Mihail Krassman

MihailPäring Rahvastikuregistrist Krassman (nimi ka Mihhail või Mihkel; 25. mai (vkj) / 7. juuni 1909 Ljadõ küla, Luuga maakond, Peterburi kubermang – 12. märts 1976 Tallinn)Valitud ja valitsenud. Eesti parlamentaarsete ja muude esinduskogude ning valitsuste isikkoosseis aastail 1917-1999. Koostaja Jaan Toomla. Tallinn 1999. Lk 274 oli Nõukogude riigiametnik, NSV Liidu ja Eesti NSV Siseministeeriumi juhtivtöötaja ning 1953. aastal Eesti NSV siseminister. 

Elulugu
Ta oli pärit hilisema Nõukogude määratluse järgi keskmiktaluniku perekonnast. Pärast keskkooli lõpetamist töötas ta Ljadõ külanõukogu sekretärina ja lühikest aega ka metsatööstuses. 1930. aastal lahkus ta Leningradi, kus asus tööle tislerina. 

1931. aastal võeti ta ajateenistusse Punaarmeesse ning suunati Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse (OGPU) vägede 108. üksikdivisjoni. Ta astus komsomoli ja lõpetas polgu nooremohvitseride kooli. Teenistuse lõppedes 1933. aasta aprillis oli ta rooduülema asetäitja. Demobiliseerimise järel läks ta tagasi Leningradi ning asus tööle Siseasjade Rahvakomissariaadi (SARK) Leningradi valitsuse süsteemis, esialgu laoülemana.

1933. aastal suunati ta Moskvasse ametiühingute kooli, mille lõpetas 1935. aastal. Pärast lõpetamist töötas Krassman lühikest aega Novgorodi SARKi linnaosakonna juures tegutsenud administratiivasutuste ametiühingute rajoonikomitee esimehena. 1936. aastal edutati ta Leningradi administratiivasutuste ametiühingute oblastikomitee vastutavaks inspektoriks. 

1938. aasta jaanuarist kuni 1941. aasta veebruarini töötas ta NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures tegutseva Leningradi Riiklike Reservide Territoriaalvalitsuse inspektori ja vaneminspektorina. 1939. aastal võeti ta ÜK(b)P liikmekandidaadiks ja juba 1941. aasta veebruaris ÜK(b)P liikmeks. Ta suunati Balti sõjaväeringkonna SARKi eriosakonda uurijaks, asukohaga sõjaväeringkonna keskuses Riias. 

Tegevus Nõukogude–Saksa sõja ajal
Pärast Nõukogude–Saksa sõja algust reorganiseeriti Balti sõjaväeringkond Looderindeks, kus ta teenis SARKi eriosakonna uurijana Looderinde koosseisus
kuni 1942. aasta maini. 

1942. aastal suunati ta teenistusse NSV Liidu tagalas loodavate eesti rahvusväeosadesse. Temast sai 249. eesti laskurdiviisi eriosakonna vanem operatiivvolinik, eriosakonna ülema asetäitja ning 1942. aasta oktoobrist juba laskurdiviisi eriosakonna ülem.Крассман, Михаил Лукич, Кадровый состав органов государственной безопасности СССР Ta osales diviisi lahingutes Velikije Luki ja Novosokolniki all.

1943. aasta novembris tagandati ta eriosakonna ülema kohalt. 1943. aasta detsembrist kuni järgmise aasta juunini töötas ta 146. laskurdiviisi vanemoperatiivtöötajana, seejärel 379. laskurdiviisi eriosakonna ülema asetäitjana. 379. diviisi koosseisus osales ta ka Ida-Preisimaal ja Lätis toimunud lahingutes.

Tegevus pärast Teist maailmasõda
1945. aasta juunis suunati ta Eestisse 316. kontroll-filtreerimislaagrisse vastuluureosakonna (Smerš) vanemoperatiivvolinikuks. 1946. aasta veebruaris sai ta 15. lennutehnika diviisi vastuluureosakonna vanemoperatiivvolinikuks ning sama aasta suvel 10. kaardiväe laskurarmee vastuluureosakonna ülema asetäitjaks. 

1947. aasta veebruarist kuni 1950. aasta juulini töötas ta 118. kaardiväe eesti laskurdiviisi (hiljem 22. kaardiväe eesti laskurbrigaadi) riikliku julgeoleku vastuluureosakonna ülema asetäitjana.

Teenistus Eesti NSV RJM-is
1950. aastal asus ta tööle Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumis, kus töötas allosakonna ülema asetäitjana ja ülemana ning osakonna ülema asetäitjana. 

1953. aasta jaanuaris nimetati ta Eesti NSV Siseministeeriumi Miilitsavalitsuse ülema asetäitjaks ja 1953. aastal anti talle alampolkovniku auaste.

23. mail 1953 nimetati ta siseministriks, kus ta töötas kuni 2. septembrini 1953, mil siseministri ametikohal vahetas tema välja Johan Lombak.

Kuna ta oli siseministriks määratud Lavrenti Beria alustatud reformide käigus, siis pärast Beria vahistamist ning järgnenud "Beria kuritegude paljastamist" heitis EKP KK talle ette mitteallumist kommunistliku partei juhistele ning vaatamata Krassmani poolt EKP KK Büroo 1953. aasta juunipleenumil tehtud ebaõnnestunud eneseõigustamise katsele tegi EKP KK ettepaneku uuele NLKP KK juhtkonnale Krassman ametist vabastada, mis ka teostus.

Pärast kahekuulist viibimist Eesti NSV Siseministeeriumi kaadrite osakonna käsutuses määrati ta 10. novembril 1953 uuesti Siseministeeriumi Miilitsavalitsuse ülema asetäitja kohusetäitjaks. Novembri lõpus kinnitati ta Miilitsavalitsuse ülema asetäitjaks, kellena töötas kuni 1956. aastani.

1956. aasta augustis määrati ta Siseministeeriumi Raudteemiilitsa ülemaks, kus ta töötas kuni 1960. aastani, mil ta vabastati ametikohalt haiguse tõttu. 

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. EFA.0-111505. Krassman, Mihhail. "Suure Isamaasõja veteran, Eesti NSV Jahimeeste Seltsi Tallinna linna Jahindusklubi juhataja". 1970
Tõnu Tannberg. "Lubjanka marssal" Nõukogude impeeriumi äärealasid reformimas. Beria rahvuspoliitika eesmärkidest ja tagajärgedest 1953. aastal II
Tõnu Tannberg. "Lubjanka marssal" Nõukogude impeeriumi äärealasid reformimas. Beria rahvuspoliitika eesmärkidest ja tagajärgedest 1953. aastal III
Haud Tallinna Metsakalmistul

Kategooria:Eesti NSV siseministrid
Kategooria:Eesti NSV militsionäärid
Kategooria:NKVD kaastöötajad
Kategooria:Eestlased Venemaal
Kategooria:Metsakalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1909
Kategooria:Surnud 1976