Külimit

Külimit ehk külvivakk (murdes ka külivakk, Saaremaal külipainand, painand, läänemurdes peks, Lõuna-Eestis seek, Põhja-Eestis kehik; alamsaksapäraselt kylemeth) on põline eesti külvivahend. Nimetus pärineb väidetavalt juba ürgkogukondlikust ajast ja tähendas külvimõõtuEesti etnograafia sõnaraamat. 1995. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: AS Pakett trükikoda. Lk 89. Külimit oli ühtlasi viljamõõduna kasutatud mõõdunõuEesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009.   (vaadatud 01.06.2013).

See oli Ida-Euroopas laialdaselt levinud, Saaremaal ja Lõuna-Eestis kasutati neid veel 20. sajandi algaastail.

Külimitul oli ümmargune või ovaalne laudpõhi, küljed olid kas punutud (nt pajuvitstest, juurtest jne) või haavalaastust (ka pärnakoorest) painutatud. Külimit seoti sedelgarihma või külvivööga üle õla. Ühe käega hoiti külimittu, teise käega külvati.

Külimitu suurus oli piirkonniti erinev, näiteks 19. sajandil Põhja-Eesti aladel mahutas külimit 12 Tallinna toopi (u 16 liitrit), Lõuna-Eestis 18 Riia toopi (u 19,5 liitrit) või 9 Riia toopi (9,8 liitrit). Toobi maht liitrites oli eri aegadel erinevEesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 119.

Vaata ka 
Külvipõll

 Viited 

 Välislingid 
Külimit, Eesti Põllumajandusmuuseum 

Kategooria:Etnograafia
Kategooria:Mahuühikud
Kategooria:Külv