Inglise ja Prantsuse kaksikmonarhia

Inglise ja Prantsuse kaksikmonarhia periood (1422–1453) oli saja-aastase sõja lõpus, kui Prantsusmaa kuningas Charles VII ja Inglismaa kuningas Henry VI ei nõustunud Prantsuse troonipärija küsimuses.

Prantsuse kuningas Charles VI oli allkirjastanud Troyes' lepingu, millega määrati pärast Charles VI surma Prantsusmaa troonile tema väimees, Inglismaa kuningas Henry V ja tema järeltulijad, mitte poeg Charles VII, kellel oli vanima pojana õigus troon pärida. Prantsuse generaalstaadid kinnitasid lepingu, kuigi see oli vastuolus Prantsuse troonipärimisseadusega, mis keelas trooni võõrandamise.

21. oktoobril 1422 suri Charles VI. 16. detsembril 1432 krooniti Henry V poeg Henry VI Prantsuse ja Inglise kuningaks Henri II nime all, kuid teda tunnustasid Prantsuse kuningana vaid inglased ja burgundid. 

Seaduse järgi oli kuningas Henri II, keda tunnustasid vaid inglaste kontrolli all olevad Prantsuse territooriumid. Ülejäänud Prantsusmaad juhtis Charles VII, kes krooniti Reims'is 17. juulil 1429 suuresti tänu Jeanne d'Arci panusele Prantsusmaa vabastamises inglaste mõju alt. 

Alates 1435. aastast tunnustasid burgundid Charles VII-t Prantsusmaa kuningana ja Henri II valitsemisaeg Prantsusmaal lõppes. Kaksikmonarhia lõpetati ametlikult pärast Castilloni lahingut 1453. aastal. Lahingus suruti inglise väed lõplikult Prantsusmaalt välja, lõpetades saja-aastase sõja. Samal aastal kuulutas Charles VII ennast Prantsusmaa vaieldamatuks kuningaks.

Inglismaa kuningad nimetasid end Prantsusmaa kuningateks 1801. aastani.

Kategooria:Prantsusmaa kuningriik
Kategooria:Inglismaa kuningriik
Kategooria:Prantsusmaa keskaeg