Toompea allasum

Toompea on Tallinna Kesklinna linnaosa Vanalinna asumi allasum Toompeal. 

Toompea kõrgendikul asunud Toompea ja Toomalev oli Taani valitsusajal Eestimaa halduskeskus, 1346–1561 oli Toompea Tallinna ordukomtuurile allunud ning Tallinna all-linnast eraldatud lossifoogtikohtu ja Toomgildi valitsetav iseseisev linn, kus kehtis Eestimaa maa- ja rüütliõigus. Toompea liideti ajutiselt asehalduskorra ajal aastail 1785–1796 Tallinna all-linnaga ning lõplikult alles 1878. aastal. 
pisi|300px|Vaade Toompeale üle Tallinna vanalinna
Vanalinna Toompea asumi tänavad
Falgi tee, Kiriku plats, Kiriku põik, Kiriku tänav, Kohtu tänav, Komandandi tee, Lossi plats, Piiskopi tänav, Pikk jalg, Rahukohtu tänav, Rutu tänav, Toom-Kooli tänav, Toompea tänav, Toom-Rüütli tänav.
Toompea kõrgendikule pääseb mööda Patkuli treppi, Pikka jalga, Lühikest jalga ja Toompea tänavat, Falgi teed, Komandandi teed. 

Toompea kõrgendiku põhjapoolsel küljel asuvad Kohtuotsa vaateplats ja Patkuli vaateplatvorm ning idaküljel Eestimaa Roheliste vaateplatvorm ja Kuberneri aed.

Ajalugu

 Enne 1220. aastat 
pisi|Pikk jalg

Kirjalikult mainitud Henriku Liivimaa kroonikas seoses Taani kuninga sõjakäiguga Revalasse (Revele) Lyndanise linnusena. 

"Kõik nad maabusid oma sõjaväega Revala maakonnas ja asusid Lyndanisesse, mis oli varem revalaste linnus, ja lammutades vana linnuse, hakkasid teist, uut ehitama..."

"Isand Wenezlaus aga seisis oma slaavlastega orus, mis oli mäe merepoolsel nõlval..."

"... ja kui linnus oli valmis ehitatud ja (oma mehed) sinna paigutatud, läks kuningas tagasi Taanisse. Ja sinna jäid maha piiskopid koos kuninga meestega, kes terve selle aasta läbi võitlesid revalastega..."

Taani kuningaks oli Valdemar II. Sejr, kaasas neli piiskoppi ja slaavlaste vürst Vitslav I (Wizzlaus, Wenezlaus). 
Taani ajalookirjutaja Olaus Petri (16. saj) arvates toimus Lyndanise lahing 15. juunil 1219. Taani ametlik ajalugu seostab lahingut Taani rahvuslipu Dannebrog võitmisega. Henriku kroonikast lähtub, et revalaste linnus oli vana (castrum antiquum) ja selle lammutamine ei nõudnud suurt vaeva.

Org mäe merepoolsel nõlval võis olla tänase Pika jala otsas Nunne tänava kandis. 

Eestlaste linnus võis eri hinnanguil olla ehitatud kas 8. või 11. sajandil. Miks linnus 13. sajandi alguseks maha jäeti, jääb ebaselgeks.

Paljuviidatud Al-Idrīsī 1154. aasta Astlanda kaardil asuv qlwry või flwry, mida on loetud ka Kaleweny ning Vene kroonikate Kolõvan, ei pruugi Henriku ja taanlaste Lyndanise olla. Pigem on tegemist Kallaverega, mis on mainitud ka 1241. Taani hindamisraamatus.

18. sajandi lõpu linnalegendi järgi (Karl Feyerabendi järgi) oli Lindanyse kantsi ehitajaks 1197. aasta ristiretkel hoopis Taani kuningas Kanut VI.

 13.–16. sajand 
pisi|Tallinna toomkirik (1240)
Rävala ja Harjumaa alistamise järel jaotati Toompea alast 1/4 Mõõgavendade ordule ja 3/4 Taani kuninga asehaldurile ja Taani kuninga vasallidele (hilisemale Harju-Viru rüütelkonnale). Toompea ja Tallinna all-linn ei olnud ühtseks linnaks. Keskajal jagunes Toompea Suureks linnuseks, Väikeseks linnuseks (mida tänapäeval tunneme Toompea lossi nime all) ja eeslinnuseks. Toompeal asus erinevate aegade Eestimaa halduskeskus ning samuti olid Toompeal, Toomkiriku ümbruses mitmete nimekate Eestimaa mõisnike linnamajad ning Tallinna toomkirik ja Tallinna piiskopi residents ja piiskopi aed. Toompea oli eraldi linn (saksa Dom zu Reval). 
 Toompea eeslinn 
Esialgu ümbritses Tallinna all-linna ja Toompead Tallinna saras, millest linnaraad loovutas 1348. aastal praeguse Kelmiküla, Kassisaba, Tondi ja väikese osa Lillekülast Liivi ordule Toompea eeslinna rajamiseks. Toompea eeslinnad olid Tõnismäe, Kassisaba ja Kelmiküla (neid nimetati ka Toomalev) ning müüriga eraldatud Tallinna all-linnast. Toompea eeslinna piir kulges Ingeri bastioni juurest mööda Hariduse tänavat, Pärnu maanteed, Väike-Ameerika, Koskla ja Tulika tänavat ning Paldiski maanteed (Lille ja Telliskivi tänava vahelisel alal jäid Paldiski maantee äärsed krundid Toompea eeslinnast välja), pöördudes umbes praeguse Tehnika tänava suunas, sealt edasi hilisemate Raudtee peatehaste juurest põhja ning umbes 120 meetrit enne Balti jaama kagusse üle Snelli tiigi Toompea müürini. 
pisi|Tallinna toomkirik 1900
Suur linnus hõlmas künka põhjapoolse kõrgema osa; arvatakse, et sama maa-ala hõlmas ka muistne eestlaste linnus. Suure linnuse keskosas asetseb plats, kuhu 13. sajandi alguses püstitati Tallinna toomkirik ja lõunapoolsesse külge mäenõlvale Toompea Väike linnus, linnuse ümber rajati ka Tallinna piiskopi residents, aadlike elumajad, mis aga hilisemate tulekahjude käigus on hävinud.

Suur linnus, kus juba ainuüksi kõrge ja järsuservaline küngas pakub head looduslikku kaitset, ümbritseti arvatavasti 14. sajandi keskel, pärast Eestimaa hertsogiriigi müüki Taani kuningriigi poolt Liivi ordule – ringmüüriga. Läänes, põhjas ja idas kulges see mööda künka järsku äärt, lõunas aga mööda vaheastangut, s.o mööda praeguse Lossi platsi põhjakülge. Kogu Suure linnuse ühendus välismaailmaga käis läbi lõunamüüris asetsenud väravatorni, mida nimetati Kellatorniks ehk Toomväravaks. See värav paiknes praeguse Piiskopi tänava lõunaosas ja sarnanes arvatavasti all-linna väravate peatornidega, olles neist küll veidi madalam ja mõõtmetelt veidi suurem. Suure linnuse müür sisaldas arvatavasti veel 11 sadultorni ja 2 suuremat torni. Kahe sadultorni jäänused on Toompea künka loodepoolses osas hilisemate majade küljes säilinud. Suuremate tornide kuju kohta täpsemad andmed puuduvad, kuna neist pole tänapäevani midagi olulist säilinud. 

Toompea tänavavõrk koosneb paljudest radiaalselt paiknevatest tänavatest, mis koonduvad kokku keskel asetsevale platsile, millel asub Tallinna toomkirik. Seoses ringmüüri ehitamisega rajati 14. sajandil nimetatud tänavakeste välisotstesse sadultornid. Sellist ringmüüriäärset tänavat, nagu see eksisteeris all-linnas, pole Toompeal arvatavasti kunagi olnud. Arvatakse, et Toompea tänavavõrk on väga vana, mõningate arvamuste kohaselt pärineb ta 11. sajandist, mil praeguse Toomkiriku asemel paiknes tollane eestlaste linnuse peaväljak.
pisi|Lühike jalg, 1943
Enne 13. sajandit pääses Toompeale arvatavasti ainult mööda praegust Pikka jalga, mis on muistse linnuse juurdepääsuteeks. Saksa kaupmeeste asula tekkega Niguliste kiriku lähedusse rajati arvatavasti ka praegune Lühike jalg. Umbes samal ajastul või veidi hiljem tekkis Toompeale pääsuks lõunast ka otsetee, mis kulges umbkaudu mööda praegust Toompea tänavat.

 Liivimaa ordu valitsus
Liivimaa ordu valitsemise ajal resideeris Toompeal, Toompea Väikeses linnuses Tallinna komtuurkonna Tallinna komtuur, kes valitses maaisanda käsknikuna Toompea ja Tallinna linnamüüri sees asuva Tallinna all-linnast väljapoole jääva komtuurkonna üle. Liivimaa ordu saavutas tegeliku sõltumatuse Saksa ordu kõrgmeistrist 15. sajandi keskel, pärast maiskondade konflikti. Samal ajal püüti Saksa ordult üle võtta ka Eestimaad, mis 1459. aastal ametlikult toimuski, kui Eestimaa aadliseisus lepinguga maksuvabaks tunnistati ja Toompea linnus Liivimaa maameistri valdusse sai. 
 16.–18. sajand 
Rootsi valitsusajal allus Toompea ühes eeslinnaga, Rootsi kuninga jurisdiktsioonile ning seal asusid Toompea Väikeses linnuses Rootsi kuningavõimu esindav provintsivalitsus (hiljem kubermanguvalitsus) ja teised riiklikud asutused, sealhulgas Eestimaa provintsiaalkonsistoorium. 

Rootsi valduses Toompea Väike linnus kohandati  Rootsi kuninga asehalduri residentsiks. Rootslased ehitasid 1580. aastatel  Pika Hermanni kõrvale ja konvendihoone vahelisele alale läänemüüri äärde Riigisaalihoone.  Pärast Riigisaali ja kuninglike eluruumide valmimist kohtusid seal 1589. aasta augustis-septembris Rootsi kuningas Johan III ja tema poeg Sigismund – Poola kuningas ja Rootsi troonipärija. Toompea loss oli ka Rootsi Tallinna linnuse ehk lossipealiku ja Tallinna linnuselääni asehalduri residents. (Lääni)asehaldur, oli ühtlasi kindluse komandant, käsutas sõjalist võimu ja oli kuninglike domeenide valitsejaLossikohus, Eesti Ajalooarhiiv, 5.1.2. Lossikohus

1684. aastal Toompea tulekahju  hävitas praktiliselt kogu Suure linnuse keskaegse hoonestuse koos Tallinna toomkirikuga. Põlengust säilis vaid kolm maja ja Väike kindlus (üks säilinud majadest asub Toom-Kooli tänaval Toomkiriku taga).

, Rootsi valitsusaeg Tallinnas, Toompea linnus Rootsi valitsusajal

 18.–19. sajand 
pisi|Vaade Toompeale mere poolt 1823. aastal, autor teadmata
pisi|left|Tallinna kaart (1810) ja Toompea eeslinn (Форштать)
Vaatamata säilinud tänavastruktuuri iidsusele on Toompeal vanu ehitisi peale Toompea linnuse ja Toomkiriku säilinud väga vähe, enamik hoonestust pärineb 18.–19. sajandist. Seda on põhjustanud mitmed laastavad tulekahjud, mis on vanema hoonestuse hävitanud. Need toimusid Toompeal 1288., 1433., 1553. ja viimati 1684. aastal (Toompea tulekahju). Neist viimane hävitas praktiliselt kogu Suure linnuse hoonestuse koos Tallinna toomkirikuga. Põlengust säilis vaid kolm maja ja Väike kindlus (üks säilinud majadest asub Toom-Kooli tänaval Toomkiriku taga).
pisi|Toompea loss, Toomvärav, Komandandimaja ja Toomvärava sild. 19, sajandi esimesel poolel. Carl Friedrich Christian Buddeus
pisi|Toompea. Wilhelm Siegfried Stavenhagen, 1867
Toompea oli Mõõgavendade ja Liivi ordu valduses ning tänapäevalgi on seal erinevalt all-linnast tooni andmas aadlike linnapaleed, mis on ehitatud põhiliselt klassitsistlikus stiilis ja mille kõrgus ei ulatu üle 2–3 korruse. Paljude hoonete keldrid ja osa müüre on aga palju vanemad, ulatudes tagasi 13.–17. sajandisse. Toompea krundid on üldiselt suuremad kui all-linna omad, sisaldades sageli avaraid hoove.

Tol ajal oli kombeks, et jõukamatel mõisnikel oli peale maamõisa ka linnamaja, kus saadeti mööda külma talveaega ja oldi aktiivsed linna kultuuri- ja ühiskondlikus elus. Põhjus talveks linna siirduda oli seotud ka lastega, sest poeglapsed pandi sügisel õppima Revali prestiižsesse Tallinna toomkooli. 

Toompea oli lühikest aega ühendatud Tallinnaga aastail 1785–1796, 1783. aastal jaotati linn Tallinna asehaldurkonna moodustamisega seitsmeks kvartaliks: 
Tallinna I kvartal – ToompeaTallinn-Haapsalu KA: Toompea I koos eeslinnaTallinn-Haapsalu KA: Toompea II (Tõnismäe, Kassisaba ja Kelmiküla (neid nimetati ka Toomalev)) ehk aleviga;
Tallinna II kvartal – Tallinna all-linna 1. osaTallinn-Haapsalu KA: Tallinn Linn I;
Tallinna III kvartal – Tallinna all-linna 2. osaTallinn-Haapsalu KA: Tallinn Linn II;
Tallinna IV kvartal ehk alev – Kalamaja, Kopli, Merimetsa, sadama-alaTallinn-Haapsalu KA: Tallinn Alev I;
Tallinna V kvartal ehk alev – Narva maantee ümbrus, Kadriorg, Lasnamäe tagumine osaTallinn-Haapsalu KA: Tallinn Alev II;
Tallinna VI kvartal ehk alev – Tartu maantee ümbrus, Lasnamäe eesmine osaTallinn-Haapsalu KA: Tallinn Alev III;
Tallinna VII kvartal ehk alev – Pärnu maantee ümbrus, Kristiine, TondiTallinn-Haapsalu KA: Tallinn Alev IV, NõmmeTallinn-Haapsalu KA: Nõmme.

Toompea ajalooline hoonestus
,  Tallinna toomkirik, Toompea loss
Toompea asum oli ajaloolistelt Eestimaa rüütelkonna liikmete talveresidents. Toompeal asusid aadlisuguvõsade elamud ja sotsiaalobjektid:
<tr valign=top><td>
Eestimaa rüütelkonna hoone (Kohtu tänav 1, ehitatud 1845–1848), 
Eesti Provintsiaalmuuseum (Kohtu 6, 1865–1868), 
Eesti Kaubandus-Tööstuskoda Toom-Kooli tänav 17,
Maarja- ehk Toomgildi maja, Toom-Kooli 11,
EELK Konsistooriumi hoone (Kiriku plats 3), 
Tallinna toomkirik, 
Aleksander Nevski katedraal, 
Tallinna toomkooli hoone, Toom-Kooli 9, 
Eestimaa kubermanguvalitsuse hoone
Komandandi maja
paruness Isabella Ungern-Sternbergi kirjandussalong, Lossi plats 7,
<td>
Eestimaa rüütelkonna liikmete linnaresidentsid: 
Stenbocki maja (Rahukohtu 3, 1783–1792), 
Ungern–Sternbergi palee (Kohtu 6, 1865–1868), 
Bernhard Otto Jakob von Uexkülli residents (Kohtu 4), 
Reinhold August von Kaulbarsi Kaulbarsi palee (Kohtu 8)
Tiesenhauseni maja (Kohtu 12/Toom-Rüütli tänav 8) jt. 
Parun Toll aadlisuguvõsa hoonestik, (Kohtu 2).
Parun Tolli hoone, kus asus ka Venemaa Riigipanga Tallinna osakond (Piiskopi 2)
Breverni palee (Toom-Kooli 13)
Natalie von Uexkülli palee Toom-Kooli 17
<td> 
pisi|Toompea lossi esine park. Ca 1880–1890, enne Aleksander Nevski katedraali ehitamist
Toompeal, Lossi plats 7 asub aastatel 1920–1933 Eesti Vabariigi riigivanema ametielamuks olnud Riigivanema Maja.
pisi|Tallinna toomkirik
Tänapäeval asuvad Toompeal Riigikogu hoone, Eesti Vabariigi Valitsuse ja Riigikantselei hoone, Õiguskantsleri ametiruumid, EELK Tallinna Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkirik, MPEÕK Aleksander Nevski katedraal.

Etümoloogia
Toompea on nime saanud toomkiriku järgi (1486 Domberg `toomimägi`). Varasemad säilinud ürikud mainivad piirkonda lihtsalt mäena (1327 ladina mons, 1372 saksa bergh). Eesti rahvaluules tuntakse Toompead Kalevi kalmuna, mille on kokku kandnud tema lesk Linda.

Elukorraldus Toompeal
Toompea linna juhtis lossifoogtikohus lossifoogti eesistumisel. Keskajal tegutses Toompeal peale Toomgildi veel Püha Anna gild, tõenäoliselt ka 10 000 rüütli vennaskond ja Püha Jüri vennaskond.

Toompea kodanikud kuulusid Toomgildi. Toomgildi liikmeks võeti vastu samadel tingimustel nagu Tallinna Väikegildi. Vastuvõtmise otsustas Toomgildi koosolek häälteenamusega. 

Toomgildi korralised koosolekud toimusid iga kolme kuu tagant. Osavõtt oli kõigile gildi liikmetele kohustuslik. 

Erinevalt teistest Eestimaa linnadest kehtis Toompeal Eestimaa maaõigus (mitte linnaõigus).

Toompea kodanikuvanne (1845)
Formel des Eides, welcher auf dem Dome zu Reval geleistet wird

Tõlge eesti keelde: 

"Mina, lõpusnimetatu, tõotan ja vannun kõikvõimsa Jumala nimel tema püha Evangeeliumi juures, et mina tahan ja saan Tema Keiserlikku Majesteeti, seaduslikku ja sündinud Suurt Valitsejat ja Keisrit Nikolai Pavlovitši, kõiki venelaste Isevalitsejat, ja Tema Keiserliku Majesteedi Troonipärijat, Tema Keiserlikku Kõrgust tsesarevitš Aleksander Nikolajevitši truult ja teesklemata teenida ja kõiges sõna kuulda, säästmata oma elu viimse veretilgani ja kõiki Tema Majesteedi Kõrge Isevalitseja riigile ja võimule kuuluvaid õigusi, nii neid, mis on juba juurdunud, kui ka neid, mis alles saadakse, kogu oma mõistuse, jõu ja võimete kohaselt säilitada ja kaitsta ja seejuures täiel määral püüda vaeva näha kõike edendada, mis Tema Keiserliku Majesteedi truule teenistusele ja riigi kasudele igal juhul kasu toob, Tema Keiserliku Majesteedi huvide kahjustamisest aga, niipea kui ma sellest teada saan, mitte ainult aegsasti teatada, vaid ka igal viisil vaeva näha, selle ärahoidmiseks ja vältimiseks. Peaks aga, mille eest Jumal hoidku, Toom vaenlase kätte langema, siis mina tahan ja saan kõigist ohtlikest nõuannetest hoiduma ja koos kõigi teiste truude elanikega mitte ainult isiklikult, vaid ka koos oma teenistuskõlblike majalistega, oma vara ega elu säästmata, nii tõesti aidaku mind Jumal ihu ja hingega. Selle oma vande lõpus suudlen ma oma Lunastaja Sõna ja risti. Aamen."
 Liitmine Tallinnaga 
1887. aasta 26. märtsil Venemaa keisri Aleksander II ukaasiga kehtestati Läänemere kubermangude linnades 1870. aasta Vene üldine linnaseadus. (1878) ühendati Toompea Tallinna all-linnaga, ühise Tallinna linnavalitsuse alla. Esimese Tallinna linnapea Oskar Artur von Riesemanni aselinnapeaks valiti sündik Thomas Wilhelm Greiffenhagen ja linnanõunikeks, senised raehärrad Alexander Elfenbein (1823–1898) ja Ludwig Joseph Berting (1828–1911) ning Toompea lossifoogt Johannes Huhn (1844–1880).
pisi|Tallinna linna kaart, 1910
1. jaanuaril 1916 kinnitas Eestimaa kuberner politseijaoskondade ja sellega ka linnaosade haldusterritooriumite ümberkorraldused. I jsk piires asunud Pelgulinn viidi üle V jsk territooriumiks. Lasnamägi, mis oli seni jaotatud II ja III jsk vahel, allutati III jsk-le. Toompea piirkond, mis oli V jsk piires, viidi VI jsk territooriumiks. Samuti anti senistele numbrilistele linnajagudele nimetused: 
I – (Balti jaama tagune) Kalamaja);
II – Narva (Narva ();
III – Tartu (Tartu (3.) linnajagu);
IV – Pärnu (Pärnu (4.) linnajagu);
V – Paldiski (Baltiski (5.) linnajagu);
VI – Kesklinn (Südalinn (6.) linnajaguWabatahtliste kutsumine rahwawäkke, Riigi Teataja, nr. 2, 28 november 1918).
Vaata ka
Toompea
Vanalinna asum
Tallinna asum Vanalinn (all-linn) ja Tallinna all-linn
Tallinna vanalinn
Tallinna ajalugu
Toompäevad
Toompea tugimüür

Viited

 Kirjandus 
 Henriku Liivimaa Kroonika, Tallinn, Eesti Raamat, 1982
 Eesti Entsüklopeedia, 9. köide, Tallinn, 1996
 Taani Hindamisraamat – Jacobus Langebek, Scriptores rerum danicarum Medii Aevi..., 1792, Tomus VII, Liber Census Daniæ, lk 543.
 Karl Feyerabend, Kosmopoliitilised rännakud. Kiri Eestimaalt 1797, Tallinn 2004.

Välislingid

Toompea plaan (1865)

Kategooria:Tallinna allasumid
Kategooria:Kesklinna linnaosa
Kategooria:Toompea