Eesti Punane Rist

Eesti Punane Rist (lühend EPR) on 1919. aastal asutatud humanitaarabiorganisatsioon, millel on Eestis 17 kohalikku seltsihttps://redcross.ee/seltsid/. EPR on osa rahvusvahelisest Punase Risti liikumisest, mis tegutseb 192 riigis 14 miljoni vabatahtlikuga.  

Eesti Punasel Ristil on palju tegevusvaldkondi. See

 korraldab esmaabikoolitusi kõikjal Eestis ja teeb tervisealast ennetustööd. Lisaks füüsilisele esmaabile on rõhk psühhosotsiaalsel abil;
 kogub annetusi ja toetab piirkondi kõikjal maailmas, mille elanikud kannatavad katastroofi/kriisi tõttu;
 annab vähekindlustatud elanikkonnagruppidele kõikjal Eestis toiduabi ja varustab abivajajaid hügieenitarvetega;
 otsib relvakonflikti või katastroofi tõttu kontakti kaotanud pereliikmeid, II maailmasõja ajal langenud sõjaväelaste haudu jm;
 on valmis reageerima ja abistama suurõnnetuste ja kriiside korral. 

Ajalugu
Punase Risti loomise idee tekkis 1859. aastal Solferino sõjatandril, kus noor Šveitsi ärimees Jean Henri Dunant kogus kokku haavatud ning organiseeris kohalikest külanaistest kannatanute abistamiseks erapooletu abistamise grupi. Tagasi kodulinnas Genfis kirjutas noor šveitslane raamatu “Solferino mälestus”, mille viimases peatükis seisab üleskutse luua vabatahtlikest koosnevaid erapooletuid abistamise gruppe ka teistes riikides. Raamat nägi trükivalgust 1862. aastal ning Punase Risti loomise idee oligi sündinud. 1863. aastal tuli Genfis kokku Punase Risti Komitee, mis aasta hiljem võttis vastu I Genfi konventsiooni “Haavatute abistamine sõjaväljal”.

Eestimaal asutati esimene Punase Risti eelkäija-organisatsioon Venemaa Haavatud ja Haigete Sõjameeste Hooldamise Ühingu Eestimaa Daamide Komitee 5. detsembril 1872. 

Eesti Punane Rist asutati 24. veebruar 1919, kui I diviisi arsti Hans Leesmenti koostatud põhikirja kinnitas Eesti valitsus. Eesti Punane Rist allus esialgu Sõjaväe Tervishoiu Valitsuse ülemale, dr Arthur-Aleksander Lossmannile. 25.02.1922 võeti Eesti Punane Rist vastu Rahvusvahelise Punase Risti Seltside Liiga liikmeks ja 11.04.1922 tunnustas Rahvusvaheline Punase Risti Komitee EPRi kui rahvusvahelise Punase Risti Liikumise täieõiguslikku liiget. 

Järgnenud Eesti Punase Risti rahuaegne tegevus oli väga laialdane, loodi invaliidide- ja lastekodusid, sanatooriume ja suvekodusid, korraldati abiandmist maanteedel ja veekogudel, organiseeriti sanitaartransporti, elanikele õpetati esmaabiandmist, abistati puudust kannatajaid ja vanureid. 25. juunil 1919 avati Tabasalus varjupaik sõjainvaliidide ja sõjas kannatada saanud perekondade lastele. 1. septembrist 1921 alustas Virumaal endises Aaspere mõisas tööd EPR lastekodu. 1. juunist 1922 töötas Nõmmel Pääskülas EPR väikelaste varjupaik, 1. jaanuarist 1938 alustas samas tööd ka kehaliste puuetega laste koolkodu. 1. märtsil 1938 alustas tööd Konstantin Pätsi nim. EPR Vabaõhukool Kose-Lükatil.
pisi|Imastu mõisa peahoone
pisi|Haapsalu Sadama 21, August Volbergi projekti järgi ehitatud sanatooriumihoone
1920. aasta juunis asutas Punane Rist Tallinnas sõjainvaliidide kodu. 1920. aasta 23. oktoobril viidi see Tapa lähedale Imastu mõisa, kuhu Imastu sõjainvaliidide kodu invaliidide väljaõppeks loodi kingsepa-, foto- ja raamatuköitmise töökojad. 1922. aasta juunis avati Kindral Laidoneri nim. Eesti Punase Risti sanatoorium Haapsallu, Sadama tänav 21. 1936. aastal vanad amortiseerunud majad lammutati ja arhitekt August Volbergi projekti järgi ehitati uus 72-kohaline sanatooriumihoone. 

Nõukogude perioodil (täpsemalt 1944–1991) kandis Eesti Punane Rist nime Eesti NSV Punase Risti Selts. Aastal 1991 ennistati algupärane nimi Eesti Punane Rist.

Põhimõtted
Punase Risti Liikumise, sealhulgas ka Eesti Punase Risti põhimõtted on järgmised.

 Inimlikkus
 Liikumise eesmärk on kaitsta elu ja tervist ning tagada lugupidamine kõikide inimeste vastu.
 Võrdsus
 Liikumine ei erista inimesi rahvuse, rassi, usuliste tõekspidamiste, klassikuuluvuse või poliitiliste veendumuste alusel. Leevendades üksikisiku kannatusi, lähtutakse tema esmavajadustest ja antakse eelisõigus kõige suuremas hädas olijaile.
 Erapooletus
 Liikumine ei lasku poliitilistesse, usulistesse, rassilistesse või ideoloogilistesse vaidlustesse. Liikumine abistab lahinguväljal vahet tegemata kõiki haavatuid ning üritab nii rahvusvaheliselt kui ka rahvuslikult leevendada või ära hoida kõiki inimkannatusi.
 Sõltumatus
 Liikumine on sõltumatu. Rahvuslikud Punase Risti seltsid peavad oma valitsuste humanitaarabiteenistusi abistades ja seadustele alludes alati säilitama oma sõltumatuse, et olla igal ajal valmis liikumise põhimõtteid järgides tegevusse astuma.
 Vabatahtlikkus
 Liikumine on vabatahtlik ega lähtu kasu saamise soovist.
 Ülemaailmsus
 Rahvusvaheline Punase Risti ja Punase Poolkuu Liikumine, millesse kuuluvatel rahvuslikel seltsidel on võrdne staatus ja võrdsed õigused ning kohustused üksteise abistamise osas, on ülemaailmne.
 Ainusus
 Igas riigis võib olla vaid üks Punase Risti või Punase Poolkuu Rahvuslik Selts. See peab olema avatud kõigile. Seltsi humanitaarabitegevus hõlmab kogu riiki.

 Seltsid ja regioonid 
Eesti Punane Rist tegutseb kõikjal Eestis.

Selts on organisatsiooni väike üksus, mis asub maakonnas.

Regioon on laiem üksus, mis jaotab organisatsiooni neljaks osaks tegutsemisala poolest.

 Põhja regioon 

 Tallinna selts
 Paldiski selts

 Lõuna regioon 

 Jõgevamaa selts
 Tartumaa selts
 Valgamaa selts
 Põlvamaa selts
 Võrumaa selts
 Viljandimaa selts

 Lääne regioon 

 Järvamaa selts
 Pärnumaa selts
 Raplamaa selts
 Läänemaa selts
 Saaremaa selts
 Hiiumaa*

 Ida regioon 

 Lääne-Virumaa selts
 Narva selts
 Ida-Virumaa selts

*Hiiumaa ei tegutse eraldi seltsina, kuid ka seal korraldatakse esmaabikoolitusi ja vajadusel esmaabivalveid.

Vaata ka 
 Ühistöö
 Punase Risti embleem

Viited

Välislingid
 Eesti Punase Risti koduleht

Kategooria:Eesti tervishoiuorganisatsioonid
KAtegooria:Punane Rist