Ülo Uluots

Ülo Uluots (4. veebruar 1930 Jõhvi – 18. juuli 1997) oli eesti tootmisjuht, sõjaajaloolane ja poliitik. Kaitseministeeriumi taaslooja ja esimene taasiseseisvumisjärgne Eesti Vabariigi kaitseminister (aprillist oktoobrini 1992) 

Töökäik
Ta lõpetas aastal 1949 Haapsalu Keskkooli ja aastal 1955 Tallinna Polütehnilise Instituudi mäeinsenerina.

Ta töötas aastatel 1955–1978 koondises Eesti Põlevkivi, algul karjäärides, lõpuks kapitaalehituse direktorina. Aastatel 1978–1990 töötas ta Palivere Ehitusmaterjalide tehase direktorina. Alates 1957. aastast oli ta Eesti Looduseuurijate Seltsi liige. 

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, kuuludes majanduskomisjoni. Lisaks oli ta 1992. aasta aprillist oktoobrini Eesti esimene sõjajärgne kaitseminister Tiit Vähi esimeses valitsuses ning Kaitseministeeriumi taaslooja.
Maetud Läänemaa Kirbla kalmistule, perekonna platsile.

Tunnustus
1966 – Eesti NSV teeneline insener
2004 – Eesti Vabariigi Kaitseministeeriumi I klassi teeneterist (postuumselt)

Teosed
Ülo Uluots, Nad täitsid käsku: Eesti ohvitseride saatus [1940-1941], Tallinn, 1999.

Isiklikku
Tema isa oli Eesti Vabariigi ohvitser Oskar Uluots, kes oli Jüri Uluotsa vend.

 Viited 

Kategooria:Eesti kaitseministrid
Kategooria:Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
Kategooria:Eesti Looduseuurijate Seltsi liikmed
Kategooria:Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Kategooria:Eesti NSV teenelised insenerid
Kategooria:Kirbla kalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1930
Kategooria:Surnud 1997