Valitseja (Il Principe)

"Valitseja" on renessansiaja mõtleja Niccolò Machiavelli 16. sajandi alguse Itaalias kirjutatud teos, itaaliakeelsetes väljaannetes tuntud pealkirjade "Il Principe" ja "De Principatibus" all.

Teos avaldati esimest korda itaalia keeles 1532. aastal, prantsuse keeles 1553. aastal, Index librorum prohibitorum’i esimeses loendis 1559., ladina keeles 1560., inglise keeles 1636., vene keeles 1869., eesti keeles 1993. aastal.

 Pühendus 
Teose pühenduses Lorenzo de' Medicile kirjutab autor:

 Liigendus 
pisi|püsti|Lorenzo de' Medici
Töö tulemused on liigendatud kahekümne kuueks erineva pikkusega peatükiks. Esimeses ühteteistkümnes peatükis esitab autor originaalse nägemuse eri teid pidi ja erinevates tingimustes realiseeruva valitsejavõimu (principato) saavutamisest/säilitamisest. Teose XV–XIX peatükki võib pidada loogiliseks ja mõneti satiiriliseks vastuseks esmalt humanistide kirjutistes ilmunud vaidlusele: kas valitseja voorused ja iseloomujooned peaksid erinema lihtkodaniku omadest või mitte. Teose viimases peatükis kutsub autor Medicite koda üles vabastama Itaalia võõramaalaste võimu alt.

 Sisukord 
Eestikeelse pealkirja juures on viide originaali pealkirjale (ladina/itaalia keeles). Esineb tekste, milles on ainult ladinakeelsed pealkirjad ja vastupidi.

pisi|püsti|Tiitelleht Niccolò Machiavelli nelja teose pealkirjadega (1550)

(Pühendus) / (Dedica)
Niccolò Machiavelli kõrgeaulisele Lorenzo de' Medicile
De Principatibus (ld k: "Printsipaatidest")
I Ainuvõimust ja selle saavutamise teedest
II Pärilikust ainuvõimust
III Segavõimust
IV Mil moel õnnestus Aleksandri järeltulijail pärast tema surma säilitada võim Dareiose kuningriigi üle, mille Aleksander oli vallutanud
V Kuidas valitseda linnu ja riike, mis elasid enne vallutust oma seaduste järgi
VI Oma relvade ja vaprate tegudega saavutatud ainuvõimust
VII Võõra relva ja saatuse toel saavutatud vastsest ainuvõimust
VIII Neist, kes on tõusnud võimule kuritegelikul teel
IX Tsiviilvõimust
X Kuidas tuleks hinnata valitsejate sõjalist võimsust
XI Paavstivõimust
XII Sõjaväeteenistuset ja palgasõduritest
XIII Abi-, sega- ja oma vägedest
XIV Valitseja hooltest väeteenistuse alal
XV Asjust mille eest inimesi, iseäranis valitsejaid, kiidetakse ja laidetakse
XVI Heldusest ja kokkuhoidlikusest
XVII Julmusest ja halastusest; kas parem on olla armastatud kui kardetud või vastupidi
XVII Kuidas tuleks valitsejal järgida ausust
XIX Põlguse ja vaenu vältimisest
XX Kindluste ja paljude muude asjade kasulikkusest
XXI Mida tuleks valitsejail teha, et neid väljapaistvaiks peetaks
XXII Valitseja usaldusisikutest
XXIII Kuidas hoiduda meelitajatest ja pugejatest
XXIV Miks on Itaalia valitsejad kaotanud oma valdused ja võimu
XXV Kui paljuks on inimeste asjus suuteline saatus ja mil viisil talle vastu seista
XXVI Üleskutse haarata Itaalia ja vabastada ta barbarite võimu alt

 Sõnaseletusi 

Kõiki allpool selgitada püütud sõnu on originaalis kasutatud XVI sajandi alguse Firenze linnvabariigis (renessansiaja Itaalias). Sõnad on pool aastatuhandet vanad, samuti sisu, mida nad edastama on mõeldud. Riigid ja riiklus (rahvustunne) olid sel ajal kujunemas, erinevates piirkondades erineval tasemel/kiirusel.

 armi (mitm.) – relvad; sõjavägi, sõdurid; sageli ülekantud tähenduses: sõjaline jõud; kaitsevahendid;
 ausiliare – abi-, abistav, toetav, abiks olev; valitsejast jõult tugevam liitlane;
 autorità – võim, mõjuvõim, autoriteet; poliitilisele ja sõjalisele jõule ning virtù'le (vt allpool) tuginev autoriteet;
 barone – parun, aadel; sõnal on ka pejoratiivne varjund: petis, suli, kaabakas; lollpea, tolvan;
 città – linn; tähendab tavaliselt linnvabariiki, st linna koos juurdekuuluva territooriumi ehk contado'ga;
 cittadino – linnakodanik, linlane, mingi linna (linnvabariigi) kodanikkonna täieõiguslik liige;
 fortuna – saatus, ettemääratus; olukord, seisund; staatus; edukus; õnn, õnnelik juhus; õnnetus, õnnetu saatus; rikkus, varandus; XXV ptk-s möönab Machiavelli, et Saatus ja Jumal võivad olla määrajaks umbes poolte inimeste tegude üle, sageli on raske tõmmata piiri Saatuse ja Jumala vahele;
 imperio – ülevõim, võim, käsutamisõigus; keisririik, impeerium; keisri amet; keisri võimu all olev territoorium;
 iure hereditario – pärimisõigus;
 legaat – väejuhi või provintsi asevalitseja abiline Vana-Roomas;
 membro – liiges, kehaliige; valitseja põlisele territooriumile lisanduv valdus;
 messer – messer, härra; väljapaistva linnakodaniku nimetus;
 nobile – nobiil, ülik; patriits; aristokraat; sotsiaalse redeli ülemise astme hõivanud sinjoor;
 patrone – patroon, eestseisja, eestkostja; keskajal mingi territoriaalüksuse üle senjoraalõigust omav isik;
 pontifex – paavst, pontifex (korrektne oleks pontifex maximus);
 pontificato – pontifikaat, paavstivõim, -valitsemine, -valitsus; paavsti amet; ühe paavsti ametisoleku aeg; paavsti võimu all olev territoorium. Verbi pontificare (olema pontifex) mineviku kesksõna; vrd principato, regno, imperio;
 popolo – esineb tekstis vaid u. pool tosinat korda ja tähendab arvatavasti mingi riikliku moodustise kogu elanikkonda;
 populo – rahvas, tähenduses kodanikkond, kodanikud, täieõiguslikud riigialamad; tavaliselt ei peetud kodanikest rääkides silmas nobiile;
 principato – printsipaat, principe võim, -valitsemine, -amet, principe stato; principe ametisoleku aeg;
 principe väärikus; principe võimu all olev territoorium; mineviku kesksõna verbist principare (olema principe); printsipaat on üldnimetus, mille alaliikideks on näiteks regno, imperio, ducato, pontificato, kus tegijanimeks on vastavalt kuningas, keiser, hertsog, paavst;
 principato misto – sega-, segatud võim, riik; kahe erineva riigi liitmisel tekkiv uus riik, valitseja võim selles, amet; lisatav (lisanduv) osis on kui liiges, kehaliige [membro];
 principe – valitseja, esimene, riigijuht, suverään; teoses kasutusel suvalisest ajajärgust pärineva ja erineva võimutäiuse astmega riigijuhi üldnimetusena;
 principe ereditario – pärilusseaduse alusel võimule tulnud valitseja; pärilik, põline valitseja;
 principe naturale – loomulik valitseja; sama, mis eelmine;
 principe nuovo – vastne, uus valitseja; tavaliselt vägivaldsel teel mingi territooriumi oma valdusse võtnu;
 prudente – arukas ja taibukas, nõukas; ettenägelik; kogenud; tark; tavaliselt tähenduses: intelligentne;
 regno – kuninglik võim, kuninga valitsemine, kuningavõim, -au, amet; kuninga võimu all olev ala, kuningriik;
 reputazione – reputatsioon, lugupeetavus, kuulsus, (hea) nimi; mõjuvõim, mõjukus, prestiiž; prestiiž on alati seotud sõjalise ja poliitilise tugevusega;
 signore – sinjoor, härra; isand, monarh, valitseja;
 stato – valitseja privilegeeritud eesõiguslik seisund, -staatus, -valitsus; -võim, võimsus, jõud, energia; mõjujõud, ülemvõim, troon; vägi, jaks; seisund, olukord, olek; seisus, ühiskondlik positsioon; varanduslik seisukord, jõukus; valitsemiskorraldus; riik, valdus; mingi territooriumi elanikkond; valitsus; ressursid, mida valitseja võimu kaitseks vajab; tekstis 117 korda esinev nimisõna lo stato on kõrvuti virtùga traktaadi vaieldavamaid sõnu; kõrvuti väidetega, et sõna tähendus on sama mis tänapäeval sõnal "riik" (it. k. Stato, ingl. k. state, sks. k. Staat), esinevad väited, et sõnal pole tänapäeva sõnaga "riik" mitte midagi ühist; nimisõna lo stato (stato on mineviku partitsiip verbidest stare: kestma; püsima; elama jne; ning essere – elama; olema jne) esineb tekstis valdavalt passiivses tähenduses; valitseja saavutab, hoiab, säilitab, anastab, kaotab lo stato't; samas Prantsusmaa [kuningriik], mille sünonüümina Machiavelli kasutab kohati sõna "kuningas", on aktiivses tähenduses;
 universalità, università – hulk, grupp, sotsiaalne rühmitus, ühiskond; kodanikkonna liikmed, sh vähem mõjukad ja varanduslikult vähem kindlustatud;
 virtù – tublidus, vahvus, väärtuslikud omadused, oskused; voorus, väärikus; jõud; mehisus, võimekus; Itaalia virtù ja ladina virtus'e tüveks on ladina vir 'mees, inimene'; Machiavellil tähendab virtù harilikult poliitikule või sõjamehele tema eesmärkide saavutamiseks vajalike omaduste, oskuste, väärtuste kompleksi, poliitilist ja sõjalist tarkust(, mis ei pruugi arvestada tavamoraali norme); lahtiseletatult tähendab sõna poliitilist "voorust", kuid selles XVI sajandi alguse tähenduses, mida Machiavelli silmas pidas: "ei saa nimetada tubliduseks [virtù] kaaskodanike tapmist, sõprade reetmist, elu ilma truuduse, halastuse ja religioonita" (VIII ptk);

 Eesti keeles 
 Niccolò Machiavelli. Valitseja (IL Principe). Tõlkinud Toivo Tomson // Akadeemia. 1993. Nr 5, lk 1085–1117; nr 6, lk 1309–1341; nr 7 lk 1523–1564.
 Kommenteeritud, tõlkija saatesõnaga tõlge tugines peamiselt väljaandele: Niccolò Machiavelli. Il Principe. Milano: Rizzoli editore, 1950. 109 pp.
 Võrreldes alltooduga on see tõlge toimetatud pigem XX sajandisse kui XVI sajandisse.
 Niccolò Machiavelli. Valitseja. Quentin Skinner. Machiavelli. Tõlkinud Toivo Tomson, Liisi Erepuu. Avatud Eesti Raamat. Tallinn: Vagabund, 2001, 380 lk. EA-77667
 Raamatu esimesel 241 leheküljel asuv kommenteeritud tõlge tugineb umbes kümnele itaaliakeelsele "Il Principe" / "De Principatibuse" tekstiversioonile. Olulisemad tekstidevahelised erinevused on toodud välja osas "Kommentaarid ja märkused" (lk 193–233). Osas "Sõnaseletusi" (lk 235–241) on antud tõlkevasted selle vähem kui 15 000 sõnast koosneva traktaadi mõningatele sõnadele (sh principe, stato, principato, virtù, fortuna, provincia, universalità, università, populo, popolo jne).
 Itaalia keel on "Il Principe" kirjutamisest saati ehk ligi poole aastatuhande jooksul pidevalt edasi arenenud. Muutumises on olnud ka Machiavelli kirjutatud "Il Principe". Algtekstile võimalikult lähedastele versioonidele on eri sajanditel lisandunud tekste, mida on vastava ajastu keelekasutusest lähtuvalt teataval määral kohandatud. Tõlke elektrooniline versioon tugineb enam kui kümnele "Il Principe" itaaliakeelsele versioonile, nii originaaliks pretendeerivatele kui ka moderniseeritud tekstidele. Muu hulgas olgu nimetatud internetist, Niccolò Machiavelli kodulehelt salvestatud "Il Principe" tekst. Nimetatud tekst põhineb lord Arthur Burdi toimetatud "Il Principe" kriitilisel väljaandel, mis omakorda tugineb nn Capo di Lago (1849. a) tekstile, mis on peaaegu samane nn 1813. aasta itaalia tekstiga. A. Burd on samuti kasutanud 1532. aastal Blado toimetamisel ilmunud, 1550. aastal kiriku järelevalve all ilmunud ning 1848. aasta Polidori toimetatud "Il Principe" tekste. Kõrvuti eelnimetatutega on "Il Principe" tõlkimisel kasutatud veel 1905., 1950. ja 1987. aasta tekste ning mitmeid itaaliakeelseid "Il Principe" versioone Internetist, sealhulgas Milano ülikooli FTP-serveris asuvat (asunud?) elektroonilist teksti. Tõlke ümbertöötatud ja pidevalt täiendatav versioon sisaldab viiteid "Il Principe" meie päevini säilinud versioonide (olulisematele) omavahelistele erinevustele, tekstitõlgenduslikke ja ajalooalaseid kommentaare ning on lingitud paralleelselt itaaliakeelse tekstiga.
 Viited 

 Välislingid 

 Valitseja / Il Principe, teose arhiveeritud eesti- ja itaaliakeelne versioon.
 Wikimedia. Wikimedia Itaalia. Il Principe. Itaaliakeelne leht teose ladina- ja itaaliakeelsete pealkirjade ja itaaliakeelse tekstiga. Wikisourceist leiab huviline ka teose mitmeid versioone inglise, saksa, prantsuse, vene jt keeltes.
 Machiavelli – Scheda Machiavelli lühibiograafia ja "Valitseja" itaaliakeelne tekst
 Il Principe ibiblio digitaalses raamatukogus. (Itaalia keeles.)

Kategooria:Poliitika
Kategooria:Filosoofiateosed
Kategooria:Sõjandus