Keel (anatoomia)

pisi|Keel, vöötlihased piki- ja ristilõikes. Valgusmikroskoop, Tartu Ülikool.
Keel (ladina lingua) on selgroogsete suuõõneelund.Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 160,2013, ISBN 978-9949-426-28-8. 

Keel on paljudel loomadel nii seede-, komplemis- kui ka maitsmiselund. Keel on oluline ka häälitsemisel ja rääkimisel.  

Keele areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Keele abil saab toitu peenestada, mäluda ja alla neelata.

Keele värvus on mitme haiguse sümptom: tavaliselt roosa, võib ta infektsiooni korral minna valgeks.

Keele osad eest tahapoole on:
keeleots (apex linguae)
keelekeha (corpus linguae)
keelejuur (radix linguae). 

Vaata ka
kaheharuline keel
limaskest

Viited

Välislingid

Arne Lepp. "Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid", Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 346, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8.

Kategooria:Anatoomia
Kategooria:Seedeelundkond

kk:Тіл