Elo Liiv

pisi|Skulptor Elo Liiv Jaan Poska monumendi avamisel 2016. Foto: Annika Haas
Elo-Katre Liiv (sündinud 26. detsembril 1971 Tallinnas) on eesti skulptor, installatsioonikunstnik ja pedagoog.

Tema käe all on valminud Jaan Poska mälestusmärk Kadriorus, Teises maailmasõjas hukkunud hiidlaste mälestusmärk Kärdlas, Ülo Pärnitsa mälestusmärk Ülemiste Citys, Kalju Lepiku mälestusmärk Koerus ja Heino Kurveti mälestusmärk Pärnus.

Liiv on kirjutanud uurimisartikleid ja arvamuslugusid, võidelnud usuvabaduse, võrdsete võimaluste, vägivallavaba elu ja keskkonna kaitse eest Eestis. 

Elukäik
Kunstiharidus
Skulptuuriõpinguid alustas Liiv aastatel 1983–1991 Kalju Reiteli skulptuuristuudios. Pärast mitut edukat õpilaskonkurssi läks Liiv 14-aastaselt Ars Monumentaali pronksivalu õppima. See oli koht, kus valmisid kogu Baltikumi suurimad monumendid. Esimeseks katsetuseks pronksivalus oli elusuurune käpuli taeva pole vaatav sabaga vanamees "Ecce homo!", mis jõudis 1985. aastal Vabariiklikule Noorte kunstnike näitusele Tartus. Liiv oli selle noorim osavõtja.

Pärast Pelgulinna Gümnaasiumi lõpetamist õppis Elo Liiv Eesti Kunstiakadeemias skulptuuri (1990–1995). Vahetusüliõpilasena täiendas ta end sel perioodil ka Rootsis, Hispaanias ja Soomes. Tema õpetajad olid Tõnu Maarandi, Ekke Väli ja Matti Varik. Varikust sai Liivile eeskuju: tema õpetamismaneer oli rahulik, lakooniline, aga samas väga sügav. Mentaalne side õpetajaga säilis kuni Variku surmani, sest Liivi esimene ateljee Saaremaal Leisis Tarbijate Ühistu kaupluse II korrusel juhtus juhuslikult olema ka Variku sünnikodu. Liivi kasutada on jäänud paljud Variku tööriistad, õpetaja antud puust stekat kasutab ta modelleerides siiani.

Uurimistöö ja pärimuskultuur
pisi|Elo Liivi varastatud monumentaalne terasskulptuur "Kalev" 2006. aastal Tallinna Linnahalli katusel
Õpingute lõpuaastatel süvenes Liivi huvi eri rahvaste, eelkõige soomeugrilaste rahvakultuuri tundmaõppimisele. Huvi oma rahva pärimuse, ravimtaimede ja erinevate rituaalide järgi viis ta 1994. aastal kokku Aleksander Heintaluga (Vigala Sass). Algselt õpilase ja õpetaja suhtest kasvas 1996. aastal välja kooselu. Samal aastal astus Liiv Eesti Kunstiakadeemia magistriõppesse. Heintalust sai tema magistritöö "Religiooni ja kunsti piirimail: loodususundite riitusvahendid" juhendaja. Koos pandi alus Maavalla Koja alamorganisatsiooni – Maausuliste Saarepealse Kojale.

2003. aastal kaitses Liiv isikunäitusega "Kõiksuse kodu" Pärnu Uue Kunsti Muuseumis magistrikraadi, olles eelnevalt aidanud Heintalul käsikirjadest toimetada raamatu "Estide (tšuudide) hingestatud Ilm". Koos Aleksander Heintaluga on ta loonud Eesti Rahvuskultuuri Fondi "Aleksander Heintalu ja Elo Liivi nimelise allfondi" eesmärgiga edendada põlisusundiga seotud rahvakultuuri (nt põlisusundile tuginevate ettevõtmiste korraldamine ja uurimistöö tegemine).

Üheskoos Õie Sarvega uuriti Setomaa kirjasid (mustreid), korjati käsitöö alast pärimust ja korraldati pärimuskultuuri laagreid Obinitsas. Kohaliku rahvakultuuri seltsiga Leisi VäRKS korraldati laagreid arhailiste muusikariistade valmistamiseks ning pärimusõhtuid pillilugude ja tantsude õppimiseks ja õpetamiseks. Liivi ja Heintalu ühises kodus käis igal aastal ekskursioonidega tuhandeid inimesi, kes soovisid rohkem teavet pärimuskultuurist ja ravimtaimedega ravimisest, toimusid arutelud lõkkeõhtutena ja laagrid. Paljud Liivi kunstiteosed on saanud inspiratsiooni või seotud pärimuskultuuriga.

Töö kunstipedagoogina
pisi|Heli ja valgusinstallatsioon "Uni(stus)" , Eesti Kaasaegse Kunsti Keskus. Autor Elo Liiv. Foto: Annika Haas
Aastatel 2005–2010 töötas Liiv Eesti Kunstiakadeemia skulptuuriosakonna dotsendina, kus lisaks vormiõpetusega seotud ainetele pani aluse valguskunsti kursustele ja on seda vedanud pea 20 aastat. Kursustel valminud installatsioonid on rikastanud Tallinna Vanalinna erinevaid piirkondi ning valgusfestivale. Alates 2011. aastast on Liiv töötanud EKA, Kunstikool Pallas ja Tartu Kunstikooli skulptuuri- ja valguskunstialaste ainete õppejõuna, Kuressaare Ametikoolis joonistamise, vormiõpetuse ja rahvusliku puutöö õpetajana. 

Õpetamisel on Elo Liiv eksperimenteeriv ning üliõpilasi otsingutes toetav ja julgustav. Tihti võtab ta ka ise ühistest näitustest osa, et luua sügavam side ja seeläbi ka õppimisvõimalus üliõpilastele. Ta soovitab tudengitel ja õpilastel eelkõige üles leida oma loomupärane andekus ja visuaalne käekiri ning rääkida asjadest, mis olulised hingele; vältida iga hinna eest originaalitsemist ja pimesi kunstis olevate moesuundade järgi jooksmist. Lisaks kaasaegse kunstikeele tundmisele on Liiv tarbekunsti ja oskuskäsitöö riikliku õppekava (puukäsitöö eriala) ekspert ja aidanud välja töötada puukäsitöölise 3. ja 4. taseme kutsestandardit.pisi|Skulptor Elo Liivi kineetiline installatsioon "Miraaž ehk kolme müstiku transformatsioon" Kadrioru tiigil, 2016
Töö Nukufilmi Lastestuudios ja valgustusalal
Aastatel 2012–2015 töötas Liiv Nukufilmi Lastestuudio juhatajana, koostas stuudio arengukava ning viis ellu uuendusi õpivõimaluste laiendamiseks, keskendus animatsiooni võimaluste kasutamisele loovteraapias (lähisuhtevägivald, probleemsed noored), pani aluse Kuressaare Animapäevade traditsioonile.

Aastatel 2017–2020 töötas Tallinna Kommunaalameti inseneriosakonna valgustusspetsialistina, tööülesanneteks linnaruumis EV100 ja EU Digital Summiti visuaalne terviklik tähistamine valgusinstallatsioonide abil ning linna talvise kujundvalgustuse uuendamine, strateegia loomine.

Tegevus vabakutselise kunstniku ja valgusfestivalide korraldajana
Alates 2020. aastast töötab Liiv vabakutselise kunstnikuna. 
pisi|Valgusinstallatsioon "288 mustrit" Narva Kreenholmis, Elo Liiv. Foto: Elo Liiv, 2024
Valgushariduse ja -kunsti edendamiseks on Liiv seotud olnud valgusfestivalide korraldamisega Eestis – ta on olnud 2013. aasta Tallinna Valgusbiennaali ja 2015. ja 2016. aasta Tallinna Talvefestivali üks peakorraldajatest ja Tartu Valguse ehk TAVA peakorraldaja. Festivalide peamiseks eesmärgiks on valgushariduse vajalikkuse teadvustamine, õpivõimaluste pakkumine, arhitektuurse valgustuse ja valguskunsti edendamine, aga samuti avaliku ruumi rikastamine pimedal aastaajal. Ta on 2016. aastal loodud Eesti Valgustusdisainerite Assotsiatsiooni EVDA asutajaliige.

Liiv kuulub 1995. aastast Eesti Kunstnike Liitu ja Kujurite ühendusse. Lisaks on ta Antropoloogia Ühenduse, Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsi ja MTÜ Valgusklubi, Leisi Valla Rahvakultuuri Seltsi Leisi VäRKS ja Maausuliste Saarepealse Koja juhatuse liige.

Elo Liiv on pälvinud 2021. aastal Kristjan Raua preemia aktiivse loomingulise tegevuse eest 2020. aastal ja valguskunsti distsipliini arendamise eest; 2024.aastal Eerik Haameri nimelise kunstiauhinna ning Pärnu linna aasta kultuuripreemia /loomingupreemia 1944 aasta Suurpõgenemise mälestusmärgi „Puudutus“ loomise eest.
pisi|Valgusinstallatsioon "Mis siin, see seal", kunstnik Elo Liiv. Foto: Mana Kaasik, 2021

Looming
pisi|"Nukk" isikunäituselt "Useful (ab)use", installatsiooni autor: Elo Liiv. Foto: Annika Haas, 2020pisi|Teises maailmasõjas hukkunud hiidlaste mälestusmärk. Skulptor Elo Liiv, 2011
Liivi loomingut iseloomustab mitmekülgsus, installatiivsus ja eksperimentaalsus. Kunstnik valdab klassikalist skulptuuri, kuid on kaasa läinud ka valdkonnas toimunud muudatustega, talle meeldib eksperimenteerida video, mapping'u, valguse ja kineetikaga – kasutades nii oskuslikult ära ka tehnoloogilisi võimalusi, mida kaasaeg skulptorile pakub. Liiv armastab toimetada avalikus ruumis, luua nihet, komponeerida visuaalsusega, valgusega. Tema teostes kajastuvad maailmavaatelised ja sotsiaalsed teemad, aga ka sügavam psühhoanalüüs ja mentaalsed seisundid.

Elo Liiv oli 14-aastane, kui 1985. aastal valiti tema teos "Ecce Homo!" Vabariiklikule Noorte Kunstnike näitusele Tartus. Tegemist oli noore kunstniku esimese suuremõõtmelise pronkstaiesega, mis kõneles inimeste taandarenemisest ja inimsuse minetamisest. Liivi näituse tööd on olnud pea alati sotsiaalsetel teemadel, analüüsides inimestevahelisi suhteid, aga ka looduse ja inimeste vahelist dünaamikat ja võrdsuse printsiipi või lähisuhtevägivalda sh ka riikidevahelist vägivalda ning iseenese leidmise ja maailma päästmise rasket teed. 

Liiv on ka ise kureerinud mitmeid näitusi nt "Fantoom", "Päritud Valgus". 

 Mälestusmärgid 

 II maailmasõjas hukkunud hiidlaste mälestusmärk 
pisi|Jaan Poska monument Kadriorus, skulptor Elo Liiv. Foto: Urmas Mand, 2016
pisi|Kalju Lepiku mälestusmärgi savimudel, skulptor Elo Liiv. Foto: Elo Liiv, 2020
2012. aastal avati Kärdlas mälestusmärk kõigile Hiiumaalt pärit sõduritele, kes hukkusid II Maailmasõjas ning seda sõltumata, mis poolel keegi võitles. Mälestusmärk kujutab sõjast naasnud noormeest istumas ja vaatamas koduküla poole. Temast vasemal on mälestustahvlid, millele graveeritud 685 lahinguväljadele jäänud sõjakaaslaste nimed. Temast paremale jääb aga tulevik, see maa, mida tema hakkab taas üleslooma. Ta istub minevikku ja tulevikku ühendades Toonela jõel, veel hetk enne, kui kodu poole sammuma hakkab. Sõdurpoisi modell valiti konkursiga ja selleks sai ohvitseriks õppiv kohalik noormees Marek Vainumäe. Modellile õmmeldi ajastutruud riided ning Soomepoiste austuseks leidis monumendis koha ka Soome kiiver. Teadaolevalt on tegemist esimese monumendiga Eestis, millega mälestatakse kõiki II maailmasõja rinnetel langenuid, neid poliitiliselt eristamata .

 Jaan Poska mälestusmärk 
2016. aastal avati mälestusmärk eesti juristile ja märgilisele poliitikule Jaan Poskale (1866–1920) tema 150. sünniaastapäeval. Jaan Poska oli Tallinna linnapea, Eesti Vabariigi välisminister ja Nõukogude Venemaaga rahuläbirääkimiste Eesti delegatsiooni juht. Poliitiku elusuuruses naturalistlik pronksskulptuur on paigutatud Kadrioru parki Luigetiigi kõrvale jalgteele, Poska kunagise elukoha lähedusse. Mälestusmärgi autorid on skulptor Elo Liiv ning arhitektid Pille Noole, Üllar Ambos ja Jiannis Lykouras (LÜNK arhitektid). Skulptuur seisab metallplaatidest moodustuval mõttelisel rajal, millele graveeritud riigimehe nimi, eludaatumid ning tema elu ja Eesti riigi tekkimisel olulist rolli mänginud „sammud“. Autorite soov oli kujutada üht võimalikku hetke koju tõttava Jaan Poska elus, tuua ta sel viisil rahva sekka ja teha ta üheks paljudest Luigetiigi ääres jalutajatest.

 Ülo Pärnitsa mälestusmärk 
pisi|"Turu tänava istutaja", skulptor Elo Liiv. Tartu, 20222018. aastal avati Ülemiste Citys Elo Liivi teostatud pronksist mälestusmärk Ülo Pärnitsale. Öpiku maja bürootornide ees aadressil Valukoja 8 asuv skulptuur kujutab pingil istuvat Ülo Pärnitsat, Ülemiste City linnaku asutajat ja kauaaegset Mainori juhtfiguuri, ettevõtlushariduse teerajajat ja visionääri.

 Kalju Lepiku mälestusmärk 
2020. aastal valmis Elo Liivi käe all Kalju Lepiku mälestusmärk Koerus. Skulptor kujutab Kalju Lepikut kivil istuva, raamatut lugeva poisikesena – just sellisena, nagu kohalikud Kaljut tema kooliajast mäletavad. Teose pealkiri on „Maakera keskpunkt“, millega autor vahendab Lepiku sügavat kodumaa-armastust ja igatsust, mis on läbivaks motiiviks luuletaja loomingus. Noorukieas Koerus elanud kirjamehe jaoks oli Koeru maailma keskpunkt. Mälestusmärgi kivi leiti ja paigaldati kohalike abiga ning kivi taha istutati pihlakas. Kivil asub pronksist tahvel Kalju Lepiku luuleridadega: Luba, et ma tulen su sülle sooja, / siin on maakera keskpunkt / ja värvide põlemine. / Isegi vaikus jääb seisma.“ Monument avati Kalju Lepiku 100. sünniaastapäeva tähistamiseks.

 "Turu tänava istutaja" 
pisi|Heino Kurveti mälestusmärk Pärnu Sõudebaasi ees. Skulptor Elo Liiv
2022. aasta kevadel valmis SmartEnCity projekti raames Tartusse Turu tänavale 3,4 m kõrgune monumentaalteos. Teos on pühendatud Tartu elurikkuse liikumise ja kõikidele looduskaitsega seotud aktivistidele. Teos kutsub mõtlema inimese olemuse üle - mida me siin maailmas korraldame ja kuidas elame, millise jälje endast jätame. "Inimene on kui üürike läbipaistev ja keskkonna elurikkusest sõltuv konstruktsioon elu edasi andmiseks. Mitte ainult järgmisele inimpõlvele, aga ka suuremas plaanis loodusele. Kuigi peame end oluliseks, sõltume me mustmiljon teise olevuse heast käekäigust. Meie, inimestena, kaome ja ka meie jäljed ühel hetkel, aga kui meie elu on kui loodusega kooskõlas looming, siis see toetab elu jätkumist ning jälgedesse saavad tekkida uued jäljed", sõnab autor.

 Heino Kurveti mälestusmärk 
pisi|1944. a Suurpõgenemise mälestusmärk "Puudutus - minna ei taha, kuid jääda ei saa" Pärnu jõe kaldal, skulptor Elo Liiv. Foto: Elo Liiv
31. oktoobril 2022 avati Pärnu Sõudebaasi eest Elo Liivi teostatud Eesti aerutamise suurmehe – Heino Kurveti mälestusmärk. Kunstnik valis kujutamiseks hetke, mis kajastab Kurveti sügavat ühendust tema armastatud jõega, seda, mis toimub sportlase silmis ja olemuses, kus ta näeb oma töö perspektiivi, tulemusi nii enda kui oma õpilaste saavutuses. Töökuse ja vaimustuse ning naudingu segu, mis on tuttav kõigile, kes midagi oma elus kirega teevad.

 Suurpõgenemise mälestusmärk "Minna ei taha, kuid jääda ei saa" 
Mälestusmärk NSVL repressioonide eest põgenenud eestimaalastele sai valmis Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu Suurpõgenemise toimkonna ja Pärnu Linnavalitsuse koostöös ning ülemaailmsete annetuste toel ja avati 21. septembril 2024. Kunstnik soovis kujutada lahkumise hetke haprat tihedust: "Lahkuda või jääda? Viimane sõna, viimane puudutus, igavesti mällu sööbiv hetk. Igatsus, teadmatus ja valu. Lootus. Paatidega üle saatusejooni vormiva tormise mere, ainsaks valguseks meid ühendav vabaduse helk."

 Maastiku- ja keskkonnakunst 
pisi|Kõrsal 2025 aastal valminud kogukonna maastikukunstiteos "Madu", autor Elo Liiv. Foto: Marko Kohv
Maausulise kunstnikuna on Liivi looming ikka ja taas elurikkuse, keskkonnakaitse ning maastikukunsti poole pöördunud. 2023-2026 võitis ta WaterLANDS-i märgalade kunstiresidentuuri kunstikonkursi ja töötab koos teadlastega märgalade taastamise nimel nii oma kunstiprojekti tehes kui ka kogukondadega suheldes. Ta on osalenud oma teostega mitmetes rahvusvahelistes kunstiresidentuurides (sh MOKS 2018, Sagadi 2004, TAKKK 2022), aga ka kureerinud TAKKK Keskkonnakunsti sümpoosioni “Katkestus. Inimtekkeliste maastike teke ja kadu I-III” ja „Kastre kaerajaan“ rahvusvahelist maastikukunsti programmi.

 Valguskunst 
Elo Liivi käe all on valminud mitmed valgusinstallatsioonid, mis osalenud rahvusvahelistel festivalidel ja näitustel. Valgus ei ole iseenesest kunagi olnud eraldi kunstniku eesmärk füüsilisel kujul vaid täidab tema loomingus tähenduslikkusele juhtivat eesmärki. Ta on Tartu Valgus TAVA peakorraldaja 2014-2026.pisi|"Up_Yours! Ökolooogiline viipekeel 001", kui loodusel on püsti jäänud veel vaid üks sõrm... Elo Liiv. Foto: autor, 2021

 Näitused 

 Peamised isikunäitused 

 2023        „Maailma Päästja“ // Vabaduse Galerii, Tallinn
 pisi|Elo Liivi videoinstallatsioon "Ma ise olen süüdi" näituselt "Useful (Ab)use". Foto Annika Haas, 20202020        „Useful (AB)use“ // Galerii Noorus, Tartu
 2019        „Süsteemi otsing“ vol 2 // Rotermann City
 2012        „Suhe“ // Kuressaare Linnus, Saaremaa
 2007        „Süsteemi otsing” // Eesti Saatkond Helsinkis, Soome
 2003        „Kõiksuse Kodu” // Pärnu Uues Kunsti Muuseum
 2001        „Meie oleme Nemad” // Kuressaare Raegalerii
 1996        „20% sekundeid ja 80% sajandeid" // Tallinna Linnagalerii
 1996        „The Big Centrum & Nothing" // Stockholm, Rootsi
 1994        „Zero" // Vaal Gallerii, Tallinn

pisi|Elo Liivi videoinstallatsioon "Päästerõngas", triloogiast "Maailma päästmine". Foto: Elo Liiv, 2022
pisi|Elo Liivi videoinstallatsioon "Varju kaotamine", triloogiast "Maailma päästmine". Foto- Elo Liiv, 2025

 Olulisemad grupinäitused 

 2025        Kujurite Ühenduse näitus „Fantoom“ // Viscosa Kultuuritehas
 2023       „Hüvasti Ida! Hüvasti Narcissus“, kuraator Tanel Rander // EKKM, Tallinn
 2022        „Ma ei saa aru“ kunstifestival // Telliskivi Loomelinnak
 2021        „Teatepulk Kütiorust Kadriorgu. Vägi“ // Vana-Võromaa kultuurikoda, Võru
 2018        Kohaspetsiifiline video mapping ning audiolahendus „Interferents“ //Keila-Joa valge öö
 2018        „100 skulptuuri“ // Kujurite Ühenduse aastanäitus // Vaal Galerii
 2017        „Nägemise Õpetus“ co Annika Haas, Jekaterina Kultajeva // Tallinna Kunstihoone Galerii
 2015        „Kehakeel“ // Tallinna Kunstihoone, Eesti
 2014        „Ornamentaalne" // Tallinna Kunstihoone
 2013        Grupinäitus „Masinavärk" // Kunstihoone Galerii, Tallinn
 2013        VII pisiplastika näitus "Minu mütoloogia" // Galerii Noorus, Tartu
 2012        Rahvusvaheline kunstirong „Cosmic Underground" // rong Tallinnast Guimaraesi
 2011        Eesti Kunsti näitus ”Liberte/Vabadus” // Pariis, Prantsusmaa
 2011        Kujurite Ühenduse aastanäitus ”Kaks on parem kui üks” // Turku, Soome
 2011        Rahvusvaheline keskkonnateemaline kunstifestival Arteground // Viljandi, Eesti
 2009        “Lendva” // galerii ArtDepoo, Tallinn
 2007        “Õhk, Valgus ja Lendamine” // Tartu Kunstihoone
 2007        Rahvusvaheline näitus “Transit – South Pole” // Bishkek, Kõrgõstan
 2003        Rahvusvaheline festival “Aluminium Art +New Technologies” // Bakuu, Aserbaidžaan
 1999        Rahvusvaheline näitus "Aquarium" // Rotermanni soolaladu
 1997        Rahvusvaheline maastikukunsti näitus INTALINKA // Haapsalu vana lennuväli
 1997        Kujurite ühenduse aastanäitus “Eesti skulptuur” // Tallinna Kunstihoone
 1997        Ühisnäitus "Eesti skulptuur läbi aegade" // Tretjakovi galerii, Moskva, Venemaa
 1996        Rahvusvaheline Skulptuuri kvatriennaal "Cross-roads" // Arsenal, Riia, Läti
 1995        Rahvusvaheline näitus "Mees ja naine" // Pärnu Uue Kunsti Muuseum
 1995        SKKEK III aastanäitus "Biotopos" // Tallinna Kunstihoone galerii
 1993        Ühisnäitus "6+1" // Gallery "Art Leonardo" Tampere, Soome
 1988        Vabariiklik Noorte Kunstnike näitus // Tallinn
 1985        Vabariiklik Noorte Kunstnike näitus // Tartu 

 Avalikud esinemised ja artiklid 

 Konverentsid ja seminarid 
2023. aastal osales Elo Liiv Veneetsias toimunud artist talk’il „Relationships between Culture and Environment in the Context of Time Space Existence“, kus ta esines koos Annika Haasi ja Helen Sooväli-Seppinguga Annika Haasi kunstiprojekti „Greenhouse Effect“ raames. Lisaks on ta esinenud korduvalt Sculpture Networki rahvusvahelistel foorumitel (nt ettekanded “The power of memory: monuments” (2022) ja „Fire, Fog, Light & Electricity!“ (2021)). 

Valguskunsti ja valgustusdisaini alaseid esinemisi on olnud 2021. aastal LUCI aastakonverentsil „Linnaruumi valgustuse parandamine töötubade ja hariduse abil“ ja KUHI aastakonverentsil Tallinna Ülikoolis "Valgus kui kunst avalikus ruumis- ruumirünnakud tudengitega"

Mitmed Liivi ettekanded ja esinemised on olnud seotud pärimuskultuuriga, nende seas 2011. aastal peetud ettekanne „Hingestatud esemete tähtsus kaasaja eestlaste igapäevaelus“ Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsi aastakonverentsil „Vormelid ja tehnikad religioonis“ ja 2017. aastal "Looduslike pühakohtade uurija versus kasutaja" Eesti Kirjanduse muuseumi konverents “Holy Groves around the Baltic Sea”

 Artiklid teadusväljaannetes 

 Elo Liiv. Ese-me kodu Acta Semiotica Estica V. Tartu Ülikooli Kirjastus: lk 253–270
 Elo Liiv. Ese-me kodu. Asja kodu. Õdagumeresoomõ kodo. Läänemeresoome kodu. Võro Instituudi toimõndusõq: lk 133–145

 Erialased artiklid 
 Elo Liiv. Eestis ei ole siiani vabadusele pühendatud monumentaalkunstiteost, mis rahvast ühendaks./ Eesti Ekspress 13.06.2022
 Elo Liiv. Katkestus. Inimtekkeliste maastike teke ja kadumine. Sirp 18.09.2020
 Elo Liiv. Linnutee igatsus. Sirp 10.12.2018 
 Elo Liiv. Saagu Valgus! Teist korda! Kes-Kus 2018 september 
 pisi|Valgus- ja heliinstallatsioon "Mitmik linnuhääleheitja ja suminaseire süsteem",autorid Elo Liiv, Ardo Ran Varres, Tarvo Vassil. Foto näituselt "Fantoom" Viscosa KultuuritehasesElo Liiv. Valgusfestival kui uus rahvakunsti liik. Sirp 2017.02.03 
 Elo Liiv. Valguskiir pimedas Tartu Riigis. Kes-Kus 2016 oktoober 
 Elo Liiv. Animatsioon – kaasaja parim sõnumiedastaja. Noor Tegija

 Filosoofilisi mõtisklusi 
 Elo Liiv. Kiri minu nooremale minale, Rahva Raamat, ISBN. 9789985351895
 Elo Liiv. Meie inimesed, Pilgrim, ISBN. 9789985991350
Isiklikku
Tema isa oli elektriinsener Kalju Liiv (1937–2002) ning ema kunsti, kunstiajaloo ja käsitöö õpetaja Salme Liiv (sünd. 1937, sündinud Risthein). Tema vend Ivo Liiv (sünd. 1963) on ehitusettevõtja. Tema elukaaslane oli Aleksander Heintalu (1941–2015), nende ühised lapsed on tütar Kõue (sünd. 1997), poeg Uko-Aija (sünd. 1998), poeg Essu (sünd. 2000) ja tütar Õnne (sünd. 2003). 

Elo Liiv elab ja töötab Saaremaal. pisi|Harju värav, Elo Liivi installatsioon Tallinna vanalinnas, 2016 

 Viited 

Välislingid

 Elo Liivi koduleht
 Photo reportage from the exhibition 'Goodbye, East! Goodbye, Narcissus!' at EKKM, Echo Gone Wrong, 15.06.2023
 Birgit Arop. Arvustus. Kuratoorsed julgustükid IDA katuse all, ERR, Kultuur, 06.05.2023
 Hanno Soans. Peeglikildudest ärapööratud pilguheit/, Sirp 26.05.2023
 "Kukul külas", portreesaade, Kuku Raadio, Skulptor Elo Liiviga vestleb Ruth Tiidemann. 26.03.2023
 Kaisa Eiche. Monumendid, trendid, mendid: mida teeb skulptuur avalikus ruumis? Postimees 09.06.2022
 Iiris Viirpalu. Elo Liiv: et Eestis kunstnikuna ellu jääda, tuleb olla mitmekülgne, Edasi, 27.11.2021 
 Reet Varblane. Auhind – Küpsete meistrite igihaljas autasu, Sirp, 29.10.2021 
 Kaisa Eiche. Väike kangelastegu igas päevas, Sirp 20.11.2020 
Täna tähistatakse rahvusvahelist e-jäätmete päeva, Sirp 14.10.2019
Triinu Soikmets. Kuhu viia vana telekas? Uus majakas näitab! NOAR 22.10.2019
 Eesti Raadio. Ööülikool. Elo Liiv. Pealisülesanne, Eesti Raadio 23.11.2019
 Reet Varblane. Ei näe, aga kuuleb ja räägib, Sirp 25.08.2017
 Elo Liiv Eesti Kujurite Ühenduse kodulehel

Kategooria:Eesti skulptorid
Kategooria:Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Kategooria:Sündinud 1971