Saare-Lääne piiskop

Saare-Lääne piiskop (keskajal tegelikult Saaremaa piiskop, ladina episcopus Osiliensis) oli Saare-Lääne piiskopkonna ilmalik ja vaimulik valitseja 13.–16. sajandil.
Esimene Saare-Lääne piiskop astus ametisse 1228. aastal, kui piiskopkond pärast Saaremaa vallutamist rajati. Kuid Liivimaal alanud sisesegaduste ajal kadus mõneks ajaks ka Saare-Lääne piiskopi ametikoht, mis taastati alles 1234. aastal. 24. veebruaril 1236 käskis paavst Gregorius IX, Riia piiskopil loovutada Saaremaa Saare-Lääne piiskopile. Seejärel suutsid piiskopid oma võimu stabiliseerida, resideerides esialgu Lihulas, seejärel Vana-Pärnus ja alates 1263. aastast Haapsalus. Alates 14. sajandist resideerisid piiskopid tihti ka Kuressaares. Saare-Lääne piiskopid ei kuulunud reeglina Saksa ordu koosseisu ning ajasid üpris iseteadlikku poliitikat. Orduga kõige tihedamalt seotud oli Winrich von Kniprode 14.–15. sajandi vahetusel.

15. sajandil toimusid Saare-Lääne piiskopitooli ümber sagedased vaenused, aastatel 1431–1468 oli kohale ikka kaks kandidaati. Tülisse sekkusid ka Liivimaa ordu ja Taani kuningas.

16. sajandi alguses nõrgenes Saare-Lääne piiskopi positsioon oluliselt, kuna 1524. aastal laiendati tunduvalt kohalike aadlike privileege. Nad said kapiitli kõrval piiskopivalimisel osaleda ja mitteaadlikel keelati toomkapiitli liikmeks saada. Vastuolud piiskopi ja aadlike vahel tõid kaasa Saare-Lääne vaenuse, seejärel suutis piiskop Johann von Münchhausen oma võimu tunduvalt tugevdada. Viimaseks Saare-Lääne piiskopiks oli hertsog Magnus, kes saabus Saaremaale 1560. aastal ning jäi sealsest võimust ilma 1572. aastal, mil Saaremaa liideti Taani kuninga valdustega.

 Ametinimetus 

Piiskop Gottfriedi ametinimetus oli "Saaremaa piiskop" (episcopus Osiliensis). Piiskop Heinrich I asus 10. septembril 1234 ametisse kui "Saaremaa ja Läänemaa piiskop" (Episcopus Osilie et Maritime), kuid 10. novembril 1234 märgib paavsti legaat Modena Wilhelm "Saaremaa piiskopkonda" (ecclesiam Osiliensem) ja hiljem on ta peamiselt tituleeritud kui "Saaremaa piiskop". Paavst Aleksander IV otsuse alusel nimetati piiskoppi 13. jaanuarist 1260 tolleaegsetes allikates ametlikult "Saaremaa piiskopiks". 

19. sajandil hakkasid baltisaksa ajaloolased kasutama mõistet Bischof von Ösel-Wiek, mis eesti keelde tõlgiti kui "Saare-Lääne piiskop".

Saare-Lääne piiskopid
Saare-Lääne piiskoppide loend loetleb keskaegseid Saare-Lääne piiskoppe aastatel 1228–1572.

 Ametiaeg Nimi Märkused 1228–1229 Gottfried  1229–1234 Interregnum  1234–1260 Heinrich I   1262–1285 (?) Hermann I   1285/1290 (?)–1294 Heinrich II    Interregnum  1294/1297–1307/1310 (?) Konrad I   1310–1321 Hartung   1322–1337 Jakob   1338–1362 Hermann II Osenbrügge   1363–1374 Konrad II   1374–1381 Heinrich III   1381–1383 Interregnum  1383/1385–1419 Winrich von Kniprode  1420–1423 Caspar Schuwenflug  1423–1432 Christian Kuband  1432–1438 Johannes I Schutte  1438/1449–1458 Ludolf Grove "Vanem piiskop" Saaremaal ja Hiiumaal 1449–1457, Saare-Lääne piiskop 1457–1458 1439/1449–1457 Johannes II Creul "Noorem piiskop" Läänemaal ja Hiiumaal 1449–1457 1458–1471 Jodokus Hoenstein  1458–1468 Johann Vatelkanne Elekt, pretendent piiskopitoolile 1471–1491 Peter Wetberg  1492–1515 Johannes III Orgas  1515–1527 Johannes IV Kyvel  1528–1530 Georg von Tiesenhausen  1530/1532–1541 Reinhold von Buxhoeveden  1532–1536 Wilhelm von Hohenzollern Pretendent piiskopitoolile 1542–1560 Johannes V von Münchhausen  1560–1572 Holsteini hertsog Magnus Elekt, protestant

Kirjandus
Leonid Arbusow vanem. Livlands Geistlichkeit [4. osa]. 1913, lk 322.
Madis Maasing, Kuidas saadi ja kuidas ei saadud Saare-Lääne piiskopiks, Läänemaa Muuseumi toimetised = Proceedings of Läänemaa Museum, Number 23, July 2021
Kategooria:Saare-Lääne piiskopkond
Kategooria:Eesti ajaloo loendid