Vilepill

Vilepill on torujas huuliku ja sõrmeaukudega puidust, metallist, savist või plastist valmistatud muusikariist.Vilepill, Eesti Entsüklopeedia. Vaadatud 05.06.2021

Valmistamine
Tuntumaid vilepille on pajupill, mis on peamiselt lastepillina tänini kasutatav. Vilepille tehti ka muude puude koorest (toomingas, lepp, pihlakas, männikasvust jt.). Pill tehti kevadel mähiajal siledast sõrmejämedusest umbes 15 cm pikkusest oksast.Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 355 Puhumisotsast 2–3 cm kaugusele lõigati sisse hammas(sälk), oksa koor klopiti lahti ning keerati pealt ära. Puhumisotsa lõigati poolviltuselt. Väljakeeratud puust pandi sellesse otsa huulikuks puupulgast "keel", millel pealmine kumerus oli ära lõigatud, nii et tekkis väike pilu.  Pilusse puhudes tekkis heli. Teise otsa pandi punn, mis oli mõnikord liikuv ja sellega sai muuta heli kõrgust.Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 240

Muud vilepillid
Lisaks kuulub vilepillide hulka heinputkest valmistatud mitme sõrmeavaga putkepill, Lõuna-Eestis nimetatakse seda pütsikpilliks. Sõrmeavadega vilepille tehti ka puust (millesse põletati sisekanal) või plekist. Leitud on sarnaseid keskaegseid loomaluust vilepille. Eraldi variant oli Kirde-Eestis kasutatud venevile (ka piibar), see oli kaks korda pikem pajupillist, tema keskel oli puhumisava ning otsad olid suletud punnidega. Puhumisavast kahel pool asusid sõrmeavad.

Vaata ka
karjapasun
pajupill
roopill
sikusarv

 Viited 

 Kirjandus 
 Eesti rahvapillid ja rahvatantsud, Herbert Tampere. Tallinn, Eesti Raamat, 1975.
 Pajupill puhkma..., Igor Tõnurist. Maakodu 1998,5.

Välislingid
Pajupill Eesti Rahva Muuseum
Vilepill, Eesti Põllumajandusmuuseum
Õpeta lapsed pajupilli tegema
Pärimuspillid:Viled

Kategooria:Puhkpillid
Kategooria:Eesti rahvapillid
Kategooria:Etnograafia
Kategooria:Eesti etnograafia