Keemiline süntees

Keemiline süntees on vajaliku saaduse saamiseks kasutatav keemiline reaktsioon või mitme reaktsiooni jada koos vajalike keemiliste ja füüsikaliste protseduuride rakendamisega. Enamasti on tegu keerukamate keemiliste ühendite saamisega lihtsamatest ühenditest.

Keemilise sünteesiga on seotud vastavate metoodikate, optimaalsete tingimuste, aparatuuri, analüüsimeetodite, lahutusmeetodite, ohutustehnika ja vajadusel ka tööstusliku tehnoloogia väljatöötamine.

Paljude ühendite süntees toimub mitmes etapis, see tähendab astmeliselt. Sünteesi meetod peab olema usaldusväärne ja reprodutseeritav ka teistes laborites. Sünteesi efektiivsust näitab saaduse saagis, mis on saadud saaduse hulk teoreetiliselt võimalikust. Saagist vähendavad vältimatud kõrvalreaktsioonid ja töötlemiskaod.

Eristatakse anorgaanilist, orgaanilist ja biokeemilist sünteesi. Sünteesi eesmärgiks on põhiliselt kas looduslike ühendite (biomolekulide), ravimite toimeainete, olme- ja põllukemikaalide või teoreetilist huvi pakkuvate ühendite saamine.

Keemiline süntees eeltoodud tähenduses võib olla seotud kõikvõimalike reaktsioonitüüpidega: liitumisreaktsioonid, asendusreaktsioonid, kondensatsioonireaktsioonid, elimineerimisreaktsioonid, redoksreaktsioonid jt. Siiski, kitsamas mõttes kasutatakse mõistet "süntees" sünteesireaktsiooni tähenduses, mille all mõeldakse keemiliste ainete ühinemist keerukama struktuuriga ühenditeks, need on ühinemis- ja liitumisreaktsioonid, sealhulgas mitmekomponentsed.

Looduses toimuvaid orgaanilise aine sünteesiprotsesse nimetatakse kemosünteesiks, biosünteesiks ja fotosünteesiks.
Vaata ka

Orgaaniline süntees
Täissüntees
Poolsüntees
Asümmeetriline süntees
Peenkeemia
Lahutusmeetodid keemias
Kõrvalsaadus