Pescara

Pescara on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Abruzzo maakonnas, samanimelise provintsi keskus. Pescara sai linnaõigused vabariigi presidendi 1987. aasta 3. novembri dekreediga.

Pescara on Abruzzo maakonna suurima elanike arvuga linn ning seal asuvad mitmed piirkondlikud valitsusasutused. Pescara moodustati 1927. aasta 2. jaanuaril samanimelisest jõest lõunas asuva Pescara (Chieti provints) ja jõest põhjas asuva Castellammare Adriatico (Teramo provints) ühendamisega. Samal ajal moodustati ka Pescara provints.

4 meetri kõrgusel merepinnast asuva Pescara asustustihedus on keskmiselt  inimest ruutkilomeetri kohta.

Haldus
Pescara piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Chieti (CH), Francavilla al Mare (CH), Montesilvano, San Giovanni Teatino (CH), Spoltore.

Pescaras on kolm ringkonda (circoscrizione):
 I: Castellamare (Pescara centrale – Marina nord – Zona nord – Zanni)
 II: Portanuova (Portanuova – Pescara vecchia – Rancitelli – San Donato C.E.P. – Fontanelle – Villaggio Alcyone – San Silvestro)
 III: Colli (Pescara Colli – Rione Ospedale)

Loodus
pisi|vasakul|Sadam, tagaplaanil lumega kaetud Majella|200px
Pescara jõe suudmes, jõe põhja- ja lõunakalda tasandikul T-kujulise linna kliimat mõjutavad oluliselt kirdepiiriks olev Aadria meri ning mitte kaugel linnast kõrguvad Majella ja Gran Sasso mäemassiivid.

Kolmekümne aasta (1961–1990) vaatluste andmetel on kõige jahedam kuu jaanuar (keskmine temperatuur +6,1–6,5 °C) ja kõige soojem kuu juuli (keskmine temperatuur +23–23,5 °C). Madalaim temperatuur (−13 °C) registreeriti 1979. aasta jaanuaris, kõrgeim temperatuur (+45 °C) registreeriti 2007. aasta augustis. Aasta keskmine sademete hulk on alla 700 mm.

Ajalugu
Hiljutised arheoloogilised väljakaevamised linnast põhjas asuval Telegraafi künkal (Colle del Telegrafo) annavad tunnistust sellest, et piirkond oli asustatud umbes 6000 aastat tagasi. Pescara jõest lõunas asuv põlluharijate asula (Fontanelle Alta) oli asustatud umbes 5000 aastat tagasi.

Esimene Rooma aegne asula rajati jõe kallastele ning seda nimetati Vicus Aterni. Hiljem hakati asulat jõe järgi nimetama Aternumiks. Asulat tunti ka Ostia Aterni (Aternuse suue) nime all ning see oli Theate (praegune Chieti) kaubasadamaks.

V sajandi lõpukümnenditel läks Pescara Idagootide võimu alla, pool sajandit hiljem Bütsantsi võimu alla ning lõpuks (umbes aastal 570) langobardide võimu alla. Ligi viis sajandit oli Pescara osa langobardide poolt aastal 570 rajatud Spoleto hertsogiriigist.

Umbes aastal 1000 muudeti Aternumi nimi Piscariaks, jõge hakati nimetama Piscariuseks (pesca tähendab itaalia keeles kala).

1140. aastal vallutas Pescara normannide kuningas Roger II. XIII sajandi esimestel kümnenditel liideti Pescara Friedrich II valdustega.

XIII–XIX sajandini oli Pescara, koos ülejäänud Abruzzoga, Napoli kuningriigi võimu all (hiljem Sitsiilia kuningriigi nime all). XV sajandi II poolel anti Pescara hispaania päritolu D'Avalose perekonna lääniks.

II maailmasõja käigus sai Pescara tugevalt kannatada liitlaste pommirünnakutest. 1943. aasta 31. augusti ning 14., 17. ja 20. septembri pommitamistes hukkus vähemalt 3000 inimest (erinevad allikad annavad hukkunute arvuks ka 6000 inimest), purustati 1265 ehitist.

Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused
pisi|La Cattedrale di San Cetteo
pisi|La chiesa del Sacro Cuore
pisi|Aurum
Sakraalarhitektuur
 Cattedrale di San Cetteo
 Pescara kaitsepühaku Cetteuse katedraal rajati aastatel 1933–1939.
 Chiesa del Sacro Cuore
 Uusgooti stiilis Püha südame kirik valmis XIX sajandi lõpul.
 Basilica della Madonna dei sette dolori
 Seitsme valu Jumalaema basiilika ehitamist alustati XVII sajandil barokkstiilis, ehitus lõpetati XVIII sajandil uusklassitsistlikus stiilis.
 Madonna Del Fuoco
 Chiesa di San Silvestro

Militaararhitektuur
 "Bagno borbonico"
 Vana, Mõlema Sitsiilia kuningriigi aegse vangla ehitust alustati Karl V käsul 1510. aastal ja jätkati Alba hertsogi ajal. Tänapäeval asuvad osal territooriumist Bourbonide poolt XVII sajandil ehitatud jalaväe kasarmud. Endise vangla ruumides asub ka Abruzzo rahva muuseum (Museo delle Genti d'Abruzzo).

Tsiviilarhitektuur
 Aurum

 Paleed ja villad
Linnas asub arvukalt villasid ja paleesid: Palazzo Muzii, Palazzo Michetti, Teatro Vicentino Michetti, Villa Anna I, Villa Anna II, Villa Cipollone, Villa Clerico, Villa Coen, Villa Costanzo, Villa d'Eramo, Villa de Lucretiis, Villa Geniola, Villa La Morgia, Villino La Porta, Villa Silvestri, Villa Simeone, Villa Spatocco, Villa sull'arenile, Domus Flores, Villa Argentieri, Palazzo Verrocchio (Hotel Esplanade), Palazzo Mussacchi, Palazzo Imperato, Villa Antonietta, Villa De Landerset, Villa Rosa, Villino Bianco, Villino Forcella, Villino Massignani, Villino Scaccioni, Villino Verrocchio, Palazzo Mezzopreti-Gomez (restaureeritud, alates juunist 2006 Luisa D'Annunzio konservatooriumi käsutuses).

Muud
pisi|Mere sild
 Ponte del Mare
Jõe kaldaid ühendav jalakäijatele ja ratturitele mõeldud 465 meetri pikkune Mere sild valmis 2009. aastal.
 Parco Archeologico del Colle del Telegrafo
Tööd Telegraafi künka arheoloogiapargi (Parco Archeologico del Colle del Telegrafo) avamiseks külastajatele algasid 2009. aastal.

Kultuur
Haridus
Raamatukogud
 Provintsi raamatukogu Gabriele d'Annunzio;
 Pescara arhiiviraamatukogu Archivio di Stato di Pescara;
 Ülikooli ühendraamatukogu (arhitektuuri, võõrkeelte ja väliskirjanduse, majanduse ja juhtimisteaduse teaduskonnad);
 Maakonna raamatukogu F. Di Giampaolo.

Teadus
ICRA|pisi
ICRA Network (International Center for Relativistic Astrophysics), Relativistliku astrofüüsika rahvusvahelise keskuse võrgustik ühendab nelja riigi ning kolme ülikooli ja teaduskeskuse uurijaid. Liikmeteks on Armeenia, Brasiilia, Itaalia ja Vatikan ning Tucsoni ja Stanfordi ülikoolid USA-st ja ICRA.

Ülikool
 Gabriele d'Annunzio ülikool
Pescaras asub Chieti-Pescara Gabriele d'Annunzio ülikooli (Università Gabriele d'Annunzio) neli teaduskonda.

 ISIA 
Istituto Superiore per le Industrie Artistiche, Rooma disainiülikooli Pescara filiaal.

 Università delle Scienze Umane "Niccolò Cusano"
Rooma Niccolò Cusano ülikooli (UNICUSANO, Università delle Scienze Umane "Niccolò Cusano") õppekeskus.
Luisa d'Annunzio konservatoorium|pisi

 Conservatorio Luisa D'Annunzio
Luisa D'Annunzio konservatorium asutati 1922. aastal "Luisa D'Annunzio muusikaühenduse" nime all (Corporazione musicale Luisa D'Annunzio), konservatoorium alates 1969. aastast.

 Muuseumid 
 Museo casa natale Gabriele D'Annunzio
Gabriele D'Annunzio sünnikodu.

 Museo Villa Urania
Villa Urania muuseum.
pisi|Meremuuseum ja kalaturg
 Museo delle Genti d'Abruzzo
Arbuzzo rahva muuseum.

 Museo Civico "Basilio Cascella"

 Mediamuseum
Ajakirjandusmuuseum asub vanas kohtupalees.

 Museo del Mare
Meremuuseum.

Kunst
Maalikunst, graafika ja skulptuur
 Francesco Paolo Michetti
 Vito Giovannelli
 Ettore Spalletti
 Luigi Baldacci

Arhitektuur
 Luigi Piccinato
 Oriol Bohigas
 Toyo Ito

 Pescaraga seotud inimesi 
Endine vormelisõitja Jarno Trulli|pisi
 Gabriele D'Annunzio (1863 – Gardone Riviera, 1938), luuletaja, romaanikirjanik ja poliitik
 Ennio Flaiano (1910 – Rooma, 1972), kirjanik ja ajakirjanik
 Livio Masciarelli (1913 – Roccamontepiano, 1984), skulptor
 Vito Giovannelli (1933), kunstnik ja graveerija
 Marco Verratti (1992), jalgpallur
 Fabio Grosso (1977), jalgpallur
 Massimo Oddo (1976), jalgpallur
 Eusebio Di Francesco (1968), jalgpallur ja treener
 Ettore Giovannelli (1964), RAI ajakirjanik, vormelisõitja
 Jarno Trulli (1974), vormelisõitja
 Federico Caffè (1914 – Rooma, 1987), majandusteadlane
 Pietro Cascella (1921 – Pietrasanta, 2008), skulptor ja kunstnik
 Basilio Cascella (1860 – Rooma, 1950), kunstnik ja keraamik
 Gabriele Manthoné (1764 – Napoli, 1799), kindral ja patrioot
 Belisario Clemente (1798 – Castelbasso, 1880), patrioot
 Francesco Altobelli (1980), helilooja, laulukirjutaja ja odontoloog
 Giò Di Tonno (1973), laulja
 Piero Mazzocchetti (1978), laulja
 Camillo Pace (1862) protestandist vaimulik
 Attilio Conti (1880–1944), ametiühingutegelane ja anarhist
 Pasquale Galliano Magno (Orsogna, 1896–1974), advokaat
 Alessandro Cicognini (1906 – Rooma, 1995)
 Giuseppe Tontodonati (Scafa/San Valentino (PE) 1917 – Bologna 1989), luuletaja
 Giovanni Bernardini (1923), XX sajandi Salento kirjanik
 Oslavio Di Credico (1937), ooperilaulja (tenor)
 Tony Pagliuca (1946), muusik
 Mario Albano (1948), poliitik, ajakirjanik ja ajaloolane
 Nduccio (1954), muusik, laulukirjutaja ja laulja
 Vincenzo Olivieri (1959), koomik, laulukirjutaja ja laulja
 Cinzia De Ponti (1960), Miss Itaalia 1979, telesaatejuht ja näitleja
 Massimo Ballone (1961), õiguserikkuja, kriminoloog ja kirjanik
 Floria Sigismondi (1965), filmirežissöör ja fotograaf 
 Maurizio Acerbo (1965), poliitik
 Floria Sigismondi (1965), fotograaf ja filmirežissöör 
 Roberto Battestini (1966), disainer
 Raffaele De Ritis (1967), teatrilavastaja
 Ildebrando D'Arcangelo (1969), ooperilaulja (bass ja bariton)
 Arianna Ciampoli (1971), meediajuht
 Lou X (Luigi Martelli) (1972), räppar
 Carmela Remigio (1973), ooperilaulja (sopran)
 Giada Colagrande (1975), filmirežissöör ja filminäitleja

Üritused
Charlie Haden esinemas Pescara Jazzil 1990|pisi
 Alates 1969. aastast toimub igal aastal juulis džässmuusikafestivali, mis on üks olulisemaid džässiüritusi Euroopas.
 Rahvusvahelist Ennio Flaiano preemiat antakse alates 1974. aastast välja neljal alal: kino, teater, kirjandus ja televisioon.

Infrastruktuur
Maanteed
Pescarat läbib kaks rahvusvahelist maanteed:
 E80 (Lissabon, Portugal – Gürbulak, Türgi)
 E55 (Helsingborg, Rootsi – Kalamáta, Kreeka)
Pescara Centrale raudteejaam|pisi|400px
Raudteed
Pescarat läbib Aadria mere äärne Bologna–Lecce raudteeliin ning linn on Apenniine ületava Rooma–Pescara liini lõpp-peatuseks.

Sadamad
XX sajandi alguses rajatud Pescara sadama purustasid taganevad sakslased 1944. aasta kevadel peaaegu täielikult. 1989. aastal pühitseti sisse turismisadam.
pisi|Pescara lennujaam
Lennujaam
1927. aastal rajatud Pescara lennujaam (IATA: PSR, ICAO: LIBP) teenindab aastas üle poole miljoni reisija. Lennujaama ärinimi on Aeroporto internazionale d'Abruzzo "Pasquale Liberi".

Rongijaama esisest parklast on alates 1. detsembrist 2022 igapäevane ühendus ITA Airways iga bussiga Rooma-Fiumicino lennujaam ja tagasi, võimaldades ühendust lennufirma sõlmpunktiga. 

 Sõpruslinnad 
  – Arcachon;
  – Miami Beach;
  – Split;
  – Lima;
  – Casale Monferrato;
  – Montichiari;
  – Brescia;
  – Gardone Riviera.

Saatkonnad ja konsulaadid
  konsulaat.

Sport
 Spordirajatised 
pisi|1950. aasta vormel 1 rada
 Aadria staadion (Stadio Adriatico) – jalgpall, kergejõustik
 Stadio Adriano Flacco – jalgpall
 Renato Curi väljak (Campo Renato Curi) – jalgpall
 Campo S. Marco – jalgpall
 Campo Rampigna – jalgpall
 Pallispordialade rajatis "Giovanni Paolo II" – korvpall, võrkpall, käsipall
 PalaElettra – korvpall, võrkpall, käsipall, poks
 PalaElettra II – korvpall, võrkpall, käsipall
 PalaRigopiano – jalgpall a 5, korvpall, võrkpall
 Campo ex-gesuiti – jalgpall, ragbi, pesapall, softball, iluuisutamine, kiiruisutamine, vehklemine
 Circolo Tennis Pescara – tennis
 Piscine Le Naiadi – ujumine, veepall, sünkroonujumine
 Vormel 1 ringrada – senise vormel 1 ajaloo pikim võistlusrada (25,579 km).

 Vahemere maade mängud 
5. juunist kuni 5. juulini 2009 toimusid Pescaras ROK-i egiidi all 16. Vahemere maade mängud.

Viited

Kirjandus
Luigi Battaglini, La provincia dannunziana, la provincia, il comune e la città di Pescara, i comuni minori, Milano, Arti grafiche Alfieri & Lacroix, 1936.
Paolo Avarello; Aldo Cuzzer; Francesco Strobbe, Pescara, contributo per un'analisi urbana, Roma, Bulzoni, 1976.
Cristina Bianchetti, Le città nella storia d'Italia. Pescara, Bari, Editori Laterza, 1997.
Raffaele Colapietra, Pescara, 1860–1927, Pescara, Costantini, 1980.
Carnemolla; Pozzi, La città, le idee: Pescara nelle interviste a cinque architetti, L'Aquila, M. Ferri, 1981.
Luigi Lopez, Pescara: dalla Vestina Aterno al 1815, L'Aquila, Deputazione Abruzzese di Storia Patria, 1985.
Luigi Lopez, Pescara, dalla restaurazione al 1860, L'Aquila, Deputazione Abruzzese di Storia Patria, 1990.
Era Pescara, immagini di storia della città, Pescara, Sovrintendenza archivistica per l'Abruzzo, 1993.
Pescara: città, provincia, documenti e curiosità d'archivio sulle origini di una nuova istituzione, 1901–1927, Pescara, Sovrintendenza archivistica per l'Abruzzo, 1997.
Orlando Serra, Storia di Pescara e cultura universale, dal 1500 a.C. al 1995 d.C., Pescara, Landoor Harres, 1995.
Federico Valeriani, Racconti della memoria di una Pescara dannunziana, Pescara, F. Valeriani, 1997.
Pescara e provincia, il litorale, i parchi nazionali, i borghi antichi, le abbazie, Milano, TCI, 1998.
Andrea Mammarella; Giuseppe Tavani, Lightscape Pescara, Pescara, Sala Edizioni, 2008.

Välislingid

 Koduleht (itaalia keeles)

Kategooria:Itaalia linnad
Kategooria:Pescara provintsi vallad