Satyajit Ray

Satyajit Ray (bengali সত্যজিত রায় või সত্যজিৎ রায়) (2. mai 1921 Kolkata – 23. aprill 1992 Kolkata) oli bengali päritolu India filmilavastaja ja -stsenarist, kirjanik ja helilooja, keda peetakse üheks 20. sajandi olulisemaks filmilavastajaks.

 Elulugu 

Satyajit Ray oli pärit haritlaste perekonnast. Tema vanaisa Upendrakishore Ray oli tuntud kirjanik, kunstnik ja helilooja. Tema isa Sukumar Ray oli tuntud nonsenssluuletuste autorina. Satyajit lõpetas Kolkata ülikooli majandusteaduse erialal. 1940 asus ta ema pealekäimisel õppima kunsti Rabindranath Tagore asutatud Visva-Bharati ülikooli. Tema õpetajateks olid bengali kunsti suurkujud Nandalal Bose ja Benode Behari Mukherjee. Ta oli üks 1947. aastal loodud Kolkata Filmiklubi asutajaid. Ta alustas karjääri raamatukujundajana, kuid pärast kohtumist prantsuse filmilavastaja Jean Renoiriga ja Vittorio De Sica neorealistliku filmi "Jalgrattavargad" nägemist Londonis otsustas ta hakata sõltumatuks filmilavastajaks. Ta arendas välja isikupärase humanistliku stiili. Tema mängufilmid tuginevad ilukirjanduslikele teostele.
Juba 1955. aastal valminud esimene film "Pather Pā̃calī" ('tänava laul') pälvis ülemaailmselt tunnustust. Film sai üle kümne auhinna, sealhulgas 1956. aasta Cannes'i filmifestivali žürii eriauhinna. Filmi aluseks oli Bibhutibhusan Bandopadhyay samanimeline romaan, mis ilmus 1928. aastal. See oli esimene film triloogiast, mille teised filmid olid "Alistamatu" (1956) ja "Apu maailm" (1959). 

Satyajit Ray kirjutas ka mitu lasteraamatut, ulmet ja novelle.

Ta oli tuntud ka disainerina. Satyajit Ray loodud on mitu kirjafonti. Neist Ray Roman ja Ray Bizarr võitsid rahvusvahelise konkursi.

1983. aastal sai ta infarkti, mis piiras tema edasist tegevust filmilavastajana.

 Tunnustus 
Satyajit Ray pälvis hulgaliselt auhindu, teiste seas 32 India riiklikku filmiauhinda. Ta võitis 1956. aastal Veneetsia filmifestivali Kuldlõvi ja pälvis 1982. aastal samas Elutöö Kuldlõvi. 1964. ja 1965. aastal pälvis ta Berliini filmifestivali Hõbekaru auhinna. Veidi enne surma 1992. aastal pälvis ta India kõrgeima tsiviilautasu Bharat Ratna ja elutöö eest Oscari. Ta oli ka Oxfordi ülikooli audoktor.

 Filmograafia 

 Mängufilmid 
<tr valign=top><td>
 1955 – Pather Panchali
 1956 – Alistamatu (Aparajito)
 1958 – Parash Pathar
 1958 – Muusikatuba (Jalsaghar)
 1959 – Apu maailm (Apur Sansar)
 1960 – Devi
 1961 – Teen Kanya
 1962 – Kanchenjungha
 1962 – Abhijan
 1963 – Mahanagar
 1964 – Charulata
<td>
 1964 – Two
 1965 – Kapurush O Mahapurush
 1966 – Nayak
 1967 – Chiriakhana
 1968 – Goopy Gyne Bagha Byne
 1969 – Aranyer Din Ratri
 1970 – Pratidwandi
 1971 – Seemabaddha
 1973 – Kauge äike (Ashani Sanket)
 1974 – Sonar Kella
 1975 – Jana Aranya
<td>
 1977 – Shatranj Ke Khilari
 1978 – Joi Baba Felunath
 1980 – Hirak Rajar Deshe
 1980 – Pikoo
 1981 – Sadgati
 1984 – Ghare Baire
 1989 – Ganashatru
 1990 – Shakha Proshakha
 1991 – Agantuk
 Dokumentaalfilmid 
 1961 – Rabindranath Tagore
 1971 – Sikkim
 1972 – The Inner Eye
 1976 – Bala
 1987 – Sukumar Ray

 Välislingid 
http://www.satyajitray.org/ 

Kategooria:India filmilavastajad
Kategooria:Sündinud 1921
Kategooria:Surnud 1992