Iidol (Jaapan)

Iidol (アイドル aidoru) on tänapäeva Jaapani kultuuris teismeline või kahekümnendates eluaastates meediastaar, keda arvukad fännid peavad võluvaks või nunnuks ja kes esineb kuude või aastate kaupa regulaarselt massimeedias. Näiteks võivad iidolite hulka kuuluda lauljad, näitlejad, telestaarid (nn "talendid"), modellid jne. Enamasti (kuid mitte alati) on iidolid naissoost. Iidoliks ei peeta siiski iga noort staari ning mässaja kuvandiga staarid, näiteks rokkmuusikud, protestivad tihti ise "iidoli" nimetuse vastu.

Iidolite fenomen sai alguse 1970. aastate algul, peegeldades 1963. aasta Prantsuse filmis "Cherchez l'idole" osalenud muusiku Sylvie Vartani populaarsuslainet Jaapanis, kus film linastus 1964. aasta novembris pealkirjaga アイドルを探せ ("Aidoru wo sagase"). Iidoliks hakati kutsuma nunnu välimusega näitlejaid ja lauljaid. Staarideks hakkasid saama teismelised tüdrukud vanuses 14–16 ja poisid vanuses 15–18. Üks neist, Momoe Yamaguchi, oli suur staar, kuni ta 1980. aastal abiellus ja avalikest esinemistest loobus. Iidolid domineerisid Jaapani popmuusikas 1980. aastatel, mida nimetatakse "Jaapani iidolite kuldajaks".

 Ala kategooriad 
 AV- iidolid on peamiselt pornograafiaga tegelevad näitlejad ja modellid
 Bandolid on iidolid, kes on bändis ja mängivad pille
 Gravure iidolid on peamiselt naisiidolid, kes poseerivad aluspesus või ujumisriietes. See on peamiselt suunatud meestele
 Iidolist häälenäitlejad tegelevad peale iidoli töö ka video mängude ja anime häälenäitlemisega
 sJaapani- Korea iidolid on Korea ja Jaapani firmade koostöös tehtud gruppid, kus on nii korea kui ka jaapani päritoluga iidolid
 Johnnyd on meesiidolid, kes on pärit Johnny & Associates
 Juunior iidolid on tavaliselt 15. aastased või nooremad . Kuna nad on ka gravure modellid, siis on neid palju kritiseeritud. Kuigi nende tegevus on veel legaalne, siis alates 2014 on enamus nende tegevusi ära lõpetatud
 Lokaalsed iidolid, lühendatud locodol, on iidolid, kes tegelevad peamiselt linnaäärsetes kohtades. Seal puudub ligipääs iidolitele, seega tehti eraldi iidolid nendesse kohtadesse
 Neti iidolid on interneti iidolid, kes ilmusid interneti tekkimisega. Igapäevaselt nad kasutavad oma tehtud interneti lehekülgi ja blogisid
 Virtuaal iidolid on iidolid, kellel on omad virtuaal avatarid tehtud
 Maa- alused iidolid on oma ette tegelevad iidolid, kes esinevad väikestel lavadel

 Ajalugu 

 1960–1980 
1962. aastal lõi Johnny Kitagawa Johnny & Associates ja tegi ansamblit Johnnys. Neid võib pidada esimeseks Jaapani iidoli ansambliks. Tema tegi ka tüüpilise iidoli treenimise süsteemi, mis on tänapäevalgi veel kasutusel. See süsteem seisnes selles, et noorest peale hakatakse treenima iidoliks ja peab treenima peale laulmise ka tantsimises ja näitlemises. Kuigi alles 1964 võeti kasutusele term "iidol" peale seda kui prantsuse film "Cherchez l'idole" jõudis Jaapani. Jaapanlastele meeldis peategelast mängiva Sylvie Vartani armas välimus ja muusikaline anne. Tema järgi võetigi kasutusele termin "iidol".

1979. aastatel televisiooni kasvamisega tõusis iidolite populaarsus, kuna paljud iidolid alustasid läbi televisiooni programmide kaudu kandideerimisega. Iidolid aitasid inimestele pakkuda ajutiselt põgenemist poliitilise vägivalla ja tudengi liikumiste eest.

 1980–1990 
Televisiooni programmid, kus iidolid olid populaarsed ja kõrgete raitingutega. See aitas nende populaarsusele kaasa.

Onyanko Club, üks jaapani iidolite grupp, aitas kaasa sellele kuidas iidoleid vaadeldakse. Nad polnud enam profesionaalsed karjääri tegijad, vaid tavalised koolis käivad inimesed. Nad olid ka esimene grupp, kes tutvustas "lõpetamise süsteemi". See seisnes selles, et vanemad liikmed lõpetasid oma kärjääri ja uuemad nooremad tulid peale. Samal ajal kasvas ka meesiidolite populaarsus. Eriti Johnny & Associates all olevad grupid. Lisaks normaliseerisid nad ka tantsimist ja laulmist samal ajal.

 1990–2000 
1990. aastatel hakkas iidolite populaarsus langema peamiselt majanduse languse tõttu. 

Paljud soovisid, et neid kutsutaks pigem artistideks kui iidoliteks. Enamus läksid ka interneti peale üle, kuna televisioonis enam ei nähtud palju iidoleid.

 Pärast 2000. aastat 
2010. aastate alguses hakkas iidolite populaarsus jälle tõusma. Igal grupil tekkis oma teema, mille järgi nad tegid oma muusikavideoid. Lisaks hakati ka erinevate žanritega tegelema.

2010. aastate keskel hakkasid erinevad Jaapani ja Korea ettevõtted tegema koostööd ja lõid gruppe.

 Fännikultuur 
Üks kõige suurimaid erinevusi iidolite ja tavaliste kuulsuste vahel on see kuidas nad oma fännidega suhtlevad. Fännid on suur osa iidolite karjäärist. Nad on pidevalt sotsiaal meedias aktiivsed ja teevad erinevaid videoid fännidele. Sellega seoses ei tohi nad ka avalikult suhtes olla kellegagi. Näiteks meesiidolite puhul jälgitakse seda kui palju naisi on nende ümber. Mida vähem naisi on nende ümber seda parem, kuna siis jääb fännidele mulje, et iidolid on neile nii öelda lojaalsed. 

Fännid kulutavad palju raha igasugusele riietele ja albumitele, mis on iidolite poolt tehtud. Lisaks tehakse erinevaid üritusi, kus iidolid ja fännid saavad omavahel kohtuda. 

Kuna iidolitel on nii lähedane suhe oma fännidega, siis tihti peale võivad fännid saada pahaseks kui iidolid ütlevad või teevad midagi mis ei sobi nende perfektse välimuse ja suhtumisega. 

Viited

Kategooria:Jaapani kultuur
Kategooria:Jaapani muusika