Keskkonnafilosoofia

Keskkonnafilosoofia on filosoofia haru, mis käsitleb looduskeskkonda ja inimeste kohta selles. Keskkonnafilosoofia hõlmab keskkonnaeetikat, keskkonnaesteetikat, ökofeminismi ja keskkonnateoloogiat. Mõned keskkonnafilosoofidele huvi pakkuvad valdkonnad on järgmised:
 Keskkonna ja looduse määratlemine
 Kuidas hinnata keskkonna väärtust
 Loomade ja taimede moraalne staatus
 Ohustatud liigid
 Keskkonnateadlikkus ja süvaökoloogia
 Looduse esteetiline väärtus
 Looduse taastamine
 Tulevaste põlvkondadega arvestamine

 Aktuaalsed teemad 
Tänapäeva keskkonnafilosoofia jäljendab oma teemavalikuga suures osas keskkonnaaktivismi. Arutlusel olevad küsimused on seotud taastumatute varude kahanemisega ning teiste kahjulike ja püsivate mõjudega, mida inimesed on keskkonnale põhjustanud.Sarkar, 2012. "Environmental philosophy: from theory to practice," Wiley-Blackwell, Chichester, West Sussex. Mõned neist probleemidest on järgmised:
 Ülepüük ookeanides
 Pestitsiidid maapinnas ja vees
 Osooniaugud
 Liikide kiirenev väljasuremine
 Metsade hävimine
 Saasteained atmosfääris (näiteks süsinikdioksiid)Weston, 1999. "An Invitation to Environmental Philosophy," Oxford University Press, New York, New York.

 Nüüdisajalugu 
Keskkonnafilosoofia taastekkis kui laiem ühiskondlik liikumine 1970. aastatel. Liikumise puhul oli tegu katsega tunnetada kogu inimkonna ajaloo vältel kestnud loodusest võõrandumise olemust. Liikumine tekitas lõhe filosoofiliste tekstide kogumisse, mis on oma loomult üsna erialane, objektiivne, teoreetiline ja akadeemiline. Sellele vastandub hingestatum ja poliitilisem suhtumine. Keskkonnafilosoofia hõlmab oma mitmekülgsesse uurimistöösse ja tegevusse kõik need lähenemised.

 Süvaökoloogiline liikumine 

1984. aastal sõnastasid George Sessions ja Arne Naess süvaökoloogia põhimõtted.

 Vaata ka 

keskkonnahumanitaaria
loodusfilosoofia

 Viited