Suntaži mõis

pisi|Suntaži mõisa 1905. aasta kaardil. Väljavõte kaardilt "Wegekarte des Rigaschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen" (1905). Mõisa valdused on kaardil tähistatud numbriga 52
Suntaži mõis (saksa keeles Schloß Sunzel, varem Sunstelle; läti keeles Suntažu muiža, ka Suntažu pils) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas. Tänapäeval asub see halduslikult Lätis Ogre piirkonnas Suntaži vallas.

Ajalugu
Suntaži varasem ajalugu
Suntaži oli varasemal ajal Riia peapiiskopi valdus. 1318. aastal nimetatakse seda peapiiskopi lauamõisana (Tafelgut), mis oli Saksa Ordu poolt vallutatud. Tõenäoliselt samal perioodil rajati mõisa kõrvale majanduslinnus (Wirtschaftburg), mis hiljem tugevalt välja ehitati.Baltisches historisches Ortslexikon. 1990, lk 627. XIV sajandil oli Suntaži panditud peapiiskopkonna ühele võimsamale vasallile Turaida stiftifoogtile Bartholomäus von Tiesenhausenile (suri pärast 1397).Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930, lk 410, 412. 1436. aastal müüs Riia peapiiskop Henning Scharpenberg valduse oma toomkapiitlile.Löwis of Menar, Karl von. Burgenlexikon für Alt-Livland. Riga: Verlag der Akt.-Ges. Walters & Rapa, 1922, lk 115. 1522. aastal omandas selle toomkapiitli dekaan. Viimase käes oli valdus kuni peapiiskopkonna sekulariseerimiseni 1566. aastal.

Perekond Meck 1568−1763
pisi|left|120px|Mecki suguvõsa aadlivapp
1568. aastal doneeris Poola kuningas Sigismund II August Suntaži koos ümbritsevate aladega Riia peapiiskopkonna viimasele toomdekaanile Jakob Meckile (suri 1575). Tema pärijad jäid mõisast ilma ja see läänistati 1582. aastal Pärnu vojevoodile Maciej Dembińskile (suri pärast 1599). 1597. aastal restitueeriti Suntaži Meckidele ja selle omanikuks sai Engelbrecht Meck (1570−1635), kelle valdusõigust kinnitas 1627. ja 1631. aastal Rootsi kuningas Gustav II Adolf. Pärast tema surma pärisid mõisa üheskoos poeg Tallinna komandant ja hilisem Pärnu asehaldur Engelbrecht Meck (1619−1665) ning viimase vennapoeg Engelbrecht Wilhelm Meck (suri enne 1676), kes said Rootsi valitsejalt kinnituse 1646. aastal.Stryk 1885, lk 105-6. Pärast Engelbrecht Mecki surma valdasid mõisa tema pojad ühiselt. 1682. aastal sõlmitud pärandijagamislepinguga siirdus see rittmeister Gustav von Meckile (1649−1689). Ehkki mõis kuulutati 1683. aastal reduktsioonist vabaks ja sai järgmisel aastal isegi kuningas Karl XI sellekohase kinnituse, langes mõis 1689. aastal kummatigi reduktsiooni alla.Lange, Harald. Die Familie von Meck in Livland. II. Band. Familiengeschichte und Stammtafeln. Riga: 1931, lk 126, 129. 1694. aastal kuulutati mõis reduktsioonist vabaks ja restitueeriti Meckidele.Lange, Harald. Die Familie von Meck in Livland. I. Band. Urkunden und Regesten. Riga: Gedruckt in der Buchdruckerei "Hansa", 1913. Nr 373. Gustav von Mecki pärijad valdasid seda kuni 1723. aastani, mil selle omandas major Erich Johann von Meck (u 1685−1758).Lange 1913, Nr 421. Viimase pärija oli vennapoeg kreisisaadik ja Liivimaa rüütelkonna sekretär Erich Johann von Meck (1727−1771), kes pani mõisa 1763. aastal müüki.Stryk 1885, lk 106-107.

Suntaži mõis 1763−1851
pisi|left|Suntaži mõisasüda 1790. aastal. Johann Christoph Brotze joonistus
pisi|150px|right|Mengdeni suguvõsa krahvivapp
Pärast mõisa müüki panekut kasutas oma väljaostuõigust (Näherrecht) vabahärra Harald Gustav von Igelström (1731−?) − tema ema oli Erich Johann von Mecki onutütar −, kuid ta ei suutnud valdust enda käes hoida ja 1771. aastal läks see taas müüki. Selle omandas riiginõunik krahv Ernst Reinhold von Mengden (suri 1798). 1797. aastal sõlmitud lepinguga siirdus mõis tema abikaasale krahvinna Helena Gertrud Elisabeth von Mengdenile (sündinud von Wartmann) (1773−1847). Pärast tema surma pärisid mõisa tema lapsed teisest abielust. Viimased pantisid selle 1847. aastal kihelkonnakohtunik Ludwig Magnus Karl von Lilienfeldile (1796−1871). Pandilepingu lõppedes müüs kaardiväerittmeister Karl Konrad Bernhard von Berg (1798−1876) Suntaži 1851. aastal Hanenfeldtidele.

Hanenfeldtid 1851−1920
pisi|120px|left|Hanenfeldti suguvõsa aadlivapp
Uueks omanikuks sai sillakohtuadjunkt Johann von Hanenfeldt (1793−1867) Lielāmuiža mõisast. Pärast tema surma päris Suntaži poeg Karl Julius Andreas von Hanenfeldt (1831−1897), kes oli omanik veel 1892. aastal.Kröger, A. Livländisches Verkehrs- und Adressbuch für 1892/1893. Riga, 1892, lk 23. Mõisast moodustati fideikomissRichter, Adolf. Livländisches Adressbuch. Riga, 1900, lk 32. ja selle valdajaks sai poeg Paul Johann Andreas Robert von Hanenfeldt (1862−1936), kellelt mõis 1920. aastal võõrandati.

Mõis pärast võõrandamist
Hiljem oli mõisas Suntaži põhikool, seejärel aastast 1952 keskkool.

Mõisaansambel
pisi|185px|left|Suntaži mõisa häärber
Häärber ehitati XVIII sajandil ühekorruselise  hoonena, ent XIX sajandil seda laiendati. Pärast põletamist aastal 1905 taastati hilisklassitsistlik häärber 1909. aastal. Mõisakompleksi juurde kuuluvad veel tallid, laudad, aidad, lindla, meierei, teenijatemaja ja aedniku maja. Park rajati XVIII sajandil. Mazā Jugla jõe kaldal asub Hahnenfeldtide rahula.

Vaata ka
Fideikomiss

Viited

Kirjandus
Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 627.
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885. Lk 105-107.

 Välislingid 

Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (läti keeles)

Kategooria:Läti mõisad
Kategooria:Liivimaa fideikomissmõisad
Kategooria:Vidzeme
Kategooria:Suntaži kihelkond
Kategooria:Tiesenhausenite mõisad
Kategooria:Meckide mõisad
Kategooria:Igelströmide mõisad
Kategooria:Mengdenite mõisad