Helsingi piirkondlik jaotus

Helsingi piirkondlik jaotus on Helsingi jagamine väiksemateks osadeks linna juhtimise, planeerimise, teenuste osutamise ja statistika eesmärkidel.

Halduslikult koosneb Helsingi linnaosadest ja need omakorda asumitest. Teise meetodi järgi on Helsingi jagatud piirkondadeks ja allpiirkondadeks. Lisaks on jaotamine võimalik sihtnumbri põhjal. Erinevad jaotamispõhimõtted tekitavad segadust, sest eri süsteemide üksustel võib olla sama nimi.

 Linnaosad ja asumid 

Helsingis on 59 linnaosa (numbritega 01–59) ja 137 asumit (kolmekohaliste numbritega vastavalt linnaosadele). Asumid koosnevad mikroasumitest ning need omakorda kvartalitest ja kinnistutest.

Linnaosade süsteem on Helsingi ametlik haldusjaotuse süsteem, selle alusel koostatakse detailplaneeringuid ja käsitletakse muid kinnisvara puudutavaid küsimusi.

Enamik Helsingi linnaosi on pärit 19. sajandist. Need said ametlikud nimed 1959. aastal. Enne seda kasutati ametlikes dokumentides linnaosade numbreid, nimed olid mitteametlikud. Soome riigi ja Helsingi linna ametliku kakskeelsuse tõttu on tänapäeval kõigil linnaosadel ja asumitel lisaks soomekeelsele ka ametlik rootsikeelne nimi.

 Piirkonnad 
pisi|250px|Helsingi kaheksa piirkonda
Lisaks jaotusele linnaosadeks ja asumiteks, mis eksisteerib linna planeerimise jaoks, on linn jagatud ka 8 suureks piirkonnaks, mis omakorda jagunevad 34 väikeseks piirkonnaks. Piirkondadeks jaotamine langeb osalt kokku ametliku haldusjaotusega, kuid piirkonnad on linnaosadest suuremad. Piirkondi kasutatakse eriti teenuste osutamise korraldamisel (tuletõrje, lasteaiad, koolid, raamatukogud jne). Mõnel pool läheb piirkonna piir asumi keskelt, aga kvartali keskelt ei lähe piirkonna piir kusagil.

Linnanõukogu otsustas linna piirkondadeks jagada 13. detsembril 1982. Seni kasutasid eri munitsipaalteenuseid osutavad ettevõtted üldjuhul eri haldusjaotusi ning seesugust jaotust peeti keeruliseks ja segadusttekitavaks. Enne haldusreformi, 1980. aastal jagunes linn 101 osaks, millest ainult 17 langesid piiridelt kokku ametlike linnaosadega. Kõik avalike teenuste pakkujad hakkasid suuri ja väikseid piirkondi kasutama 1986.

 Piirkondade elanike arv 1. jaanuaril 2011 
 Idapiirkond: 103 373
 Läänepiirkond: 101 807
 Lõunapiirkond: 100 664
 Kirdepiirkond: 93 844
 Keskpiirkond: 80 268
 Kagupiirkond: 47 028
 Põhjapiirkond: 41 221
 Östersundomi piirkond: 2116

 Neli geograafilist ala 

Mitteametlikult jagatakse Helsingi tihti neljaks suureks geograafiliseks alaks. Kuna see jaotus on mitteametlik, siis on nende alade piirid täpselt määratlemata, aga laias laastus on see järgmine:
 Kesk-Helsingi: lõunapiirkond (välja arvatud Lauttasaari) ja keskpiirkonna lõunaosa
 Lääne-Helsingi: läänepiirkond ja Lauttasaari
 Põhja-Helsingi: põhja- ja kirdepiirkond ning keskpiirkonna põhjaosa
 Ida-Helsingi: ida- ja kagupiirkond ning Östersundomi piirkond.

 Sihtnumbrid 

Helsingi jaguneb sihtnumbri järgi sidejaoskondadeks, mis kannavad numbreid 10–99. Eraisikute sihtnumbrid on kujul 00xx0, kus alguses olev 00 märgib, et see aadress asub Helsingis, järgneb sidejaoskonna number ja lõpunull näitab seda, et tegu on era-aadressiga. Nimelt postkontorites asuva aadressi lõpus on 1 ja ülejäänud numbrid näitavad suurettevõtteid, millel on oma sihtnumbrid.

piirkond