Helmut Erik Riikoja

Helmut Erik Riikoja (9. juuni 1909 Tallinn – 15. november 1990 Tallinn) oli eesti elektrotehnikateadlane.Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Elulugu
Helmut Erik Riikoja oli teenistuja poeg ja Heinrich Riikoja vend.

Lõpetas 1927 Tallinna Reaalgümnaasiumi ja 1935 Tallinna Tehnikumi elektrotehnikaharu. Töötas 1927–1941 Tallinna telefonivõrgus ja postitalituses mitmesugustel ametikohtadel, 1941–1942 teenis Nõukogude armees, 1942–1944 Tšeljabinski telefonivõrgus ja Eesti NSV Sidevalitsuse operatiivgrupis Moskvas, Leningradis ja Võrus. Oli 1940–1941 ja 1944–1958 Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud, aastast 1947 dotsent, 1947–1952 elekterside, 1952–1956 üldelektrotehnikakateedri juhataja; 1957–1961 ajakirja Tehnika ja Tootmine toimetaja, 1961–1975 EPA elektrifitseerimiskateedri juhataja ja dotsent.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: sidelülituste teooria, ringhäälingu ja televisiooni tehnoloogia, põllumajanduse elektrifitseerimine, elektriohutustehnika; tehnika ajalugu ja oskuskeel. Osalenud ENE kavandamises ja olnud 1963–1978 selle peatoimetuse liige. Nõukogude Eesti preemia (1977).

Teoseid
Üldine elektrotehnika (kaasautor). Tartu, 1949
Kolhoosi raadiosõlm. Tallinn, 1951
Elektriajam põllumajanduses. Tallinn, 1951
Elektri sünd. Tallinn, 1963
Vene-eesti elektrotehnika sõnastik. Tallinn, 1969
Avalik kõne (kaasautor). Tallinn, 1973

Viited

Kirjandus
EPA BL, 271
TPI 1936–1968, 289–290, 295, 323, 414
TT ja TTÜ 1918–1944, 55
Sotsialistlik Põllumajandus (1969) 12,–573.

Kategooria:Eesti elektrotehnikateadlased
Kategooria:Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Kategooria:Eesti Maaülikooli õppejõud
Kategooria:Tallinna kõrgema tehnikumi vilistlased
Kategooria:Rahumäe kalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1909
Kategooria:Surnud 1990