Läkiläki

Läkiläki (murretes ka karbus) on allapööratavate karusnahksete kõrvadega talvemüts.

 Kasutus 
Põhja-Euroopas on kõrvadega talvemütsid laialdaselt tuntud mitmesugustes variantides. Lätis on sarnase mütsi leide juba I aastatuhande lõpust. Eestis oli läkiläki kõige levinum meeste talvemüts ning seda kasutatakse tänini.

 Valmistamine 
19. sajandil tehti läkiläkid tumedast kodukootud kalevist või ka mustast parknahast.
Mütside lambanahkse voodriga pealagi oli ümara kujuga ning see õmmeldi kokku neljast siilust. Läkiläki kõrvad, mis olid pealael paelaga kokkuseotavad, ja mütsi kuklataguse kitsam ääris olid mustast lambanahast ning need sai koos vajaduse järgi alla käänata või üles tõsta. Jõukamatel talumeestel oli lambanaha asemel rebase- või saarmanahk.  

Mütsidest oli Eestis läkiläkiga kõige sarnasem lontmüts.

Vaata ka
<tr valign=top><td>
 Peakatete loend
Eestis varem kantud vanemat tüüpi mütse:
härjasüdamemüts
kabimüts
kikk-kõrvamüts
ketasmüts
lontmüts
murumüts
nelja sopi müts
nokkmüts
<td>
pottmüts
punane kübar
rannamüts
ratasüll
rumm-müts
sariküll
topsmüts
tuttmüts
udarmüts
võrkmütsEesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 121

 Viited 

Välislingid
 Läkiläki Saaremaa Muuseum

Kategooria:Riietus
Kategooria:Peakatted
Kategooria:Eesti etnograafia