Keskmine eluiga

Keskmine eluiga (inglise keeles life expectancy) on organismi (sh inimese) keskmine eeldatav eluiga sünnimomendil. 

Tavaliselt tehakse vahet meeste ja naiste eeldataval keskmisel elueal. 

Imikute suremuse tõttu on keskmine eluiga sünnimomendil harilikult lühem kui näiteks pärast aastaseks saamist. 

Keskmine eluiga oli 18. sajandil umbes 30 aastat. Umbes 30-40 protsenti lastest suri enne 1. sünnipäeva mustuse, nakkuste leviku ja toidupuuduse tõttu. Pooled üheaastaseks saanutest surid enne 12-14 aastaseks saamist. 

Keskmine eluiga on 20. sajandil märkimisväärselt tõusnud, peamiselt laste suremuse languse tõttu. Lisaks on seda soodustanud puhas joogivesi, parem toit ja antibiootikumid. Keskmise eluea pikenemine on 20. sajandi keskpaigast raugemas, kuna inimese keha ei suuda lõputult vastu pidada.

Keskmist eluiga üritatakse pikendada enneaegse surma levinumate põhjuste lahendamisele. Enneaegse surma lahendamiseks ohjatakse nakkushaiguseid paremini, vähendatakse suitsetamist ja tervist kahjustavat toitumist ning valmistutakse pandeemiateks veelgi tõhusamalt.

Eestis oli 2024. aastal keskmine oodatav eluiga sünnimomendil 79,5 aastat, sh meestel 75,1 ja naistel 83,4 aastat.

Vaata ka
imikusuremus 
inimarengu indeks

 Viited 

Kategooria:Demograafia