Hiiu-Kärdla kalevivabrik

Hiiu-Kärdla kalevivabrik (saksa keeles Dago-Kertelsche Tuchfabrik) oli Eesti vanemaid tekstiilitööstuse suurettevõtteid, mis tegutses Hiiumaal aastail 1829–1941 (sellest Kärdlas 1830–1941).

Vabriku nimi
Pärast vabriku asutamist töötas ettevõte aastatel 1829–1874 nime K. u. E. Ungern-Sternberg all. 1874. aastal muudeti kalevivabrik osaühisuseks Dago-Kertelsche Tuchfabrik. 1918. aastal nimetati ettevõte Hiiu-Kärdla Kalevivabriku Osaühisuseks. 1934. aastal nimetati ettevõte Hiiu-Kärdla kalevivabriku osaühisus K. ja E. Ungern-Sternberg ja 1937. aastal Hiiu-Kärdla Kalevivabriku Osaühisuseks. 
pisi|Kalevivabriku elamu (kultuurimälestis nr 2357923579 Kalevivabriku elamu Kärdlas Vabrikuväljak 2, Kultuurimälestiste register) Kärdlas Vabrikuväljak 2
pisi|Kalevivabriku elamu (kultuurimälestis nr 2358023580 Kalevivabriku elamu Kärdlas Vabrikuväljak 2a, Kultuurimälestiste register) Kärdlas Vabrikuväljak 2a
pisi|Kalevivabriku elamu (kultuurimälestis nr 2358123581 Kalevivabriku elamu Kärdlas Vabrikuväljak 4, Kultuurimälestiste register) Kärdlas Vabrikuväljak 4
pisi|Kalevivabriku elamu kelder (kultuurimälestis nr 2358223582 Kalevivabriku elamu kelder Kärdlas Vabrikuväljak 4, Kultuurimälestiste register) Kärdlas Vabrikuväljak 4
pisi|Kalevivabriku elamu (kultuurimälestis nr 2358323583 Kalevivabriku elamu Kärdlas Vabrikuväljak 6, Kultuurimälestiste register) Kärdlas Vabrikuväljak 6. Selles majas tegutses pikka aega Rudolf Tobiase nimeline Kärdla Muusikakool
1940. aastal ettevõte natsionaliseeriti771. Natsionaliseerimisele kuuluvad tööstusettevõtted, Riigi Teataja nr 81, 26. juuli 1940 Riigivolikogu otsusega pankade ja suurtööstuste natsionaliseerimisest ning Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu 17. detsembri 1940. aasta otsusega nimetati Hiiu-Kärdla kalevivabrik ümber käitiseks Hiiu-Tekstiil.

Kalevivabrik
Kalevivabrik asutati 1829. aastal kohaliku meriinovilla töötlemiseks Ungern-Sternbergide suguvõsast Peter Ludwig Konstantin von Ungern-Sternbergi ja Eduard von Ungern-Sternbergi poolt Hiiumaal Suuremõisas Tallinna kaubamaja Clayhills & Co finantstoel. Enne seda sunniti Kärdla aladel asunud rootslased teopäevade ja maksude suurendamisega sealt lahkuma. Kärdlas olnud 32st rootslaste talust jäi alles viis, lahkujate uuteks elukohtadeks said Vormsi saar, Noarootsi, Riguldi ja Haapsalu. Rootslaste Kärdla asemele rajasid Ungern-Sternbergid Kärdla karjamõisa.

1830. aastal kolis vabrik Kärdlasse, kus 1830. aastal töötas 210 töölist, 1833. aastal oli vabriku arvel 277 hinge, neist 10 inimest mandrilt. 1845. aastal töötas kalevivabrikus kaks auru jõul töötavat nn hunti (masinad, mida kasutati villa kohestamiseks, ühtlustamiseks ning lisandite ja ketruseks kõlbmatute kiudude eraldamiseks), 15 kraasimismasinat, 2 eelketrajat, 19 inim- ja 20 auru jõul töötavat ketrusmasinat ning vanutus- ja viimistlusmasinad. Töölisi oli vabrikus koos meistritega 460 inimest. 1858. aastal oli Kärdla vabriku all juba 783 hinge ja peale selle Kärdla mõisa all 182 hinge, seega kokku 965 inimest.Leo Tiik. Märkmeid Kärdla ajaloost. Nõukogude Hiiumaa nr 111, 21. september 1989. Lk 3

1835. aastal eraldati vabrikule ruutverst maad Kärdla (vabriku)valla (Kärdla mõis) moodustamiseks ning määrati vabriku direktoriks Kärdla parun Robert Eginhard von Ungern-Sternberg, kes oli kuni oma surmani 1898. aastal vabriku direktor. 

Vabriku toodang oli lisaks kalevile ka lõng. Toodangust umbes pool turustati Läänemere kubermangudes, ülejäänud osa Peterburis, Moskvas, Ukrainas ja [[Soome suurvürstiriik|Soome]s].

1870. aastal toimus vabrikus tulekahju ja vabrik põles maha, vabrik ehitati uuesti üles ja kolm aastat hiljem jätkati tootmist aga juba uues hoones. 1874. aastal muudeti vabrik aktsiaseltsiks, mida juhtis peadirektor. Sageli oli selleks Ernst Otto Adam von Ungern-Sternberg (1850–1928). 

1908. aastal sattus vabrik majandusraskustesse ja anti rendile osaühingule Narva Kalevivabrik, vabriku direktoriks määrati Theodor Viktor Peltzer. Vabrikus algas Peltzerite ajajärk, mis kestis kuni vabriku tegevuse lõpuni.

1915. aastal evakueeriti vabrik osaliselt Venemaale. 1920. aastal toimus esimene aktsionäride koosolek pärast Esimest maailmasõda ja vabrikudirektoriks määrati Hans Peltzer (19. aprill 1891 – 18. detsember 1952), kes oli Theodor Viktor Peltzeri vanalelle poeg. 1920–1930. aastail tööstus kiratses. Nõukogude okupatsiooniga vabrik riigistati, vabriku nimeks sai Hiiu Tekstiil ning seda juhtis Karl Hollak (29. aprill 1898 – 19. aprill 1945).

Vabriku-, jahu-, villa- ja saeveski hooned süüdati punaarmeelaste poolt 15. oktoobril 1941 ja need hävisid. Säilinud on vabrikuametnike elamuid ja vanu töölismaju.

 Kalevivabriku elamud 
1844. aastal hakkas vabriku asutaja pojapoeg Robert Eginhard von Ungern-Sternberg (1813–1898) töölistele majade ehitamiseks andma laenu ning sellest ajast kujunes Kärdla välisilme teistest toonastest Eesti tööstusasulatest erinevaks. Seal olid töölisbarakkide asemel väikesed eramajad tillukestel kruntidel. Neljakorruseline vabrikuhoone asus vabrikuhoovi lõunaservas Nuutri jõe kaldal. Vabriku süda moodustas tänase Kärdla Vabrikuväljaku. Vabrikuõue lääneserva sulges direktori maja – praegune Pikk Maja, kus asub Hiiumaa Muuseum. Väljaku põhjaservas on tänaseni säilinud 4 ühekorruselist puust eramut ehk meistrite maja kõrgematele ametnikele, majade juures olid suured aiad. Vabrikuväljaku idaservas asus 1970. aastate lõpuni sammastega maja ehk Suvemõis. Vabriku algusaastatel oli see direktori maja.

 Tööliste arv 
aastal 1845 – 450,
aastal 1913 – 600,
aastal 1917 – 448
aastatel 1920–1930 – 300–400

 Kalevivabriku majad Kärdlas 

pisi|Kärdla kalevivabriku monument. Kujur Mati Karmin, 1985)
 Vaata ka 
Kärdla

 Viited 

Välislingid

Kohvilõhnapilved ümber Kärdla vabriku
Hiiu-Kärdla Kalevivabriku Osaühisus
Kärdla Kalevivabriku ajaloost

Kategooria:Kärdla ajalugu
Kategooria:Hiiumaa ajalugu
Kategooria:19. sajand Eestis
Kategooria:Eesti tekstiilitööstusettevõtted
Kategooria:Eesti endised ettevõtted
Kategooria:Venemaa Keisririigi ettevõtted