Prantsuse kuningriik (1791–1792)

Prantsuse kuningriik (prantsuse Royaume de France), ametlikult Prantsuse kuningriik (prantsuse Royaume des Français), oli lühiealine konstitutsiooniline monarhia, mis valitses Prantsusmaad 3. septembrist 1791 kuni 21. septembrini 1792. See Prantsuse kuningriik lõppes de jure aastal 1814 pärast restauratsiooni ja kui Louis XVIII sai de facto Prantsusmaa kuningriigi valitsejaks.

Louis XVI (varem "Prantsusmaa kuningas") valitses kui Prantsuse kuningas riigi loomisest kuni selle surmani. Aastatel 1792–1795 valitses Louis XVI poeg Louis XVII kui de jure ja Prantsuse titulaarkuningas. See Prantsuse kuningriik oli Prantsusmaa esimene konstitutsiooniline monarhia. Enne seda oli Prantsusmaa absoluutne monarhia. Seadusandlik Kogu kukutas monarhia 11. augustil, päev pärast Tuileries' palee ründamist. Seadusandlik Kogu andis monarhia saatuse Asutava Kogu kätesse (valitud üldise meeste valimisõiguse järgi). Värskelt valitud Asutav Kogu kaotas monarhia 21. septembril 1792, lõpetades 203 aastat järjepanu kestnud Bourbonide valitsemise Prantsusmaa üle. Bourbonid said taas de facto Prantsusmaa üle valitsejateks alles aastal 1814, kui Louis XVI vend ja Louis XVII onu Louis XVIII sai võimule seoses monarhia restauratsiooniga.

 Taust 

Eelnenud aastatel toimus Prantsusmaal revolutsioon valitseva ja sotsiaalse korra vastu. Juunis 1789 kuulutas Rahvuskogu end ülimuslikuks ja teatas kavatsusest anda Prantsusmaale õiglane ja liberaalne põhiseadus. Louis XVI kolis Pariisi selle aasta oktoobris. Louis XVI hakkas Pariisi põlgama ja otsustas aastal 1791 põgeneda. Põgenemine, tuntud kui Lend Varennes'i, nurjus lõpuks. See hävitas igasuguse positiivse avaliku arvamuse monarhia suhtes. Louis XVI vennad pagenduses Koblenzis koondusid sissetungiks Prantsusmaale. Austria ja Preisimaa vastasid kuninglike vendade appihüüetele ja avaldasid augustis Pillnitzi deklaratsiooni. Deklaratsioonis öeldi, et Preisimaa ja Austria soovivad taastada Louis XVI absoluutse võimu, kuid saavad seda üritada vaid teiste Euroopa võimude toel.

 Põhiseadus 

Louis XVI oli sunnitud heaks kiitma Rahvuskogu poolt septembris kehtestatud 1791. aasta põhiseaduse, pärast tema Lendu Varennes'i Austria Madalmaades. 1791. aasta põhiseadus, mis rajas Prantsuse kuningriigi, oli oma sisult revolutsiooniline. See kaotas Prantsusmaal aadli, tegi kõik inimesed seaduse ees võrdseks ja kehtestas õiguse ratifitseerida õigusakte kuningast mööda minnes ning andis Prantsusmaale uue parlamendi, Seadusandliku Kogu. Louis XVI sai vetoõiguse seadustele, mis talle ei meeldinud, seega vajasid seadused jõustumiseks veel kuninglikku nõusolekut.

 Lõpp 

Louis XVI kuulutas 20. aprillil 1792 Austriale vastumeelselt sõja, alludes Rahvuskogu soovidele. Preisimaa liitus Austriaga ja seega oli Prantsusmaa sõjas ka Preisimaaga. Braunschweigi Manifest 1792. aasta augustist (mille avaldas Austria ja Preisi ühendvägede komandör, Braunschweigi hertsog Karl Wilhelm Ferdinand) ajendas 10. augustil 1792 Tuileries' palee ründamise. Manifest ähvardas selgesõnaliselt Pariisi rahvast kohutavate tagajärgedega, kui nad peaksid mistahes viisil kahjustama Louis XVI või tema perekonda. See vihastas pariislasi ja seetõttu toimus eelpoolnimetatud sündmus. Seadusandlik Kogu ujutati üle nõuetega monarhia kaotamisest. Rahvuskogu president vastas 11. augustil monarhia peatamisega Rahvuskogu järgmise koosseisu valimiste tulemuse selgumiseni. Äsjavalitud Rahvuskonvent, valitud üldise meeste valimisõigusega, kaotas monarhia 21. septembril 1792. Konvent kuulutas monarhia asemel välja vabariigi.

Kategooria:Prantsusmaa ajaloolised riigid
Kategooria:Euroopa uusaja riigid