Adam Afzelius

Adam Afzelius (8. oktoober 1750 Larv, Västergötland – 20. jaanuar 1837 Uppsala) oli rootsi loodusteadlane, kes on tuntud eeskätt botaanikuna. 

Ta oli Karl Linné viimane õpilane. 

Ta tegutses Uppsala ülikoolis alates 1777 idamaade keelte õppejõuna ja alates 1785 botaanika demonstraatorinaThe New American Cyclopedia, 1. kd, lk 181. Google'i raamat. Aastatel 1792–1794 viibis ta uurimisreisil Sierra Leones. . Alates 1796 oli ta saatkonna sekretär Londonis. 19. aprillil 1798 valiti ta Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks. Pärast tagasipöördumist Rootsi võttis ta jälle tagasi oma töökoha botaanika demonstraatorina Uppsalas. 1802 valiti ta Zoofütoliitilise Ühingu presidendiks – hiljem nimetati see ümber Linné Instituudiks. 1812 sai ta Uppsala ülikooli materia medica professoriks.

Lisaks paljudele bioloogiaalastele teostele avaldas ta 1823 Carl von Linné eluloo.

Tema nimelühend taimenimedes on Afzel.

Tema järgi on nime saanud taimeperekond afseelia (Afzelia)Der Große Brockhaus, 1. kd., 1928, lk. 146. Heinrich Wilhelm Schott nimetas tema järgi võhalise taime Anubias afzelli.

Tunnustus
1793 – valiti ta Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks
1798 – valiti  Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks

Isiklikku
Keemik Johan Afzelius oli tema vend. Teine vend Pehr von Afzelius (1760–1843) sai 1801 Uppsala ülikooli meditsiiniprofessoriks ja sai oma nimesse sõna "von" siis, kui ta aadlikuks tõsteti.

Viited

Kategooria:Rootsi botaanikud
Kategooria:Uppsala Ülikooli professorid
Kategooria:Sündinud 1750
Kategooria:Surnud 1837