Karl Einer

Karl Sulev Einer (17. august (vkj)/ 30. august 1907Võnnu kihelkonna sündinute ja ristitute nimekiri 1899-1907. Eesti Rahvusrahiiv, RA EAA.3172.1.117 Mäksa vald, Võnnu kihelkond, Tartumaa – 4. november 1968 London) oli eesti proosakirjanik ja tõlkija.

Elukäik
Ta õppis Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja lõpetas Paide Ühisgümnaasiumi, seejärel õppis Tartu Ülikooli filosoofia- ja õigusteaduskonnas.

Ta oli 1928. aastal Tartus ajakirja Aeg kaasasutaja."Uusi ajalehti ja ajakirju". Kaja nr 54, 4. märts 1928. Lk 4

Aastatel 1927–1931 töötas ta Tartu–Petseri raudtee ehitusel raamatupidajana. Aastal 1937 organiseeris ta Tartus väikekirjastuse Kuldkiri, mis andis välja lasteajakirja Päike ja mõned raamatud.Barbi Pilvre. "Einer, Karl". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 76

Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale. 1947. aastal siirdus ta edasi Inglismaale, kus töötas algul vabrikutöölisena, hiljem raamatupidajana. Ka oli ta Londonis BBC kaastööline ja raamatukaupluse välismaise raamatumüügi korraldaja.

Looming
Väljavõte (Barbi Pilvre. "Einer, Karl". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 76–77):
"Eesti kirjandusse tuli ta tõlkijana, kuid asus ka ise proosat kirjutama. Ta kujutab elegantselt, kuigi pealiskaudselt pagulaselu Inglismaal. Läbivaks teemaks on meeste ja naiste vahelised suhted. Romaanis "Ainult üks valge liblikas" (Toronto Orto 1953) lisanduvad pagulaselu argipäevale poliitilised motiivid, irooniliselt suhtub ta kodumaal toimuvasse. Romaan "Suletud sadam" (Toronto Orto 1955) käsitleb taas inimsuhteid ja kohanemisraskusi pagulasühiskonnas, sealhulgas puudutatakse narkomaaniaprobleemi. Romaan "Raudne vilepuhuja" (Toronto Orto 1957) jutustab meremehe elust ja tema suhetest eri naistega. Romaan "Kui aeg saab täis" I–II (Toronto Orto 1960) jälgib elu vanadekodus, käsitledes ühiskonna hoiakut vanadusse ja haigustesse".
"Ta on eesti keelde tõlkinud Marguerite Steeni "Päike on mu saatus" I–II (Toronto Orto 1957); Margaret Mitchelli "Tuulest viidud II" (koos H. Rone'ga, Toronto Orto 1958); John P. Marquandi "Südamlikult, Willis Wayde" (Toronto Orto 1959); Françoise Sagani romaanid "Tervitan sind, kurbus. Eriline naeratus." (Toronto Orto 1960); Edna Ferberi "Hiiglane" (koos Valve Ristkokiga, Toronto Orto 1961); Pearl S. Bucki "Suur armastus" (Toronto Orto 1962) ja Hugh MacLennani "Öö möödunud on" (Toronto Orto 1961)".

Isiklikku
Tema vend oli keemik ja esperantist Max Arvisto ning õde oli advokaat Josephine-Helene Einer.

Viited

 Kirjandus 
Leinateated. Eesti Hääl nr 1107, 8. november 1968. Lk 4
Eesti Hääl nr 1108, 15. november 1968. Lk 4
"Kirjanik Kari Einer surnud". Vaba Eestlane nr 82, 16. november 1968. Lk 3
"Karl Einer". Kodumaa nr 49, 20. november 1968. Lk 7
Barbi Pilvre. "Einer, Karl". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 76–77
 Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat. Tallinn 2000

 Välislingid 
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
TLÜAR väliseesti isikud

Kategooria:Eesti kirjastajad
Kategooria:Eesti ajakirjanikud
Kategooria:Eesti kirjanikud
Kategooria:Eesti tõlkijad
Kategooria:EÜS Ühenduse liikmed
Kategooria:Eestlased Saksamaal
Kategooria:Eestlased Suurbritannias
Kategooria:Sündinud 1907
Kategooria:Surnud 1968