Silvia Airik-Priuhka

Silvia Airik-Priuhka (25. jaanuar 1926 Tallinn – 11. veebruar 2014 Stockholm) oli eesti luuletõlkija ja kirjanik.

Eluloolist
Silvia Airik lõpetas 1944. aastal Elfriede Lenderi Eragümnaasiumi ja põgenes samal aastal Soome kaudu Rootsi. Et ta vanemad jäid Eestisse, leidis ta Rootsis kasuvanemad – konsuli ja laevamaakleri Nils-Axel Brolini ja ta abikaasa Daisy. 1949. aastal abiellus insener Arnold (Harri) Priuhkaga ning neil sündis tütar Marika. Silvia Airik-Priuhka töötas raamatupidajana ning seejärel andis inglise ja saksa keele tunde. 1987. aastal pälvis Underi ja Adsoni Mälestusfondi stipendiumi.Paul Laan. In Memoriam Silvia Airik-Priuhka. Eesti Päevaleht (Rootsi), 19. märts 2014http://www.looming.ee/2014/05/in-memoriam-silvia-airik-priuhka-25-i-1926-11-ii-2014/

Teoseid
 Est! Est! Est! Stockholm, 1980. ISBN 9188116003
 Hammarbyhöjdeni Seppe. Stockholm, 1983
 Vanaisa hingeke. Tallinn, 1992
 Ilma nõela pistmata. Tallinn, 1997
 Ma lillesideme võtsin. Tallinn, 1998
 Toonela väraval. Tartu, 2004. ISBN 9985771230

Tõlkeid
 Marie Under. Himlafjärd. Stockholm, 1963
 Marie Under. Eftersken. Stocklholm, 1988. ISBN 9179702287
 Laulan oma rootsi laulu. Tallinn, 2006
 Marie Under. En stjärna föll. Tallinn, 2007. ISBN 9789949153350

Tunnustus
 2004 Valgetähe medaliklassi teenetemärkhttp://www.president.ee/et/vabariik/teenetemargid/kavalerid.php?id=4536

Viited

Kategooria:Eesti tõlkijad
Kategooria:Eesti kirjanikud
Kategooria:Eestlased Rootsis
Kategooria:Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Kategooria:Sündinud 1926
Kategooria:Surnud 2014