Aleksander Läte

Aleksander Läte (õieti Aleksander Sprenk-LäteSergei Issakov, A. Läte katse asutada ajakiri „Musika leht". Keel ja Kirjandus, 1967, nr 3, lk 170; 12. jaanuar 1860 Pikasilla küla, Aakre vald – 8. september 1948 Tartu) oli eesti helilooja ja pedagoog.

Tema tuntumad koorilaulud on "Koju", "Kostke laulud", "Kuldrannake", "Külakõrtsis", "Laul rõõmule", "Malemäng", "Pilvedele", "Unenägu", "Ärka üles".

Tema eestvõttel moodustati esimene eesti sümfooniaorkester. Samuti asutas ta segakoori ja meeskoori.

Lätet võib pidada ka esimeseks eestlasest kutseliseks muusikakriitikuks.

Elulugu

Aleksander Lätte lapsepõlv möödus Rõngus, ta lõpetas Rõngu kihelkonnakooli. Aastatel 1876–1879 õppis ta Valgas Cimze seminaris.

Seminari lõpetamise järel töötas aastatel 1879–1883 Puhja kihelkonnakooli õpetajana. 1883. aastal sai ta kösterorganisti koha Nõos, kus hakkas muusikaelus kaasa lööma. Muusikaga oli Lättel kokkupuuteid juba Rõngu kihelkonnakoolis, kus ta sai õpetaja Rossmannilt esimesed tõuked muusikaharrastusele. Juba noore poisina hakkas tulevane helilooja tundma elavat huvi koorilaulu vastu. Hiljem Valga seminaris sai ta põhjalikuma muusikahariduse. Puhjas ja Nõos töötades käis ta Tartus tuntumate muusikaõpetajate juures oma haridust täiendamas ja astus 1905. aastal Dresdeni konservatooriumi, kus õppis väikeste vaheaegadega peamiselt kompositsiooni."Helilooja A. Läte 70-ne aastane. Vanale meistrile kaugel Rivieras", Postimees, 12.01.1930

Asudes täie jõuga kihelkonna muusikaelu korraldamisele, töötas Läte Nõos kuni 1900. aastani. Nõo kihelkonnakooli õpetajana organiseeris ta Tartu keskkooliõpilastest, üliõpilastest ja kooliõpetajatest sümfooniaorkestri, mis andis Tartus Bürgermusse saalis 19. novembril 1900 esimese eesti sümfooniaorkestri kontserdi.Heino Rannap, "Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia", Eesti Haridusministeerium, 2002, täiendatud 2012 (vaadatud 01.05.2025) Seda peetakse esimeseks eesti sümfooniaorkestriks"Nõukogude Eesti muusika. Artiklite kogumik" Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1960, mis suutis ette kanda raskemaidki palu. Orkestris mängis hiljem tuntuks saanud isikuid, näiteks dr Juhan Luiga, arstiteadlane professor Aleksander Rammul mängis viiulit, dr Anton Schulzenberg trombooni, kirikuõpetaja Arnold Laur kontrabassi, saadik Karl Menning oboed ja kirikuõpetaja Rudolf Hurt metsasarve."Ons see uudiseks...", Esmaspäev, 18. veebruar 1935 (vaadatud 01.05.2025) 

Peale selle asutas ta segakoori ja meeskoori, mis suutsid ette kanda oratooriumeidki (Haydni "Loomine", Händeli "Judas Maccabäus" jt).

1900. aastal siirdus Läte Tartusse, kus oli muusikaga tegelemiseks rohkem võimalusi. 1908. aastal tõmbus ta haiguse tõttu praktilisest muusikatööst tagasi, kuid jätkas tegutsemist heliloojana. Komponeerimise kõrval kirjutas ta teadusartikleid, oli pikemat aega Postimehe muusikaarvustaja. Aleksander Lätet võib pidada esimeseks eestlasest kutseliseks muusikakriitikuks.

Ta oli ka Tartu Taimetoitlaste Seltsi esimees."Mu suu pole surnuaed!" Rahvaleht, 17. juuni 1936, nr 70, lk 4.

Ta on maetud Rõngu kalmistule. Tema haud on tunnistatud kultuurimälestiseks.Kultuurimälestiste riiklik register. Aleksander Lätte (1860-1948) haud

 Isiklikku 
Tema vend oli klaverimeister Eugen Sprenk-Läte (1871–1932), kes töötas Tartus J. Moritzi klaverivabrikus, oli samas hiljem ärijuht. Asutas 1926 Tartus oma klaveritöökoja, kus valmistas pianiinosid. Aleksander Läte jätkas pärast venna surma tema tööd.

Loomingu näiteid

Tunnustus
 Nõo valla aukodanik (10. jaanuar 1940)Läte Nõo valla aukodanikuks. Rahvaleht, 11. jaanuar 1940, nr. 9, lk. 8.
 1935 Tartu ülikooli audoktor
 1945 Eesti NSV rahvakunstnik

 Mälestuse jäädvustamine 
pisi|Mälestuskivi Puhja kiriku aias
Tallinnas oli aastatel 1948–1991 Aleksander Lätte tänavMuudatused Tallinna tänavanimistus 1987-2011. Alates 1991. aastast on sama tänava nimi lihtsalt Lätte tänav. Küll asub Aleksander Lätte tänav ka Nõo alevikus.

Tartus nimetati 1948. aasta 1. oktoobrist Lossi tänav Aleksander Lätte tänavaks ja otsustati paigaldada majale aadressil 21. Juuni tänav 25 mälestustahvel.Edasi 13. okt. 1948. Tänav nimetati taas Lossi tänavaks 1987. aastal.Aleksander Lätte, KNAB (vaadatud 27.04.2025)

Puhja kirikaeda paigaldati 13. juunil 2015 mälestuskivi, millel on mainitud helilooja tööaastad Puhja kihelkonnakooli õpetajana.

Viited

 Kirjandus 
 Helilooja A. Läte Nõo valla aukodanikuks. Uus Eesti, 11. jaanuar 1940, nr 9, lk. 5.

 Välislingid 

Aleksander Lätte mälestusplaat


Kategooria:Eesti heliloojad
Kategooria:Cimze seminari vilistlased
Kategooria:Tartu ülikooli audoktorid
Kategooria:Eesti NSV rahvakunstnikud
Kategooria:Rõngu kalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1860
Kategooria:Surnud 1948