Karl Kalkun

Karl-Kustav Kalkun (9. aprill 1927 Tartu – 21. veebruar 1990 Tallinn) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas 1946. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Tuli 1948. aastal ülikooli spordiklubi meeskonnas korvpallis Eesti NSV meistriks.

Karl Kalkun töötas Vanemuises, Draamateatris, Noorsooteatris ja Estonias, esines estraadil ning mängis muu hulgas ka filmides "Laulu sõber" (1961), "Viini postmark" (1967), "Hullumeelsus" (1968), "Viimne reliikvia" (1969), "Tuulevaikus" (1970), "Karikakramäng: Tätoveering "(1977), "Siin me oleme" (1978), "Teatridirektor" (1983), "Õnnelind flamingo" (1986), "Näkimadalad" I ja II osa (1987) ning IV osa (1988). 

Suri 21. veebruaril 1990 Eesti Televisiooni stuudios saate "Teemaõhtu" salvestamise ajalLõpetamata saade 9. aprill 1990: http://arhiiv.err.ee/vaata/lopetamata-saade  südame rütmihäiretest põhjustatud äkksurma.Eha Laanepere. Perpetuum mobile ootamatud löögid. Anne & Stiil / Delfi Lood. 21.01.2003.

Isiklikku
Tema isa Karl Kalkun vanem (1900–1978) oli Vanemuise inspitsient. 2000. aastal ilmus mõlema Karl Kalkuni mälestusteraamat „Ühe isanda teenrid. Teatrimemuaare” (Vanemuise Seltsi Kirjastus).

Tema onu oli ketta- ja vasaraheitja Gustav Kalkun.Marilin Vikat. Kristjan Kalkun sai vägilase mõõtu poja. Õhtuleht, 3. august 2005 Tema vanem poeg Kristjan Kalkun on spordiajakirjanik ja noorem poeg Kaarel Kalkun on jurist.Greta Kaupmees. Poeg Kaarel Kalkun: "Nii ülekohtune on see elu..." Õhtuleht, 11. aprill 2002

Tunnustus
 1975 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Kirjandus
 EE 14. köide. Lk 131

Välislingid

 Karl Kalkuni sporditulemused

Kategooria:Eesti näitlejad
Kategooria:Eesti filminäitlejad
Kategooria:Eesti korvpallurid
Kategooria:Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Kategooria:Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Kategooria:Eesti NSV teenelised kunstnikud
Kategooria:Metsakalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1927
Kategooria:Surnud 1990