Võnnu kreis

Võnnu kreis ehk Võnnu maakond (saksa keeles Kreis Wenden, läti keeles Cēsu apriņķis, vene keeles Венденский уезд, ka Цесисский уезд) oli haldusüksus Üle-Väina hertsogkonnas (1566−1582), Rootsi Liivimaal (1629−1721), Venemaa keisririigi Riia kubermangus (1721−1783), Riia asehaldurkonnas (1783−1796) ja Liivimaa kubermangus (a-st 1888; Võnnu-Valga kaksikkreis 1796−1888), Läti Vabariigis (1920−1940), Läti NSV-s (1940−1941 ja 1944−1949) ja Läti kindralkomissariaadis (1941−1944).
Territoorium 
 Võnnu Poola-ajal 1566−1621 
Võnnu ala kuulus Liivi sõja ajal ühena neljast distriktist Üle-Väina hertsogkonna koosseisu. 1582. aastal muudeti see presidentkonnaks ja 1598. aastal vojevoodkonnaks. Selline korraldus jäi püsima Rootsi vallutuseni 1621. aastal. Ametlikult läksid Daugava jõest põhja poole jäänud alad Rootsile Altmargi vaherahuga 1629. aastal.
Territoorium Rootsiaegses Võnnu kreisis 
<tr valign=top><td>
 Volmari kihelkond, 
 Võnnu kihelkond, 
 <td>
 Trikāta kihelkond, 
 Astijärve kihelkond, 
 <td>
 Ropaži kihelkond, 
 Mujani linnuseläänCarl Eduard Napiersky, Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland (1843), seite 11 
Võnnu kreisi aladel moodustati 1636. aastal Rootsi riigikiriku luterlik Võnnu praostkond, kui  loodi Liivimaal superintendent Hermann Samsoni eestvõttel kolm praostkonda Eesti aladel ning kolm praostkonda Põhja-Läti aladel: Riias, Kokneses ja Cēsises. Võnnu praostkonda kuulusid Valmiera, Võnnu, Trikata, Astijärve, Ropaži kihelkond, Mujani linnuselään

 Võnnu kreis Riia kubermangus 1721−1783 
Pärast Liivimaa Venemaaga liitmist 1710. resp. 1721. aastal kuulus Võnnu ühena neljast suurest kreisist Riia kubermangu koosseisu. See piirnes põhjas suures osas Tartu kreisiga ja vähemal määral ka Pärnu kreisiga, idas Pihkva provintsi Irboska maakonnaga (kuni 1772), kagus Poolale kuuluva Polocki vojevoodkonnaga (kuni 1772), lõunas Kuramaa hertsogiriigiga ja läänes Riia kreisiga. Kreisi pealinn oli Võnnu.

1740. aastast jagati Riia kubermangu Võnnu kreis 2 maakohtu ja praostkonna osaks (saksa k. Theil): 
1. osa: 1) Rauna; 2) Võnnu; 3) Trikāta; 4) Āraiši; 5) Smiltene; 6) Dzērbene koos Drustiga; 7) Vecpiebalga; 8) Palsmane-Aumeistri; 9) Nītaure; 10) Jaunpilsi; 11) Madliena; 12) Ērgļi-Ogre; 13) Skujene koos Lode mõisaga; 14) Jaunpiebalga; 15) Liepmuiža kihelkond
2. osa: 1) Cesvaine; 2) Aizkraukle; 3) Koknese; 4) Vestiena; 5) Kalsnava ja Vietalva; 6) Bērzaune; 7) Ļaudona ja Lubāna; 8) Lazdona; 9) Liezēre; 10) Tirza ja Lizumsi mõis; 11) Alūksne ja Zeltiņi; 12) Gulbene ja Alamõisa; 13) Apekalnsi; 14) Koivaliina kihelkondKarl E. Napiersky,  "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel", 1843 seite 13 .

1765. aastal kuulus kreisi koosseisu 30 kihelkonda:Büsching, Anton Friedrich. Magazin für die neue Historie und Geographie. IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt, 1773, lk 373-80 .
<tr valign=top><td>

 Aizkraukle kihelkond (Kirchspiel Ascheraden)
 Aluliina kihelkond (Kirchspiel Marienburg)
 Apekalnsi kihelkond (Kirchspiel Oppekaln)
 Āraiši kihelkond (Kirchpiel Arrasch)
 Aumeistri kihelkond (Kirchspiel Palzmar)
 Bērzaune kihelkond (Kirchspiel Bersohn)
 Cesvaine kihelkond (Kirchspiel Sesswegen)
 Dzērbene kihelkond (Kirchspiel Serben)
 Ērgļi kihelkond (Kirchspiel Erlaa)
 Gulbene kihelkond (Kirchspiel Schwaneburg)
 Jaunpiebalga kihelkond (Kirchspiel Neuhof, hiljem Kirchspiel Neu-Pebalg)
 Jaunpilsi kihelkond (Kirchspiel Jürgensburg)
 Kalsnava kihelkond (Kirchspiel Kalzenau)
 Koivaliina kihelkond (Kirchspiel Adsel)
<td>
 Koknese kihelkond (Kirchspiel Kokenhusen)
 Lazdona kihelkond (Kirchspiel Lasdohn)
 Ļaudona kihelkond (Kirchspiel Laudohn)
 Lieljumprava kihelkond (Kirchspiel Groß-Jungfernhof)
 Liepmuiža kihelkond (Kirchspiel Linden)
 Liezēre kihelkond (Kirchespiel Löser(n))
 Madliena kihelkond (Kirchspiel Sisselgal)
 Nītaure kihelkond (Kirchspiel Nitau)
 Rauna kihelkond (Kirchpiel Ronneburg)
 Skujene kihelkond (Kirchspiel Schujen)
 Smiltene kihelkond (Kirchpiel Smilten)
 Tirza kihelkond (Kirchspiel Tirsen)
 Trikāta kihelkond (Kirchspiel Trikaten)
 Vecpiebalga kihelkond (Kirchspiel Pebalg, hiljem Kirchspiel Alt-Pebalg)
 Vestiena kihelkond (Kirchspiel Festen)
 Võnnu kihelkond (Kirchspiel Wenden)

 Võnnu kreis Riia asehaldurkonnas 1783−1796 

Keisrinna Katariina II laiendas Venemaal 1775. aastal kehtestatud asehalduskorralduse 1783. aastal ka Liivimaale. Riia kubermangu asemel moodustati nüüd Riia asehaldurkond. Senisest suurest Võnnu kreisist eraldati kaheksa kihelkonda omaette Valga kreisiks; kuus kihelkonda liideti Riia kreisiga. Vähenenud territooriumiga Võnnu kreis piirnes nüüd kirdes Valga kreisiga, idas ja lõunas Polotski asehaldurkonnaga ning läänes Riia kreisiga. Kreisi pealinnaks jäi Võnnu.

Kreisi koosseisu kuulus 16 kihelkonda:
 Āraiši kihelkond (Kirchspiel Arrasch)
 Bērzaune kihelkond (Kirchspiel Bersohn)
 Cesvaine kihelkond (Kirchspiel Seßwegen)
 Dzērbene kihelkond (Kirchspiel Serben), hiljem Dzērbene-Drusti kihelkond (Kirchspiel Serben-Drostenhof)
 Ērgļi kihelkond (Kirchspiel Erlaa), hiljem Ērgļi-Ogre kihelkond (Kirchspiel Erlaa-Ogershof)
 Jaunpiebalga kihelkond (Kirchspiel Neu-Pebalg)
 Kalsnava kihelkond (Kirchspiel Kalzenau)
 Lazdona kihelkond (Kirchspiel Lasdohn)
 Ļaudona kihelkond (Kirchspiel Laudohn)
 Liepmuiža kihelkond (Kirchspiel Linden)
 Liezēre kihelkond (Kirchspiel Löser)
 Rauna kihelkond (Kirchspiel Ronneburg)
 Skujene kihelkond (Kirchspiel Schujen)
 Vecpiebalga kihelkond (Kirchspiel Alt-Pebalg)
 Vestiena kihelkond (Kirchspiel Festen)
 Võnnu kihelkond (Kirchspiel Wenden)

 Võnnu-Valga kaksikkreis 1796−1888 
Pärast Katariina II surma tühistas tema poeg keiser Paul I 1796. aastal asehalduskorralduse. 1783. aastal Võnnu kreisi aladest omaette kreisiks eraldatud Valga liideti nüüd taas Võnnuga Võnnu-Valga kaksikkreisiks. Selline korraldus kehtis 1888. aastani, mil Võnnu ja Valga eraldati omaette maakondadeks. Võnnu-Valga piirnes põhjas Tartu-Võru kaksikkreisiga, idas Vitebski kubermanguga (1796−1802 Valgevene kubermanguga) ja läänes Riia-Volmari kaksikmaakonnaga.

 Võnnu-Valga kaksikkreisi sillakohturingkonnad 
Võnnu-Valga kaksikkreisi kihelkonnad olid jaotatud kaheksaks sillakohturingkonnaks:Bornhaupt, Christian. Entwurf einer geographisch-statistisch-historischen Beschreibung Liv-, Ehst- und Kurlands, nebst einer Wandkarte. Riga: W. F. Häcker, 1855, lk 38 .
 sillakohturingkond, kihelkonnad: Võnnu, Āraiši, Rauna, Dzērbene kihelkond
 sillakohturingkond, kihelkonnad: Kalsnava, Ļaudona, Bērzaune, Lazdona kihelkond
 sillakohturingkond, kihelkonnad: Cesvaine, Liezēre, Piebalga-Jaunpiebalga kihelkond
 sillakohturingkond, kihelkonnad: Liepmuiža, Ērgļi, Vestiena, Skujene, Vecpiebalga kihelkond
 sillakohturingkond, kihelkonnad: Aluliina, Apekalnsi kihelkond
 sillakohturingkond, kihelkonnad: Smiltene, Koivaliina, Cirgaļi kihelkond
 sillakohturingkond, kihelkonnad: Gulbene, Tirza kihelkond
 sillakohturingkond, kihelkonnad: Valga, Luke, Ēvele, Härgmäe, Trikāta kihelkond.

 Võnnu kreis 1888−1920 
1888. aastal jagati senine kakskikkreis kaheks: Võnnu ja Valga said omaette maakondadeks. Kirdes piirnes maakond Valga kreisiga, idas ja lõunas Vitebski kubermanguga, läänes Riia kreisiga ja loodes Volmari kreisiga. Kreisi pealinn oli Võnnu.

1909. aastal oli kreisis kihelkondi 19:Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.

 Võnnu kreisi vallad 1913. aastal 

 Viited 

 Kirjandus 
 Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826. Lk 252-3 .
 Bornhaupt, Christian. Entwurf einer geographisch-statistisch-historischen Beschreibung Liv-, Ehst- und Kurlands, nebst einer Wandkarte. Riga: W. F. Häcker, 1855. Lk 30-1 .
 Büsching, Anton Friedrich. Magazin für die neue Historie und Geographie. IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 373jj .
 Hagemeister, Heinrich von. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen, 1836 .
 Hupel, August Wilhelm. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und letzter Band. Riga: Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 140jj .

 Välislingid 


Kategooria:Liivimaa kindralkubermang