Notsitseptor

Notsitseptorid on närvirakud, mille lõpmetes asuvate retseptorite ärritamine kutsub esile valuaistingu juhul, kui impulss on piisavalt tugev. Notsitseptoreid on mitut tüüpi ja nad võivad vastavalt närvilõpmetes asuvatele retseptoritele reageerida eri tüüpi stiimulitele: keemilised (nt tšillipipras sisalduv kapsaitsiin), mehaanilised (nt kriimustus), termilised (nt põletus). Biokeemilise liigituse poolest kuuluvad vaadeldavad retseptorid põhiliselt ioonkanalite hulka.  

Notsitseptorite funktsioon on teavitada aju perifeerse koe kahjustusest või selle ohust: nende neuronite üks akson ulatub organismis kohtadesse, kus vigastuse tekitamine on organismile potentsiaalselt ohtlik (nt nahk või siseelundid). Teine akson samas ulatub kas seljaajuni või ajutüveni. Kui perifeerses koes asuvad retseptorid saavad keskkonnast stiimuli, mis on piisavalt tugev, et käivitada rakusisest signaaliülekannet, siis toimub notsitseptorites membraanipotentsiaali muutus (tekib aktsioonipotentsiaal: kõigepealt liiguvad ioonkanalite kaudu raku sisse naatriumioonid ja toimub raku depolariseerumine, seejärel avanevad kaaliumioonide kanalid ning kaaliumioonid liiguvad rakust välja, taastades algse olukorra). Aktsioonipotentsiaal levib edasi mööda neuronit kesknärvisüsteemini.  

Notsitseptorite funktsiooni moduleerivad lipiidid prostaglandiinid. Prostaglandiinide retseptorid asuvad samuti notsitseptorite närvilõpmetes, kuid kuuluvad G-valguga seotud retseptorite klassi. Prostaglandiini seondumisel retseptoriga vabaneb retseptori küljest Gαs-tüüpi valk, mis aktiveerib adenülaadi tsüklaasi ning käivitab tsüklilise adenosiinmonofosfaadi (cAMP) tootmist. Viimane aktiveerib omakorda teatud ioonkanalid, mis hoiavad neuronit pikemat aega depolariseerituna. Seepärast vastutavad prostaglandiinid valuaistingu tugevdamise eest ning mitmed valuvaigistid inhibeerivad prostaglandiinide tootmist tsüklooksügenaasi poolt.

Notsitseptoreid on leitud nii imetajatest kui ka paljudest teistest loomadest, nagu kaladSneddon, L. U., V. A. Braithwaite, and M. J. Gentle. 2003. Do fishes have nociceptors? Evidence for the evolution of a vertebrate sensory system. Proceedings of the Royal Society of London. Series B. Biological sciences 270: 1115–1121. http://dx.doi.org/10.1098/rspb.2003.2349, nematoodid (nt varbussidWittenburg, N., and R. Baumeister. 1999. Thermal avoidance in Caenorhabditis elegans: an approach to the study of nociception. Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America 96: 10477–10482. http://www.pnas.org/cgi/content/abstract/96/18/10477) ja äädikakärbsedTracey, J., W. Daniel, R. I. Wilson, G. Laurent, and S. Benzer. 2003. painless, a Drosophila gene essential for nociception. Cell 113: 261–273. http://dx.doi.org/10.1016/S0092-8674(03)00272-1.

 Viited 

 Vaata ka 
David Julius

Kategooria:Retseptorid
Kategooria:Valu