Armeenlaste genotsiid

Armeenlaste genotsiidiks või Armeenia genotsiidiks (armeenia: Հայոց Ցեղասպանություն) nimetatakse Osmanite riigi armeenlastest elanike süstemaatilist hävitamist ja deporteerimist Esimese maailmasõja päevil (aastatel 1915–1917). Samal ajal langesid rünnaku alla teisedki etnilised grupid, sealhulgas assüürlased ja kreeklased. Genotsiidis hukkunute arvu hinnatakse enamasti u 1,5 miljonile On ka hinnanguid, mille kohaselt hukkus 700 000, teistel hinnangutel aga 1 800 000..

Eestist pärit baltisakslasest misjonär Hedwig Büll päästis genotsiidi ajal tuhandeid armeenia orbe.
pisi|Mälestustahvel Haapsalus Kooli tänav 5
Genotsiidi kirjeldus

Vaated Armeenia genotsiidile
Türgi seisukoht
Türgi ametliku ajalookäsitluse kohaselt toimus Esimese maailmasõja ajal ja järel endise Osmani impeeriumi aladel rahvusgruppide vaheline vaenutegevus, kus hukkus 300 000 – 500 000 armeenlast ning vähemalt sama palju türklasi, kelle tapmisele olevat aidanud kaasa armeenlased ja venelased.

Türgi ja Aserbaidžaan eitavad tänini keskvõimu korraldatud genotsiidi asetleidmist. Türgi kohtuvõimud on mõistnud armeenlaste genotsiidist kõnelnutele karistusi põhiseaduse artikli 301 järgi, mis keelab "türkluse solvamise". Esimene ebapatriootlikus käitumises süüdimõistetu oli armeenia päritolu ajakirjanik Hrant Dink, kes hiljem mõrvati. Sama paragrahvi alusel lubati 2006. karistada ka Nobeli kirjandusauhinna laureaati Orhan Pamuki, kes väljendas soovimatuid vaateid Šveitsi ajakirjale antud intervjuus.

Vaated rahvusvahelises poliitikas
Mitmed riigid on tunnistanud 1915. aasta sündmused genotsiidiks või seda kaalunud. Esimesena tunnistas Armeenia genotsiidi Uruguay 1965. aastal. Hiljem on seda teinud muuhulgas Küpros (1982), Argentina (1985), Armeenia (1988), Venemaa (1995), Kanada (1996), Kreeka (1996), Prantsusmaa (1998), Belgia (1998), Itaalia (2000), Vatikan (2000), Liibüa (2000), Šveits (2003), Holland (2004), Slovakkia (2004), Poola (2005), Leedu (2005), Saksamaa (2005), Venezuela (2005), Tšiili (2007), Rootsi (2010), Boliivia (2014), Austria (2015), Brasiilia (2015), Bulgaaria (2015), Luksemburg (2015), Paraguay (2015), Süüria (2015), Tšehhi (2015) ning 44 USA osariiki 50-st. Genotsiidi on hukka mõistnud ka Ülemaailmne Kirikute Nõukogu (1995), Euroopa Parlament (1998), Euroopa Nõukogu (1987) ja ÜRO Inimõiguste Komisjon (1979). Belgias, Šveitsis ja Prantsusmaal on armeenlaste genotsiidi eitamine kuulutatud kuriteoks.

Rootsi parlament kiitis 11. märtsil 2010 vaatamata valitsuse vastuseisule ühe enamhäälega heaks resolutsiooni, milles tunnistas armeenlaste ja teiste etniliste rühmade vastu toime pandud genotsiidi 1915. aastal Osmani impeeriumi lagunemise ajal. Parlamendi otsuse järel kutsus Türgi koju oma suursaadiku Rootsis ja tühistas peaministri Recep Tayyip Erdogani Rootsi-visiidi. Märtsis 2010 nimetas toimunut oma otsuses genotsiidiks ka USA esindajatekoja väliskomisjon. Kongressi mittesiduv resolutsioon kutsus president Barack Obamat üles tagama, et USA välispoliitika peegeldaks arusaamist genotsiidist ja nimetaks massitapmist nii ka oma aastaraamatus. Pikka aega mõistis USA armeenlaste tapmise hukka, kuid Türgiga sidemete säilitamiseks hoidus nimetamast seda genotsiidiks. BBC-le antud intervjuus Rootsi ja USA parlamentide otsuseid kommenteerides ähvardas Türgi peaminister Recep Tayyip Erdogan saata riigist välja sealsest 170 000 armeenlasest need 100 000, kes pole Türgi kodanikud. USA Kongress tunnistas genotsiidi ametlikult 2019. aastal, mil Senat varem korduvalt takerdunud resolutsiooni lõpuks heaks kiitis; Esindajatekoda võttis sarnase resolutsiooni vastu juba varem. Kongressis vedas resolutsiooni vastuvõtmist Robert Menendez (senati välissuhete komitee kõrgeim demokraat); resolutsiooni vastuvõtmist olid takistanud Trumpi liitlastest vabariiklased.USA kongress tunnistas ametlikult armeenlaste genotsiidi ERR, 12.12.2019 (vaadatud 13.12.2019).

Prantsuse parlamendi saadikutekoda kiitis vastava seaduseelnõu heaks detsembris 2011, senat 23. jaanuaril 2012.. Valerie Boyeri esitatud eelnõu kohaselt saab Armeenia genotsiidi eitajat karistada üheaastase vangistuse ja 45 000 euro suuruse rahatrahviga. "Me mõistame selle otsuse jõuliselt hukka, see on näide vastutustundetusest," kirjutas Türgi välisministeerium sellele järgnenud avalduses. "Türgi on valmis astuma kõiki vajalikke samme selle ebaõiglase otsuse vastu, mis muudab põhilised inimlikud väärtused ja ühiskondliku südametunnistuse mittemillekski." Välisministeeriumi väitel mõjutasid Prantsusmaa otsust lähenevad presidendivalimised, kus senine Prantsuse president Nicolas Sarkozy lootis saada 500 000 armeenlase hääled. Türgi parlamendi väliskomitee esimehe Volkan Bozkıri sõnul "Prantsusmaa avas musta lehekülje oma ajaloos". Türgi suursaadik Prantsusmaal Tahsin Burcuoğlu teatas, et otsus võib põhjustada suhete totaalse katkestamise kahe riigi vahel. Türgi peaminister Recep Tayyip Erdoğan süüdistas omakorda Prantsusmaad Alžeerias 1945. aasta järel toime pandud genotsiidis. Türgi kräkkerite rühmitus AyYildiz on kättemaksuks rünnanud Prantsuse veebisaite ning lubanud rünnakuid jätkata. Armeenia hinnangul tugevdab Prantsusmaal vastu võetud seadus aga inimsusvastaste kuritegude ärahoidmise mehhanisme.

Armeenia genotsiidi tunnistamist on arutanud ka Iisraeli parlamendi hariduskomisjon.

Vastuolud suhtumises sellesse sündmusse on üks probleeme Türgi integreerumisel Euroopa Liitu.

Vaated Eestis
Enamik Eesti poliitikuist pole sel teemal kindlat seisukohta võtnud. Armeeniat on sel teemal toetanud Riigikogu IRL-i fraktsiooni liige Mart Nutt, Isamaaliidu endine peasekretär Aimar Altosaar ja Eesti armeenlasest poliitik Rafik Grigorjan. Armeenia seisukohti on kajastatud ka välispoliitilises ajakirjas Maailma Vaade, mis Eestist valitud Euroopa Parlamendi liikme Tunne Kelami sõnul selgitab "rahvusvahelise elu probleeme ja arenguid eriti Euroopa Parlamendi vaatevinklist".

Tallinna Tehnikaülikooli professor Lembo Tanning avaldas 2005. aastal Tallinnas Armeenia seisukohti peegeldava raamatu "Armeenia probleem".

2005. aastal avaldasid Eestis elavate aserite organisatsioonid (Eesti Aserbaidžaani Kogukond, Eesti Aserbaidžaani Kultuurikeskus "Ajdan", Balti Kaukaasia selts ja Eesti Aserbaidžaani ühing) protesti Eesti ühiskonnategelaste osalemise vastu 16. aprillil 2005 Tartus armeenlaste korraldatud konverentsil "Armeenia rahva genotsiid Türgis – 90". Pöördumises kardeti rahvussuhete pingestumist Eestis ning Eesti ja Türgi suhete halvenemist.

2011. aastal lavastas Madis Kalmet Tallinna Linnateatris Ameerika näitekirjaniku Richard Kalinoski näidendi 1915. aasta genotsiidi teemal "Koletis kuu peal", mis kirjeldab sündmusi noore armeenia abielupaari vaatenurgast ning mille lavaletoomist Saksamaal püüdis Türgi valitsus takistada. Eesti Ekspressile antud intervjuus lausus Kalinoski, et "Türgi-poolne genotsiidi salgamine" on "avatud haav paljude Ameerika armeenlaste jaoks". Tallinna väärtfilmikinos Artis näidati 2010. aastal Eesti Armeenia Noorte Liidu toetusel Armeenia genotsiidi teemalist Itaalia filmi "Lõopesa" ("La masseria delle allodole", režissöörid Paolo ja Vittorio Taviani.)

2005. aastal avaldas Ankaras tegutsev Strateegiliste Uuringute Keskus ka Türgi seisukohti kajastava eestikeelse raamatu.

Kirjanduses
Armeenia genotsiidi teemat on käsitlenud mitme maa kirjanike teosed. Neist tuntumate sekka kuuluvad Atom Egoyani "Ararati", ka eesti keelde tõlgitud Kurt Vonneguti "Sinihabe" ja Elif Şafaki "Istanbuli sohilaps".

Filmis
Armeenia genotsiidi 100. aastapäevaks valmis Svante Lundgreni dokumentaalfilm "Päästekaart" (2015).

 Viited ja märkused 

Välislingid
 Mart Nutt "Armeenia genotsiid" Go Reisiajakiri, 2010, Brigitta Davidjantsi raamatu "Ida läänepiiril" ainetel
 Rafik Grigorjan "Genotsiidi tunnistamine on iga riigi ja iga inimese südametunnistuse asi" Kesknädal, 14. aprill 2010
 Kaarel Kaas "Veretu lagunemise müüt" Diplomaatia
 Anne Rovan, Génocides : la députée à l'origine du texte menacée, Le Figaro, 26. detsember 2011
 "Armeenia kuulutas pühakuteks türklaste mõrvatud poolteist miljonit armeenlast" ERR, 24. aprill 2013
 "Hille Hanso: Türgit takistab Armeenia ees vabandamast rahvuslik uhkus" ERR, 24. aprill 2013

Kategooria:Armeenia ajalugu
Kategooria:Inimsusvastased kuriteod
Kategooria:Türgi ajalugu