Bassaricyon neblina

Olinguito (Bassaricyon neblina) on imetaja olingo perekonnast pesukarulaste sugukonnast, kes elab Colombia ja Ecuadori mägede metsades. Uue liigi avastamisest teatati 15. augustil 2013 ja selle nimetus tähendab hispaania keeles 'väike olingo'.

 Kirjeldus 
Olinguitod erinevad nendega samas perekonnas olevatest olingoliikidest ja ka kinkažudest (kinkažud on olingotesarnased, kuid mitte nende lähedased sugulased). Nad kaaluvad keskmiselt 900 grammi ja on sellega väikseimad pesukarulased. Olinguitod on frugivooridest omnivoorid, toitudes peamiselt puuviljast (näiteks viigimarjadest), aga ka putukatest ja nektarist. Arvatakse, et nad tegutsevad öösel ja on mõnevõrra eraklikud. Näib, et nad liiguvad ainult puude otsas. Neil on vaid üks piimanääre ja nad saavad tõenäoliselt korraga ainult ühe järglase.

 Levik ja elukeskkond 
Selle liigi esindajaid on leitud pilvemetsadest Lääne-Colombiast Ecuadorini. Arvatakse, et liik pole otseselt ohus, kuid 40 protsendil selle potentsiaalsest levilast on mets maha raiutud.

 Avastamine 
Uue liigi avastamisest teatasid Kristofer Helgen, Smithsonian Institutioni rahvusliku loodusajaloo muuseumi imetajate kuraator, Roland Kays, olingoekspert Põhja-Carolina loodusteaduste muuseumist ja teised kaastöölised 15. augustil 2013. Helgen avastas Chicago Fieldi muuseumist näidisisendid ja tegi DNA testide abil kindlaks, et tegemist on uue liigiga.

Liigi avastanud teadlased ei leidnud ühtegi kohalikku nimetust, mis tähistaks vaid seda liiki.

Tegemist oli esimese imetajaga kiskjaliste seltsist (mitte kõik kiskjalised pole karnivoorid, ka olinguito on omnivoor), kes Ameerikas viimase 35 aasta jooksul oli avastatud. Olinguitosid nähti ja isegi eksponeeriti aastakümneid enne seda, kui keegi aru sai, et tegemist on eraldi liigiga. Varem aeti neid segi oma sugulaste olingodega. Üks selline isend oli Ringerl, kes elas aasta Washingtonis rahvusloomaaias ja viibis ka teistes loomaaedades. Teadlased üritasid panna teda paarituma olingodega, saamata aru, et tegu on teise liigiga. Ringerl suri 1976. aastal.

 Taksonoomiline hinnang 
Olinguito on väiksem kui teised olingode perekonna liikmed. Ta on ka palju karvasem, teistsuguse hambavalemi, lühema saba ja väiksemate kõrvadega. Olinguitod elavad Põhja-Andides 1500–2750 meetri kõrgusel merepinnast, kõrgemal kui teised olingod. Morfoloogia põhjal eristatakse nelja alamliiki: Bassaricyon neblina neblina, B. n. osborni, B. n. hershkovitzi ja B. n. ruber.

Kahe olinguito alamliigi DNA-d võrreldi teiste olingode ja suguluses olevate liikide DNA-ga, tuginedes Kimura modelleerimisega leitud erinevusele mitokondriaalse DNA tsütokroom b aluspaari komponentides. Olinguitode ja olingode vaheline geneetiline erinevus näitab, et olinguitod on olingode perekonna tütarharu ja on võrreldav erinevateks liikideks või alamliikideks loetutega. Ilmselt toimus lahknemine umbes 3,5 miljonit aastat tagasi, mis vihjab, et perekonna liikide mitmekesistumine toimus Lõuna-Ameerika loodeosas varsti pärast seda, kui olingode esivanemad sinna Kesk-Ameerikast saabusid.

 Viited 

 Välislingid 

 USA teadlased avastasid Lõuna-Ameerikas uue imetajaliigi 16. august 2013 forte.delfi.ee
 Bioloogid leidsid uue kiskjalise 16. august 2013 teadus.err.ee

Kategooria:Kiskjalised