Servaefekt

Servaefekti tüübid
Indutseeritud – ajutistest looduslikest mõjudest, näiteks põlengutest või üleujutustest tekkiv servaefekt;
lai servaefekt – kahe teineteisest kaugel asuva elupaiga vahel, mida defineeritakse kindlate abiootiliste tegurite ja taimestiku alusel, on lai üleminekutsoon;
elupaikade killustumine:
ühtlase üleminekuga ökotonid.

Servaefekti tüüpe võib eristada ka servaalal leiduvate liikide alusel:

 liigid, keda leidub ühes piirnevatest elupaikadest;
 liigid, kes vajavad elupaigaks just servaala sealsete mikroklimaatiliste tegurite tõttu;
 generalistid ehk liigid, kes suudavad hakkama saada ja ellu jääda nii ökotonides kui ka servaalalt välja jäävates biotoopides.Akshy Chavan. Understanding the edge effect with examples, Science Struck, 2019.

Bioloogiline mitmekesisus
Mitmed keskkonnategurid võimaldavad teatud taime- ja loomaliikidel elada ökotonides. Tavalisemad piirialasid asustavad taimed taluvad varju ja kuivemaid tingimusi, näiteks erinevad puhmad ja põõsad. Loomadest võib ökoton olla sobiv elupaik neile, kes vajavad kahte või enamat elupaigatüüpi (nt põder, punarind). On nii liike, kes kasutavad servasid läbirändel, kui ka neid, kes elavad neis paikselt. Suuremates elupaikades on ka suurem bioloogiline mitmekesisus. Hinnates mitmekesisust serva tüübi järgi, on elustik rikkalikum rohkem liigestatud servaga aladel.

Kahjuliku servaefekti korral võib mitmekesisus hoopis langeda ja algne ökosüsteem võib kahjustuda. Seda tingivad nii abiootilised kui ka biootilised tegurid. Näiteks haritava põlluga külgnevasse metsa võib sattuda suures koguses väetist, mis muudab sealseid elutingimusi.

Tegurid, mis servasid mõjutavad: 
abiootilised tegurid – muutused keskkonnatingimustes, näiteks erineb ökoton elupaigamaatriksist temperatuurilt;
biootilised tegurid – liigiline muutus, mis on põhjustatud otseselt füüsikaliste tegurite muutusest servaaladel; ka muutused bioloogilistes interaktsioonides (parasitism, kisklus, konkurents jms).

Näiteid
Kimalased
Servaalade olemasolu on oluline näiteks kimalaste säilimise seisukohalt. Eesti kimalaste elupaiku uurides selgus, et suurem liikide ja isendite arvukus esines eelkõige metsaga piirnevatel põlluservadel. Eeldatavasti on metsades kimalaste jaoks rohkem pesapaiku ja sealne mikrokliima on sobivam (soojem ja tuulevaiksem). Samas oli lageda alaga külgnevatel põlluservadel kimalaste arvukus väiksem. Mida laiemad olid põlluservad, seda rohkem leidus kimalasi. Kimalaste jaoks on eriti oluline servaalade säilimine just metsaga külgnevatel põldudel. Toodi välja, et kimalaste säilimiseks tuleks põldude servaalasid laiendada.Mänd, M., Mänd, R., Williams, I. H. (2002). Bumblebees in the agricultural landscape of Estonia. – Agriculture, Ecosystems and Environment. Vol. 89, pp. 69–76.Sepp, K., Mikk, M., Mänd, M., Truu, J. (2004). Bumblebee communities as an indicator for landscape monitoring in the agri-environmental programme. – Landscape and Urban Planning. Vol. 67, pp.173–183.

Amazonase vihmamets
Amazonase piirkonnale avaldavad suurt mõju põlengud, mis muudavad sealseid kooslusi ja metsi. Amazonase metsafragmentide uuringutes on ilmnenud mikroklimaatilised mõjud, mis ulatuvad kuni 100 meetri kaugusele metsafragmendi sisemusse. Mida väiksemad on fragmendid, seda tundlikumad on need näiteks põllumaadest alguse saavatele tulekahjudele. Metsatulekahjud on sagedasemad servade läheduses, kuna seal on rohkem valgust, mistõttu on ala kuivem ja taimede kasv aeglasem. Kuiv biomass loob soodsad tingimused tulekahjude kiireks levikuks. Temperatuuri, niiskuse ja valguse muutused soodustavad mittemetsaliikide, sealhulgas invasiivsete liikide sissetungi. Selle tagajärjeks on see, et metsas väheneb elurikkus sõltuvalt fragmendi suurusest ja kujust, selle isoleeritusest teistest metsaaladest ja metsamaatriksist.

Vaata ka
Ökoton
Abiootilised tegurid
Biootilised tegurid
Elupaiga fragmenteerumine
Maastikuökoloogia
Ökoloogiline nišš 
Sünökoloogia
Maastike mitmekesisus

 Viited 

Kategooria:Ökoloogia