Punakas männivaablane

Punakas männivaablane (Neodiprion sertifer) on putuka liik.Loomade elu 3:315.

Levila
Punakas männivaablane on levinud Euroopas (sh Eestis) ja Põhja-Ameerikas ning Jaapanis. 

Toitumine ja paljunemine
Punaka männivaablase ebaröövikud toituvad valdavalt mändide eelmise aasta juurdekasvudest. 
Punakas männivaablane eelistab toiduks järgmisi männiliike: mägimänd, harilik mänd, vaigumänd, hall mänd, kalmumänd, torkav mänd. Kui aga läheduses on kasvamas 
valge mänd, must mänd, kollane mänd, siilmänd või pigimänd siis toituvad nad ka neist männiliikidest.European Pine Sawfly,Veebiversioon (vaadatud 31.01.2014) (inglise keeles) 

Emased männivaablased teevad septembris-oktoobris vanemate männiokaste lõhedesse avad ja munevad sinna munad. Järgmise aasta mais kooruvad neist talvitunud munadest vastsed. Noored vastsed elavad seltsingutena koos ja toituvad juunis-juulis okaste pealmistest kihtidest.Stefan Buczacki ja Keith Harris, "Taimekahjurite ja - haiguste käsiraamat", lk 226, 2011, Kirjastus Varrak, ISBN 978 9985 3 2089 1 Talvituvad nad mullas nukkudes. Sügisel ilmuvad valmikud aga söövad ära terve okka.

Punaka männivaablase põlvkonnad levivad mitme aasta tagant, selle põhjuseks peetakse vastsete seas sageli levivat viirushaigust.     

Okkakahjurina
Punase männivaablase vastsed toituvad männikutes eelmise aasta männikasvudest. Tavaliselt jätavad nad noored võrsed puutumata ja sel juhul ei ole kahjustus männile eluohtlik.Kaljo Voolma, Olulisemad putukkahjurid taimlates, puukoolides, metsakultuurides ja puistutes, Veebiversioon (vaadatud 31.01.2014)

 Viited 

 Välislingid 


Sissekanne AWD-s
Sissekanne Catalogue of Life-s
Sissekanne ITIS-es

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Neodiprion sertifer seisuga 31.01.2014.

Kategooria:Pidevkehalised