Zelia Aumere

Zelia Aumere (kodanikunimi Zelia Uhke, sünninimi kuni 29. detsembrini 1936 Zelia Anton; 4. märts 1919 Tallinn – 13. august 1998 Solna, Rootsi) oli viiuldaja ja pedagoog.

Sai tuntuks lapsena koos vend Hubert Aumerega esinedes. Lõpetas aastal 1937 Tallinna Konservatooriumis Johannes Karl Paulseni viiuliklassi, täiendas end aastal 1942 Salzburgis Váša Příhoda juures.

Põgenes aastal 1944 Rootsi, mängis Rootsi Raadio Sümfooniaorkestris ja Otto Kyndeli keelpillikvartetis. Oli 1940.–1950. aastail Põhjamaade kontserdiagentuuride nõutavamaid soliste (andes soolokontserte paljudes maades). Osales 1958 ja 1959 stipendiaadina Luzernis Wolfgang Schneiderhani meistrikursustel ja mängis festivaliorkestris, töötas aastatel 1959–1966 Luzerni konservatooriumi õppejõuna. Aastast 1966 töötas Stockholmis viiuliõpetajana. Oli mitme helilooja, sealhulgas Eduard Tubina teoste esmaesitajaEE 14. köide lk. 29.

 Isiklikku 
Tema isa Jakob Aumere oli viiulimeister, vend Hubert Aumere oli viiuldaja, vend Edmund Aumere oli näitleja ja vend Harry Aumere oli kergejõustiklane ning treener. Abikaasa Rein Uhke oli kirikuõpetaja.

 Viited 

Kategooria:Eesti viiuldajad
Kategooria:Eestlased Rootsis
Kategooria:Stockholmi Metsakalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1919
Kategooria:Surnud 1998