Lembit Aaslav-Kaasik

Lembit Aaslav-Kaasik (6. märts 1930 Tartu – 17. aprill 2025 Laoküla) oli eesti veemootorisportlane, Euroopa meister (2001) ja maailmarekordi (1972) püstitaja. 

Ta on lõpetanud Pärnu Merekooli nr 2 motoristina, Eesti NSV Kalatööstuse Pärnu merekooli 1955. aastal, töötas aastast 1957 DOSAAF Tallinna vetelpäästejaamas Pirital tuuker-motoristina ja aastail 1964 -1996 Noorte Meremeeste Klubis laevamehaanikuna ning juhendas samas 1966. aastast veemotoringi.

Ta on valmistanud võidusõidupaate, eriti tuntud oli ta võidusõidupaatide sõukruvide ehk vintide valmistajana, isa tööd jätkab noorim poeg Erik Aaslav-Kaasik ettevõttes LAK Propellers.

Sportlasena
pisi|Lembit Aaslav-Kaasik õppelaeva Tallinn masinaruumis 1982. aastalFoto: Jaan Künnap
Ta hakkas veemootorispordiga tegelema 1957. aastal. 

Ta tuli aastatel 1959–1987 30 korda Eesti NSV meistriks ning kuulus aastatel 1958–2005 Eesti NSV ja Eesti koondisse. 

Ta sai Nõukogude Liidu meistrivõistlustel viis kuld-, kolm hõbe- ja kaks pronksmedalit. 

2000. aastal võitis ta O-125 klassi maailmameistrivõistlustel hõbemedali ning tuli samas võistlusklassis 2001. aastal Euroopa meistriks. Veel 2005. aastal osales ta 75-aastaselt Tallinnas Harku järvel toimunud O-125 klassi maailmameistrivõistlustel ja sai 16. koha.

Rekordeid
Ta on esimene eestlane, kes ületas vee peal kiiruse 100 km/h (1966, O-175 klass, 101,694 km/h). 

Ta püstitas esimese eesti veemotosportlasena maailmarekordi (Lipetskis 1972, O-250 klass, 99,96 km/h, 10 miili sõit) ning mitmes võistlusklassis kokku 17 Eesti NSV ja Eesti ning 3 Nõukogude Liidu rekordit.

Treenerina
Ta on töötanud treenerina 1958. aastast. Tema õpilasi: Maie, Ahto, Uku, Erik Aaslav-Kaasik ja Lembit Aaslav-Kaasik juunior ning Vello Lehtma, Urmas Sepp, Urmas Mägi, Rivo Jõõras ja Alo Näks.  

Tema õpilane Toomas Mets püstitas 1975. aastal maailmarekordi ja tuli 2005. aastal maailmameistriks. 

Liikmesus
Kuulunud Nõukogude mereväe klubidesse, ALMAVÜ-sse ja Eesti Vetelpäästeühingusse.
1967–2007 Veemotoliidu juhatuse liige 
1991 Tallinna Veemotoklubi kommodoor 

Tunnustus
1967 aumeistersportlane
1976 NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane
1976 Eesti NSV teeneline treener
2000 Eesti parim veemotosportlane 
2001 Eesti parim veemotosportlane
2008 Eesti Kultuurkapitali elutöötoetus 
2018 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema abikaasa aastatel 1957–1966 oli veemotosportlane Maie Aaslav-Kaasik. Neil on tütar Ingrid.

Lembit Aaslav-Kaasiku teisest abielust on tütar ning pojad Ahto ja Uku, pojad on isa jälgedes samuti veemotosportlased, niisamuti pojatütar Sanna.

Tema kolmas abikaasa Eve Aaslav-Kaasik on tegutsenud veemoto võistlustel kohtunikuna, nende pojad on veemotosportlased Erik ja Lembit.

Viited

 Kirjandus 
"Lembit Aaslav-Kaasik". // Veemoto Eestis 1954 – 2003. Koostanud Vahur Joala. Varrak. Tallinn 2003, lk 260–270.
Kaarel Täll. "Valgetähe teenetemärgi kavaler Lembit Aaslav-Kaasik jääb mootorpaatide juurde surmatunnini". Õhtuleht, 5. veebruar 2018.

Välislingid
Lembit Aaslav-Kaasik

Lembit Aaslav-Kaasiku sporditulemused

Kategooria:Eesti veemotosportlased
Kategooria:Eesti NSV teenelised treenerid
Kategooria:Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Kategooria:Sündinud 1930
Kategooria:Surnud 2025