Anton Jassinski

Anton Jassinski (vene keeles Анто́н Ники́тич Яси́нский; 4. oktoober (vkj 22. september) 1864 Mežiritš, Kiievi kubermang – 13. november 1933 Moskva) oli vene ajaloolane.

Jassinski sündis kaupmehe peres. Tal oli vanem vend Mihhail Jassinski (1862–1935), kes oli õigusajaloolane ja Kiievi ülikooli teeneline professor.

Ta lõpetas 1884. aastal Kiievi Esimese Gümnaasiumi ja 1888. aastal Püha Vladimiri ülikooli kandidaadikraadiga. Tema lõputöö "Krahv Kurbski teosed ajaloolise materjalina" pälvis kuldmedali.

Aastatel 1890–1893 õpetas ta ajalugu Kiievi kadetikorpuses ja Vaštšenko-Zahhartšenko naisgümnaasiumis. 1895. aastal kaitses ta magistritöö "Maakorralduse langus Tšehhi kuningriigis 10.–13. sajandil". Siis hakkas ta pidama keskaja ajaloo loenguid Püha Vladimiri ülikoolis eradotsendina, samuti esimeses gümnaasiumis ja aadlineidude instituudis.

28. novembrist 1896 oli ta Tartu ülikoolis erakorraline ajalooprofessor. Ta kaitses doktoriväitekirja "Ülevaade ja uurimus Tšehhimaa sotsiaalsest ja majandusajaloost keskajal". Kahe väitekirja eest pälvis ta teaduste akadeemia Kotljarevski-nimelise preemia (1898) ja Lomonossovi-nimelise preemia (1901). Detsembrist 1901 oli ta Tartu ülikooli üldajaloo kateedris korraline professor.

Aastatel 1908–1915 juhtis ta enda asutatud Tartu Kõrgemaid Naiskursusi.

Novembris 1911 määrati ta äsja Moskvas asutatud Šelaputini-nimelise pedagoogilise instituudi direktoriks ja töötas selles ametis kuni instituudi likvideerimiseni 1917. Juunis 1912 sai ta ühtlasi Moskva ülikooli üldajaloo kateedri eradotsendiks.

Kategooria:Venemaa ajaloolased
Kategooria:Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna professorid
Kategooria:Kiievi ülikooli vilistlased
Kategooria:Sündinud 1864
Kategooria:Surnud 1933