Talude päriseksostmine

Talude päriseksostmine oli 19. ja 20. sajandil Eesti- ja Liivimaa kubermangus nähtus, kus talurahvas ostis seni mõisnikele kuulunud mõisamaad.

1849. aastal võeti vastu uus talurahvaseadus Liivimaa kubermangus, millega mõisate valdused jagati mõisa- ja talumaaks ning sai võimalikuks ka ulatuslikum talude päriseksostmine. See sõltus aga suurel määral mõisniku tahtest ja võimalustest tema omanduses olevaid renditalusid päriseks müüa. Päriseksostmine oli ennekõike seotud lõpliku naturaalmajanduselt rahamajandusele üleminekuga, kus mõisnik hakkas oma põldudel kasutama palgatööjõudu. Päriseksostmine edenes tunduvalt kiiremini Lõuna-Eestis, kus juba 19. sajandi lõpuks oli enamik talusid talupoegade omanduses.

Enne seda olenes talude omandamine, konkreetse mõisniku volist. Esimesi talusid müüdi aga ka enne üldkehtiva seaduse vastuvõtmist, 1823. aastal Luunja vallas.

Põhja-Eestis Eestimaa kubermangus sai talude päriseks ostmise aluseks 1856. aasta Eestimaa talurahvaseadus, ehkki esimene talu osteti päriseks juba 1854. aastalToomas Püvi, Talude päriseksostmisest Eestimaa kubermangus 19. sajandi lõpul, Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised. Ühiskonnateaduste seeria. Köide 38, 1989, nr. 1, lk 67-68. Esimese 20 aasta jooksul osteti Eestimaa kubermangus päriseks umbes 1500 talu. 1880. aastaiks oli Eestimaa kubermangus päriseks ostetud vaid umbes 10% talukohtadest.

1851/1852. aastal oli talupoegade omanduses 0,07% taludest, raharendil oli 13,88%, segarendil oli 4,2% ja teorendil oli 81,83% taludest.
1867/1868. aastal oli talupoegade omanduses 14,26%, raharendil 80,71%, segarendil 3,59% ja teorendil 1,42% talundit.Feliks Sauks, Krediidinduse ajaloolise arengu põhiprobleemistik Eestis. Ajalooline Ajakiri, 1939 nr 2, lk 77

1916. aasta põllumajandusloenduse andmeil oli Eestimaal mõisnikke (nende seas oli ka eestlasi ja teistest rahvustest inimesi) koos perekonnaliikmetega loendatud umbes 4000, mis moodustas 0,7% põllumajandusega tegelevast rahvastikust, maarahvastikust umbes 0,5%Arno Köörna. Suure Sotsialistliku Oktoobrirevolutsiooni majanduslikud eeldused Eestis. Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn, 1961, lk. 125 Eesti mõisamajapidamiste omanduses oli üle poole kogu maast ja seal oli töötas üle 100 000 inimese.A. Andresen, Ea Jansen, Toomas Karjahärm, Mart Laar, M. Laur, Lea Leppik, Tiit Rosenberg, Tõnu Tannberg, Sulev Vahtre. Eesti ajalugu V. Pärisorjuse kaotamisest Vabadussõjani. Peatoim. S. Vahtre, tegevtoim. T. Karjahärm ja T. Rosenberg. Õpetatud Eesti Selts, Tartu, 2010, lk. 124–125.

1917. aastal oli Eestimaal ja Liivimaal kustutamata krediidiga: Eestimaa Krediitseltsis 8560 talundit, Liivimaa Maakrediitseltsis 7407, Talurahva Põllupangas 10 089, Doni Põllupangas 712, Peterburi-Tuula Põllupangas 250 ja kokku 27 018 talundit.Feliks Sauks, Krediidinduse ajaloolise arengu põhiprobleemistik Eestis. Ajalooline Ajakiri, 1939 nr 2, lk 78.

Vaata ka
talude kruntimine

 Viited 

 Kirjandus 
Toomas Püvi, Talude päriseksostmisest Eestimaa kubermangus 19. sajandi lõpul, Eesti NSV Teaduste Akadeemia Toimetised. Ühiskonnateaduste seeria. Köide 38, 1989, nr. 1, lk 67–79

Kategooria:Eesti uusaeg
Kategooria:19. sajand Eestis
Kategooria:20. sajand Eestis

Kategooria:Talu