Astsiit

Astsiidiks ehk vesikõhuks ehk vedelikuks kõhuõõnes (ladina keeles ascites; fluidum in cavitate abdominali) nimetatakse ülemäärase kehavedeliku (kõhuõõnevedelik) kogunemist loomade (sh inimeste) kõhuõõnde."Meditsiinisõnastik" 79:2004.
The Merck manual for Veterinary Professionals, Veebiversioon (vaadatud 18.02.2014) (inglise keeles)

Kui kõhuõõnevedelik ületab näiteks naistel 20 mL, peetakse astsiiti harilikult patoloogiliseks seisundiks.

Imetajatel
Inimestel
Rahvusvahelises haiguste klassifikatsioonis kuulub astsiit alampeatüki "R10-R19 Seede- ning muude kõhuelunditega seotud sümptomid ja tunnused" jaotisse "R18 Astsiit e vesikõht".

Erialakirjanduses eristatakse kerget, rasket ja resistentset astsiiti, kuid eristamise alused pole päris selged, kas aluseks on vedeliku biokeemiline koostis ehk vedeliku kogus (patsientidel (erinevad diagnoosid) võib astsiidivedelikku kehaõõnes olla 35 l jagu).

Tekkemehhanismid
Astsiidi täpsete tekkemehhanismide kohta puuduvad seni kindlad seisukohad. Levinud on neli hüpoteesi:
alatäitumuse hüpotees;
ülevoolu hüpotees;
maksatsirroosi korral portaalhüpertensiooni hüpotees;
vasodilatatsiooni hüpotees.

Põhjused
Tüüpilised
Täiskasvanutel
Astsiidi kogunemise tüüpilisi põhjuseid (üheaegselt võib olla ka mitu põhjust) täiskasvanutel: 
alkoholhepatiit
krooniline maksapõletik
maksakasvajad või kasvajate metastaasid maksas
maksatsirroos
neerupuudulikkus
pankreatiit ehk kõhunäärmepõletik
peritoneumile levinud vähk
rasedushepatoos
südamepuudulikkus.

Astsiit võib tekkida ka infektsioonide, sarkoidoosi, munasarja haiguste, luupuse ja adenokartsinoomi (kas munasarjades, rinnanäärmes, maos ja ka teistes elundites).

Vastsündinutel ja vanematel lastel
Astsiit võib tekkida ka vastsündinutel, neil seostatakse seisundit harilikult sapi, uriini või küüluse lekkega kõhuõõnde.

Vanematel lastel on astsiidi tüüpilisteks põhjusteks pankreatiit, trauma, infektsioon, maksa haigus, günekoloogilised või mao-sooletrakti haigused, samuti kasvajad.

Haruldased
eosinofiilne peritoniit
hüperaldosteronism
hüpotüreoos
kõhunäärmevähk
lümfiteede kahjustus
maksaveenide tromboos (Buddi-Chiari sündroom)
mesotelioom
nälgus
pankreasehaigus
perikardiit ehk kõhukelmepõletik
peritoneumi tuberkuloos
portaalveeni tromboos
valkude imendumishäired jt.

Diagnoosimine

Astsiidi diagnoosimiseks kasutatakse mitmeid meetodeid:
 ultraheli
 astsiidi punktsioon
 makroskoopiline uuring
 SAAG (serum-ascites albumin gradient) inimese seerumalbumiini ja kõhuõõnevedeliku albumiini gradiendi alusel.

Astsiidivedeliku klassifitseerimisest valgusisalduse alusel eksudaadiks-transudaadiks on nüüdisajal loobutudKõhuõõnevedeliku uuringud, Veebiversioon (vaadatud 18.02.2014) ja astsiite klassifitseeritakse seerumi/plasma albumiini ja kõhuõõnevedeliku albumiini gradiendi e vahe (SAAG – serum-ascites albumin gradient) alusel.

Ravi

Astsiidiga patsiendid vajavad vastavalt arsti ettekirjutusele kas ambulatoorset ravi, haiglaravi või intensiivravi.

Enne diureetikumide kasutuselevõttu oli tsirroosist põhjustatud astsiidi ravi meetodina levinud paratsentees. Paratsenteesiga esines aga rohkelt tüsistusi nagu maksakooma, vereringekollaps, neerufunktsiooni häire ja patsiendi surm."Gastroenteroloogia", toimetaja Vello Salupere, AS Medicina, lk 86, 2003, ISBN 9985-829-45-X

Diureetiline ravi
Levinuimad medikamendid baseeruvad furosemiidil ja spironolaktoonil.

Kirurgiline ravi
1970. aastatel kasutati raske astsiidi ravil peritoneaal-venoosne šunt (Le Veeni šunt).

Nüüdisajal on raske astsiidi uueks ravimeetodiks transjugulaarne intrahepaatiline protosüsteemne šunt.

Elundi transplantatsioon
Kui muud ravimeetodid ei ole piisavad, võidakse resistentse astsiidiga patsientide puhul kaaluda ravimeetodina (v.a alkoholi liigtarvitamise tagajärjel tekkinud astsiidi korral) maksasiirdamist. Maksasiirdamine võib olla elupäästvaks ravimeetodiks kuna resistentse astsiidiga patsientide elumus pärast ühe aasta möödumist on 25%."Gastroenteroloogia", toimetaja Vello Salupere, AS Medicina, lk 89, 2003, ISBN 9985-829-45-X

 Viited 

 Välislingid 
Sissekanne saidil Inimene.ee
"Gastroenteroloogia", toimetaja Vello Salupere, AS Medicina, 2003, lk 83–89. ISBN 9985-829-45-X

Kategooria:Gastroenteroloogia
Kategooria:Haigused