Peeter Ulas

Peeter Ulas (7. aprill 1934 Tallinn – 15. detsember 2008) oli eesti graafik.

 Elulugu 
Ulas lõpetas Tallinna 10. Keskkooli 1952. aastal. Ta alustas oma kunstiõpinguid keraamika alal, kuid vahetas peagi ala ning lõpetas 1959. aastal ERKI graafikuna. Joonistas karikatuure, mida avaldati ka ajakirjas PikkerAjakiri Pikker 1957 nr 4. Seejärel tegutses ta vabakutselise kunstnikuna.

Aastal 1963 asus ta õppejõuna tööle Tallinna Pedagoogilisse Instituuti, kus töötas üle 30 aasta: 1973. aastast dotsendi, 1992–1998 professori ja 1994–1998 TPÜ kunstiosakonna juhatajana.

Koos Herald Eelmaga viis Ulas eesti graafikas läbi uuendamise: joonistuse ja litotehnika valitsemine asendus eri graafilistes tehnikates (linoollõige, söövitus jne) otsingutega.Anne Lõugas, Peeter Ulas ja kujundite kasvamine, Lege Artis nr 10, 2004 Ulas ja Eelma olid oma teostega 1960. aastate teise poole ANK rühma estetismi eelkäijad. Legendaarseks said tema kõrgtrükigraafikas valminud teosed "Õhtu sadamas" (1962), "Suur kammeljas" (1963), "Magav laps" (1965) ja mitmed teisedki, milleta ei koostatud ühtegi toonast kaasaegse graafika näitust, mis esindasid Eestit väljaspool.Ülle Kruus, Kujundite kasvamise lugu, Sirp, 26.11.2004 Vähem kui kümne aastaga oli ta sisuliselt jõudnud tippu. 1968. aastal pälvis Peeter Ulas peapreemia I Tallinna graafikatriennaalil teosega "Ohver". 

1970. aastatel võttis Ulase loomingus võimust sürrealistlik vaimsus. Kõige enam inspireerisid teda sellel perioodil linn üldisemas tähenduses, selle rütmid ja arhitektoonika ning Itaalia reisi muljed. Kunstnik avastas enda jaoks pehmelaki tehnika ning kombineeris seda embossinguga (värvita reljeeftrükk), klišeetrükiga jne. 1970. aastatel võitis tema looming juba üleüldise tunnustuse. 

1980. aastatel järgnes suures formaadis tööde sari "Pidulik graafika". 1990. aastate lõpust muutus Ulase looming lakoonilisemaks ja samas värvikamaks. Oluliseks muutusid kompositsioon, rütm ja värv. Just selle perioodi sarjadega pälvis kunstnik 2004. aastal Eesti graafikale suunatud Eduard Wiiralti preemia. Ulase looming oli veenvalt isikupärane, salapärane ning filosoofiline.

Ta oli üks silmapaistvamaid Friedrich Reinhold Kreutzwaldi loomingu illustreerijaid. Kreutzwaldi muinasjutu "Paristaja-poeg" kujundamise eest pälvis ta Jaan Jenseni preemia (1987).

Tunnustus
1976 Eesti NSV teeneline kunstnik
1983 Kristjan Raua preemia (graafilised lehed "Õhud, õhud, õhud" ja "Õhud, maad ja veed")
1987 Jaan Jenseni raamatugraafika aastapreemia
2004 Eduard Wiiralti kunstiauhind
2005 Eesti Vabariigi kultuuripreemia

Isiklikku
Peeter Ulase abikaasa oli Concordia Klar. Nende tütar on Maria-Kristiina Ulas. Tema õde Aime Ulas (1937–2012) oli moekunstnik.

Viited

Välislingid
Ülle Kruus. Kujundite kasvamise lugu Sirp, 26. november 2004
 Suri graafik Peeter Ulas ERR, 16. detsember 2008
Ants Juske. Lahkus teedrajav graafik Peeter Ulas, EPL, 17. detsember 2008
Mari Rebane.  Avati Peeter Ulase mälestusnäitus ERR, 8. jaanuar
Ants Juske. Ulase isikunäitus: vana mees tahab koju mere äärde EPL, 22. jaanuar 2009
Andri Ksenofontov. Peeter Ulas ja olemine Sirp, 29. jaanuar 2009

Kategooria:Eesti graafikud
Kategooria:Eesti karikaturistid
Kategooria:Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Kategooria:Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Kategooria:Tallinna Ülikooli professorid
Kategooria:Eesti NSV teenelised kunstnikud
Kategooria:Metsakalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1934
Kategooria:Surnud 2008