Saksa-Rooma riigi territooriumite loend

See on peaartikkel riikide loendist, mis olid Saksa-Rooma riigi osad, tähestikuliste linkidega ülal, igal ajal keisririigi eksisteerimise kestel aastatel 962 kuni 1806. 

Praeguses kontekstis on riik defineeritud kui territoorium, mida valitses võim, mis allus otse keisrile. Tuleb märkida, et need riigid, kuigi nautisid unikaalset territoriaalse võimu vormi (Landeshoheit), mis andis neile palju suveräänsuse tunnuseid, ei olnud tänapäeva mõistes kunagi täielikult suveräänsed riigid.

18. sajandil koosnes Saksa-Rooma riik ligikaudu 1800 sellisest territooriumist, enamasti väikevaldused, mida omasid riigirüütlite perekonnad.

 Riikide tabel 

Kuigi ükski selline loend ei saa kunagi olla tõeliselt lõplik, üritab loend (kättesaadav linkidest selle artikli alguses) olla siiski võimalikult terviklik.

See ei piirdu feodaalsete üksustega, mis omasid Reichsunmittelbarkeit, see on, olid Saksa-Rooma keisri otsese võimu all, vaid sisaldab ka muid isandkondi, all-lääni ja allodiaalseid lääni.

 Legend 
 Veerg "Ringkond" näitab keisririigi ringkonda (Reichskreis), kuhu riik kuulus.
 Veerg "Haru" näitab, kus oli riik Riigipäeval (Reichstag) esindatud.

RingkonnadHarudAusAustria ringkondKVKuurvürstide nõukogu, eksklusiivne eliit, kes vormiliselt valis Saksa-Rooma keisriBaiBaieri ringkondVHVürstide nõukogu vaimulik haru (individuaalne hääl)BurBurgundia ringkondIHVürstide nõukogu ilmalik haru (individuaalne hääl)KuurrKuur-Reini ringkondRPReini prelaadid (vürstide nõukogu)FrankFrangimaa ringkondŠPŠvaabi prelaadid (vürstide nõukogu)A ReinAlam-Reini-Vestfaali ringkondFKFrangimaa krahvid (vürstide nõukogu)A SaksAlam-Saksi ringkondŠKŠvaabi krahvid (vürstide nõukogu)Ü ReinÜlem-Reini ringkondVKVestfaali krahvid (vürstide nõukogu)Ü SaksÜlem-Saksi ringkondWKWetterau krahvid (vürstide nõukogu)ŠvaŠvaabi ringkondRRRiigilinnade nõukogu Reini haruNon"Ringkonnavabad"ŠRRiigilinnade nõukogu Švaabi haru

NB! Veerus "Ringkond" tähistab "n/a" riiki, mis lakkas olemast enne Reichsreform.

Teised loendis kasutatavad lühendid:

Ppk.PeapiiskopkondPk.PiiskopkondKk.KrahvkondHk.HertsogkondMkk.MaakrahvkondMrk.MarkkrahvkondVk.VürstkondRAReichsabtei (keiserlik klooster, mis nautis Reichsunmittelbarkeit)

 Mõistete määratlused 

 Riigiklooster (Reichsabtei) – Reichsabt (keiserlik abt) oli abt, kelle kloostrile oli Saksa-Rooma riigis antud riigikloostri (Reichsabtei või Reichskloster) staatus, mis tähendab, et ta nautis sarnaselt riigilinnadega Reichsunmittelbarkeit, mis tegi temast kirikuvürsti, Keisririigi vürsti auastmes, nagu vürst-piiskopid.
 Keisririigi ringkond (Reichskreis) oli Saksa-Rooma riigi riikide piirkondlik rühmitis, peamiselt ühiskaitse organiseerimise ja keiserlike maksude kogumise eesmärgil, kuid ka organiseerimisvahendina Riigipäeval.
 Riigipäev (Reichstag) oli Saksa-Rooma riigi parlament. Sama nime kasutati Põhja-Saksa konföderatsioonis ja Saksamaal aastani 1945.
 Keiserlik osariik – Reichsstand (keiserlik osariik) oli Saksa-Rooma riigi üksus häälega Riigipäeval. Paljudel osariikidel ei olnud paika Riigipäeval, samas mõned kohalolijad olid hääleõiguseta liikmed; ükski neist ei saanud olla keiserlik osariik.
 Vaba riigilinn – Saksa-Rooma riigis oli vaba riigilinn (freie Reichsstadt) linn, kes vormiliselt vastutas ainult keisri ees – vastupidi enamikule linnadest keisririigis, mis kuulusid territooriumi juurde ja seega valitsesid neid keisririigi vürstid (Fürsten), nagu hertsogid või vürst-piiskopid. Vabalinnadel oli ka sõltumatu esindatus Saksa-Rooma riigi Riigipäeval.
 Otse keisrile alluv (Reichsfreiheit või Reichsunmittelbarkeit) – otsealluvus oli privilegeeritud feodaalne ja poliitiline staatus, riikluse vorm, mille linn, usuline üksus või feodaalne väikevürstkond võis Saksa-Rooma riigis saavutada. Otsealluv linn, klooster või territoorium oli Saksa-Rooma keisri ja Riigipäeva otsese võimu all, ilma igasuguse vahepealse isandata. Eeliseks oli, et otsealluval piirkonnal oli õigus ise makse ja tolle koguda ning ise kohut pidada (Blutgericht, 'kõrgem' õigus, sealhulgas surmanuhtlus). De facto otsealluvus vastas poolsõltumatusele kaugeleulatuva autonoomiaga.
 Riigireform – aastal 1495 tehti Riigipäeval Wormsis püüe anda lagunevale Saksa-Rooma riigile uus struktuur, mida tuntakse riigireformina (Reichsreform).
 Mediatisatsioon – üldjoontes on see ühe monarhia annekteerimine teise monarhia poolt sellisel viisil, et annekteeritud riigi valitseja säilitab tiitli, ja mõnikord ka mingil määral võimu. Seega näiteks, kui suveräänne krahvkond annekteeritakse suuremasse vürstkonda, leiab selle valitsev krahv end vürsti alluvusest, kuid võib siiski jääda krahviks, tema tiitlit ei kärbita.
 Vürst – keisririigi vürst on ükskõik milline valitsev vürst, kelle territoorium on Saksa-Rooma riigi liige (mitte ainult saksakeelsed maad, vaid ka paljud piiriäärsed ja laiemad naaberpiirkonnad), ja hääleõiguslik (või kollektiivses hääleühikus, nagu Grafenbank) Riigipäeval (Reichstag).
 Riigiprelaat – vaimulik, kes on kirikuvürst (nagu vürst-piiskop) ex-officio feodaalse üksuse ilmaliku isandana piirkonnas, mida valitseb kloostriülem. Seega, kuna klooster võib olla nunnaklooster, on kloostrivürstkond üks vähestest juhtumitest, kus valitseja on naine. Paljudel juhtudel olid nad riigiprelaadid Saksamaal või selle lähedal, kohaga Riigipäeval.
 Vürst-piiskop – piiskop, kes on territoriaalne kirikuvürst ühe või mitme ilmaliku vürstkonna üle, tavaliselt eelneva aadlitiitliga samaaegselt saadud vaimuliku ametiga. Kui koht on peapiiskopkond, on õige mõiste vürst-peapiiskop; tavapärase vaimuliku ekvivalent on vürst-abt.
 Kuurvürst (Kurfürst) – Saksa-Rooma riigi kuurvürstid olid valimiskolleegiumi liikmed, kelle ülesandeks oli valida Saksa-Rooma keisreid.
 Ilmalikustamine – ümberkujundusprotsess, kui ühiskond liigub aeglaselt kohalike usuasutustega samastumisest palju selgemalt eristunud suheteni. Antud kontekstis viidatakse sageli vürst-piiskopkondade üleminekule ilmalike valitsejate kontrolli alla.

 Märkuste veerg 

Veerus "Märkused" on lühidalt esitatud
 riikide territoriaalset kujunemist (omandi soetamine või kaotamine, valitsejate või dünastiate liit jne); 
 kuninglikke või aadlidünastiaid, sealhulgas nende erinevad harud, mis territooriumite üle valitsesid; 
 pärimisõiguste üleminekut (abielu, naisliinis pärimine, vallutamine, lakkamine, pantimine jne); 
 "riikluse" tunnuseid (müntimisõigus, turgude ja laatade pidamine, lepingute ja paktide sõlmimine, tsiviilametnike nimetamine jne); ja 
 riikide territooriumi ja rahvastiku suurust, kui see on võimalik.

 Rühmitatud loendid 

Järgnevad loendid tuleks kaasata tabelisse ülal.

 Vaimulikud ordud 

 Saksa ordu1529 – Vürstide kolleegium1793 – Vürstide nõukogu
 Hospitaliitide ordu1793 – Vürstide nõukogu

 Liivimaa territooriumid 

 Vana-Liivimaa
 Liivi ordu (ilmalikustatud 16. sajandil Poolale)
 Riia peapiiskopkond (ilmalikustatud 16. sajandil Poolale)
 Tartu piiskopkond (vallutatud Venemaa poolt aastal 1558)
 Saare-Lääne piiskopkond (müüdud aastal 1560 Taanile)
 Kuramaa piiskopkond (müüdud aastal 1560 Taanile)

 Vanade vürstiperekondade territooriumid 

 Schleswig-Holstein-Gottorf
 Schleswig-Holstein-Gottorp-Oldenburg
 Schleswig-Holstein-Glückstadt

 Itaalia territooriumid 

 Toscana
 Mantova
 Parma
 Milano
Montferrat'
 Modena ja Reggio
 Finale
 Guastalla

 Uute vürstiperekondade territooriumid 

 Thurn und Taxis, Friedberg-Scheeri alluvuses (1754)

 Vaata ka 

 Saksa-Rooma riik
 Keiserlik osariik
 Keisririigi ringkonnad
 Riigipäev 
 Kuurvürst

 Kaardid ja illustratsioonid 

 Höckmann, Thomas (2006). "Historical maps – Germany at the end of the 18th century".
 Westermann, Großer Atlass zu Weltgeschichte (saksa keeles; väga detailsed kaardid)

 Välislingid 

 Carantha: History of Slovenia-Carantania
 The Catholic Encyclopedia
 Foundation for Medieval Genealogy
 Genealogie delle Dinastie Nobili Italiane
 HIS DATA: Historische Herrscher der Territorien (Adel) (saksa keeles)
 Internet Medieval Sourcebook
 Regional Research in German-speaking Countries
 World Statesmen