Isoviha

Isovihaks nimetavad Soome ajaloolased Põhjasõja aegset vene okupatsiooni aastatel 1713–1721, mis lõppes Uusikaupunki rahulepinguga. Kaasaegsete kirjutistes nimetatakse seda vene ülemvõimu ajaks Kankaanpää, Matti J "Suuri Pohjansota, Iso Viha ja Suomalaiset" Virrat 2001. ISBN 952-91-3934-9, ISBN 978-952-91-3934-7.
400px|thumb|Sõjategevus Läänemere sõjatandril 1709–1721
Suvel 1713 vallutas Peeter I Lõuna-Soome. 

Merel olid rootslased oma suurte laevadega, mis võisid kanda palju suurtükke, olles Vene Balti laevastikust kaugelt üle. Peeter I ainuke šanss oli lahing kalda lähedal. Kõiki vahendeid mängu pannes kahekordistas ta oma Läänemere sõjalaevastikku ning pani seda juhtima kogenud veneetslased ja kreeklased. 5.–7. augustil (vkj 25.–27. juulil) 1714 olid mõlemad laevastikud vastamisi Hankoniemi ehk Hanko merelahingus. Kestva tuulevaikuse ajal tungisid väiksemad, kuid hea manööverdamisvõimega Vene väikelaevad Rootsi suurtükitule alt läbi ning abordeerisid liikumatud Rootsi laevad üksteise järel. Rootsi eskaader purustati. Nii saavutas Vene laevastik ülemvõimu Läänemere põhjaosas.

Karl XII naasis 1715. aastal Rootsi ning otsustas 1716. aastal rünnata Taanile kuuluvat Norrat. Rootslased pidid aga taganema, sest Peter Wessel (Tordenskjold) hävitas Dynekileni lahingus nende varustuslaevastiku.

1718. aastal pidasid Rootsi ja Venemaa Ahvenamaal läbirääkimisi separaatrahu sõlmimiseks. 

Karl ründas 1718. aastal uuesti Norrat ning sai surma 30. novembril 1718 Norras Fredrikshaldi kindluse piiramisel. Pärast Karl XII surma taandusid Rootsi väed Norrast. 1719. aastal sai Rootsi valitsejaks Karl XII õde Ulrika Eleonora. Rootsi eesmärgiks oli saavutada rahu kõikide vaenlastega peale Venemaa. 

Vene väed rüüstasid 1719. aastal Rootsi rannikut. Peter Wessel (Tordenskjold) vallutas 1719. aastal Marstrandi. 29. veebruaril 1720 sai uueks Rootsi kuningaks Ulrika Eleonora abikaasa Fredrik I. 3. juunil 1720 sõlmis Rootsi Taaniga Frederiksborgi lossis Frederiksborgi rahu. Inglismaa ja Prantsusmaa kandsid hoolt selle eest, et Taani võiks endale jätta Schleswigi Gottorpi-osa. See liideti ametlikult Taaniga 1721. aastal. Muidu jäi kõik nii, nagu oli olnud enne sõja algust. 

7. augustil 1720 võitis Vene laevastik Grönhamni lahingus Rootsi eskaadrit. 

Põhjasõja lõpetas 10. septembril (vkj 30. augustil) 1721 sõlmitud Uusikaupunki rahu. Rootsi loovutas sellega Ingerimaa, Liivimaa kubermangu, Eestimaa kubermangu, Saaremaa, Hiiumaa, Lõuna-Karjala, Karjala kannase ja Viiburi. See-eest sai ta tagasi Soome, mille Peeter I 1714. aastal oli vallutanud.

 Võrdluseks 
Vanha viha
Pikkuviha
Pitkä viha

Viited

 Kirjandust 

Kustaa H. J. Vilkuna: Viha : perikato, katkeruus ja kertomus isostavihasta (2005) ISBN 951-746-784-2
Tapani Löfving, Folke Nyberg: Tapani Löfvingin päiväkirja 1689-1720 (2001) 
Lauri Kujala: Pohjanmaan puolustus Suuren Pohjan sodan aikana (1953) 
Vahtola, Jouko "Suomen historia: Jääkaudesta Euroopan unioniin" Helsinki, Otava (2003) Tunniste=ISBN 951-1-17397-9

Kategooria:Põhjasõda
Kategooria:18. sajand Soomes
Kategooria:Soome sõjandus