Qingi dünastia

Qingi dünastia (tuntud ka kui Mandžu dünastia) oli Hiina viimane keisridünastia, mis valitses aastatel 1644–1912. Qingi dünastiale eelnes Mingi dünastia ning pärast selle langemist kuulutati 1912. aastal välja Hiina Vabariik.

Dünastia rajasid mandžud, kes vallutasid Pekingi 1644. aastal, lõpetades Mingi dünastia võimu. Qingi riik saavutas 18. sajandil oma suurima territoriaalse ulatuse, hõlmates lisaks Hiina tuumaladele ka Tiibeti, Xinjiangi ja Mongoolia.

Dünastia tähtsamateks valitsejateks peetakse keiser Kangxit (1661–1722), keiser Yongzhengi (1722–1735) ja keiser Qianlongi (1735–1796), kelle ajastul Qingi riik oli majanduslikult ja poliitiliselt tugev.

19. sajandil nõrgendasid Qingi dünastiat mitmed kriisid, nagu Esimene oopiumisõda (1839–1842), Taipingi ülestõus (1850–1864), Hiina-Jaapani sõda (1894–1895) ja Bokserite ülestõus (1899–1901). Need konfliktid vähendasid riigi stabiilsust ja suveräänsust.

Dünastia langes pärast 1911. aasta Xinhai revolutsiooni, mille tulemusel kuulutati 1912. aastal välja Hiina Vabariik.

Vaata ka
Puyi viimane Hiina keiser 1908–1912 ja 1917 ning Mandžukuo president 1932–1934 ja keiser (Kangde (康德) ajastu) 1934–1945.

 Viited 


Kategooria:Hiina dünastiad
Kategooria:Aasia uusaja riigid
Kategooria:Mandžuuria
Kategooria:Hiina ajaloolised riigid