Leckava

Leckava on alev Leedus Mažeikiai rajoonis Reivyčiai vallas. Leckava asub Läti piiri ääres Venta jõe kaldal, Lätist eraldab alevit Vadakstis. Idas piirneb alev Ašva jõega. Vene keeles on kasutusel olnud nimekujud Лацково ja Ляцковъ.Лацково. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 3 (Лаарсъ — Оятъ). СПб, 1867, 17 lk.

Leckavas on kultuurimaja ja raamatukogu. Osaliselt ulatuvad alevisse Natura 2000 alad Venta jõe org ja Venta keskjooks.https://www.geoportal.lt/map/ 

Ajalugu

Alevi ümbruses on kolm muistset kuralaste linnamäge.

1622. aastal ehitati naaberkülla Griežėsse luteri kirik. Vastuseks sellele püstitas Jonas Alfonsas Liackis 1630. aastal Leckavasse katoliku kiriku. Kirikut hakati kutsuma tema nime järgi, sellest tuleneb ka alevi nimi. 1644. aastal põles kirik maha, kuid selle asemele ehitati uus ja suurem. Perioodil, mil asulas katoliku kirikut ei olnud, käisid sealsed katoliiklased palvetamas Šventorėlise mäel asunud tammikus. Nii räägivad kohalikud legendid, et seal mäel asus kunagi kirik. XVIII sajandil leiti sealt inimluid, nii arvati, et mäeke on olnud ka matmispaik, ja seal asuva allika vett on arvatud ravitoimeliseks.Vaitkevičius V. Senosios Lietuvos šventvietės. Žemaitija, Vilnius 1998, lk. 172-173

Kaardile jõudis Leckava esimest korda 1658. aastal. 1783. aastal põles kirik taas maha, uus kirik valmis 1785. aastal. 1863. aastal võitlesid Leckava elanikud tsaariarmee vastu. Alevist ülevalpool on Vadakste jõe ääres Kartuvėse mägi, mida Griežė mõisnikud karistuspaigana kasutasid.Vaitkevičius V. Senosios Lietuvos šventvietės. Žemaitija, Vilnius 1998, lk. 172

XX sajandi alguseks oli Leckavast saanud alev, mis oli tuntud oma laatade poolest. Esimese maailmasõja ajal laastasid alevit bolševikud, hiljem aga bermondtiaad. Teise maailmasõja ajal põles alev maha, hävis ka kirik.

Pärast sõda ei soovinud kogudus kirikut selle vanas asukohas taastada. Olukord muutus 1955. aastal, mil tulid tagasi küüditatud pered, kes tõid kaasa kiriku taastamiseks vajalikke vahendeid. Kirik valmis 1958. aastal.

Nõukogude ajal oli Leckava kohaliku kolhoosi keskus.

 Kaitstavad mälestised 

Muinsuskaitse all on sealne vana kalmistu, mis oli kasutusel XVIII–XIX sajandini. Rahvajuttude kohaselt põletasid naised seal oma surnud meeste mälestuseks ohvreid.Leckavos senosios kapinės, vad. Šventorėliu Ka on kaitse all Leckava vana juudi kalmistu. See oli kasutusel XX sajandini. Kalmistul on säilinud arvukalt maakivist hauakive heebreakeelsete mälestustekstidega.Leckavos žydų senosios kapinės

Leckavas asub linnamägi koos selle juures asuva asulakohaga. Need olid kasutusel esimesest aastatuhandest XIII sajandini. Muistendi kohaselt elas seal kunagi kuri nõid, kes tegi inimestele nii palju kurja, et rahvas läks ja põletas ta ära. Varem ei lubatud lapsi õhtuti linnamäele, kuna öeldi, et nõiad käivat seal sinnamaani istumas.Leckavos piliakalnis su gyvenviete Sealse asulakoha kultuurikiht on korduvalt rikutud, algselt põlluharimisel, hiljem aga viljapuude istutamisega.Leckavos piliakalnio su gyvenviete gyvenvietė Kolmnurkne linnamägi on 28 meetri pikkune ja 24 meetri laiune. Selle kaguküljel on kaks kaitsevalli nendevahelise vallikraaviga. Linnamäe nõlvad on umbkaudu 12 meetri kõrgused.Leckavos piliakalnio su gyvenviete piliakalnis Linnamägi oli vanasti paigaks, kus ümbruskonna rahvas jaanipäeva tähistas.Vaitkevičius V. Senosios Lietuvos šventvietės. Žemaitija, Vilnius 1998, 171 lk.

Pilte

Elanikkond

<tr valign=top><td>
 381 (1867)
 1187 (1897)
 425 (1923)
 252 (1959)
 273 (1970)
 253 (1979)
<td>
 248 (1985)
 216 (1989)
 235 (2001)
 238 (2006)
 195 (2011)
 140 (2021)

 Viited 

 Välislingid 

Alev portaalis vietoves.Lt
Alev Mažeikiai piirkonna entsüklopeedias

Kategooria:Leedu alevid
Kategooria:Mažeikiai rajoon