August Siller

pisi
August Siller (kuni 11. aprill 1935 Schiller; 20. november (vkj)/ 2. detsember 1892 Rõngu kihelkond, Tartumaa – 21. august 1960 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major) ja hiljem Saksa sõjaväelane, 42. Kaitse Pioneeripataljoni ülem.

Ta õppis aastatel 1934–1939 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

Ta sai majoriks 24. veebruaril 1938.

Juulis 1944 Siller haigestus, pataljoniülemana hakkas teda asendama Johannes Pedaja. Punaarmee üksused murdsid septembris 1944 Emajõe rindest läbi ja lõid ka selels rindelõigus asunud pataljoni puruks. Pataljonis teeninud eestlased ilmselt suures osas põgenesid ja läksid koju. Väidetavalt kuulutati kogu 42. pataljoni koosseis seetõttu  väejooksikuteks ja neid otsiti taga.Jaak Pihlau. "Luureagent L/127 – Kapten Pedaja lugu". Kultuur ja Elu 4, 2008

Ka endine pataljoniülem Siller arreteeriti lausa sõjaväehaiglas Haapsalus ning viidi Saaremaa kaudu Saksamaale. Seal mõisteti talle 170 aastat sunnitööd. Ta vabastati koonduslaagrisst 1945. aastal ja naasis repatriandina [Nõukogude okupatsioon Eestis (1944–1991)|NSV Liidu poolt okupeeritud Eestisse].

Ta arreteeriti 2. veebruaril 1946 ja talle määrati 10 aastat. Oli Dubravlagis Mordva ANSV-s.Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

1960. aastal tuli ta lõpuks Eestisse tagasi, kuid suri samal aastal Tallinnas.

Viited

Personalia
Asse Soomets. "Mälestusi isast". Videvik nr 14, 2. aprill 2009. Lk 2–3

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
Ohvitseride andmekogu
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Haud Rõngu kalmistul

Kategooria:Eesti ratsaväeosade koosseis
Kategooria:Sõjavägede Staabi koosseis
Kategooria:Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Kategooria:Rõngu kalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1892
Kategooria:Surnud 1960