Ringmajandus

Ringmajandus (ingl. circular economy) on normatiivne majandusmudel, mis seab esikohale ressursside jätkusuutliku kasutuse. Ringmajandust kirjeldatakse sageli vastandina tööstusrevolutsiooni järel süvenenud nn lineaarsele majandusmudelile, mis põhineb taastumatute loodusvarade hankimisel, nende töötlemisel toodeteks ning pärast kasutamist jäätmetena hülgamisel.

Ringmajandus kirjeldab, kuidas pidevale majanduskasvule orienteeritud majandus viib ühelt poolt ressursside paratamatu lõppemiseni. Näiteks ennustatakse peatset naftatootmise tippu, värske vee varud ammenduvad, ja ahela lõpust tekitatakse aina kasvav kogus jääke, mis koormavad keskkonda, muutes mitte ainult inimeste, vaid kõikide elusorganismide eksistentsi maal aina keerulisemaks, kui mitte võimatuks. Kõige mõjukam jääkprodukt on kasvuhoonegaasid, mille liigsel kuhjumisel atmosfääris ning maailmameres on tulemuseks globaalne kliimasoojenemine ja kliimakatastroof.  

Tagastuslogistika aitab suurel määral ringmajanduse põhimõtteid ellu viia. Võib öelda, et kaupade ja pakendite tagastamine ja nende taasvääristamine on ringmajanduse toimimise eeldused. Ringmajandus on alternatiiv valitsevale lineaarsele „võta-tee-viska ära“ tootmis- ja tarbimismajandusmudelile, mis vajab suurt kogust võrdlemisi odavat materjali ja sisendit ning toodab samas palju kasutuid jäätmeid. 

Ühiskonnad ja riigid on teel lineaarsest majandusest taaskasutusmajandusse ja taaskasutusmajandusest edasi ringmajandusse. Traditsioonilise lineaarse majanduse tingimustes kasutati varem jäätmetest keskmiselt kõigest 10%, millest 2% taaskasutati ja 8% läbis kasutusringluse tsükli. Ülejäänud 90% kas ladestati prügilasse või põletati energia tootmise eesmärgil. 

Kui aastasadu eksisteerinud lineaarses majanduses tekkis palju kasutamata materjalijäätmeid, siis taaskasutusmajanduse mudelis võetakse paljud materjalid töötlemise ja väärindamise teel uuesti ringlusesse ning neist valmistatakse uusi tooteid. Ennast taastootev ringmajandus hoiab toodete, komponentide ja materjalide kõige suuremat kasulikku väärtust. See pakub ressursside vähenemise tingimustes ettevõtetele uusi võimalusi paremini konkureerida ning aitab süsteemselt jäätmeid vältida ja vähendada. Ringmajanduse eesmärk on hoida 95% materjalidest korduv-, ring- ja taaskasutuses. Üleminek ringmajandusele vajab muudatusi kogu toote väärtusahelas alates toote disainist kuni uute ärimudelite ning tarbimisharjumusteni. See vajab täielikku süsteemimuutust ja innovatsiooni mitte ainult tehnoloogiates, vaid ka majandussüsteemis, ühiskonnas, finantstegevustes ja seadusandluses. 

Ringmajanduses lähtutakse järgmistest põhimõtetest:

 materjale tuleks hoida ringluses võimalikult kaua;
 materjalide väärtust oleks vaja säilitada nii palju kui võimalik;
 jäätmeid oleks vaja minimeerida toote elukaare igas etapis;
 ühiskond peab tundma vastutust keskkonna säilimise eest;
 kõikvõimalikud materjalikaod tuleb minimeerida. 

Ringmajanduses on rõhk mittebioloogiliste ressursside ja materjalide taaskasutusel ja korduvkasutusel. Toodete kogumine olelusringi lõpus ja materjalide eraldamine võimaldab neid kasutada uute toodete valmistamiseks. Ringmajandus vajab uuenduslikke disaini- ja tootmismeetodeid, korralduslikke süsteeme (tagastuslogistika) ja uute ärimudelite väljatöötamist. Ringmajanduses muutub vajaduste rahuldamine teenuste abil ajapikku tähtsamaks kui toodete omamine. Ka teenuste osutamisel rakendatakse ringmajanduse põhimõtteid, eelistades säästlikke lahendusi, mis väldivad jäätmete teket ja pikendavad toodete eluiga.. 


 Ringmajanduse mudel 

Üldine loosung on "Kõik, mis loodusest võetakse, peab jääma kasutusse võimalikult pikaks ajaks".

Ringmajanduse mudelis
 hoitakse lahus looduslikud ja tehislikud materjalid, et suurendada nende taaskasutusvõimalusi;
 arvestatakse juba materjalide ja toodete disainimisel sellega, kuidas neid saaks hiljem taaskasutada;
 toodetakse vähem, pannakse rohkem rõhku kvaliteedile;
 tarbija ei osta ega om asju, vaid rendib;
 on läbimõeldud ka toodete tagastamislogistika, st, et toodete tagastamine on teenuse üks osa;
 suunatakse tooted pärast esmast kasutamist järelturule või ümbertöötamisele;
 läheb vaid 5% algsetest materjalidest põletamisele või prügilasse.


Näide. Ringmajandusmudelis ei osta inimesed endale koju pesumasinat, vaid see renditakse teenuseosutajalt. Pesumasinad on toodetud kallimatest materjalidest ja nende eluiga ületab kordades tänaste populaarseimate 300–500-euroste pesumasinate eluiga. Kui toode on iganenud või tehniliselt vananenud, vahetab teenuseosutaja selle välja. Vajadusel pesumasinat hooldatakse või remonditakse ja suunatakse edasi kolmandatesse maadesse, kus elanikkond on hinnatundlikum. Pärast masina eluea lõppu see demonteeritakse ja materjalid suunatakse taaskasutusse. Juba pesumasinat disainides on arvestatud selle konstruktsiooni ja materjalidega nii, et neid oleks võimalik hiljem maksimaalselt taaskasutada.

Ringmajandus vajab toimimiseks paljude osapoolte panust. See tähendab, et ringmajanduse toimimist toetab seadusandlus, haridus- ja teadusvaldkond, investorid, materjalide tootjad, toodete tootjad, teenuse osutajad, jäätmekäitlejad ja loomulikult kõige olulisem osapool tarbija, kes peab muutma oma seniseid tarbimisharjumusi.

 Seosed majanduse ja muude teadustega 

Traditsioonilise majandusteaduse mikroökonoomika mõistes on ringmajandus normatiivne reeglistik, mille eesmärk on neutraliseerida täielikult majanduse negatiivsed välismõjud keskkonnale.

Muude majandusvaldkondadega ja probleemidega, nagu näiteks heaolu jaotus, sotsiaalne võrdlus, rahandus, intressid, väliskaubandus jne, ringmajandus otseselt ei tegele, kuid selle printsiibid võivad puudutada paljusid neid valdkondi. 

2020. aastal investeeris ringmajandusettevõte Ragn-Sells koostöös teadlastega ligi miljon eurot põlevkivituha väärindamise uurimisse Eestis, mis on kooskõlas Euroopa Liidu järjekindla plaaniga lõpetada loodusvarade raiskamine, et laialdasemalt transformeeruda ringmajandusse.  

 Kriitika 

 Ringmajandus ei ole terviklik majandusmudel, kuna fokuseerib ühele kitsamale probleemile.
 Väidetakse, et loodusvarade kahanemine on lahendatav tehnoloogilise arenguga, mis võimaldab kasutusele võtta uusi ressursiallikaid, sealhulgas kaevandada haruldasi metalle eksoplaneetidelt.
 Väidetakse, et reostus pole oluline probleem, sest alati on kohti, kuhu seda paigutada.
 Eestis on inimtekkelise kliimasoojenemise toimumises ja selle põhjustes kahelnud näiteks teadlased Endel Lippmaa ja Anto Raukas ning poliitik Martin Helme, kes on nimetanud seda ülemaailmseks vandenõuks.
 Tootmise ja tarbimise ümberkorraldamine vajab lisakulutusi. Kulukas on ka inimeste käitumise ja tarbimisharjumuste mõjutamine ja muutmine kui protsess.

Vaata ka
biomajandus
keskkonnamajandus
rohemajandus
sinine majandus
tasakaalumajandus
ökoloogiline majandus

 Viited 


Välislingid

 http://www.circulareconomy.com/ 
 http://www.ragnsells.ee/keskkond/ringmajandus/ 
 http://www.ellenmacarthurfoundation.org/ 
 Video: Re-thinking processes

Kategooria:Majandus
Kategooria:Jätkusuutlik areng