Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee

III Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee oli 1919. aastal moodustatud kommunistliku suunitlusega parteide liidu III Kommunistliku Internatsionaali juhtorgan.

Juhtorganite moodustamine
KITK Täitevkomitee büroo
2.– 6. märtsini 1919 Moskvas toimunud I Kommunistliku Internatsionaali asutamiskongressil määratleti erinevate maailma kommunistlike parteide esindajate poolt organisatsiooni üldpõhimõtted, kuid ei valitud juhtorganeid ning juhtorgani ülesandeid täitis kuni II Kommunistliku Internatsionaali kongressini VK(b)P poolt Täitevkomitee Büroo, kuhu kuulusid:

<tr valign=top><td>
Grigori Zinovjev (26. märtsist 1919), 
Angelica Balabanova (26. märtsist 1919), 
Wacław Worowski (26. märtsist 1919), 
Gustav Klinger (26. märtsist 1919), 
Maksim Litvinov (26. märtsist 1919), 
Nikolai Buhharin, (VK(b)P esindajana, 
Lev Karahan (28. märtsist 1919), 
Jānis Bērziņš-Ziemelis (4. maist 1919), 
<td>
Aleksandr Menšoi (4. mai 1919 – 7. september 1920), 
Endre Rudnyánszky, Ungari KP (4. augustist 1919), 
Julian Marchlewski, Poola KP (22. augustist 1919), 
Ilija Milkić, Jugoslaavia KP (8. detsembrist 1919), 
Pēteris Stučka, Läti KP (2. veebruarist 1920), 
Yrjö Sirola, Soome KP, 
Karl Radek (24. aprillist 1920), 
Fritz Platten, Šveitsi KP.

KITK Täitevkomitee Väike büroo
III KI Täitevkomitee igapäevatöö teostamiseks moodustati VK(b)P KK otsusega 18. juulil 1919 eraldas III KI TK koosseisust KI Täitevkomitee Väikese Büroo, kuhu kuulusid: Jānis Bērziņš-Ziemelis, Endre Rudnyánszky, Gustav Klinger ja Nikolai Buhharin, (VK(b)P esindajana.

24. aprillil 1920 valiti Väikese büroo uus koosseis: esimees Grigori Zinovjev, Nikolai Buhharin, Karl Radek, Jānis Bērziņš-Ziemelis, Gustav Klinger, Endre Rudnyánszky.

19. juulist 7. augustini 1920 Moskvas toimunud KI II kongressil määrati kongressi otsusega KITK moodustamise põhimõtted KITK koosseisu määrati riigi (kus asub KITK ja kus teostatakse organisatsiooni peamine tegevus) kommunistliku partei (VK(b)P) 5 esindajat (otsuste vastuvõtmiseks vajaliku hääleõigusega); 10–13 tähtsama kommunistliku partei poolt 1 esindaja ja ülejäänud kommunistlike parteide poolt 1 esindaja (nõuandva hääleõigusega).
KITK Täitevkomitee, 1920
7. augustil 1920 kinnitati III KI II kongressil KI Täitevkomitee koosseis:
VK(b)P: Grigori Zinovjev, Nikolai Buhharin, Karl Radek, Mihhail Kobetski, Mihhail Tomski, G. Tsõperovitš; TK liikmekandidaadid: Vladimir Lenin, Lev Trotski, Jānis Bērziņš-Ziemelis, Georgi Tšitšerin, Jossif Stalin, M. Pavlovitš;
<tr valign=top><td>
Saksamaa KP: Paul Levi; liikmekandidaat Ernst Meyer;
Prantsusmaa KP: Alfred Rosmer;
Suurbritannia KP: Tom Quelch;
Ameerika Ühendriikide KP: John Silas Reed;
Itaalia KP: Giacinto Menotti Serrati;
Saksa Austria KP: Jakob Rosner (ajutiselt), hiljem Karl Steinhardt;
Skandinaavia maade KP-d: Jakob Friis;
Bulgaaria KP: Ivan Nedelkov-Šablin;
Jugoslaavia KP: Ilija Milkić;
<td>
Poola KP: Karl Radek, Julian Marchlewski;
Kaug-Ida KP: Pak Chin-sun;
Lähis-Ida KP: Avtis Sultan Zade; 
Soome KP: Kullervo Manner
Hollandi KP: David Wijnkoop (ajutiselt), või Jan Proost Jansen; 
Läti KP: Pēteris Stučka (nõuandva hääleõigusega); 
Gruusia KP: Mihhail Tshakaja (nõuandva hääleõigusega); 
Ungari KP: Endre Rudnyánszky; 
Jaava KP: G. Maring (nõuandva hääleõigusega); 
Noorsoo Kommunistlik Internatsionaal: Lazar Šatskin (ajutiselt), hiljem Jacques Doriot ja Alfred Kurella.
KITK Täitevkomitee Väike büroo, 1920
II kongressil kinnitati ka uus KITK Väikese büroo koosseis: esimees – Grigori Zinovjev, Nikolai Buhharin, Endre Rudnyánszky, M. Kobetski, Ernst Meyer. 14. jaanuaril 1921 valiti KITK VB koosseisu ka Béla Kun ja Alfred Rosmer. 5. aprillist 1921 loeti KITK liikmeks nõuandva häälega ka A. Lozovski (Solomon Dridzo) ja G. Tsõplerovitš, kui Rahvusvahelise Ametiühingute Liidu esindajad ning kaasati ka Karl Radek ja Fritz Heckert.

KITK Täitevkomitee, 1921
14. juulil1921 kinnitati III KI III kongressil KI Täitevkomitee koosseis: 
VK(b)P: Grigori Zinovjev, Nikolai Buhharin, Karl Radek, Vladimir Lenin, Lev Trotski; asetäitjad: Lev Kamenev, Mihhail Kobetski;
<tr valign=top><td>
Ukraina KP: Aleksandr Šumski (ajutiselt);
Saksamaa KP: Fritz Heckert ja Paul Frölich;
Prantsusmaa KP: Boris Souvarine;
Suurbritannia KP: Tom Bell;
Ameerika Ühendriikide KP: Oscar Tyverovsky "Baldwin";
Itaalia KP: Umberto Elia Terracini, Gennari Egidio;
Austria KP: Franz Koritschoner;
Tšehhoslovakkia KP: Edmund Burian, Karl Kreibich
Bulgaaria KP: D. Popov (Voja Vujović);
Jugoslaavia KP: Sima Marković;
Poola KP: А. Barsky, S. Krulikovsky;
Šveitsi KP: Jules Humbert-Droz (E. Arnold); 
Hispaania KP: Ramon Merino Gracia;
Soome KP: Yrjö Elias Sirola;
Norra KP: Olav Andreas Scheflo;
Hollandi KP: Jan Proost Jansen;
Belgia KP: War van Overstraeten;
Rootsi KP: Karl Kilbom;
Rumeenia KP: Elek Köblös (Bădulescu);
Läti KP: Pēteris Stučka;
Ungari KP: Béla Kun;
Noorsoo Kommunistlik Internatsionaal: Willi Münzenberg
Jaapan: Sen Katayama
<td>
Nõuandva hääleõigusega
Aserbaidžaani KP: Qəzənfər Mahmud oğlu Musabəyov; 
Gruusia KP: Mihhail Tshakaja; 
Leedu KP: Zigmontas Antanas Aleksa-Angarietis; 
Luxembourg: Jan Proost Jansen; 
Pärsia: Avtis Sultan Zade; 
Türgi: Salikh
Eesti KP: Hans Pöögelmann; 
Taani: Augusta JørgensenБОРИС ВАЙЛЬ, ВАЛЕРИЙ ЕГОРОВ, Любовь и Лубянка, «Звезда» 2007, №2;
India: Manabendra Nath Roy; 
Kreeka: Nikolaos Zachariadis Dimitriu; 
Lõuna-Aafrika: David Ivon Jones; 
Island: A.P. Valenius
Korea:
Mehhiko KP: Manabendra Nath RoyApollon Borisovich Davidson, South Africa and the Communist International: Bolshevik Footsoldiers to Victims of Bolshevisation, 1931-1939, page xxxii;
<td>
Nõuandva hääleõigusega
Armeenia KP: S. Kasyan; 
Argentina: – 
Austraalia: William Paisley EarsmanEarsman, William Paisley (1884–1965), Australian Dictionary of Biography; 
Uus-Meremaa: – 
Hiina: Jiang Jieshi; 
Palestiina: Sааr; 
Turkestan: – 
Hiiva: – 
Buhhaara: – 
Mongoolia: – 
Burjaatia: – 
Kanada: –
Hollandi India: –  
17. augustil 1921 delegeeriti KITKi koosseisu liikmesparteide esindajad: González (Hispaania), Sven Harald Linderot (Rootsi), Saak Ter-Gabrielyan (Armeenia), Edward Próchniak (Poola).

KITK Täitevkomitee väike büroo / presiidium, 1921
26. augustil 1921 nimetati väikese büroo otsusega büroo ümber Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee presiidiumiks, 14. septembril kinnitas KITK nimetuse muutmise otsuse.

III KI III kongressil valitud KI TK presiidiumi koosseis (8): Nikolai Buhharin (Venemaa), Gennari Egidio (Itaalia), Fritz Heckert (Saksamaa), Jules Humbert-Droz (Šveits), Béla Kun (Ungari), Karl Radek (Poola), Boris Souvarine (Prantsusmaa) ja Grigori Zinovjev (Venemaa).

KITK Täitevkomitee, 1922
21. veebruarist 4. märtsini 1922 toimunud III KI Täitevkomitee laiendatud koosseisu I pleenumi järel kuulusid KITKi:
VK(b)P: Nikolai Buhharin, Grigori Zinovjev, Vladimir Lenin, Karl Radek, Lev Trotski;
Ukraina KP: Christian Rakovsky, Armeenia KP: Saak Ter-Gabrielyan, Gruusia KP: Mihhail Tshakaja, 
Profintern: Andrés Nin Pérez, Georgi Andreickin, Solomon Lozovski,
Eesti KP: Hans Pöögelmann, Leedu KP: Zigmontas Antanas Aleksa-Angarietis, Läti KP: Pēteris Stučka, Soome KP: Yrjö Elias Sirola, Poola KP: Maksymilian Henryk Horwitz Henryk Walecki ja Edward Próchniak, Ungari KP: Béla Kun, Tšehhoslovakkia KP: Miloš Vaněk, Karl Kreibich alates 1.2.22 -, Bulgaaria KP: D. Popov
Saksamaa KP: Heinrich Brandler, Hugo Eberlein M. Albert, Prantsusmaa KP: Boris Souvarine, Louis Sellier 1.2.22 -, Islandi KP: Alan Wallenius, Hispaania KP: González, Hiina KP: Zhang Tailei, Lõuna-Aafrika: David Ivon Jones, Ameerika Ühendriigid: J. Carr ja D. Marshall, Jaapan: Sen Katayama, India: Manabendra Nath Roy, Pärsia: Avtis Sultan Zade.

KITK Täitevkomitee presiidium, 1922
21. veebruarist 4. märtsini 1922 toimunud KI Täitevkomitee laiendatud koosseisu I pleenumil valitud KI TK presiidiumi koosseis: Grigori Zinovjev (Kominterni esimees); Karl Radek, Nikolai Buhharin (Venemaa); Heinrich Brandler (Saksamaa); Boris Souvarine ja Louis Sellier (Prantsusmaa); Umberto Elia Terracini (Itaalia); Karl Kreibich (Tšehhoslovakkia); J. Carr (Ameerika Ühendriigid). Asetäitjad: Maksymilian Henryk Horwitz Henryk Walecki, Otto Ville Kuusinen.
KITK Täitevkomitee presiidium, 1922
13. juunil 1922 toimunud KI Täitevkomitee istungil viidi läbi KI TK presiidiumi koosseisu muudatused: Grigori Zinovjev (Kominterni esimees); Karl Radek, Nikolai Buhharin (Venemaa); Heinrich Brandler (Saksamaa); Boris Souvarine ja Lucy Leiciague (Prantsusmaa); Antonio Gramsci; Bohumír Šmeral, Bohumil Jílek, Aleksandar Jordanov. Asetäitjad: James Patrick Cannon, Otto Ville Kuusinen.

KITK Täitevkomitee presiidium, 1922
5. novembrist 5. detsembrini 1922 toimunud III KI IV kongressil valitud KI TKp presiidiumi koosseis (12): Grigori Zinovjev (Kominterni esimees), Nikolai Buhharin (Venemaa), Gennari Egidio (Itaalia), Sen Katayama (Jaapan), Vasil Kolarov (Bulgaaria), Otto Ville Kuusinen (Soome), Arthur MacManus (Suurbritannia), Karl Radek (Venemaa), Lazar Šatskin (Noorsoo KI), Bohumil Smeral (Tšehhoslovakkia), Boris Souvarine (Prantsusmaa), Clara Zetkin (Saksamaa).

KITK Täitevkomitee, 1922
5. detsembril 1922 kinnitati III KI IV kongressil KI Täitevkomitee koosseis (liikmed ja liikmekandidaadid): VK(b)P: Nikolai Buhharin, Karl Radek, Vladimir Lenin, Lev Trotski, Prantsusmaa KP: Louis-Oscar Frossard, Boris Souvarine, Jean Duret, Saksamaa KP:Clara Zetkin, Edwin Hoernle, Paul Boettcher, Tšehhoslovakkia KP: Bohumír Šmeral, Alois Neurath, Alois Muna, Itaalia KP: Gennari Egidio, Antonio Gramsci, Amadeo Bordiga, Noorsoo KI: Richard Schüler, Lazar Šatskin, Suurbritannia: Arthur MacManus, D. Newbold, Ameerika Ühendriigid: Америка: J. Carr, David Damon, Skandinaavia: Zeth Höglund, Olav Andreas Scheflo, Poola KP: Edward Próchniak, Soome KP: Otto Ville Kuusinen, Balkani maad: KOlarov, Makovey, Austraalia: J. Garden, Lõuna-Ameerika: А. Stirner, Lõuna-Aafrika: Andrews, Idamaad: Sen Katayama, Georgi Safarov, Manabendra Nath Roy.

KITK Täitevkomitee presiidium, 1935
III KI VII kongressil valitud KI TK presiidiumi koosseis: Marcel Cachin (Prantsusmaa), Georgi Dimitrov, Palmiro Togliatti varjunimi Ercoli (Itaalia), Wilhelm Florin (Saksamaa), William Foster (Ameerika Ühendriigid), Klement Gottwald (Tšehhoslovakkia), Vasil Kolarov (Bulgaaria), Johann Koplenig (Austria), Otto Ville Kuusinen (Soome), Julian Leszczyńsky Lenski (Poola), Dmitri Manuilsky, André Marty (Prantsusmaa), Meer Trilliser Moskvin, M.A. (Venemaa), Susuku Okano (Jaapan), Wilhelm Pieck (Saksamaa), Harry Pollitt (Ameerika), Jossif Stalin (Venemaa), Maurice Thorez (Prantsusmaa), Wang Ming (Hiina); liikmekandidaadid: Bronislaw Bortnowski Bronkowski (Poola), Earl Browder (Ameerika), Willie Gallacher (Suurbritannia), Ruggero Grieco Garlandi (Itaalia), Fritz Heckert (Saksamaa), Max Köhler (Saksamaa), Kang Sheng Kon Sin, Sven Linderot (Rootsi), Solomon Dridzo A. Lozovsky (Noorsoo KI), Mihály Farkas Michal (Ungari), Raymond Guyot Raymond (Prantsusmaa), Arvo Tuominen (Soome)THE EXECUTIVE COMMITTEE OF HE COMMUNIST INTERNATIONAL , MEMBERSHIP AFTER THE ELEVENTH PLENUM.

KI Täitevkomitee aparaat
Kuna III KI I kongressil ei määratletud KITK organisatsiooni põhimõtteid, moodustati KITK Täitevkomitee Väikese büroo otsusega KI I ja II kongresside vahelisel ajal KITKi algsed tööorganid, mis asendati pärast II kongressi kinnitatud organisatsioonilise struktuuriga.

Täitevkomitee Asjadevalitsus
TK asjadevalitsejaks ja varade haldajaks määrati 26. märtsil 1919 Vene SNFV Volgasakslaste ANSV esindaja VK(b)P KK juures Gustav Klingeri; 3. juulil 1920 määrati asjadevalitseja asetäitjaks Janis Straujanis.

Täitevkomitee Petrogradi osakond
Lisaks Moskvas asuvale TK sekretariaadile moodustati TK esimehe Grigori Zinovjevi, kes oli ka Petrogradi Nõukogu esimees ja asus Petrogradis, TK Petrogradi osakond, mis tegutses esimehe haldusaparaadina.
Täitevkomitee Saksa Austria büroo
KITK Saksa Austria büroo moodustati kohe pärast KI I kongressi. Büroo ülesanne oli kommunistliku liikumise juhendamine pärast Austria-Ungari riigi lagunemist moodustunud saksakeelsete maade liitumisel moodustunud Saksa Austria Vabariigis. Büroo juhina tegutses Szántó Béla, kes juhendas ka sidepidamist Tšehhoslovakkia, Austria, Ungari, Rumeenia, Jugoslaavia, Albaania, Kreeka, Bulgaaria ja Türgi Euroopa osa kommunistide ja KI Täitevkomitee vahel, organiseeris nende riikide kommunistlikkele parteidele abi informatsiooni- ja propagandategevuses; läbi Austria büroo teostati ka nend riikide rahalist doteerimist KITK poolt.

Täitevkomitee Rahvusvahelise propaganda osakond
Täitevkomitee rahvusvahelise propaganda osakond (Отдел международной пропаганды) moodustati esimesena KI TK büroo esimesel istungil 26. märtsil ning osakonna ülemaks määrati Wacław Worowski; 4. maist 1919 Jānis Bērziņš-Ziemelis. Osakonna ülesanneteks oli kommunistlik propaganda ja agitatsioonitöö ning kominterni ja VK(b)P dokumentide avaldamine võõrkeeltes ja nende levitamine välismaal. Osakond reorganiseeriti pärast II kongressi KITKi Trükiosakonnaks.

Täitevkomitee Idaosakond
TK Idaosakond moodustati Väikese büroo otsusega 11. detsembrist 1919 ning osakonna ülesandeks oli kommunistliku agitatsiooni levitamine Nõukogude Venemaast ida pool asuvates Aasia maades ning maailmarevolutsiooni levitamine idamaadesse.
Täitevkomitee Ungari büroo
21. märtsil 1919 toimus Ungaris kommunistlik ülestõus ning kuulutati välja Ungari Nõukogude Vabariik, 14. aprillil 1919 avati juba Ungaris III KI büroo Ungaris, kuhu kuulusid: László Rudas, Béla Kun ja N.Osinski.
Täitevkomitee Baieri büroo
1919. aastal toimus Saksamaal, Baierimaal kommunistlik ülestõus ja 13. aprillil kuulutati välja Baieri Nõukogude Vabariik, 14. aprillil 1919 asutati TK Baieri büroo.
Täitevkomitee Kiievi büroo
14. aprillil 1919 moodustati ka III KI Kiievi büroo, mille ülesandeks oli sidepidamine tekkinud ja tekkivate kommunistlike vabariikidega Ungaris ja Kagu-Euroopas ning mille koosseisu kuulusid: Angelica Balabanova, Christian Rakovsky, Jacques Sadoul. 4. mail 1919 nimetati Kiievi büroo, KITK Lõuna jaoskonnaks, ja pärast Nõukogude-Ukraina sõjas Odessa vallutamist ja seal Odessa Nõukogude Vabariigi moodustamist avati Lõuna jaoskonna allosakond Odessas 22. juulil 1919.

21. jaanuaril 1920 avati KITK Lõuna jaoskond Ukraina NSV pealinnas Harkivis, Lõuna jaoskonna koosseisu kuulusid: Christian Rakovsky, Jacques Sadoul, Feliks Kon, Ilija Milkic, Endre Rudnyánszky.
Täitevkomitee Skandinaavia büroo
14. aprillil 1919 moodustati KITKi Skandinaavia büroo, mille koosseisu kuulusid: Zeth Höglund, Otto Fredrik Ström, Karl Kilbom.

24. aprillil 1920 moodustati KITK Skandinaavia büroo Stockholmis, mille koosseisu kuulusid: Rootsi KP esindaja Zeth Höglund, Soome KP esindaja (esindaja jäi esialgu määramata), Norra KP esindaja Arvid G. Hansen. Samuti moodustati samal päeval Oslos KITK Norra büroo, kuhu kuulusid: Arvid G. Hansen, Adam Egede-Nissen, Martin Tranmæl, KITK volinikuks määrati büroosse soome kommunist Yrjö Elias Sirola.

Täitevkomitee Hollandi jaoskond
28. septembril 1919 moodustati KITK Hollandi ehk Amsterdami jaoskond, kuhu kuulusid: Sebald Justinus Rutgers, Henriette Goverdine Anna Roland Holst van der Schalk, Anton Pannekoek, Herman Gorter, David Wijnkoop, Willem van Ravesteyn. Jaoskond likvideeriti aprillis 1920, kuna ei allunud KITK-ist lahtuvatest juhtnööridest ja viis läbi ka iseseisvat poliitilist liini.
Täitevkomitee Balkani büroo
2. veebruaril 1920 moodustati Sofias KITK Balkani büroo.
Täitevkomitee Lääne-Euroopa sekretariaat
2. veebruaril 1920 moodustati KITK büroo otsusega ametlikult KITK Lääne-Euroopa sekretariaat (Западноевропейский секретариат ИККИ), ehkki tegevus toimus juba novembrist 1919. Sekretariaadi ülesanne oli organiseerida sidepidamist kommunistlike parteidega Saksamaal, Prantsusmaal, Belgias, Šveitsis, Itaalias ning Poolas. Aprillis 1920 lisandus sekretariaadi tegevussfääri ka endise Hollandi jaoskonna ülesanded ja töö kommunistlike parteidega Suurbritannias ja Ameerika Ühendriikides.
Täitevkomitee Lähis-Ida büroo
5. juulil 1920 andis KITK Väike büroo korralduse moodustada KITK Lähis-Ida büroo, büroo moodustamise idee aga ei realiseerunud.
KITKi osakonnad pärast III KI II kongressi
KITKi informatsiooniosakond
Jaanuaris 1920 moodustati KITKi Informatsiooniosakond, mille ülesanneteks oli: "hoolikas välismaa sotsialistlike ja kommunistlike parteide ning kutseorganisatsioonide kohta materjalide kogumine ja süstematiseerimine, mis iseloomustavad nende tegevust, eriti aga nende suhtumist Kominterni", "KITKi eriülesannete täitmine", "ajakirja "Kommunistlik Internatsionaali" toimetuse teenindamine ja varustamine infomaterjalidega".

KITKi trükiosakond
Juulis 1920 moodustati seniste trüki, toimetuse, KITK väljaannete arvestuse ja jaotamise, KITKi trükitoodete lao, KITKi venekeelsete trükiste, Vene SNFV Trükinduse Keskliidu juures asunud Kominterni lao allosakonna baasil. Osakonna ülesanneteks oli kominterni poolt välja antava kirjandusega ja informatsiooniga välismaiste kommunistlike parteide varustamine ning kominterni poliitika propageerimine. Osakond organiseeris igapäevase saksa, inglise, prantsuse ja vene keeles kommunistlike ajalehtede väljaandmise ning muude propagandistliku kirjanduse väljaandmist. Osakonna juhatajana tegutses Pavel Akselrod.

KITKi salajane osakond
KITKi Sidepidamise erikomisjon, KITKi salajane osakond, KITKi konspiratiivosakond, KITKi rahvusvaheliste suhete osakond
8. augustil 1920 moodustati KITK Väikse Büroo otsusega KITKi Salajane osakond (Секретный отдел ИККИ), algse KIKT Sidepidamise erikomisjoni (Особая комиссия по связи ИККИ) asemel. 11. novembril 1920 kujunes see osakond konspiratiivseks osakonnaks (Конспиративный отдел), mille juhid olid: Grgur Vujović ja David Bejka. Juunis 1921 nimetati osakond lõplikult Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee rahvusvaheliste suhete osakonnaks (OMC). Osakonna eesmärk oli maailmarevolutsiooni läbiviimiseks välismaiste kommunistliku suunitlusega parteidega konspiratiivse suhtlemise tagamine (informatsiooni-, dokumentide-, direktiivide ja tegevuse finantseerimiseks ettenähtud rahaliste vahendite edastus), poliitilise luure teostamine ning kommunistliku tegevuse läbiviimiseks kommunistlike funktsionääride illegaalne toimetamine tegevuskohtadesse.
Osakonna koosseisus olid side-, finants-, kirjanduse-, šifreerimisallosakonnadСоветская разведка в Китае. 20-е годы Xx века By Виктор Николаевич Усов.
Osakonna juhiks määrati 2. mail 1921: Ossip Pjatnitski (1921 – 12.1922); P. Vompe (12.1922 – 8.1925); M. Grolman (8.1925 –); J. Abramovitš (– 6.1926); Aleksandr Abramov-Mironov (1926–1935).

Osakonnal olid regionaalsed keskused ja sidepunktid:
 Lääne-Euroopa büroo, Berliinis, juht Jakob Reich («товарищ Томас» (Яков Рейх), 
Saksamaa, Berliin: Abramov (pseduonüümid: Aleksandrov, Mirov, Lazarev); Jelena Stassova (pseduonüüm: Fridman)
Läti, Riia: Andrei Maršan
Eesti (Tallinn) Eesti sektsioon: Pavel Petrov ja Mihhail Haberman
Tšehhoslovakkia: Berger
 Skandinaavia büroo: E.Tomson
Rootsi, Stockholm: A. Alm
Murmansk, Johan Wasten
 Poola büroo: Jemeljan Aboltin
 Bulgaaria sektsioon
Konstantinopoli sidepunkt: Mihhail Zlobin ja Georgi Ivanov
Turkmeenia büroo

Ida osakond
Lähis- ja Kesk-Ida osakond
KITKi Kaug-Ida sekretariaat
KITKi Kaug-Ida sekretariaat ehk Kaug-Ida osakond, Irkutskis;
Hiina sektsioon;
Korea sektsioon:
Jaapani sektsioon;
Mongoli-Tiibeti sektsioon.

Täitevkomitee Organisatsiooniline büroo
III Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee Organisatsiooniline büroo (1921–1926)

Täitevkomitee sekretariaat
III Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee Sekretariaat (Секретариат ИККИ)

Viited

Kirjandus
Адибеков Г.М., Шахназарова Э.Н., Шириня К.К.. "Организационная структура Коминтерна. 1919-1943". Год издания: 1997, Издатель: Российская политическая энциклопедия (РОССПЭН). Страниц: 287, ISBN 5-86004-112-8
STÉPHANE COURTOIS, NICOLAS WERTH, JEAN-LOUIS PANNE, ANDRZEJ PACZKOWSKI, KAREL BARTOSEK, JEAN-LOUIS MARGOLIN. LE LIVRE NOIR DU COMMUNISME. Crimes, terreur et répression.

Välislingid
ECCI ORGANIZATIONAL OFFICIALS
Branko M. Lazić, Milorad M. Drachkovitch, Biographical dictionary of the Comintern, Hoover Press, 1986 - 532 pages, ISBN 0817984011 ISBN 978-0817984014
Таисия БЕЛОУСОВА, Деньги на ветер, Международный ежемесячник “Совершенно секретно”
 Сталин и иностранные коммунисты, www.1917.com
 Библиография. Содержание журналов "Коммунистический Интернационал" и некоторые другие символы Коминтерна (III Интернационала)
ЧЕРНАЯ КНИГА КОММУНИЗМА, МОСКВА «ТРИ ВЕКА ИСТОРИИ» 2001, ISBN 5-93453-037-2 (vene keeles)

Kategooria:Nõukogude Liidu poliitika
Kategooria:Komintern