Ilmar Sikemäe

Ilmar Sikemäe (sündinud Helmut-Hugond Bötker; 18. detsember 1914 – 25. juuli 1998) oli eesti kirjanik. 

Eesti kultuurilukku on ta jäänud eelkõige olukirjelduste kogumikuga „Kirjad Vargamäelt“ (1962).

Tema teoste hulgas on ka lühiproosakogumik "Sada lugu" (1979). 

Sikemäe õppis Tallinna 26. algkoolis ja lõpetas 1935. aastal Gustav Adolfi gümnaasiumi. Seejärel töötas ta mõned aastad arveametnikuna ning ajakirjanikuna. 1941. aastal mobiliseeriti ta Punaarmeesse. 
Sõja-aastatest pärineb Sikemäelt rindeluuletusi. Ta oli aastatel 1945–1990 NLKP liige. 

Sõjajärgsetel aastakümnetel töötas Sikemäe mitmetel kirjanduslikel ametipostidel ajakirjandusväljaannete toimetustes.

Ta oli ajakirja Looming toimetaja ja Eesti Kirjanike Liidu konsultant. 

Ta oli Anton Hansen Tammsaare suurromaani „Tõde ja õigus“ peamise antagonistist tegelase, Oru Pearu prototüübi Jakob Sikenbergi tütrepoeg.

 Tunnustus 
 1980 – A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia ("Kirjad Vargamäelt")

 Välislingid 


Kategooria:Eesti kirjanikud
Kategooria:Eesti NSV Kirjanike Liidu liikmed
Kategooria:8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Kategooria:Metsakalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1914
Kategooria:Surnud 1998