Hans Sõber

Hans Sõber VR I/3 (3./5. märts 1890 Järsa talu, Uue-Suislepa vald, Viljandimaa – 5. detsember 1962 Paide/Tallinn) oli eesti arst.

Haridus
Sõber õppis Tarvastu kihelkonnakoolis, Tartu Hugo Treffneri gümnaasiumis ja lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna 1918. aastal.

Elulugu
Esimese maailmasõja ajal oli ta sõjaväe arst ja Eesti Vabadussõja ajal Tartu sõjaväe haigla arst. Töötas stipendiaadina Viinis, aastatel 1920–1927 oli professor Maasingu vanemassistent. 

Hans Sõber oli üks Tartu Erakliiniku asutajaid ja selle arste ning võttis osa Tartu Polikliiniku töö korraldamisest ja arstliku abi andmisest, kuid peamiselt töötas siiski eraarstina. Enne surma töötas Paide haigla sisehaiguste osakonna juhataja ja arstina.

Tegi uurimistöid suhkurtõve, difteeria, tuberkuloosi ja malaaria alal. Tema erialaks olid südamehaigused, kuid spetsialiseerus hiljem ka nina-, kurgu- ja kõrvahaiguste eriarstiks.

Liikmesus
Ta oli Arstide Koja nõukogu ja Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Tunnustus
Lisaks Vabadusristile oli talle antud ka Läti Punase Risti kõrgem aumärk.

 Viited 

Kategooria:Eesti arstid
Kategooria:Arstide Koja nõukogu liikmed
Kategooria:Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Kategooria:Vabadussõja veteranid
Kategooria:Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Kategooria:Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Kategooria:Eesti NSV teenelised arstid
Kategooria:Maarja kalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1890
Kategooria:Surnud 1962