Matti Masing

Matti Masing (sündinud 20. juulil 1953 Tartus) on eesti zooloog ja aktivist, esimene doktorikraadiga nahkhiireteadlane Baltimaades.

Elukäik
Matti Masing lõpetas 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna zooloogina. 1990. aastal kaitses ta Üleliidulise Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudi juures bioloogiakandidaadi väitekirja "Eesti nahkhiired: asurkondade kaasaegne seisund ja kaitse ökoloogilised alused".

Aastail 1971–1983 töötas Matti Masing nooremteadurina Matsalu Riiklikul Looduskaitsealal (nüüdses Matsalu rahvuspargis) ning seejärel, alates 1984. aastast kuni asutuse sulgemiseni septembris 1996, teadurina Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudis Tartus.  Pärast seda tegutseb vabakutselise loodusteadlasena. 

1996. aastast on Matti Masing tegev aktivistina, tehes ettekandeid, osaledes aruteludes, avaldades kirjutisi trükis ja veebis ning filme Youtube'is mitmesugustel ühiskondlikel teemadel. 1998. aastal asutas Masing ühiskonna arendamise, loodusteaduse ja loodusharidusega tegeleva vabaühenduse Sicista Arenduskeskus. 2009–2011 töötas ta Tartu Ülikooli muuseumis kuraatorina.

2016. aastast esineb ta internetis snuukeriõpetajana.

Teadlasena
Masing on uurinud kahepaikseid, roomajaid, mittelendavaid pisiimetajaid, nahkhiiri"Lahemaa looduskeskuses räägib Matti Masing nahkhiirtest" Postimees, 9. aprill 2009 ja suuri maismaalimuseid Eestis ning Euroopas. Ta on juhendanud arvukalt loodushuvilisi ja üliõpilastöid, sh väitekirju. Tema õpilaste hulgas on nahkhiireteadlased Terhi Wermundsen, Lauri Lutsar, Kazimieras Baranauskas, Yrjö Siivonen, Petri Asikainen, Karri Kuitunen ja Tiit Piiskoppel. Ta on korraldanud avalikke üritusi loomastiku uuringute ja kaitse teemadel, esinenud ettekannetega teaduskonverentsidel, läbi viinud loomastiku uurimise ekspeditsioone mitmel pool Euroopas, avaldanud üle 4000 kirjatöö, sh elektroonilises meedias.

Oli 2000. aastal üks eestikeelsete imetajanimede komisjoni (EIK) asutajatest, mis haldab eestikeelsete imetajanimetuste andmebaasi.Eestikeelsete Imetajanimede Komisjon eestikeelsete imetajanimetuste andmebaasi kodulehel (vaadatud 15.05.2025)  Samal aastal asutas Masing Tartu Arenduskoja, mis korraldas avalikke üritusi loodusväärtuste kaitsmiseks Tartu linnas.

Aastal 2012 käivitas ta rahvusvahelise loodusõppe projekti LENA (LEarning NAtural values in Europe). Selles Grundtvigi (Euroopa elukestva õppe ühe programmi) projektis osales viis organisatsiooni neljast Euroopa riigist.

2024. aastal ilmus temalt raamat "Nahkhiirte uurimise ajaloost Eestis (ja mitte ainult)", kus kirjutas enda ja kolleegide tegevusest loodusteaduste vallas viimase poole sajandi vältel.

Nahkhiireuuringud
Matti Masing on Rahvusvahelise Looduskaitseliidu Liigikaitse Komisjoni käsitiivaliste eksperdirühma (IUCN Species Survival Commission Chiroptera Specialist Group) liige aastast 1987 ja muude rahvusvaheliste töörühmade (Nordic Forum for Field Herpetology, European Hedgehog Research Group, EUROBATS Scientific Panel, Livonian Bat Group) liige.

1970. ja 1980. aastail uuris Masing nahkhiirte määramistunnuseid ning kirjeldas uusi kehatunnuseid veelendlase, tõmmulendlase ja habelendlase eristamiseks. Üliõpilastöödena valmisid Matti Masingul lühimonograafiad Eestis elavate lendlaseliikide: Nattereri lendlane, habelendlane, tõmmulendlane ja veelendlane kohta ning 1984. aastal maailma esimene raamat perekonna lendlased (Myotis) kohta.

1978. aastast osaleb ta nahkhiirte uurimises Baltimaades. 1970. ja 1980. aastail osales nahkhiirte rõngastamisel, märgistades Matsalu linnurõngastega eri nahkhiireliike. Selle töö tulemusel saadi andmeid Eestis leiduvate ränd-nahkhiireliikide liikumisulatuse kohta. Koopa-tüüpi talvituspaikades rõngastatud nahkhiired on võimaldanud määrata meie nahkhiirte eluiga, mis ulatub üle 30 aasta. Samal perioodil uuris ta nahkhiirte elutingimusi maa-alustes talvituspaikades, kirjeldades ja eristades keldri-tüüpi ja koopa-tüüpi talvituspaiku. Nendes talvituspaikades määras ta esmakordselt talvituvatele nahkhiirtele kriitilisi temperatuure.

Aastatel 1977–2001 koostas ta ühe Euroopa suurimaist ja täpseimaist pisiimetajate teaduskogudest (üle 5000 eksemplari u 50 liigist). Aastail 2009 ja 2010 toetas selle teaduskogu tööd Tartu Ülikool.

Masing on arendanud ja rakendanud metoodikat nahkhiirte asurkondade seireks nii talvituspaikades kui ka suvistes elupaikades. Aastail 1980–1989 valmistas ta ette nahkhiirte talvituskolooniate kaitse alla võtmist Tallinna ümbruse ja Kagu-Eesti tehiskoobastes. Matti Masingu ja tema kaaslaste uuringute põhjal said 1980. aastate lõpuks põhjalikult kirjeldatud nahkhiirte maa-alused talvituspaigad Eestis, mis olid aluseks nahkhiirte koopakaitsealade loomisele Eestis 1980. aastail. 1980. aastate keskel Kabli rannas ehitatud ja katsetatud nahkhiirte võrepüünis BT-7433 on üks parimaid  automaatpüüniseid nende loomade eluspüügiks. 1992. aastal alustatud nahkhiirte detektoruuringud on aga aluseks nende kaitsele suvistes elupaikades, mille toetuseks koostas veebilehed "Muraste klint" (2012), "Eesti nahkhiirte tähtsad elupaigad" (2019) ja Loodusekoda. 

Ta on edasi arendanud nahkhiirte hääldiagnostikat, mis võimaldab määrata nahkhiireliike nende ultrahelilokatsiooni häälte põhjal. Alates 1992. aastast tegeleb ta nahkhiirte detektoruuringu, sh detektorloenduse metoodika arendamise ja rakendamisega kogu Euroopas, korraldades ühtlasi sellega seotud uuringuid ja loodushariduslikke üritusi.  Alates aastast 2003 hõlmabki Matti Masingu teadustegevus peamiselt nahkhiirte detektoruuringuid, mille jaoks ta koostas ka spetsiaalse kodulehe Bats in Towns (nahkhiired linnades). Ta on uurinud nahkhiiri paljudes Euroopa linnades. Alates 1994. aastast koordineerib ta nahkhiirte riiklikku seiret Eestis.

Aastail 1993–1995 osales ta looduskaitseseaduse (1994) koostamisel ning loomastiku riikliku seire käivitamisel Eestis. Töötas Eesti jaoks välja väikeloomade seire metoodika kahepaiksete, roomajate, nahkhiirte, mittelendavate pisiimetajate ja suurte maismaalimuste kohta ning koostas vastavad kirjalikud juhendmaterjalid.

Aastail 1999–2007 osales ta EUROBATSi nõuandva komitee kohtumistel, nt Stockholmis 1999. aastal esitas ta kava üle-euroopalise nahkhiireuuringute infokeskuste võrgustiku loomiseks.

Detsembris 2001 korraldas Masing Eesti esimese nahkhiireuurimise konverentsi Tartus, mis oli pühendatud rahvusvahelisele nahkhiireaastale.

Töö muude imetajatega
Euroopa uruhiirte (perekond Microtus) uuringud 1990. aastate algul viisid kahe teisikliigi, 46 kromosoomiga põld-uruhiire (Microtus arvalis) ja 54 kromosoomiga kuhja-uruhiire (Microtus levis) eristamisele kolju- ja kehatunnuste põhjal. Masing kasutas selles töös uudset relatiivse diagnostika meetodit, mis võimaldas tal neid teisikliike ära tunda keerukat aparatuuri kasutamata. Neid tunnuseid kasutades oli võimalik ära muuta kuhja-uruhiire teadusnimi, milleks 1995. aastal sai Microtus levis Miller 1908. Nii osutus Eesti olema maailma uruhiirte diagnostikas esirinnas.

Teisikliikide diagnostika valdkonnas uuris Masing ka Euroopa siile, leides uusi määramistunnuseid hariliku siili (Erinaceus europaeus) ja lõunasiili (Erinaceus roumanicus) eristamiseks.

Isiklikku
Matti Masingu vanemad olid loodusteadlased Viktor Masing ja Linda Poots.

Teosed
Masing, M. 1984. Lendlased. Tallinn, Valgus.
Masing, M. 1990. Eesti koopad – nahkhiirte hulgitalvitumise unikaalsed paigad. Tartu, Eesti Teaduste Akadeemia. (vene k)
Darman, P. 1999. Ellujäämise käsiraamat. TEA Kirjastus. (Inglise keelest tõlkinud Matti Masing ja Kristina Pai) 
Masing, M. 1999. Taxonomy and status of wild mammals in Estonia, 1945–1994". Tartu, Sicista.
Masing, M. 2002. Juhiseid nahkhiirte määramiseks nahkhiiredetektori abil. Rmt: MacDonald D.W. & Barrett, P. Euroopa imetajad. Tõlge eesti keelde. Eesti Entsüklopeediakirjastus, [Tallinn], lk 46–49. 
Masing, M. 2004. Pisiimetajad – kaitset vajavad pisiimetajad Eestis (raamatu e-versioon). 
Meschede, A. [2005]. Nahkhiired metsades. [Sicista AK] (Matti Masing: tõlge inglise keelest ja pt "Nahkhiired Eesti metsades")
Mitchell-Jones, A.M., Bihari, Z., Masing, M. & Rodrigues, L. 2007. Protecting and managing underground sites for bats. EUROBATS Publication Series No. 2 (English version). UNEP/EUROBATS Secretariat, Bonn, Germany. 
Masing, M., Keppart, V. & Lutsar, L. 2008. Action Plan for the Conservation Management of Bats 2005–2009. – Eesti ulukid, 10a. Estonian Theriological Society. Tartu.
Masing, M., Keppart, V. & Lutsar, L. 2008. Tegevuskava nahkhiirte kaitse korraldamiseks aastaiks 2005–2009. – Eesti ulukid, 10. Eesti Terioloogia Selts. Tartu.
Suba, J. & Masing, M. 2011. Siksparni, Nahkhiired, Letuchie myshi, Bats. DVD. Projekt "Tagasi loodusesse".
Masing, M. 2015. Eesti nahkhiired. Sicista Arenduskeskus, Haapsalu ja Tartu, 116 lk 
Masing, M. 2015. Bats of Estonia and adjacent regions. Sicista Development Centre, Haapsalu and Tartu, 116 pp. 
Masing, M. 2017. EESTI ASI. Miks kõik on nagu on? Avatud Maailm, 100 lk 
Masing, M. 2020. Eesti rahvas vaesusest välja (ja mitte ainult). Avatud Maailm, 155 lk 
Masing, M. 2024. Nahkhiirte uurimise ajaloost Eestis (ja mitte ainult). Avatud Maailm, 311 lk.

Viited

Välislingid
 Matti Masing ETISes

Eesti keeles:
 Loomastiku Seirekeskus, 2011 (uuendatud 2021)
 Avatud Ühiskond
 LENA-Eesti koduleht (kirjeldab Euroopa Elukestva Õppe Programmi Grundtvig projekti LENA aastail 2012-2014 toimunud Eesti töörühma tegevusi)
 Eesti nahkhiirte tähtsad elupaigad, 2019
 Loodusekoda MTÜ, 2023

Inglise keeles:
 Matti Masing, Academia.edu
 Matti Masing, ResearchGate
 Matti Masing, LinkedIn
 Animal Monitoring Centre (kirjeldab uuringuplaane 2011. aastaks)
 Open Society Movement
 LENA-Estonia website
 Bat Station, 2023

Filme
 Nahkhiirehommik Tartus, juuli 2005, 2. Matti Masing ja Linda Poots
 Tartu parkide toetuseks, 1 – Avatud Maailm, 2015
 Nahkhiired Eestis, Võrus ja mujal Euroopas, 1 – Sicista Videos 2017
 Bats of Högnäs: happy and free - Sicista Videos 2017

Kategooria:Eesti zooloogid
Kategooria:Eesti aktivistid
Kategooria:Eesti Metsainstituudi koosseis
Kategooria:Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Kategooria:Sündinud 1953