Laadjala kool

Laadjala algkool oli algkool, mis asus Saaremaal Laadjala külas endises mõisahoones aastatel 1918–1970.

 Ajalugu 
1918. aastal ehitati Laadjala mõisa peahoone ümber koolimajaks ja sama aasta sügisel avati seal Laadjala algkool. Õpilased tulid endistest külakoolidest, mis seni olid asunud talumajades. Esialgu oli koolimajas kaks klassiruumi, hiljem ehitati mõisa köögist juurde kolmas klassiruum. Sõjaeelsetel aastatel tehti koolielus mitmeid uuendusi: rajati õppekatseaed, heakorrastati koolimaja ümbrust, täiendati kooli raamatukogu.

Alanud sõda takistas 1941. aasta sügisel koolitöö algust, täielik koolitöö algas novembri lõpus. 1942/43. õppeaastal avati esmakordselt kolm klassikomplekti: I–II, III–IV ja V–VI klass. Koolis õppis 81 õpilast. 1943. aasta jaanuaris võeti Laadjala algkooli park looduskaitse alla"Laadjala algkooli park võeti looduskaitse alla", Meie Maa, 23. jaanuar 1943, lk 1. Järgmine õppeaasta jäi lühikeseks – rinde lähenemise tõttu lõpetati koolitöö juba märtsis. Uuesti saadi tööd alustada alles 15. detsembril. 1943. aastal tehti majas kapitaalremont, hiljem väiksemaid parandusi. Koolimaja valgustati petrooleumilampidega.

1948. aastal lahkusid senised õpetajad töölt ja asemele tulid uued. Noorte õpetajate tulekuga elavnes kohalik kultuurielu. Arseeni Lätt tegutses ka rahvamaja juhatajana ning korraldas pidusid ja tantsuõhtuid. Koolis oli sel ajal 3 klassikomplekti 110 õpilasega. 1949. aasta kevadel tehti koolimajale uus roogkatus, mis tuli aga üsna varsti välja vahetada. 1949/50. õppeaastal avati 7. klass ja kool nimetati ümber Laadjala 7-klassiliseks kooliks.

1951. aastal algas koolide koondamine. Laadjalas suleti 5.–7. klass, osa õpilastest suunati Kaarmale, osa Vaiverre. Õpilasi jäi kooli 44, hiljem hakkas see arv vähenema. Noori perekondi jäi järjest vähemaks. Külainimeste ja nende laste elu muserdas esimeste kolhoosiaastate stiihia ja vaesus. Direktor Helmine Int tunnistati kodanlikuks natsionalistiks ja vallandati. Ta sai uuesti õpetajaks 1961. aastal ja töötas pensionile jäämiseni. Indi järel sai koolijuhatajaks Marta Kolk, kes töötas ametis kuni kooli sulgemiseni 1970. aastal. Ta oli selles koolis kõige kauem (29 aastat) töötanud pedagoog. Kaarma Koolide Muuseum  Veidi enam kui 50 tegevusaasta jooksul sai seal kooliharidust umbes 500 õpilast.

Koolijuhatajad
Eduard Int 1918–1938
Andrei Klaas 1938–1940
Georg Tuuling 1940–1941
Aleksander Punab 1942–1945
Salme Nääb 1945–1948
Linda Tamm 1948–1949
Helmine Int 1949–1951
Marta Kolk 1951–1970

Õpetajad

Agnes Kindlam 1918–1923
Liidia Koov-Tamm 1923–1929
Liidia Hark 1929–1932
Alviine-End-Saar 1932–1940
Helga Teetso-Tuhk 1940–1941
Salme Nääb 1942–1948
Väino Reinem 1945–1948
Ida Kaasik-Parve 1945–1948
Erich Truumure 1946–1948
Mihkel Triipan 1947–1948
Armilde Beljakova 1948-1948
Marta Mets 1948

Alviine Jürilo-Kerm 1948–1952
Arseni Lätt 1948
Helmine Int 1948–1964
Külli Int 1949
Linda Hansen 1949
Ester Sepp 1949–1950
Aino Kask 1950 (pioneerijuht)
Heimar Liik 1950–1951
Ella Murd-Maajärv 1951
Edna Kesküla 1952–1955
Linda Truumure-Kivimäe 1956–1961
Leida Saar Poopuu 1964–1970

 Viited 

 Välislingid 
 Tõnu Anger, "Et mälestus Laadjala koolist püsima jääks" Meie Maa, 28. august 2008
 "Laadjala endine kool sai mälestuskivi" Saaremaa.ee 25. august 2008
 "Laadjala koolile avati mälestuskivi" Saarlane, 25. august 2008

Kategooria:Eesti endised koolid
Kategooria:Saaremaa ajalugu