Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituut

Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituut on Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonnaTartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna, humanitaarteadused.ut.ee allüksus (kuni 2015. aasta lõpuni kuulus instituut Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda). Ajaloo ja arheoloogia instituudis saab õppida arheoloogiat, arhiivindust ja museoloogiat, Eesti ajalugu, kunstiajalugu, uusima aja ajalugu (lähiajalugu) ja üldajalugu. 

Instituudi juhataja on 2019. aastast arheoloogiaprofessor akadeemik Valter Lang, lisaks töötavad instituudis professorid Aivar Kriiska (laboratoorse arheoloogia professor), Aigi Rahi-Tamm (arhiivinduse professor), Tõnu-Andrus Tannberg (Eesti ajaloo professor, akadeemik), Juhan Maiste (kunstiajalugu), Eero Medijainen (uusima aja professor), Anti Selart (üldajaloo professor), Mati Laur (uusaja professor) ja Olaf Mertelsmann (Ida-Euroopa ajaloo professor).

 Ajalugu 
Ajalooõpetuse korraldus Tartu ülikoolis kehtestati Academia Dorpatensise (1632) põhikirjaga. Kesksel kohal oli üldajaloo, s.o maailma universaalajaloo (universalis mundi historia) õpetamine. Selle kõrval käsitleti ka nn partikulaarajalugu (historia particularis). Rootsi kuningriigi aegse Tartu ülikooli esimene (üld)ajaloo professor Friedrich Menius pani aluse Liivimaa ajaloo uurimisele. 1689. aasta Tartu ülikooli põhikiri asetas ajalooõpetuses rõhu Rootsi ajalooleAjaloo õpetamise ajalugu, www.flaj.ut.ee (vaadatud 20.05.2021).

Tartu ülikooli ajaloo osakonna alguseks võib lugeda 1803. aastat, mil taasavatud Tartu ülikoolis (Der Kaiserliche Universität zu Dorpat 1802) rajati üldise ajaloo, statistika ja geograafia ning Venemaa, eriti Eesti-, Liivi- ja Kura- ning Soomemaa ajaloo, statistika ja geograafia (s.o regionaalajaloo) professuur. Ajalugu ning statistika ja geograafia eraldati omaette professuuriks 1820. aastal. Ajalooprofessuuri ülesandeks jäi peamiselt üldajaloo õpetamine, regionaalajaloo kateeder praktiliselt likvideeriti. Iseseisev Vene ajaloo professuur taastati 1853. aastal. 1880. aastal loodi üldajaloo paralleelprofessuur, mille tulemusena keskaega ja uusaega hakkasid õpetama eraldi professorid. Arheoloogiat õpetas 19. sajandi esimesel poolel klassikalise filoloogia professor, etnograafiat aga geograafia ja statistika professor.

Tunnustatumad üldajaloo professorid Tartu ülikoolis olid medievist Richard Hausmann (1870–1897) ja uusaja professor Jevgeni Tarle (1913–1918), Vene ajaloo professoritest aga Johan Philipp Gustav Ewers (1810–1826), Carl Schirren (1856–1869), Alexander Brückner (1872–1891) ja Jevgeni Šmurlo (1891–1903).

1878. aastal oli ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna dekaan  Alexander Brückner, professorid Leo Meyer,  Alexander Brückner, Gustav Teichmüller, Eugen Petersen, Theodor Mithoff, Wilhelm von Hörschelmann, Richard Hausmann, Ludwig Mendelsohn, Pavel Viskovatov, õppejõud Woldemar Masing, Otto Waltz, Mstislav Prachov, Leopold von Schroeder.Kaiserliche Universität zu Dorpat: Personal der Kaiserlichen Universität zu Dorpat. Dorpat, 1878,  -7

 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskond
pisi|Hans Oldekop

1. detsembril 1919 alustas Tartu ülikool tööd eestikeelse Eesti Vabariigi Tartu Ülikoolina. 1919. aastal alustati õppetööd viie teaduskonnaga: õppida sai arstiteadust, filosoofiat, matemaatika- ja loodusteadusi, veterinaariat ja põllumajandust. Peatselt lisandusid usuteaduskond ja õigusteaduskond. 1919. aastal tegevust alustanud filosoofiateaduskonnas õpetati ajalugu kahe põhiainena, üldajaloo ja esimest korda ülikooli õppekavva võetud Eesti- ja Põhjamaade (hiljem Eesti ja naabermaade) ajaloona. Filosoofiateaduskonnas oli 1925. aasta ülikooliseaduse järgi oli üldajaloo alal ettenähtud üks professor ja kaks dotsentuuri ning Eesti ja Põhjamaade ajaloo alal üks professuur ja üks dotsentuur. Lisaks üldajaloo korralistele õppejõududele tegelesid õpetamisega õppeülesande täitjad ja eradotsendid. 1938. aasta ülikooliseadus üldajaloo alal ette kaks professuuri (üks kesk- ja teine uusaja ajaloo alal) ning eesti ja naabermaade ajaloos samuti kaks professuuri (üks vanema ja teine uuema ajaloo alal). 

Üldajaloo professuuri täitsid Hans Oldekop (professuuri kt 1919–1924), kohakaasluse alusel soomlane Arno Rafael Cederberg (1924–1928) ja Peeter Tarvel (kuni 1935 Peeter Treiberg). (prof. kt 1930–1936 ja prof. 1936–1941). Eesti- ja põhjamaade ajaloo professorid olid Arno Rafael Cederberg (1919–1928) ja Hans Kruus (1932. aastast prof. kt ja 1934–1941 korraline professor). Aastatel 1920–1928 õpetati välja terve põlvkond noori eesti ja baltisaksa ajaloolasi, kellest olulisemateks võiks pidada Hans Kruusi, Hendrik Seppa, Peeter Tarvelit, Evald Blumfeldti, Nigolas Loonet, Arnold Soomi, Jaan Konksu, Juhan Vasarat, Otto Liivi, Richard Kleisi ja Georg von Rauchi.

Ajaloo uurimise ja selle tulemuste publitseerimise keskuseks ülikoolis oli Akadeemiline Ajaloo Selts (1920–1940), mis andis välja neli korda aastas ilmunud Ajaloolist Ajakirja (aastatel 1922–1940).

Eesti Vabariigi ajal hakati Tartu ülikoolis peale Eesti ja Põhjamaade ajaloo õpetama ka arheoloogiat, etnograafiat ja kunstiajalugu. 1920. aastal avati arheoloogia alal Eesti ja Põhjamaade arheoloogia professuur ning selle juurde moodustati arheoloogia kabinet, 1921. aastal loodi Arheoloogia Muuseum.

Arheoloogiaprofessorid olid soomlane Aarne Michaël Tallgren (1920–1923), rootslane Birger Nerman (1923–1925) ja Harri Moora (1930. aastast prof. kt, 1938. aastast korraline muinasteaduse professor).

1921. aastal alustas tööd kunstiajaloo õppetool, mille esimeseks korraliseks professoriks sai rootslane Helge Kjellin (1921–1924), kes rajas 1922. aastal ülikooli juurde ka kunstiajaloo kabineti. Aastatel 1933–1940 oli korraline professor rootslane Sten Karling ja 1942–1944 Armin Tuulse.

Etnograafia alal moodustati algselt dotsentuur, 1924–1928 oli dotsentuuri juhi ametikohal Eesti Rahva Muuseumi direktor soomlane Ilmari Manninen. Tema lahkumise järel vakantseks jäänud dotsentuur muudeti 1938. aastal korraliseks professuuriks ja seda täitis 1939–1944 Gustav Ränk.

 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskond 
Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu määrusega 9. oktoobril 1940 sai ülikooli ametlikuks nimetuseks Tartu Riiklik Ülikool (TRÜ). 1940. aasta põhikirja kohaselt oli ajaloo-keeleteaduskond üks kuuest TRÜ teaduskonnast. 26.12.1940 kinnitas hariduse rahvakomissar TRÜ teaduskondade osakondade ja kateedrite nimekirja, mille kohaselt nähti ajaloo-keeleteaduskonna ajaloo osakonnas ette järgmised kateedrid: üldise ajaloo, NSVL rahvaste ajaloo, Eesti ajaloo, Eesti ja üldise arheoloogia, Eesti ja üldise kunstiajaloo ja pedagoogika kateeder. 
 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskond 
Saksa okupatsiooni ajal Eesti Omavalitsuse Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskond omaette teaduskonnana likvideeriti ja taastati filosoofiateaduskond, mis alustas tööd 15. oktoobril 1942.

 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskond 
1944. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna tegevus taastati. Õppetöö TRÜ ajaloo-keeleteaduskonnas viidi vaba valikuga ainesüsteemilt üle üleliiduliselt unifitseeritud õppekavadega kursusesüsteemile (viis kursust ehk õppeaastat statsionaarses ja kuus kursust kaugõppes). Õppetöö peasuunaks sai Eesti NSV koolidele õpetajate ja teaduslikkudele ning kultuuriasutustele kaadri koolitamine. Teaduskonna koosseisu kuulusid 1944. aastal ajaloo, eesti filoloogia, vene filoloogia ja võõrkeelte osakond. 1966. aastal avati psühholoogia ja 1968. aastast defektoloogia osakond. Lisaks töötas aastatel 1947–1956 loogika ja psühholoogia ja 1954–1965 raamatukogunduse ja bibliograafia osakond.

 Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskond 
16.04.1973. aastal moodustati TRÜ rektori 29.08.1973 käskkirjaga ajaloo-keeleteaduskonna baasil kaks eraldi teaduskonda: ajalooteaduskond ja filoloogiateaduskondTartu Ülikool, Ajalooteaduskond, Eesti Ajalooarhiiv, EAA.5311. Tartu Riikliku Ülikooli Ajalooteaduskonda kuulus: 1) ajaloo osakond NSVL ajaloo ja üldajaloo kateedriga, 2) psühholoogia (loogika ja psühholoogia kateeder) ja 3) defektoloogia osakond (eripedagoogika kateeder). Kõigis osakondades oli ka kaugõppevorm.

 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskond 
Eesti Vabariigi taasiseseisvumise käigus toimunud Tartu Ülikooli ümberkorraldustega taastati 1. jaanuaril 1992 ajaloo- ja filoloogiateaduskonna ühendamise teel filosoofiateaduskond, mille koosseisu kuulus ka Tartu Ülikooli ajaloo osakond. 1990. aastate esimesel poolel oli ajaloo osakonnas seitse õppetooli: arheoloogia, arhiivinduse, Eesti ajaloo, etnoloogia, kunstiajaloo, lähiajaloo ja üldajaloo õppetool.

2007. aastal moodustati Tartu Ülikooli ajaloo osakonna baasil ajaloo ja arheoloogia instituut. 1. märtsist 2013. aastal moodustati endiste õppetoolide baasil järgmised ajaloo ja arheoloogia instituudi osakonnad: arheoloogia osakond, arhiivinduse osakond, Eesti ajaloo osakond, kunstiajaloo osakond, uusima aja osakond, üldajaloo osakond.

 Vaata ka 
 Lähis-Ida ja Vahemeremaade vanade kultuuride uurimiskeskus

 Viited 

 Välislingid 
 Ajaloo ja arheoloogia instituudi koduleht
 Ajaloo õpetamise ajalugu

Kategooria:Tartu Ülikooli filosoofiateaduskond
Kategooria:Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkond
Kategooria:Eesti ajalugu