Victor Mutt

Victor Mutt, ka Viktor Mutt VR I/2 (25. mai 1886 Tuhalaane vald, Viljandimaa, Liivimaa kubermang – 30. aprill 1942 Kirov, NSV Liit) oli Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane (kolonel) ning diplomaat.

Elulugu

Victor Mutt sündis Viljandimaal Tuhalaane vallas Sootsa taluperes, üldhariduse omandas ta koduõppel.

Teenistus Venemaa keiserlikus armees
Aastatel 1906–1909 õppis Victor Mutt Vilno sõjakoolis, mille lõpetas nooremleitnandina ''Eesti Biograafiline leksikon. Saku, 2001, lk. 312. Kordustrükk Tartus 1926-1929 avaldatud teostest.

Septembris 1913 astus Victor Mutt Peterburi Nikolai Sõjaväeakadeemiasse. Akadeemias sai ta õppida vaid aasta, sest algas Esimene maailmasõda ja augustis 1914 saadeti ta rindele.

Esimeses maailmasõjas teenis Mutt 180. jalaväepolgus ja tõusis nooremohvitserist rooduülemaks. 1916. aasta märtsis edutati Mutt 45. diviisi staabi vanemaks operatiivadjutandiks, sama aasta novembris aga juba XXVII armeekorpuse staabi käsundusohvitseriks Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased. II kogumik. Tallinn: Sentinel, 2002, lk.65-66 ISBN 9985945530.

1917. jaanuaris saadeti Mutt Nikolai Kindralstaabi Akadeemiat lõpetama ja samal kevadel ta seda tegigi. Sõjaväeline karjäär jätkus 182. diviisi staabiülemana, 1918. aasta sügisel tõusis Mutt 5. armee staabi operatiivosakonna ülemaks. Auastmelt oli ta tollal alamkapten. Sõjaväljal sai Victor Mutt kahel korral haavata, korra põrutada ja mürgistuse gaasirünnakul.

1918. aasta mais lahkus Mutt Venemaa sõjaväest ja tuli Eestisse. 

Eesti Vabadussõjas
Vabadussõja alguses, käis Victor Mutt Soomes ja Rootsis, et sealt abivägesid kutsuda.

Vabadussõja ajal aga oli Victor Mutt 5. jaanuarist 1919 2. diviisi staabi operatiivjaoskonna vanemadjutant ja 23. veebruarist 1919 kuni Vabadussõja lõpuni 2. diviisi staabiülem.

1919. aastal kuulus ta koos Ants Piip, Jaan Poska jt. 1919. aasta Tartu pantvangikonverentsil Eesti delegatsiooni ning osales 1919. aasta lõpus Eesti-poolse sõjalise eksperdina Tartu rahu konverentsilEesti entsüklopeedia, kd. 14: Eesti elulood, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 306 ISBN 9985700643.
 Välisteenistuses 
11. juunist 1924 nimetati Victor Mutt Välisministeeriumi Washingtoni saatkonna I sekretäri kohalt ajutiseks Eesti konsuliks New Yorki.

Arreteeriti NKVD poolt 30. juunil 1940. Mõisteti surma, hukati Kirovi vanglas.Eesti välisteenistuse biograafiline leksikon, lk 80-81 (pdf)

Isiklikku
Victor Mutt oli abielus Eugenie Mutiga, kes on jätnud eesti kirjanduslukku jälje sellega, et andis Philadelphias 1930. aastal välja mahuka kogumiku enda adapteeritud ja inglise keelde tõlgitud eesti muinasjutteMihkel Mutt pani kirja oma kaugete sugulaste lood, Eesti Päevaleht, 13. märts 2009.

Victor Muti pojad olid Viktor Mutt ja Oleg Mutt. Eesti kirjanik Mihkel Mutt on Victor Muti lapselaps.

Victor Muti vend Jakob Mutt oli Haapsalu Maria-Magdaleena koguduse ülempreester.

Teosed
 Viktor Mutt, "Võru alt Jakobstadti", Tartu, 1927.

Viited

Kirjandus
Jaak Pihlak, Mati Strauss, Ain Krillo, "Eesti Vabaduse Risti kavalerid". Viljandi, Vabadussõja Ajaloo Selts, Viljandi Muuseum, 2016.

Välislingid
 A. Piip ja V. Mutt Tartus 1920

Kategooria:2. Diviisi juhatus
Kategooria:Eesti kolonelid
Kategooria:Eesti diplomaadid
Kategooria:Eesti konsulid
Kategooria:Püha Vladimiri IV klassi ordeni kavalerid
Kategooria:Venemaa keisririigi sõjaväelased
Kategooria:Vabadussõja veteranid
Kategooria:Vabadusristi I liigi 2. järgu kavalerid
Kategooria:Eesti represseeritud isikud
Kategooria:Sündinud 1886
Kategooria:Surnud 1942