Nordalbingien

Nordalbingien (ladina Nordalbingia) oli üks neljast keskaegse Saksimaa hertsogkonna halduspiirkonnast, teised olid Engern, Ostfaal ja Vestfaal. Piirkonna nimi põhineb Elbe jõe ladina nimel Alba ning viitab piirkonnale, mis peamiselt paiknes Elbe alamjooksust põhja pool; vastab jämedalt tänapäeva Holsteini piirkonnale. Paiknedes praeguse Põhja-Saksamaa territooriumil, oli see varaseim tuntud sakside asuala.

 Geograafia 
Vastavalt Bremeni Adami 1076. aasta kroonikale "Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum" koosnes Nordalbingien kolmest hõimualast (gau):
Dithmarschen, piki Põhjamere rannikut Elbe suudmest Eideri jõeni põhjas;
Holsteini pärusmaa Elbe parempoolse lisajõe Störi kallastel;
Stormarn Elbe põhjakaldal, sealhulgas tänapäeva Hamburgi ala.
Nordalbingieni hõimud olid liidus saksidega, kes asusid Land Hadelnis (Haduloha) Elbest lõuna pool. Idas moodustas Limes Saxoniae, ligipääsmatu ala Elbe ja tänapäeva Läänemere-äärse Kieli lahe vahel, loodusliku piiri Wagria maadega, mida asustasid slaavi hõimud obotriidid. 

 Ajalugu 
772. aastal alustas frankide valitseja Karl Suur sõda saksidega, et vallutada maad Põhja-Saksa tasandikul. "Annales regni Francorumi" järgi keeldus Vestfaali aadlik Widukind ilmumast 777. aasta Riigipäevale Paderbornis ja põgenes üle Elbe Nordalbingieni (või võib-olla edasi Taani kuninga Sigfredi õukonda). Isegi pärast Widukindi alistamist ja ristiusustamist 785. aastal jäid Nordalbingieni hõimud tõrksaks, kuni nad 798. aastal Bornhövedi lahingus frankide ja obotriitide ühendvägedega lõplikult alistati. Saksid kaotasid 4000 meest, 10 000 sakside perekonda küüditati Karolingide impeeriumi teistesse piirkondadesse. 

Alad Elbest põhja pool anti algul obotriitidele, samas Land Hadeln liidendati kohe. Siiski tungisid Nordalbingieni varsti taanlased ja alles Karl Suure poja Karl Noorema sissetung 808. aastal surus nad tagasi üle Eideri jõe. Järgmisel aastal püstitas keiser tänapäeva Itzehoe lähistele Esesfeldi kantsi ja kogu piirkond liidendati Frangi riigiga. Selleks, et kuningas Sigfredi järeltulija Godfredi juhitavale sissetungile vastu seista, rajasid frangid tõenäoliselt Taani margi, mis ulatus Eideri jõelt Danevirke kindlustusteni põhjas. Pärast kuningas Godfredi tapmist sõlmis tema järeltulija Hemming 811. aastal Karl Suurega Heiligeni rahu ning piiri Taani ja Frangi riigi vahel hakkas tähistama Eideri jõgi. Siiski jätkusid tülid mõlema poole vahel rohkem kui sajandi, kuni Ida-Frangi kuningas Heinrich Linnupüüdja alistas 934. aastal lõpuks kuningas Gnupa Taani väed Hedebys. 

Pärast Karl Suure surma 814. aastal anti Nordalbingieni saksidele armu ja nende maad tagastati neile obotriitidelt. Mitme allika kohaselt kavatses keiser luua Nordalbingieni piiskopkonna eesotsas preester Heridagiga. See plaan jäi katki pärast Heridagi surma ja piirkond anti keiser Ludwig Vaga valitsemise ajal Bremeni ja Verdeni piiskopkondadele, kui Ansgar nimetati Hamburgi peapiiskopiks 831. aastal.

Kategooria:Saksimaa ajalugu
Kategooria:Saksamaa ajaloolised piirkonnad
Kategooria:Holsteini ajalugu