Eos

Eos ehk spoor on organismide eriline paljunemisrakk, mis on spetsialiseerunud mingi organismirühma levimiseks ja ebasoodsate keskkonnatingimuste üleelamiseks mingi aja jooksul. Eosed moodustavad tähtsa etapi paljude bakterite, taimede, vetikate, seente ja mõnede algloomade elutsüklist. 

Eose ja seemne kui põhimõtteliselt sama funktsionaalsusega struktuuride peamine erinevus on selles, et võrreldes seemnega on eoses toitainete varu uuele sellest kujunevale organismile tühine. 

Eosed on tavaliselt haploidsed ja ainuraksed ning neid toodetakse meioosi käigus sporofüütides asuvates spetsiaalsetes organites ehk eoslates ehk eospesades ehk sporangiumites. Kui tingimused on sobivad, areneb eos mitootilise paljunemisega uueks organismiks, moodustades hulkrakse gametofüüdi. Viimane omakorda toodab gametangiumites sugurakke ehk gameete. Kahe gameedi liitumisel hakkab arenema järjekordne sporofüüt ja sellega saab täis üks elutsükkel. Sellise elutsükli puhul toimub organismi haploidse ja diploidse faasi vaheldumine. Mitmed seened toodavad eoseid mitootilise rakujagunemise käigus (selliseid eoseid nimetatakse mitospoorideks) ja nende abil toimub mitteseksuaalne paljunemine. 

Mitmed sõnajalaliigid, eriti need, kes on kohastunud kuivadele tingimustele, toodavad diploidseid eoseid. Sellist mitteseksuaalse paljunemise vormi nimetatakse apogaamiaks ja see on üks apomiksise vorme. 

Eosed on mitteseksuaalse paljunemise vahendid, sest iga eos areneb uueks organismiks. Gameedid, erinevalt eostest, on sugulise paljunemise vahendid, sest uueks organismiks arenemiseks peavad enne kaks gameeti ühinema.

Definitsioon
Sõna "spoor" tuleneb kreekakeelsest sõnast σπορά (translitereering: spora), mis tähendab seemet või külvi.
Üldiselt öelduna seisneb eose ja gameedi vahe (mõlemat koos nimetatakse koniidideks) selles, et eos idaneb ning areneb gametofüüdiks, kuid gameet peab enne edasist arengut liituma teise gameediga.
Põhiline erinevus eose ja seemne kui leviste vahel seisneb selles, et võrreldes seemnega sisaldab eos väga väikest kogust toiduvaru ja seega vajab idanemiseks paremini sobivaid tingimusi. (Esineb ka erandeid – paljude käpaliste seemned, mis on küll hulkraksed, on väga väikesed ja neis puudub toitekude ehk endosperm. Samuti on mõnede krohmseente (Glomeromycota) hõimkonda kuuluvate seente spoorid läbimõõduga kuni 800 µm). Seega on seemned vastupidavamad kehvadele keskkonnatingimustele ja vajavad arenema hakkamiseks väljastpoolt vähem energiat. Eoseid toodetakse üldjuhul suurtes kogustes, et suureneks kasvamaläinud eoste hulk (kompenseerib kehva idanevuse).

Klassifikatsioon
Eoseid saab liigitada mitmeti.

pisi|280px|Kotteoseid sisaldav askus. Liik: Morchella elata
pisi|280px|Sammaltaime gametofüüdid (rohelised) ja sporofüüdid (koosneb harjasest ja eoskuprast)

Eoseid tootva struktuuri järgi
Seente ja seenetaoliste organismide puhul klassifitseeritakse eoseid struktuuri järgi, milles meioos ja spooride tootmine aset leiab. Tihti klassifitseeritakse ka seeni nende spoore tootvate struktuuride järgi ja seega on need spoorid taksonite eristamise tunnusteks.
Sporangiospoorid – eosed, mis arenevad sporangiumis, näiteks hõimkonnas Zygomycota (ikkesseened);
sügospoorid ehk seigeosed – sugulise paljunemise käigus sügoodist moodustunud eosed, mis arenevad tüüpiliselt sporangiumikandjal asuvaks sporangiumiks, tunnus hõimkonnas Zygomycota;
kotteosed ehk askospoorid – eoskottides ehk askutes arenevad eosed, iseloomulikud hõimkonnale Ascomycota (kottseened);
kandeosed ehk basidiospoorid – erinevalt eoskotis endogeenselt tekkivatest kotteostest arenevad eoskannal eksogeenselt, iseloomulikud hõimkonnale Basidiomycota (kandseened);
kevadeosed ehk etsiospoorid – kevises ehk kevadeoslas ehk etsiumis tekkivad kaksiktuumalised eosed seltsis Uredinales (roosteliselaadsed);
suvieosed ehk uredospoorid – suvieoslates tekkivad kaksiktuumalised eosed seltsis Uredinales (roosteliselaadsed);
talieosed ehk teliospoorid – talieoslas tekkivad paksukestalised eosed, iseloomulik seltsile Uredinales (roosteliselaadsed);
oospoorid – arenevad oogoonis, iseloomulikud hõimkonnale Oomycota (munasseened) ja seltsile Monoblepharidales (munasviburseenelaadsed);
karpospoorid – arenevad karposporofüüdis, iseloomulik taksonile Rhodophyta (punavetiktaimed);
tetraspoorid – arenevad tetrasporofüüdis, iseloomulik taksonile Rhodophyta (punavetiktaimed).

Funktsiooni järgi
Klamüdospoor – seene talluseosadest tekkiv paksukestaline püsifunktsiooniga eos, mille ülesanne on üle elada ebasobivad tingimused, näiteks kuuma või kuiva perioodi;
parasiitsed seeneeosed võib liigitada kaheks: seesmised eosed, mis idanevad peremeesorganismi sees, ja välised eosed, mis on keskkonda vabastatud juba nakatunud peremeesorganismi poolt eesmärgiga nakatada uusi organisme. Parasiitne seen on näiteks ka Eestis levinud harilik kedristõlvik.

Päritolu järgi elutsüklis

pisi|280px|Mikrospoori moodustumine läbi meioosi taimedel. Iga tolmutera emarakk annab neli haploidset mikrospoori
pisi|280px|Makrospoori moodustumine taimedel. Vaid üks meioosiprodukt areneb edasi, teised kolm degenereeruvad

Meiospoorid – sugulise paljunemise eosed, mis on tekkinud läbi meiootilise rakujagunemise ja on seega haploidse kromosoomistikuga. Neist arenevad edasi kas haploidsed tütarrakud või haploidne isend. Näiteks on meiospoorid eellasrakkudeks seemnetaimede gametofüütidele õites katteseemnetaimede puhul ja käbideks paljasseemnetaimede puhul. Meiospoorid jagunevad kaheks (heterospooria):
mikrospoorid – meiospoorid, millest areneb isane gametofüüt (seemnetaimede puhul õietolm);
megaspoorid ehk makrospoorid – meiospoorid, millest areneb emane gametofüüt (seemnetaimede puhul seemnealge);
mitospoorid ehk koniidid ehk konidiospoorid  – eosed, mis on tekkinud läbi mitootilise rakujagunemise ja on iseloomulikud hõimkonnale Ascomycota (kottseened). Seeni, mis moodustavad vaid mitospoore, nimetatakse mitospoorseteks seenteks või anamorfseteks seenteks. Teisisõnu: nende elutsüklist pole leitud sugulise paljunemise (teleomorf) staadiumi. Hiljuti rühmitati sellised seened süsteemivälisesse taksonisse Deuteromycetes (teisseened).

Liikuvuse järgi
Eoseid saab rühmitada nende iseseisva liikumisvõime järgi:

zoospoorid – liikuvad eosed, mis liiguvad ühe või mitme viburi abil ja esinevad teatud vetikatel ja seentel;
aplanospoorid – liikumatud eosed, mis on võimelised endale viburi kasvatama;
autospoorid – liikumatud eosed, mis ei ole võimelised viburit tekitama;
ballistospoorid – aktiivselt seene viljakehade küljest vabanevad eosed. Enamik kandeostest on samuti ballistospoorid, ka eosed seene perekonnas Pilobolus;
statismospoorid – eosed, mida ei vabastata aktiivselt seene viljakehalt. Näiteks eosed seentel taksonis Gasteromycetes (puguseened).

Levimine

pisi|280px|Eoste vabanemine viljakehast välise mehaanilise jõu abil

Eoste vabanemise protsessi nimetatakse sporulatsiooniks.
Mitmete seeneliikide nii mitteseksuaalse paljunemise kui ka seksuaalse paljunemise eosed või sporangiospoorid vabastatakse aktiivselt. Sel juhul toimub eoste sunniviisiline väljapaiskamine neid moodustavast struktuurist. Väljapaiskamine kindlustab eoste väljumise reproduktiivorganitest ja levimise õhus (ka pika vahemaa taha). Mitmed seeneliigid omavad seega eoste väljapaiskamiseks vajalikke spetsiaalseid mehaanilisi ja füsioloogilisi mehhanisme. Selliste mehhanismide hulka kuulub näiteks kotteoste sunniviisiline väljapaiskamine eoskottidest. See toimub tänu eoskoti erilisele struktuurile ja osmolüütide akumuleerimisele eoskoti rakkudesse, mille tulemusena toimub eoste plahvatuslik väljapaiskamine õhku. Eoste aktiivne ehk sunniviisiline vabastamine võib toimuda ka ühe eose kaupa: väikese veetilga (Bulleri tilgake) moodustumisel ja eosega kokkupuutel vabaneb viimane mürsutaoliselt algkiirendusega üle 10 000 g. Sellist eost nimetatakse ka ballistospooriks.

Osa seeni vabastab eoseid muul viisil. Näiteks välise mehaanilise jõu kasutamine murumuna (takson Gasteromycetes) puhul, kus eosed vabanevad näiteks seenele pealeastumisel. Putukate kohalemeelitamine oma elavate värvide ja roiskuva lõhnaga on samuti üks võimalus seeneeoste levimiseks, seda teevad kõige esinduslikumalt seened sugukonnast Phallaceae (tanuseenelised). Sel juhul kleepuvad eosed putuka keha külge ja kanduvad koos putukaga edasi. Eostega paljunevate soontaimede, näiteks sõnajalgade väga kerged eosed kanduvad laiali tuulega, mis on suurepärane levitaja. Kasuks tuleb ka see, et tühise toiteväärtuse tõttu ei paku eosed loomadele erilist huvi. Seemnetest enam ohustavad eoseid aga seened ja bakterid. Eoste suurim eelis teiste paljunemismeetodite ees on see, et nende tootmine vajab kõige vähem energiat ja ainet. Perekonna selaginell esindaja, sõnajalgtaime Selaginella lepidophylla levimine toimub ebatavalise diaspoori abil, mida nimetatakse veerpõõsaks.

 Vaata ka 
Tsüst
Diaspoor
sõnajalgtaimed
Sammaltaimed
bakterid

Viited

Kategooria:Bioloogia
Kategooria:Ökoloogia