Jevgeni Klimovitš

Jevgeni Klimovitš (Евгений Константинович Климович; 24. jaanuar 1871 Vitebski kubermang – 1932 Pančevo, Jugoslaavia) oli Venemaa Keisririigi (poliitilise politsei ohranka) ja Politseidepartemangu riigiametnik, sõjaväelane (jalaväekindral) ja Venemaa valgekaartliku liikumise tegelane.

Jevgeni Klimovitš oli pärit Vitebski kubermangu aadlike seast, lõpetas Polotski kadetikorpuse.

Karjäär
 1891 – lõpetas Esimese Pavlovi sõjaväekooli, 1. järgu tulemustega. Suunati sõjaväeteenistusse Kaasani 69. jalaväepolku;
 1892 – teenis 4. sapööribrigaadis, edutati 2. brigaadi adjutandiks;
 1895 – ülendati alamporutšikuks;
 1898 – komandeeriti teenistuse jätkamiseks Sandarmi Üksikkorpusse, teenis Volõõnia kubermangu sandarmivalitsuse ülema adjutandina;
 1899 – ülendati staabikapteniks (staabirittmeister);
 1901. aastast rittmeister, Poola Suurvürstiriigi Petrokovski kubermang sandarmivalitsus ülema asetäitja Modžievo piirkonnas ja piiripunktis;
 1903. aastast Poola Suurvürstiriigi / Visla-äärne piirkond Sileesia vojevoodkonna Będzini maakonna sandarmivalitsuse ülem
 1904. aastast Vilno kubermangu sandarmivalitsuse ülem; 
 1905. aasta juunist ka Vilno politseimeistri ülesannetes, kus talle 27. oktoobril korraldati atentaat, mille käigus pommiplahvatuse tulemusena sai vigastada jalg, ülendati alampolkovnikuks;
 23. jaanuarist 1906 Moskva Kaitsejaoskonna ülem;
 1907 – ülendati polkovnikuks, alates 7. aprillist Moskva kuberneri abiks;
 1908 – viidi üle teenistust jätkama Sandarmi Üksikkorpuse Staapi;
 1909. aastast Politseidepartemangu viitsedirektor ja Politseidepartemangu Eriosakonna (poliitilise politsei keskasutus) juhataja;
 26. detsembrist 1909 Kertš-Jenikali linnapea;
 1913 – ülendati kindralmajoriks. Rostov Doni ääres linnapea;
 14. veebruarist 1916 kuni 15. septembrini 1916 Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangu direktor;
 15. septembrist 1916 esitati valitseva senati liikmeks;
 Pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni toimunud Venemaa Ajutise Valitsuse Ajutise Valitsuse Erakorralise Uurimiskomisjoni tegevuse lõppu põgenes Petrogradist Lõuna-Venemaale, kes osales Venemaa kodusõjas kindraladjutant Mihhail Vassiljevitš Aleksejevi juhitud Vabatahtlike armees.
 1920. aasta maist tegutses Venemaa valgekaartliku liikumise juhi Peter von Wrangelli juures Lõuna-Venemaa Relvajõud Eriosakonna (vastuluure) ülemana;
 1920. aasta novembris pärast Peter von Wrangelli juhitud valgekaartlike vägede lüüasaamist Krimmis evakueerus Jugoslaaviasse, 
Pärast 1920. aastat osales Peter von Wrangelli juhitud Vene Üldsõjalise Liidu tegevuses vastuluureülemana (Operatsioon Trust).
Jevgeni Klimovitš suri 5. juunil 1930 Serbia linna Pančevo haiglas.

Tunnustus
 1906 – Püha Vladimiri 4. järgu orden
1906. aastal ordeniga autasustamise esildise teinud Moskva linnapea A. Reinbot tõi Klimovitši erakorralise autasustamise alusena Klimovitši teeneid:

 1909 – Püha Vladimiri 3. järgu orden
 1915 – Püha Stanislavi 1. järgu orden

Isiklikku
Jevgeni Klimovitši abikaasa oli Jekaterina Petrovna Tjutševa, neil oli 1905. aastal sündinud poeg Boriss Klimovitš.

Viited

Kategooria:Venemaa keisririigi senaatorid
Kategooria:Venemaa keisririigi sõjaväelased
Kategooria:Püha Vladimiri III klassi ordeni kavalerid
Kategooria:Püha Vladimiri IV klassi ordeni kavalerid
Kategooria:Püha Stanislavi I klassi ordeni kavalerid
Kategooria:Sündinud 1871
Kategooria:Surnud 1932