Küüp

Küüp on piklik künataoline lükandkaanega karp, kus hoiti küünlaid, habemenuge, prille ja muid väikseid tarbeesemeid (nt ehteid, raha) nii kodus kui ka reisile kaasavõtmiseks. Küüpi kasutati ka küünlajalana: püstipandud küünal suruti kaanega vastu küübi otsa.Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 125Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 93

 Kirjeldus 
Küüp oli tavaliselt ühest puust õõnestatud. Küübi nimetust kasutati põhiliselt Lääne-Eestis ja saartel, kuid lükandkaanega karp oli levinud üle kogu Mandri-Eesti kuni Petserini välja. Leidus ka tapitud või naelutatud liidesega küüpe. Kaanest haaramiseks ja liigutamiseks on sellel kas üle karbi serva ulatuv osa või sellesse tehtud süvend. Küüpe valmistati kuusest, kasest, männist või lepast. Eesti küübid on olnud enamasti kattevahenditega viimistlemata, vahel on siiski kasutatud värvi, lakki või tõrvamist. Ehtimistehnikatena kasutati täkkekirju, küüskirju, ussikirju, hundihambakirju, kõrvetamist, intarsiat, ornamentidena nii peremärke kui ka teksti ja numbreid ja muid mustreid. Enamik kaunistatud ja kirjatud küüpe oli tehtud tõenäoliselt kihla- või pulmakingiks.

 Nimetus 
Alamsaksa keeles tähendab kupe küüpi, tõrt, küfer on aga aamissepp.

Vaata ka
pinal
vakk
napp
toos
laegas
karp
ummiknõu

 Viited 

 Välislingid 
 Küüp, Eesti Rahva Muuseum

Kategooria:Eesti etnograafia
Kategooria:Puit
Kategooria:Anumad