Hüpotermia

Hüpotermia (kreeka Υποθερμία (Ῠ̔ΠΟ+ΘΈΡΜΗ), ladina hypothermia, inglise hypothermia), alatemperatuur, vaegsoojumus, allajahtumisseisund ehk alajahtumine on seisund, mille korral langeb organismi kehatemperatuur normaalsest temperatuurist madalamale. Inimese kehatemperatuur püsib termoregulatsiooni abil umbes 37 °C juures. Alajahtumine tekib, kui kehatemperatuur langeb alla 35 °C. 

Keha väljaulatuvad osad, nagu kõrvad, nina, põsesarnad, sõrmed ja varbad, kaotavad soojust kõige kiiremini. Organismi siseregulatsioon üritab vereringe kaudu siseelundeid külmumisest päästa, ahendades nahaaluseid veresooni. Kehatemperatuuri langedes tekivad alajahtumisele iseloomulikud sümptomid, nagu värisemine ja meeltesegadus.
Ravimata hüpotermia võib viia südamerabanduse, hingamiselundite töö seiskumise või surmani.
pisi|paremal|Külmanäpistusega USA sõdurid ootavad lennukit

 Sümptomid 
Alajahtunud inimene ei ole tihti oma olukorrast teadlik, sest sümptomid arenevad järk-järgult ja nendest põhjustatud mõttesegadus vähendab eneseteadlikkust. Alajahtumine pole alati põhjustatud väga madalast välistemperatuurist: eakas inimene võib saada kerge alajahtumise ka jahedas ruumis, mis on nooremale või tervemale täiskasvanule talutav.
Kerge alajahtumine
Kerge alajahtumise sümptomid on sarnased raske alajahtumise omadega. Peamine sümptom on külmavärinad, mis on keha automaatne kaitsereaktsioon külma välistemperatuuri vastu, püüdes keha soojendada. Teiste sümptomite hulka kuuluvad kiirenenud hingamine ja pulss, kõne- ja koordinatsioonihäired, mõttesegadus ning väsimus.
Raske alajahtumine
Kehatemperatuuri edasisel langemisel sümptomid süvenevad või muutuvad nõrgemaks. Külmavärinad on pidevad, esineb kohmakust ja koordinatsiooni puudumist. Kõne on ebaselge ja mõtlemine aeglustub. Otsustusvõime halveneb, näiteks võib tekkida soov sooje riideid seljast võtta. Liikumine aeglustub ning tekivad unisus, jõuetus ja apaatia enda oleku suhtes. Esineda võib ka järkjärgulist teadvusekaotust. Pulss nõrgeneb ning hingamine aeglustub ja muutub pindmiseks.
Alajahtumine imikutel
Imikute alajahtumisele viitavad erepunane külm nahk ja loid olek.
Põhjused
Pikaajaline viibimine igasuguses kehatemperatuurist külmemas keskkonnas võib viia alajahtumiseni, kui inimene pole sobivalt riides või ei suuda oma seisundit kontrollida.

Soojuskao peamised põhjustajad
 Soojuskiirgus. Kõige rohkem soojust kaob katmata kehaosade pinnalt soojuskiirguse teel. Soojuskao vähendamiseks tuleb kanda ilmale vastavat riietust ja vältida pikaajalist viibimist külmas keskkonnas.
 Soojusjuhtivus. Otsene kontakt väga külma pinnaga (näiteks külm vesi, maapind), mille käigus liigub soojus kehast välja. Vesi on väga hea soojusjuht, mistõttu kaotab keha külmas vees palju kiiremini soojust kui külmas õhus. Samamoodi suureneb soojuskadu, kui riided on märjad, näiteks vihma käes viibides. Sellisel juhul tuleb märjad riided võimalikult kiiresti seljast ära võtta, panna selga kuivad riided ning liikuda sooja ja kuiva keskkonda.
 Konvektsioon. Tuul alandab kehatemperatuuri, kandes ära õhukese sooja õhukihi nahapinna lähedalt.
Imikute ja vanurite puhul tuleb jälgida kliimaseadme temperatuuri, mis võib olla nende jaoks liiga madal. Probleemiks võib kujuneda ka ebapiisav maja soojustus.
Riskitegurid
Alajahtumist soodustavad tegurid
 Vanadus. Üle 65-aastased inimesed on alajahtumisele tundlikumad, kuna vanuse kasvades väheneb keha võime temperatuuri reguleerida ja külma tunnetada. Eakatel esineb rohkem termoregulatsiooni mõjutavaid haigusi kui noorematel. Mõni eakam inimene ei ole võimeline külmatunnet väljendama või ei suuda liikuda ise soojemasse paika.
 Väga noor iga. Lapsed kaotavad soojust kiiremini kui täiskasvanud, kuna nende pea on kehaga võrreldes suurem, mis võimendab soojuskadu pea kaudu. Lapsed võivad mänguhoos olles külmatunnet eirata. Neil ei pruugi olla piisavalt otsustusvõimet, et külmas ilmas soojalt riidesse panna või vajadusel sooja minna. Imikutel on külmakahjustuse risk suurem, sest nende keha ei tooda nii efektiivselt sooja.
 Vaimsed häired. Vaimupuude, dementsuse või mõne muu psüühikahäirega inimesed, kellel on halvenenud otsustusvõime, ei pruugi ilmale vastavalt riietuda või mõista külma ilmaga seotud riski. Dementsed inimesed võivad hulkuma minna ja ära eksida, jäädes külma või märja ilma kätte.
 Alkoholi ja narkootikumide tarbimine. Alkohol võib luua petliku soojustunde, kuid tegelikult see laiendab veresooni ja keha hoopis kaotab soojust. Stimulantide või alkoholi tarbimine võib mõjutada ratsionaalset otsustusvõimet. Kui joobes inimene kaotab külmas keskkonnas teadvuse, siis suureneb oht alajahtuda.
 Teatud tervisehäired. Mõned tervisehäired mõjutavad organismi võimet kehatemperatuuri reguleerida: näiteks kilpnäärme alatalitlus ehk hüpotüreoos, südamerabandus, raske liigesepõletik ehk artriit, Parkinsoni tõbi, trauma, seljaajukahjustused, põletused, jäsemete tundlikkust mõjutavad häired (näiteks diabeetikutel närvikahjustus jalgades), kehv toitumine, vedelikupuudus ja ülejäänud seisundid, mis piiravad liikumist või takistavad vereringet.
 Ravimid. Mitmed ravimid, sealhulgas teatud antidepressandid, antipsühhootikumid ja rahustid, võivad mõjutada organismi võimet kehatemperatuuri reguleerida.
Tüsistused
pisi|paremal|Külmamuhud varvastel
Alajahtunud inimesed võivad olla madala temperatuuriga keskkonnas viibimise tõttu vastuvõtlikumad ka teistele külmaga seotud kahjustustele:
 külmakahjustus – kehakudede külmumine
 gangreen – vereringehäiretest põhjustatud kudede närbumine ja surm (võib olla külmakahjustuse tüsistus)
 külmamuhud – kapillaaride ja närvide kahjustus, mis esineb tavaliselt kätes või jalgades
 kaevikpöid – kapillaaride ja närvide kahjustus jalgadel pikaajalise vees viibimise tõttu
Kontrollimine ja diagnoos
Alajahtumise diagnoos määratakse inimese kehaliste näitajate ja hetkeolukorra põhjal. Kergemate sümptomite korral ei pruugi diagnoosi panemine olla lihtne. Näiteks ei saa kindlalt alajahtumist diagnoosida siseruumis olevale vanurile, kellel esinevad meeltesegadus, koordinatsiooni- ja kõnehäired. Sellisel juhtul on vaja põhjalikku ülevaatust, mille käigus mõõdab arst rektaaltermomeetriga inimese kehatemperatuuri.
Ravi
Kui keegi on alajahtunud, tuleb viivitamatult leida arstiabi. Abi saabumiseni tuleb järgida järgmisi juhiseid.
Esmaabi
 Ole õrn. Alajahtunud inimest tuleb kohelda õrnalt. Kannatanut võib liigutada ainult hädavajaduse korral. Inimest ei tohi masseerida ega hõõruda, sest liigsed või jõulised liigutused võivad esile kutsuda südame seiskumise.
 Vii inimene siseruumi. Inimene tuleb võimalusel toimetada kuiva ja sooja keskkonda. Kui inimest pole võimalik liigutada, tuleb teda kaitsta külma ja tuule eest nii hästi kui võimalik.
 Eemalda märjad riided. Kui inimene kannab märgi riideid, tuleb need eemaldada. Vajadusel võib riided seljast ära lõigata, et vältida liigsete liigutuste tegemist.
 Kata inimene tekkidega. Aseta inimesele peale kihtidena kuivi tekke, jakke või mantleid, et teda üles soojendada. Katta tuleks ka pea, jättes välja ainult nägu.
 Eralda inimese keha külmast maapinnast. Väliskeskkonnas tuleb inimene asetada selili lamama tekile või mõnele muule soojale pinnale.
 Jälgi hingamist. Väga alajahtunud inimene võib näida teadvuseta. Tema pulss ja hingamine on vaevumärgatavad. Kui hingamine seiskub või on ohtlikult pinnapealne ja aeglane, tuleb otsekohe alustada elustamist.
 Jaga kehasoojust. Abistaja võib oma kejasoojuse abil soojendada alajahtunud inimese keha. Ta peab riided ära võtma ja lamama tema kõrval, et tekiks kehadevaheline kontakt. Mõlemad inimesed tuleb katta tekkidega.
 Soojad joogid. Kui alajahtunud inimene on teadvusel ja võimeline neelama, võib pakkuda sooja, mittealkohoolset ja kofeiinivaba jooki, et aidata kehal soojeneda.
 Kasuta sooja, kuiva kompressi. Kasutada võib esmaabi soojakompressi, sooja veega täidetud pudelit või fööniga soojendatud rätikut. Kompressi võib asetada ainult kaelale, rindkerele või kubemele. Ära kasuta kompressi kätel või jalgadel, sest jäsemete soojendamine suunab külma vere tagasi südamesse, kopsudesse ja ajju. See langetab kehatemperatuuri ja võib olla surmav.
 Ära kasuta otsest soojusallikat. Inimest ei tohi soojendada kuuma vee, soojenduspadja või soojenduslambi abil, sest liigne kuumus võib kahjustada nahka ja tekitada korrapäratuid südamelööke. 
Meditsiiniline ravi
Sõltuvalt alajahtumise raskustasemest võib kiirabi sekkuda mõne järgmise meetodiga, et kehatemperatuuri tõsta.
 Vere soojendamine. Alajahtunult võetakse verd, mis soojendatakse ja süstitakse tagasi keha vereringesse. Selleks kasutatakse hemodialüüsimasinat, mida üldiselt rakendatakse vere filtreerimiseks neerude alatalitluse korral.
 Soojad veenisisesed vedelikud. Veeni süstitakse sooja soolalahust, mis aitab verel soojeneda.
 Maoloputus. Sooja soolalahusega saab soojendada magu, põit või jämesoolt. Sooja lahuse manustamiseks kasutatakse toru ehk sondi, mis viiakse kõrist alla, et jõuda maoni, ning kusitist ja pärakust sisse, et jõuda põide või pärasoolde.
Ennetamine
Sooja hoidmine külmas ilmas
Enne külma kätte minemist on oluline meelde jätta lihtne lühend KÜLM – kuiv, üleriided, liigne pingutus, müts.
 Kuiv. Hoia riideid võimalikult kuivana ja eemalda märjad riided esimesel võimalusel. Erilist tähelepanu tuleb pöörata kätele ja jalgadele, kuna lumi satub kergesti kinnastesse või saabastesse.
 Üleriided. Kanna mitmekihilisi, avaraid ja kergeid riideid. Välimine kiht võiks olla tihedakoelisest märgumatust materjalist, et kaitsta tuule eest. Sisekiht võiks koosneda villast, siidist või polüpropüleenist, mis hoiavad kehasoojust paremini kui puuvill.
 Liigne pingutus. Väldi tegevusi, mis põhjustavad liigset higistamist.
 Müts. Kanna mütsi või muud kaitsvat peakatet, et kehasoojus ei kaoks pea, näo ja kaela kaudu. Käpikud hoiavad käsi efektiivsemalt soojas kui sõrmikud, kuna sõrmed on käpikus lähestikku ja jagavad paremini soojust.
Teised ennetusviisid
 Jälgi ilmateadet. Kui on oodata tugevat külma või tugevat tuult, siis on soovitatav püsida siseruumides ja vähendada väljas viibimise aega.
 Kasuta sooje jalanõusid. Arvesta, et enamasti hakkavad korralikult riides olles külmetama varbad. Pikaajalise külmetustunde eiramine võib põhjustada varvastele nii tõsise külmakahjustuse, et need tuleb amputeerida.
 Otsi varju. Kui sul ei ole võimalik minna siseruumidesse, siis otsi varju tuule eest.
 Ole tegevuses. Jalutamine, jooksmine või muu liikumine aitab kehasoojust hoida.
 Tea oma piire. Väldi liigseid riske ja jälgi, et lapsed ja vanurid hindaksid olukorda õigesti.
Laste ohutus
Imikutel ja noorematel lastel võiks olla riietusel üks lisakiht rohkem kui täiskasvanutel. Külmaga õues veedetud aega tuleb lastel piirata ja nad võiksid käia tihti toas ennast soojendamas. Sooja hoidmiseks võib neile pakkuda teed või kakaod.
Talvine autoohutus
Külmas ilmastikuolus reisides teavita kedagi oma reisiteekonnast ja sihtkohta saabumise kellaajast, et probleemide esinemise korral oskaksid päästjad autot otsida. Autos on soovitatav hoida hädaabivarustust, juhuks kui sõiduk enam ei käivitu. See võiks sisaldada tekke, tikke, küünlaid, esmaabikomplekti, kuiv- või purgitoitu, konserve ja konserviavajat. Võimaluse korral tuleks reisile kaasa võtta mobiiltelefon. Hädaolukorras koguge kõik vajalikud asjad autosse, kogunege üksteise lähedale ja katke end tekkidega. Auto tuleb käivitada iga tunni järel kümneks minutiks, et säilitada autosisene temperatuur. Avage üks aken ja kontrollige, et summuti poleks mootori töötamise ajal lumega kaetud.
Alkoholi tarbimine
Ära joo alkoholi,
 kui kavatsed viibida õues külma käes,
 kui lähed veesõidukiga sõitma,
 kui öö on külm ja hakkad magama minema.
Ohutus külmas vees
Vesi ei pea olema jäiselt külm, et põhjustada alajahtumist. Keha kaotab soojust juba siis, kui veetemperatuur on madalam kui kehatemperatuur. Külma vette kukkudes on ellujäämiseks oluline järgida järgmisi näpunäiteid.
 Kanna päästevesti. Kui kavatsed sõita veesõidukiga, kanna päästevesti. Päästevest aitab külmas vees kauem elus püsida, sest see hoiab keha veepinnal ilma lisaenergiat kulutamata ja eraldab keha veest. Abi kutsumiseks kasuta päästevesti küljes olevat vilet.
 Liigu veest välja. Võimalusel tuleb saada osa oma keha veest välja, näiteks ronides kummuli keeratud paadile või haarates veepinnal ujuvast esemest.
 Väldi ujumist, kui  pääsemisvõimalus on kaugel. Kui läheduses pole paati, teist inimest või päästevesti, jää paigale. Ujumine kulutab energiat ja võib ellujäämisaega lühendada.
 Paiguta oma keha asendisse, millega vähendad soojuskadu. Tõmba jalad kokku, käed vastu külgi ja vii pea taha.
 Kogunege kokku. Kui kukkusid vette koos teiste inimestega, siis kogunege lähestikku ja moodustage ring, nii et pead on suunaga ringi sisse. Kokku kogunedes saab säilitada soojust.
 Ära võta vees olles riideid seljast. Pane nööbid kinni ja sulge tõmblukud. Kata võimalusel pea. Riided aitavad hoida kehasoojust, sest riiete ja naha vahele tekkiv veekiht aitab keha isoleerida külmast veest. Riided tuleb eemaldada pärast veest väljumist, kui oled jõudnud kuiva ja sooja keskkonda.
Alajahtumine Eestis
Tartu maraton
Tartu maratoni korraldajate analüüs näitas, et  2011. aastal toimunud sõidus oli mitmeid puudusi tervisesportlaste ohutunnetuses. Paljude osavõtjate riietus ei vastanud ilmastikuoludele ja ei arvestatud ekstreemse külmaga kaasneva suurenenud energiavajadusega. See põhjustas võistlejatele väsimust ja võistlusest katkestusi. Külmad ilmad tekitasid lisaprobleeme ka suuskade määrimisel.
Tartu maratoni kodulehel on osalejatele esitatud järgmised riietumissoovitused:
 0. kiht: lühikeste varrukatega higisärk või võrkmaika ja soovitavalt tuulekaitsega aluspüksid;
 1. kiht: spordipesu, mis on hästi kuivavast sünteetilisest materjalist. Lisasooja tagamiseks võib panna aluspükste ja pikkade pesupükste vahele ajalehe, et kaitsta kubemepiirkonda;
 2. kiht: suusakombinesoon või kvaliteetsest mikrofliisist jakk;
 3. kiht: sportlikumale osalejale sobib õhem soojendusdress, millel on hingav seljaosa. Rahulikumale liikujale on soovitatav soojem tuulekindlast kangast soojendusdress ja  vajadusel ka vest.

Talveuni ja taliuinak
Maailma külmades piirkondades jäävad paljud imetajad talvekuudeks sügavasse tardumusseisundisse, mida nimetatakse talveuneks.

Külmades piirkondades elavad putuktoidulised loomad, näiteks nahkhiired, jäävad talveunne, sest külmal perioodil ei leidu toiduks putukaid. Talviti magavad ka suslikud ja siilid. Talveunes siili hapniku- ja energiatarve väheneb võrreldes suvega: kehatemperatuur võib langeda kuni +6 °C-ni ehk üle 30 °C ja hingamine aeglustuda mõnekümnelt korralt üheksa korrani minutis.

Eesti pruunkarud langevad taliuinakusse. Suurtel loomadel on uinaku ajal kehatemperatuur veidi üle 30 °C. Pruunkarud vahetavad tihti asendit ning võivad vajadusel või häirimise korral uinakust ärgata ja tegutseda.

Lindude seas jäävad talveunne vaid mõnda liiki öösorrid, näiteks Ameerikas elavad uniöösorrid.

 Justin Smithi juhtum 
Justin Smith on kõige kauem alajahtunud olekus olnud ning seejärel elustatud inimene, kes leiti 2015. aasta veebruaris USA Pennsylvania osariigis lumehangest. Smith oli olnud 12 tundi –20 °C temperatuuriga keskkonnas ja tal ei tuvastatud pulssi ega kehatemperatuuri. Haiglasse lennutamise järel püüti teda soojendada ning esialgu edutult elustada, kuid viimaks õnnestus südametegevus taastada, juhtides hapnikurikas soe veri läbi südame. Seejärel tehti südamele ka elektrišokk. Smith ärkas mõni aeg hiljem koomast ning tal ei tekkinud ajukahjustust, kuigi seda peeti väga tõenäoliseks. Smithi ellujäämisele aitas kaasa tema keha piisavalt aeglane jahtumine, tänu millele jõudis keha metabolism jahtumisega kohaneda ning energiat säästa. Alajahtumise ainuke tagajärg oli varvaste ja väikeste sõrmede amputeerimine.

Vaata ka
Allajahtumine (aine puhul)
Hüpertermia

 Viited 

Kategooria:Füsioloogia