Vaimõisa mõis

Ajalugu 
Esimesed kirjalikud teated Vaimõisa mõisast pärinevad 1426. aastast. Sel ajal Farensbachidele kuulunud mõisa keskuseks oli tõenäoliselt vasallilinnus. Veel praegu viitavad suhteliselt varastele ehitusetappidele härrastemajas omaaegsetele vasallilinnustele omane ruumijaotus ning esimesel korrusel osaliselt säilinud arhailine võlvidesüsteem. 
pisi|Vaimõisa mõis

1550. aastal oli Loodna ja Vaimõisa omanik Läänemaa meeskohtunik, Saare-Lääne piiskopi nõunik (1531–1559) ja Läänemaa rüütelkonna liige Klaus Reinholdi poeg Ungern (surn. 1560)Liivi Aarma. Küla ajaloo uurimisest Taani hindamisraamatust Rootsi aja lõpuni 10. Loodna, Sipa, Tolli, Teenuse, Päri, Maidla, Karita, Kohatu, Kütke, Sooniste, Soosalu, Laukna, Raplamaa Sõnumid, nr. 50, 13 detsember 2017. 

17. sajandi alguses läks Vaimõisa koos Päädeva ja Kõrvetaguse mõisaga Flemingitele. Põhjasõja järel oli mõis panditud Bohnsackidele, kuid alates 1724 oli mõis Wetter-Rosenthalide omanduses. 18. sajandi lõpus kuulus mõis lühikest aega ka Reutzidele, Nasackinitele ja Baranoffidele. 1802 omandasid mõisa Wilckenid, kelle käes oli mõis kuni 1891. aastani. Seejärel olid omanikuks Knorringid ning 1899–1916 Alfred Schmidt. 1919. aastal võõrandati mõis eestlastest omanikelt Johannes Kiverilt ja Peter Shashulinilt. 

Pärast vabadussõda jäid mõisasüdame maad ja hooned Kängseppadele, kelle valdusse jäid mõisahoone ja 50-hektariline talu kuni 1920. aastate lõpuni. 1933 sai Vaimõisa mõisasüdame omanikuks Peeter Oha, kes suurendas mõisa maad 120 hektarini. Mõisasüda oli tema käes kuni 1940. aasta juunipöördeni. Peeter Oha küüditati Siberisse, kuid tema noor abikaasa jäi Eestisse ning lahkus 1944 Läände. Aastatel 1941–1944 oli mõisa peahoones Saksa sõjaväe haigla. Pärast sõja lõppu 1945. aastal läksid mõisasüdame hooned ja maad Vaimõisa põhikoolile ning kolhoosile. Kool töötas peahoones kuni 1974. aastani, mil see suleti. Pärast seda läks mõisa peahoone teadus-tootmiserikoondisele Algoritm õppe-tootmiskombinaadi rajamiseks. 1990. aastate alguses tagastati mõisasüda Peeter Oha seaduslikele pärijatele. Mõisasüda asub Vaimõisa külas ja on eravalduses.

Mõisakompleks
Kahekorruselise kelpkatusega varaklassitsistlikku peahoonet ehitati 1790. aastatest kuni 1819. aastani. Peahoone esifassaadil on kolmnurkfrontooniga keskrisaliit. Viiluväljal on säilinud Nasackinite vapp. Säilinud on ka klassitsistlikud välisuksed. Idapoolsel otsauksel on 20. sajandi algusest pärit varikatus. Esimesel korrusel on avar vestibüül, saal ja muud anfilaadsed esindusruumid on teisel korrusel.

1892. aastal oli Vaimõisa mõisas kokku 33 eri funktsiooniga hoonet, neist 13 kivist.
pisi|Vaimõisa magasiait (vaadatud 12.06.2022)
Majandushooned (laudad, valitsejamaja, sepikoda) asuvad peahoonest põhja pool, ajaloolise sissesõidutee ääres. Mõisa tagaväljakut raamistasid kavaleride maja, tall-tõllakuur (varemetes) ja ait-kuivati. Lümandu mõisa poole mineva tee ääres on ainulaadne uusgooti stiilis magasiait 19. sajandi lõpust ning mõisa kivist tuuleveski (varemetes).

Mõisahooneid seob kompleksi korrastatud park: idapoolne vabakujunduslik osa on valdavalt 19. sajandi keskpaigast, läänepoolne on varasem, ilmselt endine hilisbarokne regulaarpark. Mõisa ümbruses olnud paljudest hiiekohtadest on säilinud nn Hiielepik.

Vaata ka
Eesti mõisate loend
Vanamõisa mõisa sild

Viited

Välislingid

Vaimõisa mõisast Eesti mõisaportaalis
Vaimõisa mõisa koduleht

Kategooria:Märjamaa kihelkond
Kategooria:Läänemaa mõisad
Kategooria:Fahrensbachide mõisad
Kategooria:Ungern-Sternbergide mõisad
Kategooria:Flemingite mõisad
Kategooria:Anrepide mõisad