Sachsenhauseni koonduslaager

Sachsenhauseni koonduslaager (saksa keeles Konzentrationslager Sachsenhausen) oli 1936. aastal rajatud koonduslaager Saksamaal Oranienburgis, 35 km kaugusel Berliinist.

Pealinna Berliini ja Gestapo peakorteri läheduse tõttu oli Sachsenhauseni laagril eristaatus koonduslaagrite süsteemis. Seal õpetati välja koonduslaagrite valvureid ja komandante. Aastatel 1936–1945 hoiti laagris vangistuses üle 200 000 vangi. Vange oli umbes 40 rahvusest. Vangide seas oli poliitilisi vastaseid, juute, mustlasi, homoseksuaale, Jehoova tunnistajaid, Saksamaa okupeeritud riikide kodanikke, uimastisõltlasi, "asotsiaale", alkohoolikuid jt.Ohler (2017), lk 200.

Sunnitöö ja inimkatsed

Mitmes laines nagu aprill ja juuni 1938, laagrisse kinni pandud nn "asotsiaalid" olid "inimtööriistad" (omatööjõud) Albert Speeri ja Heinrich Himmleri grandioossetes riigi ülesehitusplaanides, üheks neist oli SS-i allettevõte Deutsche Erd- und Steinwerke (lüh DEST), mis vajas hädasti telliseid, et ehitada Oranienburgi maailmaajaloo suurim tellisetehas ja ümber ehitada Berliin.Yvonne Jennerjahn, Neuer NS-Gedenkort eröffnet Klinkerwerk Oranienburg wird Geschichtspark, 21.04.2015, veebiversioon (vaadatud 9. oktoobril 2017) saksa keeles

Das Klinkerwerk Oranienburg oli Sachsenhauseni koonduslaagri Außenlager nimega "Klinkerwerk".

1941. aasta sügisest rakendati vange relvastusettevõtetes Heinkel-Flugzeugwerke (hilisem Heinkel) ja C. Wilhelm Kayser, Ahlemeyer & Co-sse.

Järgnevatel aastatel rakendati vange Saksa relvastuse arendamisel rohkem kui 100 välilaagris ja -komandos, nende sunnitöökohtadeks said Siemens, DEMAG-Panzer, Henschel-Werke, Daimler-Benz, IG Farben ja AEG.BERLIN & BRANDENBURG, Zwangsarbeit im Konzentrationslager Sachsenhausen, 23.10.2014, veebiversioon (vaadatud 9. oktoobril 2017) saksa keeles

Kingatallajate komando

Selle laagri eripäraks peetakse kingatallajate komandoks nimetatud üksust, kus oli algul 120 vangi ning peagi 170. Nende vangide ülesandeks oli Saksamaa jalatsitööstuse toodangu kulumiskindluse testimine lakkamatul sundmarsil. Vangid varustati uusimate toodetega sellistelt firmadelt nagu Salamander, Bata ja Leiser.

17.–20. novembril 1944 rentis selle salga "salajasis asjus" Kriegsmarine. Esimesel õhtul kell pool üheksa manustas mereväearst Richert vangidele ravimeid väga suurtes annustes. Ravimid sisaldasid 50–100 mg puhast kokaiini tabletina ja 20 mg pervitiini närimiskummina. Poole tunni pärast saadeti vangid testrajale marssima. Marsi tulemused pandi täpselt kirja; marss kestis tol korral öö lõpuni.Ohler (2017), lk 201.

Operatsioon Bernhard 

Heinrich Himmleri korraldusel moodustas SS-Sturmbannführer Bernhard Krüger Sachsenhauseni koonduslaagri vangidest valerahatootmisüksuse, mis kandis operatsioon "Bernhardi" nime. Seal trükkisid 
132 juuditest, teise allika kohaselt 144 eri rahvusest vangi, barakkides 18 ja 19, 132 miljoni väärtuses 5-, 10-, 20- ja 50-naelastes kupüürides Suurbritannia naelu, teise allika kohaselt £134 610 810 (ühtekokku 8 965 080 pangatähte).ANTHONY HOROWITZ, The Fuhrer's forgers, 22. september 2007, veebiversioon (vaadatud 9.oktoobril 2017) inglise keeles

Tootmisüksuses toodeti ka dollareid ja valepasse.

 Valikuline vangide nimekiri
<tr valign=top><td>
 Karl Abel
 Robert Abshagen
 Julius Adler
 Georg Herzog zu Mecklenburg 
 Gyula Alpári
 Ernst Angel
 Rudi Arndt
 Otto Auerswald
 Stepan BanderaMlynarczyk, J.A.; Rein, L.; Bolianovskyi, A.; Romanko, O. Belarussian auxiliaries, Ukrainian Waffen-SS soldiers and the special case of the Polish `Blue Police`. - The Waffen-SS: A European History. Oxford University Press, 2017. Lk. 167.
 Heinrich Bartsch
 Jurek Becker
 Sigismund Payne Best
 Bernhard Bästlein
 August Berger
 Alexander Ludwig Birkenmajer
 Hasso von Boehmer
 Erich Boltze
 Randolph von Breidbach-Bürresheim
 Rudolf Breitscheid
 Lorenz Breunig
 Michael Brink (Emil Piepke)
 Gustav Bruhn
 Taras Bulba-Borovets
 Adolf Burger (avaldanud memuaarid "Saatana töökoda")
 Juliusz Bursche
 Francisco Largo Caballero
 August Dickmann
 Hans von Dohnanyi
 Heinrich Düker
 Fritz Elsas
 Georg Elser
 Lothar Erdmann
 Wilhelm Ernst
 Heinrich Fleißner
 Paul Friedländer
 Erich Frost, Jehoova tunnistaja
 Ernst Fürstenberg
 Franz von Galen (1879–1961)
<td>
 Einar Gerhardsen
 Erna Gersinski
 Erwin Geschonneck
 Herbert Ludwig Wilhelm Göring
 Pierre Gouffault
 Ernst Grube
 Hans Grundig
 Carl-Hans Graf von Hardenberg
 Willi Heidenreich
 Lambert Horn
 Bayume Mohamed Husen
 Franz Jacob
 Heinrich Jasper
 Wilhelm Kohlen
 Aleksander Kulisiewicz
 Max Lademann
 Paul Ludwig Landsberg
 Hans Salomon Landshut
 Julius Leber
 Clemens Högg
 Fritz Lewerentz
 Rudolf Löhr
 Gerhard Löwenthal
 Martin Luther
 Rupert Mayer
 Andrij Melnyk
 Kurt Müller
 Odd Nansen
 Harry Naujoks
 Martin Niemöller
 Robert Oelbermann
 Oleg Olzhych
 Paul O’Montis
 Arnulf Øverland
 Bernhard Poether
 Karl Raddatz
<td>
 Aleksander Rajchman
 Rosebery d’Arguto
 Hans Rothbarth
 Stefan Rowecki
 Willy Rumpf
 Heinrich Ruster
 Gustl Sandtner
 Michael Schnabrich
 Ernst Schneller
 Ernst Schulte-Strathaus
 Georg Schumann
 Kurt Schuschnigg
 Paul Schwarze
 Didrik Arup Seip
 Julius Seligsohn
 Siegmund Sredzki
 Viktor Stein
 Richard Henry Stevens
 Jaroslaw Stezko
 Peter Suhrkamp
 Andrzej Szczypiorski
 Stanislaw Trabalski
 Leo Trepp
 Herbert Tschäpe
 Karl Veken
 Johannes Maria Verweyen
 Nikolaus Wasser
 Gustav Adolf Weigand
 Arnold Weiss-Rüthel
 Friedrich Weißler
 Bernhard Wicki
 Richard Wilde
 Albert Willimsky
 Walter Winter
 Antonín Zápotocký
 Erich Zeigner
 Wilhelm Schuster

Koonduslaagri personal
Johann Altfuldisch
Hermann Florstedt
Fritz Hartjenstein
Paul Werner Hoppe
Rudolf Höss
Anna Klein
Josef Kramer
Max Simon

Komandandid
SA
Werner Schäfer, 1934
SS-lased
Michael Lippert, 1936
Karl-Otto Koch, 1936–1937, SS-Standartenführer
Hans Helwig, 1937–1938
Hermann Baranowski, 1938–1939, SS-Oberführer
Walter Eisfeld, 1940, SS-Sturmbannführer
Hans Loritz, 1940–1942
Anton Kaindl, 1942–1945, SS-Sturmbannführer

 Teised SS-lased 
 Heinz Baumkötter, koonduslaagri arst
 Kurt Eccarius, 
 Gustav Sorge.

Koonduslaagri kinnistu ja barakid

1938. aastal, kui lisandus laagriplatsile uus barakkide laager, oli laagriplatsil 60 barakki, igas 150 vangi. Barakid olid 2,65 meetri kõrgused, 8 meetri laiused ja 53,3 meetri pikkused.

Barakkides oli 7 ruumi: 2 magamisruumi, 2 päevaruumi, tualettruum, pesuruum ja Besenkammer. Pesu- ja tualettruum olid ette nähtud mõlema magamisruumi tarbeks. Pesuruumisisustus koosnes 2 Waschfontänen, 1 valamust nõude pesemiseks ja ühest jalavannist, tualettruumis oli 8 kaaneta potti ja 8 pissuaari. Päevatoas olid mitmed lauad 16 vangile, kuid ometi pidid 40 inimest ühe laua taga istuda saama, osal vangidest tuli püsti seista. Seal oli ka "plokivanema" ruum.Simeon H., Björn Z., Fabian D, Häftlingsalltag im Konzentrationslager Sachsenhausen, 28. mai 2013, veebiversioon (vaadatud 9. oktoobril 2017) saksa keeles

Järellugu
Laagri vabastasid NSV Liidu ja Poola sõjaväelased 22. aprillil 1945. Aastatel 1945–1950 asus Sachsenhausenis Nõukogude erilaager. Selle aja jooksul oli seal vangistuses üle 60 000 inimese, kellest vähemalt 12 000 suri. Aastatel 1961–1990 asus laagri territooriumil memoriaalkompleks. Alates 1993. aastast tegutseb laagri alal jälle muuseum ja memoriaal.

Vaata ka
"Valerahategijad"
"Vorwärts, ihr Zeugen!"

 Viited 

Kirjandus
Norman Ohler. Patsient A. Uimastid Kolmandas Reichis. Tallinn : Helios kirjastus, 2017. ISBN 9789949554973

 Välislingid 
 Sachsenhauseni memoriaali veebileht
 Nazi trial: 100-year-old SS guard in court in Germany. BBC News, 7. oktoober 2021

Kategooria:Oranienburg
Kategooria:Koonduslaagrid
Kategooria:Saksamaa muuseumid