Johannes Hiob

Johannes Hiob (17. mai 1907 Lokuta – 7. august 1942 Vorkuta vangilaager, Venemaa) oli eesti helilooja ja organist.

Hiob lõpetas 1934. aastal Tallinna Konservatooriumi, kus oli õppinud Artur Kapi käe all kompositsiooni ja August Topmani juhendamisel orelit. Aastail 1933–1936 töötas ta organisti ja koorijuhina Tallinnas Nõmme Rahu kirikus ning 1936–1940 Tallinna toomkirikus. Kui kiriklikud institutsioonid 1940. aastal likvideeriti, töötas ta Haapsalus muusikaõpetajana. 

1941. aasta talvel mobiliseeriti Hiob Punaarmeesse ja saadeti Arhangelski oblastisse tööpataljoni. 1942. aasta mais mõisteti ta NKVD poolt nõukogudevastase agitatsiooni eest kümneks aastaks vangi ja arvatavasti hukati 7. augustil 1942 Vorkuta sunnitöölaagris.

Hiobi loomingu põhiosa moodustavad vaimulikud teosed, millest silmapaistvaimad on 1930. aastate alguses loodud kantaadid “Jesaja kuulutamine”, “Lunastav kannatus”, “Jõulukantaat” ja oratoorium “Suitsev Siinai”. Tema viimane, 1939. aastal valminud suurteos oli Aino Kallase jutustuse “Bernhard Riives” järgi loodud ajalooline ooper “Võidu hind”. Loomingu loetelus on ka mõned orkestriteosed, oreli- ja kammermuusikat ning koorilaule. Nõukogude ajal, kui vaimulik muusika oli taunitud, vajus tema looming unustusse.CD "Great Maestros" XII, 2019, ERP 11120

Helilooming
1931 kantaat "Jesaja kuulutamine"
1935 kantaat "Lunastav Issand"
1935 kantaat "Jõulukantaat"
1937 oratoorium "Suitsev Siinai"
1939 ooper "Võidu hind"
1940 sümfooniline fantaasia "Isade maa"

Viited

Välislingid
Johannes Hiob 100 Eesti Kirik, 25. mai 2007
Johannes Hiobi teosed Eesti Muusika Infokeskuse (EMIS) kodulehel

Kategooria:Eesti heliloojad
Kategooria:Eesti organistid
Kategooria:Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei poliitikud
Kategooria:Tallinna linnavolikogu liikmed
Kategooria:Eesti represseeritud isikud
Kategooria:Sündinud 1907
Kategooria:Surnud 1942