Angela tuhk

"Angela tuhk" (inglise keeles "Angela's Ashes") on Frank McCourti autobiograafiline romaan, mis ilmus 1996. aastal. Eesti keeles ilmus see Lia Rajandi tõlkes 1999. aastal kirjastuses Varrak.

Aastal 1997 võitis McCourt teose eest Pulitzeri preemia.

1999. aastal valmis raamatu põhjal film "Angela tuhk". Filmi lavastas Alan Parker, peaosades Emily Watson, Robert Carlyle, Michael Legge, Ciaran Owens ja Joe Breen. 

Aastal 1999 ilmus teosele järg "Jah, on küll" ("'Tis").  

Paljud Limericki põliselanikud, sealhulgas Richard Harris, süüdistasid McCourtit liialdamises oma perekonna vaesuse ja kasvatuse osas. McCourti ema eitas lugude täpsust vahetult enne oma surma 1981. aastal ning Franki vend Malachy mäletab, et ta ema ütles, et see kõik oli "hunnik valesid".   

Kohalik kirjanik ja filmitegija Gerry Hannan on koostanud nimekirja 204 ebatäpsusest teoses "Angela tuhk". Hannan astus ühtlasi McCourtile vastu 1999. aastal Iirimaa televisioonisaates "The Late Late Show". Hannan väitis, et McCourt oli skautide liige ja see oli keskklassi tegevus, mida vaesed endale lubada ei saanud, ning perepiltidel on lapsed ja Angela hästi toidetud. 

Ameerika ajakirjanik John Meyer külastas Limericki ja tegi raamatu ilmumisest ajendatuna linnaekskursiooni. Ta mõistis, kui palju linn oli McCourti lapsepõlvest saadik muutunud, sealhulgas hävitati slummi piirkond, kus tema perekond elas Franki kooliajal. 

McCourt kirjeldas raamatut kui „memuaare, mitte täpset ajalooraamatut“ ja tunnistas, et fabritseeris loo Willie Harroldi õdedest. Samamoodi ütles filmiversiooni lavastanud Alan Parker, et "Angela tuhk" „oli kunstiteos, mis vastas Gore Vidali autobiograafia definitsioonile, olles pigem elu „mulje“ kui memuaar.“

Kategooria:Ameerika Ühendriikide romaanid
Kategooria:1996. aasta kirjandusteosed