Ülo Lille

Ülo Lille (16. september 1931 Pärnumaa – 2. jaanuar 2023) oli eesti keemik ja Eesti Teaduste Akadeemia liige (1983).

Haridus
Ülo Lille lõpetas Lelle 7-klassilise kooli aastal 1947, Rapla Keskkooli 1950 (kuldmedaliga), Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna kütuste keemilise tehnoloogia erialal 1955 (cum laude). Ta oli Kohtla-Järve Põlevkivi Instituudi aspirant 1957–1959. Täiendas ennast Helsingi Ülikoolis ja Müncheni Tehnikaülikoolis.Ülo Lille Eesti TA kodulehel

1960. aastal kaitses Ülo Lille Teaduste Akadeemia juures tehnikakandidaadi väitekirja "Küllastamatute süsivesinikgaaside saamine põlevkivi pürolüüsil" ja 1973. aastal samas keemiadoktori väitekirja "Uurimised alküülresortsiinide vallas"(kinnitatud 1976). Professori kutse anti talle 1984. aastal orgaanilise keemia alal.

Töökäik
Pärast Tallinna Polütehnilise instituudi lõpetamist töötas Kiviõli Keemiakombinaadi vahetusemeistri ja tehnoloogina 1955–1957, Kohtla-Järve Põlevkivi Instituudi teadurina 1959–1962, vanemteadurina 1963–1975, ENSV/Eesti TA Keemia Instituudi labori- ja osakonnajuhatajana 1975–1992, professorina 1984–1992. Alates 1992 töötas Tallinna Tehnikaülikooli keemiainstituudis: orgaanilise keemia professor 1992–1997, õppetooli juhataja 1992–1997, bioorgaanilise keemia vanemteadur 1997–2013. Alates 1997. aastast on ta TTÜ emeriitprofessor.

Aastatel 1992–1998 töötas periooditi Amsterdami, Exetery ja Liverpooli ülikoolides ning esines loengutega Euroopa, USA ja Kanada ülikoolides.Akadeemik Ülo Lille teaduslikust ja pedagoogilisest tegevusest. - Ülo Lille: bibliograafia. Tallinn 2006

Teadustöö
Peamiseks uurimisvaldkonnaks oli esmalt prostaglandiinide keemia ning selle rakendused humaan- ja veterinaarmeditsiinis. Tema initsiatiivil 1970. aastate lõpul alustatud prostanoidide biokeemilise ja keemilise sünteesi alastest uurimustest kujunes Eestis viljakas teadussuund. Hiljem on ta huvitunud taas eesti kukersiidi kerogeeni struktuurist ja tekkest, kuid nüüd juba molekulaarse simulatsiooni tasandil. Ta on andnud oma panuse ka materjaliteadusse, modelleerides elektronjuhitavaid polümeere, mis nn „orgaanilise elektroonika“ kõrval võivad olla olulise tähtsusega tulevikumeditsiinis.  

Temalt ilmus üle 380 teaduspublikatsiooni ja tema nimel on 7 autoritunnistust. Tema juhendamisel kaitsti 11 doktoritööd. 

Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti ta 1983. aastal biotehnoloogia alal. Ta kuulus akadeemia bioloogia, geoloogia ja keemia osakonda. Ta on olnud Eesti TA Toimetiste keemia seeria toimetuskolleegiumi esimees (1993–2007), Eesti TA Kirjastusnõukogu liige (1993–...). 

Tunnustus
1983 Eesti NSV Teaduste Akadeemia akadeemik (biotehnoloogia)
1987 Eesti NSV teaduspreemia (kollektiivi juht)
1987 Paul Kogermani nimeline mälestusmedal 
1991 Eesti Teaduste Akadeemia medal
2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
2011 Eesti Vabariigi teaduspreemia pikaajalise tulemusliku teadus- ja arendustöö eest

Harrastused
Tervisesport, maatöö, klassikaline muusika.

Viited

 Kirjandus 
 EE 2000, 14 
 EMajBL 2003
 Ülo Lille: bibliograafia. Tallinn 2006

Välislingid

 Akadeemik Ülo Lille 16.09.1931−02.01.2023 TA kodulehel

Kategooria:Eesti keemikud
Kategooria:Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Kategooria:Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Kategooria:Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Kategooria:Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Kategooria:Metsakalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1931
Kategooria:Surnud 2023