Lääneslaavlased

Lääneslaavlased on slaavlased, kes räägivad lääneslaavi keeli. Tänapäeval on need slovakid, tšehhid, kašuubid, poolakad ja sorbid. Põhja- ehk lehhiidi gruppi kuuluvad koos poola keelega kašuubi ning väljasurnud polaabi ja pomoraani keel. Ülem- ja alamsorbi keeltel on nii lehhiidi kui ka tšehhi-slovaki grupi tunnuseid.

Kultuuriliselt arenesid lääneslaavlased teiste Lääne-Euroopa rahvaste eeskujul, sidemete tõttu Rooma keisririigi ja läänekristlusega. Seega kogesid nad kultuurilist lõhet teiste slaavi gruppidega: kui idaslaavlased ja enamik lõunaslaavlasi pöördus õigeusku, olles seega kultuuriliselt mõjutatud Bütsantsist, pöördusid lääneslaavlased koos läänepoolsete lõunaslaavlastega (sloveenid ja horvaadid) katoliku usku, minnes seega ladina kiriku kultuurilise mõju alla.

 Ajalugu 
pisi|left|Slaavlaste templi rekonstruktsioon Groß Radenis
pisi|left|Piiskop Absalon kukutab jumal Svantoviti Arkonas Rügeni saarel
Keskajal kasutati lääneslaavlaste kohta nime vendid (tõenäoliselt Venedi või Venedae, mis võetud Jordaneselt ja Tacituselt). Mieszko I, esimene ajalooline Poola valitseja, oli ka kui "Dagome, vendide kuningas".

Varaslaavlaste ekspansioon algas 5. sajandil ja 6. sajandiks olid grupid, millest tekkisid lääne-, ida- ja lõunaslaavlased, tõenäoliselt jõudnud geograafilisse eraldatusse. Esimesed sõltumatud lääneslaavi riigid tekkisid alates 7. sajandi algusest: Samo riik (623–658), Morava vürstkond (8. sajand – 833), Nitra vürstkond (8. sajand – 833) ja Suur-Määri riik (833 – u 907). 

Läänemere-äärsed sorbid ja teised polaabi slaavlased, nagu obodriidid ja veletid, sattusid keskajal pärast Vendi ristisõda Saksa-Rooma riigi ülemvõimu alla ja saksastusid 19. sajandi lõpuks. Polaabi keel säilis kuni 19. sajandi alguseni seal, kus nüüd on Saksamaa Alam-Saksi liidumaa. Selleks ajaks oli järele jäänud vaid 60 000 sorbi, kes elasid peamiselt Lausitzis, tänapäeva Saksamaa Brandenburgi ja Saksimaa liidumaades.

Kesk-Poola polaanide hõim asutas oma riigi 10. sajandil Poola hertsogi Mieszko I juhtimisel. Mitu sajandit olid Poolal tihedad sidemed oma läänepoolsete naabritega, kus Poola valitseja Bolesław I Chrobry kuulutati Saksa-Rooma keisri Otto III poolt Frater et Cooperator Imperii ("vend ja partner keisririigis").

Tšehhide eelkäijad liikusid Čechysse 6. sajandi algul ja rajasid 10. sajandiks mitmeid lääne, kui nende valitsejad muutusid lõpuks (1002) Saksa-Rooma keisrite vasallideks. Tšehhi kuningriik oli keisririigi osa aastatel 1002–1419 ja 1526–1918. Slovakkide eelkäijad läksid pärast 907. aastat (Suur-Määri riigi hukk) Ungari valitsejate ülemvõimu alla üheskoos teiste slaavi gruppidega, nagu horvaadid, sloveenid, dalmaatslased ja russiinid. Nii tšehhid kui ka slovakid olid Habsburgide võimu all aastatel 1526–1804; seejärel Austria keisririigi ning aastatel 1867–1918 Austria-Ungari osa.

 Lääneslaavi grupid 
pisi|Lääneslaavi keeled
pisi|left|Lääneslaavi hõimud 9./10. sajandil

 Lehhiidi grupp
 poolakad
 kašuubid

 Tšehhi-slovaki grupp
 tšehhid
 moraavlased
 slovakid

 sorbid
 miltsenid (ülemsorbid)
 luužitsid (alamsorbid)

 Vaata ka 
 Lääneslaavi keeled
 Idaslaavlased
 Lõunaslaavlased
 Keskaegsete Slaavi hõimude loend


Kategooria:Slaavlased