Ibrahim Hannibal

Ibrahim Hannibal (vene keeles Абрам (Ибрагим) Петрович Ганнибал; umbes 1696 – 1781 Suida Roždestvenski maakond Peterburi kubermang) oli aafrika päritolu Prantsusmaa ja Venemaa sõjaväelane ning Tallinna ülemkomandant. 

Elulugu

Ibrahim Hannibali täpne päritolu ei ole teada, sest ta ise on öelnud ainult, et on pärit Aafrikast Lagoni linnast. Hugh Barnesi järgi võis Hannibal pärit olla Tšaadi järve äärest Logone-Birnist. Osmanitel  oli kombeks hoida alistatud rahvaid vaos ülikute poegade võtmisega pantvangiks, ning ka Loggoni valitseja poeg viidi Türgi pealinnaGeorg Leets, A. Puškini vaarisa Abraham Hannibal Eestis. Keel ja Kirjandus, 1974, nr 6, lk 356-363. Ta toodi Venemaale Moskvasse Osmanite riigist Konstantinoopolist 1705. aastal serblase krahv Savva Vladislavitš-Raguzinski poolt (teistel andmetel tutvustas teda Peeter I-le 1703. aastal Pjotr Andrejevitš Tolstoi, kes oli Konstantinoopolis Vene saadikuks ja kelle abilisena S. Raguzinski töötas ja käsul Raguzinski Hannibali Venemaale tõi).
pisi|vasakul|180px|Peeter I ja Hannibali mälestusplaat Vilniuse Püha Paraskeva kiriku seinal 
13. juulil 1705 ristiti ta Vilniuses Püha Paraskeva Õigeusu kirikus vene õigeusku. Tema ristiisa oli Peeter I. Ristimisel anti talle nimeks Abraham Petrovitš, kuid ta kasutas kuni surmani kristliku Abrahami (venepäraselt Abram) nime asemel araabiapärast Ibrahimi , isanimi Petrovitš, aga tulenes Peeter I-st endast. 

Saatis Peeter I-t selle sõjaretkedel Poltava lahingus ja mujal, täites kammerteenri ülesandeid. Hannibal oli Preobraženskoje polgu bombardiir, kapteni auastmes. 1716. aastal saadeti keisri poolt Prantsusmaale õppima inseneriasjandust, kus aga astus pärast õpinguid Prantsuse sõjaväkke, võttis osa Prantsuse–Hispaania sõjast ja sai 1719. aastal haavata. Prantsuse armee teenistuses jõudis Hannibal kapteni auastmeni. 1720. aastal astus ta, Prantsuse kuninga korraldusel 1719. aastal La Fere'i linnas avatud uude sõjakooli  (Ecole d'artillerie de la Fere), kus ta omandas tuntud spetsialisti professor Bernard de Belidori juhendamisel põhjalikke teadmisi matemaatikas, fortifikatsioonis, suurtükiväeasjanduses ja hüdrograafias. Viibinud viis ja pool aastat Prantsusmaal, saabus Abraham Peetri käsul 1723. aastal tagasi Venemaale. 1723. aastal toodi Moskvast Peterburi kaardiväepolgud. Preobraženski polgu suurtükiväeroodus (бомбардирская рота), mille kapteniks oli Peeter I ise, valmistati ette inseneriväe nooremjuhtkonda, nn. konduktoreid. 1724 ülendas Peeter Abrahami bombardiir-vanemleitnandiks (vastas kaptenile kaardiväes ja majorile armees) ning määras ta konduktorite õpetajaks erialaainetes (matemaatika, artilleeria, fortifikatsioon, tehniline joonestamine).

1724. aastal saadeti ta Peeter I korraldusel kindralfeldmarssal ja Liivimaa kindralkuberneri Aleksandr Menšikovi juurde, kus ta alustas Riia kindluse uute kindlustuste planeerimist. Pärast Peeter I surma 1725. aastal oli tema lese ja uue Venemaa valitseja Katariina I soovil oli tema lapselapse Pjotr Aleksejevitši  matemaatikaõpetaja. 1727. aastal saatis uus keiser Peeter II Hannibali tema intriigide eest Aleksandr Menšikovi vastu keisri õukonnast ära Siberisse, ehitama kindlust Hiina piiril Selenginskis.

Pärast Peeter II surma ja Anna Ivanovna trooniletõusu, saabus ta Burchard Christoph von Münnichi abiga 1730. aastal tagasi Siberist Peterburi.
1731. aastal abiellus ta kreeka päritolu Jevdokia Dioeperiga ja määrati teenistusse  krahv B. Münnichi käsutusse, kes oli tol ajal suurtüki- ja inseneriväe kõrgemaks juhiks ja saadeti uude teenistuskohta Pärnu linna, kus õpetas matemaatikat, fortifikatsiooni ja joonestamist. Keisrinna Anna Ivanovna korraldusega määrati inseneriväekapten Hannibal fortifikatsioonitööde täitjaks (juhatajaks) Pärnus. Järgnevad kakskümmend üks aastat (1731–1752) ta elust möödusid Eestis.  1733 läks ta erru majori auastmes.

Asus elama 1732. aastal kindralfeldmarssal Fjodor Golovini pojalt, admiral, krahv Nikolai Golovinilt omandatud 2 2/5 -adramaalisse Karjaküla mõisa. Hannibali esimene abielu ebaõnnestus. 1731. aasta oktoobril sündis Jevdokial valgenahaline tütar, kelle Hannibal adopteeris ning andis talle ema nime. 1732. aasta veebruaris esitas Hannibal sõjaväevõimudele ametliku süüdistuse, süüdistades Jevdokiat abielurikkumises ja mõrvakatses ning nõudis abielu lahutamist. Kohus jõudis lõpliku otsuseni 1753. aastal, abielu lahutati, Jevdokia saadeti kloostrisse Novgorodi kubermangus ning Ibrahimile määrati patukahetsus ja trahv, kuna ta oli selleks ajaks uuesti abiellunud. 1736. aastal abiellus Ibrahim Tallinna Issanda Muutmise kirikus Christina Regina Siöbergiga. 1741. aastast asus uuesti sõjaväeteenistusse, Tallinna garnisoni suurtükiväe ülemana (alampolkovnikuna) Tallinna kindluse kindlustamiseks.

Peeter I tütre Jelizaveta Petrovna võimuletuleku aastal 1741, määrati Hannibal alampolkovnikuna Tallinna kindluse suurtükiväeülemaks ja sai riiklike teenete eest rendile Rahula küla Saku lähedal. Alanud Vene-Rootsi (1741–1743) sõjas ülendati 12. jaanuaril 1742 ta kindralmajoriks ja määrati Tallinna ülemkomandandiks, ning sai keisrinna poolt kingiks Pihkva kubermangus 5000-hektarilise  Mihhailovskoje mõisa ja maa Kutšane järve juures, kuhu ta ehitas Petrovskoje mõisa (vene Усадьба Петровское). Olles seejärel 5 3/5-adramaalise  Rahula mõisa 1743. aastal pärisvalduseks saanud, müüs ta samal aastal Karjaküla mõisa, 2800 hõberubla eest, keiserlike mõisate üleminspektor Johann Mrakischile. Rahula mõisa müüs Hannibal 1764. aastal.
pisi|Tallinna komandandimaja, Toompea tänav 1, kus Hannibal elas aastatel 1742–1752
1742. aastal esitas kindralmajor Hannibal taotluse aadliseisusse tõstmiseks ning vapi kinnitamiseks ning hakkas kasutama vapipitsatit, kuna Peeter I poolt 1722 kehtestatud auastmetabeli järgi saavutasid päritava aadliseisuse ja vapi ohvitserid, kes olid tegevteenistuses jõudnud majori auastmesse). Taotlusele ei vastatud.

Tallinna ülemkomandandina 1742–1752 Hannibal elas perega Tallinna komandandimaja teisele korrusel, maja alumisel korrusel paiknes Tallinna garnisoni kantselei. Tallinna ülemkomandandina kuulus lauamõisana, Taebla mõis Haapsalu lähedal.

Vastuolude tõttu 1743. aastal Eestimaa kuberneriks määratud kindralleitnant prints Peter August Friedrich von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beckiga paigutati ta ümber Tallinnast Peterburi inseneriväekorpuse  staapi 1752. aastal. 1752. aastal nimetati ta insenerteenistuse kindralmajoriks, ning oli vene sõjaväe kindralinseneri (generalingenieure) ametis aastatel 1754–1759. Tema juhtida oli Venemaa keisririigi inseneriväe tehniline ala kogu riigi ulatuses.  Hannibali kontrolli ja üldjuhtimise all toimusid fortifikatsioonitööd Kroonlinna, Viiburi, Riia ja Pärnu kindlustes, samuti Peeter-Pauli kindluses Peterburis; ta korraldas kindlustusjoone väljaehitamist Lääne-Siberis ja juhatas kindlustustöid lõunapiiril Dnepri ja Donetsi vahel. 

1745. aastal komandeeriti Hannibal Välisasjade Kolleegiumi käsutusse Vene-Rootsi piirikomisjoni liikmena, ta töötas Soomes, kus Hannibali määrata oli fortifikatsiooniehitiste paigutus maastikul seoses Vene-Rootsi (1741–1743) sõja järgse uue riigipiiri kaitse vajadustega. Aastail 1753–1754 osales ta Soomes Vene ja Rootsi riigi vahel toiminud piiri määramises. 1755. määrati ta juhtima Kroonlinna ja Laadoga kanali ehitamist ja samal aastal määrati ka Viiburi kubermangu kuberneriks. 1759–1762 omandas Hannibal Peterburi lähedal Ingerimaal külasid  Apraksinitelt ja Golovinideltid, Simonovidelt, kogupinnalt samuti umbes 5000 ha. Nendest kujundas ta neli mõisat: Suida, Taitsõ, Jelitsõ ja Kobrino ja peamõisaks sai  Suida mõisa Peterburi kubermangus.

1759 ülendati kindral en chefiks ja määrati "Laadoga kanalite ning Kroonlinna ja Paldiski ehitiste komisjoni peadirektorik". 1762. saadeti Hannibal Peeter III poolt kõrge ea tõttu erru. Hannibal suri 1781. aastal Suida mõisas (soome Suija; vene Суйда), tema naine Christina suri samal aastal enne Hannibali, mõlemad on maetud Suida kalmistule.

pisi|22. märtsil 1744 Hannibali allkirjastatud dokument Tallinna Linnaarhiivis
Talle kuulunud Ingerimaa Gattšina ümbruskonna mõisad pärisid ta pojad vastavalt:
Ivan Abramovitš – Suida mõis  koos Melnitsa ja Piismaga (мыза Суйда с деревнями Мельницы и Пижня)
Pjotr Abramovitš – Jelitsõ mõis, koos Pogosti jt asulatega (мыза Елицы, с деревнями Новой, Погостье, Общой и Кузнецкою)
Ossip Abramovitš – Runovo mõis koos Kobrinoga (мыза Руново и деревня Кобрино)
Isaac Abramovitš – Taitsõ mõis ja Voskressenskoje (мыза Тайцы с деревнями: деревня Оклад, что ныне сельцо Воскресенское с деревнями)

Autasud
 Püha Anna orden 1748
 Püha Aleksander Nevski orden 30. august (?) 1760

 Perekond 
1731. aastal abiellus kreeka päritolu hollandi merekapteni tütre Jevdokia Andrejevna Dioeperiga, kes sünnitas mustale mehele valge lapse, mille peale Hannibal ta lahutuse saamise eesmärgil, truudusetuse süüdistusega, kohtusse kaebas ja võitis. 

1736. abiellus Christina Regina Siöbergiga (1705–1781) (ka von Scheberg; Христина Матвеевна Шеберх), kes oli Mattias Johan Siöbergi (Матвей фон Шёберг) ja Christina Elisabeth d'Albedylli tütar. Abielust sündisid:
 Ivan Abramovitš Hannibal (vene Иван Абрамович Ганнибал; 1735–1801), Venemaa sõjaväelane, Hersoni linna ehitaja, Vene meresuurtükiväe ülem, Püha Aleksander Nevski ordeni kavaler (1781) kindral en chef ja kindral-цейгмейстер, Suida mõisnik, suri lastetuna; 
 Jelizaveta Abramovna Hannibal (Елизавета Абрамовна Ганнибал; 1737–1815), abiellus isa adjutandi Andrei Pavlovitš Puškiniga, 
 Anna Abramovna Hannibal (Анна Абрамовна Ганнибал; 1741–1810), abiellus kindralmajor Semjon Stepanovitš Nejeloviga (Семён Степанович Неелов) 
 Pjotr Abramovitš Hannibal (Пётр Абрамович Ганнибал; 1742–1826), suurtükiväe kindralmajor, Jelitsõ mõisnik Ingerimaal ja Petrovskoje mõisnik Pihkva kubermangus aastatel 1782–1819 , Pihkva kubermangu aadlimarssal 1794−1796, abiellus 1771 Olga Grigorjevna von Dannensterniga (1742–1817). Abielust sündisid tütred Christina ja Alexandra ning poeg Venjamin (Вениамин Петрович Ганнибал; 1780–1839), Petrovskoje mõisnik aastatel 1822–39 
 Ossip Abramovitš Hannibal (Осип (Иосиф) Абрамович Ганнибал; 1744–1806), meresuurtükiväe 2. järgu kapten, Runovo mõisnik, abiellus 1773. aastal Maria Aleksejevna Puškinaga (1745–1818) ja juba abielus olles 1778. aastal ka kapteni lese Ustinja Jermolajevna Tolstajaga (sünd. Šiškina), mis aga hiljem kehtetuks kuulutati. Esimesest abielust sündis: Nadežda Ossipovna (Надежда Осиповна Ганнибал; 1775–1836), kes abiellus porutšik Sergei Lvovitš Puškiniga (1770–1848) ja oli vene romantilise luuletaja Aleksandr Puškini (1799–1837) ema 
 Agrippina (Агриппина Абрамовна Ганнибал; 1746–1746) 
 Isaac Abramovitš Hannibal (Исаак Абрамович Ганнибал; 1747–1804), mõisnik Taitsõs, mille müüs 1786. aastal, Pihkvas ülemõukonnameister, abiellus Anna Andrejevna Tšihhatševaga, neil oli 15 last 
 Jekaterina (Екатерина Абрамовна Ганнибал; 1750–1751)
 Jakov (Яков Абрамович Ганнибал; 1752–1762)
 Sofia Abramovna Hannibal (Софья Абрамовна Ганнибал; 1759–1802), abiellus Adam Reinhold (Adam Karlovitš) von Rothkirchiga (sünd. 1745), Peter von Wrangelli esivanema Wera von Rothkirchi (surn. 1812) vanemad.

 Ilukirjanduses 
Aleksandr Puškin kirjutas Hannibali elu ainetel pooleli jäänud jutustuse "Peeter Suure moorlane".

David Samoilov kirjutas Hannibali Pärnu aastatest poeemi "Son o Gannibale", mis on eesti keeles välja antud pealkirja all "Hannibal Pärnus".

 Mälestuse jäädvustamine 
1936. aastal läksid Petrovskoje mõisa alad Mihhailovskoje muuseum-looduskaitseala koosseisu. 1976. aastal ehitati vana hoone vundamendil uuesti üles Hannibali maja ning seal avati Hannibali maja-muuseum.

1999. aastal avatud Suida muuseumis on Hannibalile pühendatud väljapanek.

Nõukogude ajal püstitati kunagisele Suida kalmistule obelisk Hannibali mälestuseks. Ning 1971. aastal asendati see graniidist mälestussambaga.

pisi|Mälestustahvel Tallinna ülemkomandandi elamu seinal  
Tallinna komandandimajal on mälestustahvel Hannibalile. 

2011. aastal avati Vilniuses mälestusmärk Puškinile ja Hannibalile.

2014. aastal avati Pärnus Tallinna väraval Hannibali mälestustahvel.

 Viited 

Kirjandus
 Georg Leets, "A. Puškini vaarisa Abraham Hannibal Eestis" (autori lühikokkuvõte 1972 valminud venekeelse monograafia käsikirjast) – Keel ja Kirjandus 1974, nr 6, lk 356–363
 Georg Leets, "Puškini vaarisa portree" – Keel ja Kirjandus 1975, nr 10, lk 609–615



Malle Salupere: Eestimaa oli täis Pushkini sugulasi, Postimees 8. september 1999

 Välislingid 
 Kuulsaid mõisnikke: Abram (Ibrahim) Hannibal "muuseum.harju.ee" (online 29. jaanuar, 2009)
 Õilsad metslased, paganlikud inimsööjad, lapsinimesed... "godiscover.ee" (online 29. jaanuar, 2009) (arhiiviversioon)
 Абрам Ганнибал 1696 (1697) – 1741 "culture.pskov.ru" (online 1. veebruar, 2009)
 Suida mõisast "history-gatchina.ru" (online 1. veebruar, 2009)
 Петровский крестник "ug.ru" Utšitelskaja Gazeta (online 1. veebruar, 2009)
 «Суйда»:Ленинградская область, Гатчинский район, пос. Суйда. "radm.gtn.ru" (online 1. veebruar, 2009)
 "Kui Tallinna valitses mustanahaline mees" Jaak Juske (20. september 2015)

Kategooria:Eestimaa mõisnikud
Kategooria:Püha Aleksander Nevski ordeni kavalerid
Kategooria:Venemaa sõjaväeinsenerid
Kategooria:Venemaa keisririigi kindral en chef´id
Kategooria:Venemaa keisririigi sõjaväelased
Kategooria:Surnud 1781