Funktsionaalsed toitumisrühmad

Liikide jagamine funktsionaalsetesse toitumisrühmadesse on vahend selleks, et ühitada tulemused, mis on saadud uurides veelistes ökosüsteemides elavaid suurselgroogseid. Sellise rühmitamise eeliseks on võimalus kombineerida veemardikate morfoloogilisi tunnuseid (nt suiste kuju) ja käitumuslikke mehhanisme (toitumisviis). Liigi kuuluvus teatud rühma võib erineda valmiku ja vastse perioodil.

Funktsionaalsete rühmade uurimine

Alguses püütakse uuritavas veekogus kahvaga vees elavaid loomi ja hiljem need sorteeritakse laboris. Selleks, et teada saada, millistesse funktsionaalsetesse rühmadesse isendid kuuluvad, kasutatakse mitut uurimismeetodit. Iga putukas lahatakse eraldi ja uuritakse nende soole sisu. Sellest saab järeldada, mida nad on söönud ja lisaks võib anda ka infot vastava liigi vastse toitumise kohta, kui sellest etapist on jäänud soolde toidujääke C. G. Palmer, J. O'Keeffe, A. R. Palmer, T. Dunne, S. Radloff. "Macroinvertebrate functional feeding groups in the middle and lower reaches of the Buffalo River, Eastern Cape, South Africa. I. Dietary variability", 1993, Lõuna-Aafrika Vabariik. Samuti saab toitumiskäitumist uurida ja funktsionaalset toitumisrühma määrata võrreldes putukate suisete ehitust, sest see näitab, millist toitu nad saavad tarbida S. Tomanova, E. Goitia, J. Helešic."Trophic levels and functional feeding groups of macroinvertebrates in neotropical streams", 2006, Boliivia.

Funktsionaalsed rühmad
Esimese funktsionaalse klassifikatsiooni süsteemi koostas K. W. Cummins aastal 1973 ja seda süsteemi kasutatakse tänapäevani.

Filtreerijad
pisi|Vesimardikas (herbivoor) Filtreerijad (filterers) on saprofaagid ehk toituvad peenest lagunenud orgaanilisest ainest K. W. Cummins. "Trophic relations of aquatic insects. Annual Review of Entomology", 1973 . Neil kuuluvad suiste juurde spetsiaalsed harjased või siidilaadne eritis, mis toimib kui sõel ja eraldab peene aine veest. V. H. Resh et al. "Encyclopedia of insects", 2009, USA Filtreerijad on näiteks kihulaste vastsed.https://web.archive.org/web/20151208070130/http://www.mpwmd.dst.ca.us/programs/river/watershed_assessment/5_7%5C5_7_2a%5C5_7_2_a_text.pdf 2004, vaadatud 25.11.2015

Kogujad
Kogujad (gatherers) on samuti saprofaagid, aga nemad koguvad toitu setetest , näiteks ühepäevikuliste vastsed.

Kraapijad
Kraapijad (scrapers) on herbivoorid. Nad toituvad perifüütonist, mis on keerulise koostisega segu vetikatest, sinivetikatest, heterotroofsetest mikroobidest ja detriidist, mis on kinnitunud veealustele pindadele. Nende suuosad on spetsialiseerunud aine riivimiseks või kraapimiseks kividelt ja orgaaniliselt substraadilt , näiteks veeteod. pisi|Ujuri vastne (röövtoiduline)

Peenestajad
Peenestajad (shredders) on putukad, kes on herbivoorid ja söövad peamiselt elusaid ja lagunevaid veetaimi ja ka lagunevat puitu . Nad toituvad suurtest orgaanilise aine tükkidest ja nendega kaasnevatest seentest ja bakteritest. Sellega tekitavad nad juurde peeneteralist orgaanilist ainet, mida saavad tarbida filtreerijad ja kogujad . Peenestajad on näiteks ehmestiivaliste vastsed.

Röövtoidulised 
Röövtoidulised (predators) on karnivoorid ja toituvad teistest loomadest neid tervelt neelates või kesta läbistades ja imedes kehavedelikke . Kõik ujurid on röövtoidulised.

Vaata ka
Veemardikad
Mardikad
Putukad

 Viited 

Kategooria:Ökoloogia