Kuninglik Ajalooakadeemia

Kuninglik Ajalooakadeemia (hispaania keeles Real Academia de la Historia) on üks Hispaania kuninglikest akadeemiatest.

Kuninglik Ajalooakadeemia asutati aastal 1738 Madridis kuninga Felipe V dekreediga. Vastavalt dekreedile on akadeemia missioon uurida nii antiikset kui ka tänapäeva poliitilist, tsiviil-, kiriku-, sõja- ja teadusajalugu, kirjanduse ja kunstiajalugu, kokkuvõttes kõigi elualade, tsivilisatsiooni ja Hispaania rahva kultuuri ajalugu.

Alates 1836. aastast asub ajalooakadeemia 18. sajandil ehitatud hoones, mille on projekteerinud uusklassitsistlik arhitekt Juan de Villanueva.

Mõned Hispaania ajaloolased peavad seda iganenud inimvaenulikuks institutsiooniks, mis tegeleb peamiselt kuningate ja lahingute ajaloo uurimisega.

 Liikmeskond 

Akadeemial on 2006. aasta seisuga umbes 370 liiget, sealhulgas akadeemikukohtade arv on konstantne (36). 

Põhiosa liikmetest on korrespondentliikmed ja neid on kahe staatusega: 
hispaania korrespondentliikmed; 
välismaa korrespondentliikmed; neid on kokku umbes 170 (28 riigist). Arvukamalt on liikmeid valitud Portugalist, Prantsusmaalt ja Itaaliast.

Akadeemikud
 Vicente Pérez Moreda, ajaloolane
 Hugo O'Donnell y Duque de Estrada, mereväeajaloolane
 Francisco Rodríguez Adrados, filoloog
 Luis Suárez Fernández, ajaloolane
 Feliciano Barrios Pintado, jurist ja ajaloolane 
 José Ángel Sánchez Asiaín, ärijuht ja majandusteadlane 
 Josefina Gómez Mendoza, geograaf 
 José Remesal Rodríguez, ajaloolane 
 vakantne 
 Luis Miguel Enciso Recio, ajaloolane
 Martín Almagro Gorbea, arheoloog ja ajaloolane 
 Carlos Seco Serrano, ajaloolane 
 José María Blázquez Martínez, ajaloolane 
 Francisco Javier Puerto Sarmiento, farmaatsiaajaloolane
 Gonzalo Anes y Álvarez de Castrillón, majandusteadlane ja ajaloolane 
 Antonio Cañizares Llovera, hispaania kardinal
 José Alcalá-Zamora y Queipo de Llano, ajaloolane ja luuletaja 
 José Antonio Escudero López, ajaloolane 
 Luis Ribot García, ajaloolane
 Fernando Díaz Esteban, heebrea filoloog
 José Ángel Sesma Muñoz, ajaloolane
 Enriqueta Vila Vilar, ajaloolane
 Carmen Iglesias Cano, ajaloolane 
 Fernando Marías Franco, kunstiajaloolane
 Miguel Ángel Quesada Ladero, ajaloolane 
 Serafín García Fanjul, arabist
 Miguel Ángel Ochoa Brun, ajaloolane ja diplomaat 
 Luis Alberto de Cuenca y Prado, filoloog, luuletaja ja tõlkija 
 José Luis Díez García, kunstiajaloolane 
 Carmen Sanz Ayán, ajaloolane
 Faustino Menéndez Pidal de Navascués, heraldika eriteadlane 
 Carlos Martínez Shaw, ajaloolane
 Eloy Benito Ruano, ajaloolane 
 Miguel Artola Gallego, ajaloolane 
 Vicente Palacio Atard, ajaloolane 
 Luis Agustín García Moreno, ajaloolane

Välisliikmeid
Bartholomew Bennassar, prantsuse ajaloolane 
Viktoria Kozlovskaja, vene ajaloolane
Jacques Lafaye, prantsuse ajaloolane ja antropoloog
Otar Lordkipanidze, gruusia arheoloog
Magnus Mörner, rootsi ajaloolane
Noel Geoffrey Parker, Briti ajaloolane
Juri Aleksandrovitš Petrov, vene ajaloolane
Stig Strömholm, rootsi õigusteadlane, kirjanik ja kirjanduskriitik
Juli Tsirkin, vene ajaloolane
Jürgen Untermann, saksa keeleteadlane, paleohispaania keelte ekspert

 Biograafiline leksikon 

2011. aastal avaldas akadeemia esimesed köited 20-köitelisest biograafilisest leksikonist "Diccionario Biográfico Español", millele tegi kaastööd umbes 5000 ajaloolast. See koostati riigi raha eest.

Leksikon tekitas suurt meelepaha ja avalikkuse vastukaja, sest ta jäi kaugele sellest kvaliteedist, mida esindab näiteks Oxfordi riiklik biograafiline leksikon. Oxfordi leksikon sisaldab artikleid üksnes surnud inimeste kohta ja väideti, et Hispaania leksikonist oli viga lisada artikleid elusate inimeste kohta.

Ometigi ei tekitanud kõige suuremat nördimust elavate inimeste kohta käivad artiklid, vaid üldine frankistlikus Hispaanias elanud inimeste kirjeldamisviis. Näiteks artikkel Francisco Francost, mille kirjutas akadeemik Luis Suárez Fernández, ei nimetanud Francot diktaatoriks, vaid autokraatlikuks riigipeaks. Seevastu nimetati diktaatoriks viimast Franco-eelset demokraatlikult valitud Hispaania peaministrit Juan Negríni.

Vasakpoolsed protestisid selle leksikoni vastu ägedalt. Nende hulka kuulusid erakond Ühinenud Vasakpoolsed (Izquierda Unida) ja ajaleht Público. Rohelise Partei senaator Joan Saura palus leksikoni avaldamise lõpetada ja solvavad köited ära korjata. Haridusministeerium kutsus üles köiteid parandama. Ajalooakadeemia teatas sama aasta juunis, et edaspidi ilmuvatesse köidetesse tehakse vastavad parandused. Kuid 2012. aastal uuris haridus-, kultuuri- ja spordiminister olukorda ja teatas, et endiselt pole selge, kas ajalooakadeemia soovib Francot diktaatorina kirjeldada või ei.

Välislingid
Real Academia de la Historia Kuningliku Ajalooakadeemia koduleht (hispaania keeles)
Académicos Correspondientes: Países sin Corresponsalía Välisliikmete nimistu Kuningliku Ajalooakadeemia kodulehel (hispaania keeles)

Kategooria:Hispaania teadusakadeemiad