Räpina kihelkond

Räpina kihelkond (lühend Räp; võru keeles Räpinä kihlkund, saksa keeles Kirchspiel Rappin) oli kihelkond Võrumaa idaosas ja Liivimaa kubermangus Tartu ja Võru kreisis.
400px|pisi|Liivimaa kubermangu ja hertsogiriigi Võru kreis. Ludwig August Mellin, "Atlas von Liefland, oder von den beyden Gouvernementern u. Herzogthümern Lief- und Ehstland, und der Provinz Oesel". 1798

 Piirkonna ajalugu 
1624/1627. aasta luterlikus kirikuvisitatsioonis märgitakse, et Räpina piirkonnas on igal talupojal väike erakabel, kus ta oma pühakut teenib..Eesti ajalugu II, Tartu 2012, lk 282.

Kihelkond moodustati 1636. aastal Põlva ja Võnnu kihelkonna äärealadest. Kihelkonnakirikuks oli Räpina kirik. Kui 19. sajandi alguses pandi talupoegadele perekonnanimed, sündis Räpina kihelkonnas omamoodi rekord: enam kui 4/5 pandud nimedest olid unikaalsed ehk sellised, mida mujal Eestis ei esinenud. Selle üheks põhjuseks oli Räpina kihelkonnale omase nimelõpu "-ing" kasutamine (nt Jüring, Seping, Saksing).

pisi|Toolamaa mõisahoone
pisi|Ruusa mõisa ait-kuivati

 Räpina kihelkonna mõisad 
Kihelkonnas paiknes 12 mõisat: üks kirikumõis ja seitse rüütlimõisast peamõisat koos nelja kõrvalmõisaga. Lisaks veel 11 karjamõisat.Räpina kihelkond Eesti mõisaportaal (vaadatud 17. mai 2012)
 Räpina kirikumõis (Pastorat Rappin)
 Kahkva mõis (Kachkowa) rüütlimõis
 Küka mõis, Meeksi mõisa karjamõis
 Meeksi mõis (Meeks) rüütlimõis
 Mägiotsa mõis (Katharinenhof), Räpina kõrvalmõis
 Naha mõis (Nahha), Meeksi kõrvalmõis
 Palo mõis (Pallamois) rüütlimõis
 Puusta mõis, Toolamaa mõisa karjamõisToolamaa vallas., http://www.folklore.ee/
 Rahumäe mõis (Friedholm) rüütlimõis
 Raigla mõis (Raigla), Räpina kõrvalmõis
 Ruuna mõis, Veriora mõisa karjamõis
 Ruusa mõis, algselt Toolamaa mõisa karjamõis
 Räpina mõis (Rappin) rüütlimõis
 Toolamaa mõis (Tolama) rüütlimõis
 Veriora mõis (Paulenhof) rüütlimõis
 Võiardi mõis, Toolamaa mõisa karjamõis
 Võõpsu mõis (Wöbs), Räpina kõrvalmõis

 Räpina kihelkonna vallad 
 Kahkva vald
 Meeksi vald
 Palo vald (1866–1892)
 Räpina vald
 Toolamaa (Ruusa) vald
 Veriora vald

 Räpina kihelkonna koolid 
 1873. aastal oli Räpina kihelkonnas 21 külakooli, sh Tooste, Naha, Võuküla, Raigla, Kureküla/Kõnnu, Pääsna, Süvahavva, Suure-Veerksu, Mehikoorma, Meerapalu, Raadama ja Kirmsi, Ruusa/Võuküla, 1890. aastal avati Papreküla koolPõlva ja Räpina kihelkonna külakoolid 1766-1795, 5, Koit, nr. 49, 30 aprill 2016.Põlva ja Räpina kihelkonna külakoolid 1766-1795, 1, Koit, nr. 37, 2 aprill 2016
 Räpina kihelkonnakoolRäpina luterlik kihelkonnakool poistele, Räpina Rahvaleht, nr. 175, 20 oktoober 2018 Köstrimäel

 Räpina kihelkonna kalmistud 
 Lepistu kalmistu
 Liivamäe kalmistu
 Luuküla kalmistu
 Maarjamõisa kalmistu
 Meerapalu kalmistu
 Mehikoorma kalmistu
 Otsi talu kalmistu
 Pedaspää kalmistu
 Pusa-Jaani talu kalmistu
 Ristipalo kalmistu
 Räpina mõisa kalmistu
 Räpina vana kalmistu
 Räpina õigeusu kirikuaed

 Räpina kihelkonna pärand 
Eesti Rahva Muuseumi kogudes on 2008. aasta seisuga Räpina kihelkonnast kokku 680 museaali. Liigiti on pooled kogutud esemetest tekstiil ja rõivastus, üle saja eseme on majapidamisriistu, üle poolesaja käsitöötehnika ja elatusalade valdkonnast ning kümmekond liikumisvahendit. Esimest korda käidi kihelkonnast ERM-ile vanavara kogumas 1911. aastal.Räpina kihelkond Eesti Rahva Muuseum

 Rahvarõivad 

Meeste rahvarõivastusse kuulus valgest linasest riidest särk. Särgikaeluste kinnitamisel kasutati kaksiknööpi, sõltust või sõlge. Särki kant sealkandis pükste peal. Särgi peal oli omakorda põimvöö või kitsas kirivöö. Tava kohaselt oli abielumeestel vöö seotud paremale küljele, vallalistel aga vasakule. Varrukad olid laiemad, kui pealisriietel, nii aeti need üleriideid selga tõmmates keerdu.

Sealsed pikad püksid kandsid nime kaatsad või kaltsad. Need valmistati takusest riidest ja olid valged või triibulised. Sääred olid kitsad. Sääreotsad topiti kas siis sukkade sisse või kasutati nende kinnitamiseks jalarätte, seejärel kinnitati need altpoolt põlve pastlapaeltega. 19. sajandi teisel poolel lisandusid ka moodsamad põlvpüksid, mis jäid aga sealses kihelkonnas siiski suhteliselt pikasäärelisteks.

Kanti ka pihtkuube ehk pihtsärki ehk vammust ehk vatti. See oli sealkandis tavaliselt potisinine villasest riidest rõivaese.

Ülerõivaks oli pikk-kuub, mis oli XIX sajandi esimesel poolel must, hiljem aga potisinine. Seda valmistati vanutatud riidest, Räpina kihelkonnas neid üldiselt ei kaunistatud. Sama lõikega oli ka lihtsam linane rüü. Talvel kanti sarnase lõikega kasukat. Suvel kanti kaapkübarat, talvel talvemütsi.Eesti rahvarõivad

Sõrmused olid meestel ja naistel sarnased. Abielusõrmus võis olla vitssõrmus või plaadiga sõrmus.

Naistel oli üheks olulisemaks riideesemeks särk, mis oli nii alus- kui ka ülerõivaks. Suvisel ajal piisaski vaid särgist ja vööst. Enne leeritamist oli särk tütarlaste ainsaks rõivaesemeks, hiljem lisandus veel põll.

Särgid olid põhiliselt valged. Koos seelikuga kantuna oli nende alumine osa jämedamast riidest, nähtav ülemine osa aga peenemast. Kaunistavad ornamendid olid ühtlasi ohutisteks ja paiknesid seega kaela ümber või särgivarrukate juures. Kasutati ruut-rombi, kaheksaharulist tähte, siksakjoont. Särgi kaeluse kinnitamiseks kasutati vitssõlge; XIX sajandi teisel poolel asendas seda punane pael.

Lihtsast valgest riidest põll oli tähtis abielunaiste riideese. Seda ehtisid punased tikandid, pitsid, narmad. Arvati, et ilma põlleta naine kahjustab põldude viljakust ja nii oli see kohustuslik rõivastuselement.

Ka pea pidi abielunaistel olema kaetud. Selleks kasutati lihtsast riidest tanusid, mil servas pits. Pidulikumad tanud olid ka lintidega.

Seelikutest olid kasutusel vaipseelikud, mis olid ühevärvilised. Villane vaipseelik oli kõrik, linane aga pallapool. Hiljem lisandusid ka kokkuõmmeldud seelikud,

Naiste vööd olid kirivööd. Neid hakati kasutama juba noorest east (et piht oleks peenike). Tavaliselt keerati see 2-3 korda ümber keha. Kasutati ka kirivöötehnikas peapaelasid, mis aitasid juukseid koos hoida.

Ülarõivastest kandsid ka naised musti pikk-kuubi. Igapäevasemalt kanti varem pikk-kuuega sarnanevat pihtsärki, hiljem asendasid neid potisinised kampsunid. Pidulikumad kampsunid olid kas siis mustast või tumesinisest kalevist. Vähem levinud oli ilma varrukateta liistik. Talvel kanti valgest lambanahast kasukaid.

Õlgadel kanti mitmesuguseid rõivaid. Tumepruun või must villasest riidest sõba oli tavaliselt punase ja sinise lõngaga, vahel ka kollase lõngaga kaunistatud. Nurkades olid narmastutid. Linane õlakate oli palakas. XIX sajandi teisel poolel hakkasid levima suurrätikud. Algselt neid osteti, hiljem hakati ka ise kuduma.

Ehetena kasutati helmekeesid. Pidulikumatel puhkudel pandi rinda kuhiksõlg. See pidi olema nii kõrge, et paistis kätte ka ülerõivaste alt.Eesti rahvarõivad

Jalas kandsid naised valgeid sukkasid, mida hoidsid üleval põlve kohale seotud säärepaelad. Jalatsiteks olid pastlad.

 Kihelkonna alad tänapäeval 
Räpina kihelkonna pikliku kujuga ala ühtib tänapäeval ligikaudu Põlva maakonna Räpina valla territooriumiga. Piirissaar kihelkonna põhjaosas on tänapäeval Tartu maakonna Tartu valla koosseisus. Väike osa kihelkonna idaservast kuulub Setomaa valda ja väike ala kihelkonna lääneservas ka Põlva valda. Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus kihelkonna põhjatipp Meeksi ja Mehikoorma ümbruses Tartu maakonda Meeksi valda.

 Viited 

 Kirjandus 


Viktor Kalnin, Tervishoiust Räpina kihelkonnas, Koit, nr. 7, 15 jaanuar 1985
 Miralda Ehrlich. Ajaloolist traditsiooni Räpina kihelkonnast Räpina ja Kahkva valdadest Eesti Kirjandusmuuseum. 2006.
 Erika Sepp. Ajaloolist traditsiooni Räpina kihelkonnast Meeksi, Veriora ja Toolamaa valdadest Eesti Kirjandusmuuseum. 2006.

Kategooria:Võrumaa kihelkonnad