Pier Luigi Nervi

Pier Luigi Nervi (21. juuni 1891 Sondrio, Itaalia – 9. jaanuar 1979 Rooma) oli Itaalia ehitusinsener ja arhitekt.

Nervi sai tuntuks tänu uuenduslikule raudbetooni kasutamisele tarindites. 

Nervi lõpetas 1913. aastal Bologna ülikooli ehitusinsenerina.

Pärast inseneridiplomi saamist töötas Nervi kaks aastat projekteerijana. Esimeses maailmasõjas teenis Nervi pioneeriväes. Pärast sõda jätkas tööd projekteerijana. 1928. aastal asutas Nervi Roomas oma inseneribüroo.
Looming
pisi|Stadio Comunale Giovanni Berta Firenzes. Foto 1930. aastatest

Objekt, mis tegi Nervi arhitektide ja inseneride ringkonnas tuntuks, oli Stadio Comunale Giovanni Berta Firenzes (ehitatud 1930–1932, tänapäeval tuntud kui Stadio Artemio Franchi) 35 000 pealtvaatajale. Selle tribüüni varikatus oli 110 meetrit pikk ja lahendatud konsoolplaadina 22,5-meetrise väljaulatusega (Foto). See oli Nervi esimene šedööver.   

1930. aastate teisel poolel projekteeris Nervi Itaalia mereväeministeeriumi tellimusel Itaalia eri paikades lennukiangaare, mis aga kõik hävisid Teises maailmasõjas. Esimesed angaarid ehitas Nervi monoliitsetena, hilisemates aga läks üle monteeritavale raudbetoonile. 

Aastail 1946–1961 töötas Nervi ehituskonstruktsioonide professorina Rooma ülikooli arhitektuuriteaduskonnas.  

1940. aastatel hakkas Nervi oma projektides kasutama sardtsementkonstruktsioone, sealhulgas aastail 1948–1949 Torinos ehitatud näitusehalli projekteerimisel. Suureavalisest (peasaali sille 93,4 meetrit) hoonest sai üks Nervi meistriteoseid, ehituskunsti seisukohast aga etappteoseid  

Aastail 1956–1958 ehitati Roomas olümpiaehitusena Palazzetto dello Sport ('spordipalee'). See oli Nervi kuulsaim inseneritöö. Spordipalee läbimõõt on 122 meetrit, kupli sille 100 meetrit. Õhuline kuppel on tehtud monteeritavatest sardtsementelementidest, mille seinapaksus on vaid 25 millimeetrit. Tribüünid mahutavad kuni 16 000 vaatajat.  

Nervi kogemused avaldasid suurt mõju raudbetoonehituse arengule kogu sõjajärgses maailmas. Nervi peamine anne seisnes oskuses katta suuri avasid monteeritavatest elementidest, seejuures pakkudes lõpplahendusena laitmatut monumentaalset elegantsi.

Tunnustus
1957 – valiti Ameerika Arhitektide Instituudi auliikmeks
1957 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks
1957 – Wilhelm Exneri medal
1960 – Ameerika Arhitektide Instituudi kuldmedal 
1964 – AIA kuldmedal 
1967 – IStructE kuldmedal

Viited

Kategooria:Itaalia arhitektid
Kategooria:Ehituskonstruktorid
Kategooria:Bologna ülikooli vilistlased
Kategooria:IStuctE kuldmedali laureaadid
Kategooria:Sündinud 1891
Kategooria:Surnud 1979