Enn Põldroos

pisi|322x322px|Eesti NSV Ülemnõukogu liikmed pärast Interliikumise rünnakut Toompea lossile 15. mail 1990, Põldroos keskel
Enn Põldroos (21. mai 1933 Tallinn – 5. september 2025 TallinnEKABL, lk 404) oli eesti kunstnik ja kirjanik.

Elu ja tegevus
Põldroos lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkoolihttps://katsed.real.edu.ee/baas/index2.php ja õppis aastatel 1952–1958 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis (ERKI-s) maalikunsti.

Ta oli õppejõud Tallinna Pedagoogilises Instituudis (aastatel 1961–1966) ja hiljem ka ERKI-s/EKA-s (1973–1985 ja 1994–1995). Alates 1998. aastast oli ta vabakutseline kunstnik.

Looming
Põldroos on loonud sadu maale ja monumentaalteoseid. Viimastest võiks olulisemateks pidada "Raadiolille" (1978, Raadiomajas), "Eestimaad" (1983, Eesti saatkonnas Moskvas), "Inimeste elu" (1985, Linnahallis) ja "Varju ja valguse piiril" (1993, Eesti Rahvusraamatukogus). Lisaks on mitmeid tema monumentaaltöid ka keskkoolide seintel.

Temaatiliselt on Põldroos puudutanud nii sotsrealismi, rahvusromantismi kui ka sürrealismi, kuid kõige südamelähedasem on talle olnud viimane. Tema teosed pole pea kunagi kandnud otseselt ideoloogilist, vaid pigem sügavamat, inimlikumat ja mõistatuslikumat sõnumit. 2000. aastatel on Põldroos oma kunstiloomes kasutanud ka arvutit, luues digigraafilisi kunstiteoseid.

06.12.2024–13.04.2025 toimus Kumu kunstimuuseumi suures saalis Anders Härm kureeritud Enn Põldroosi loomingu suur ülevaatenäitus „Enn Põldroos. Kinnismõtete muuseum“, mis andis ülevaate tema loomingust 1950. aastate lõpust kuni tänapäevani. Näitus avas Põldroosi loomingut läbi korduvate kujundite ja motiivide, mis on teda saatnud kogu elu vältel. Näitusega kaasnes mahukas raamat, mis keskendus Põldroosi loomingus läbivalt esinevatele teemadele ja sisaldas põhjalikku intervjuud kunstnikuga.

Kirjanikuna on Põldroos avalikkuses tuntuks saanud eestkätt 2000. aastatel, varem on temalt ilmunud ainult üks raamat Olev Subbist (1981). 2002. aastal võitis ta romaaniga "Joonik kivi" Eesti romaanivõistlustel III koha preemia.Enn Põldroos. "Joonik kivi". ekspress.delfi.ee, 8. juuni 2003

Raamatud
Traditsiooni uudsus: Olev Subbi: [reproduktsioonide album]. Tallinn: Kunst, 1981
Mees narrimütsiga [memuaarid]. Tallinn: Kunst, 2001
Öö rüütel [jutud]. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2002
Joonik kivi [romaan]. Tallinn:, Eesti Keele Sihtasutus 2003
Prügi seadus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2004
Kinnituisanu: pseudokrimka. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2005
Silm veresoonega: pseudomuinasjutud. Tallinn: E. Põldroos, 2006
Enn Põldroos: maalid 1967–2007. Tallinn: Argo, 2008

Tegevus NLKP-s
Ta oli alates 1965. aastast NLKP liige ning kuulus aastatel 1988–1989 Vaino Väljase aegse EKP Keskkomitee büroo koosseisu.

Poliitiline tegevus
Põldroos oli 1987. aastal asutatud loomeliitude kultuurinõukogu liige ja võttis osa 1988. aastal loomeliitude ühispleenumist. Rein Veidemann. Kunstnik Enn Põldroosi suured hetked. postimees.ee, 20. august 2016 

Põldroos oli 1988. oktoobris Rahvarinde asutajaliige. Aastatel 1988–1991 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, mille 16. novembri 1988. aasta otsusega võeti vastu deklaratsioon Eesti NSV suveräänsusest, ning ta oli 1991. aasta 20. augustil üks Eesti iseseisvuse taastamise poolt hääletanuist.

1990. aasta märtsis oli Põldroos Eesti Liberaaldemokraatlik Partei asutajaliige. 1992. aastal loobus ta poliitilisest tegevusest.

Liikmesus
1959 Eesti Kunstnike Liit
1985–1989 ja 1995–1998 Eesti Kunstnike Liidu esimees ja president
2003 Eesti Kunstnike Liidu auliige

Tunnustus
1969 ja 1975 Vilniuse maalitriennaali preemia
1973 Eesti NSV teeneline kunstnik
1973 Kristjan Raua preemia (mosaiikpannoo "Raadiolill")
1979 Eesti NSV rahvakunstnik
1983 Kristjan Raua preemia (maalikompositsioon "Universitas Tartuensis")
1986 Kristjan Raua preemia (V. I. Lenini nim. Kultuuri- ja Spordipalee pidulik gobelääneesriie "Inimeste elu")
1987 NSV Liidu riiklik kunstipreemia
2002 Riigivapi IV klassi teenetemärk
2006 Riigivapi III klassi teenetemärk
2013 Konrad Mäe preemia
2014 Eesti Vabariigi kultuuripreemia elutöö eestKultuuri elutööpreemia saavad Mägi, Puks ja Põldroos. delfi.ee, 13. veebruar 2014

Isiklikku
Enn Põldroosi isa oli lavastaja ja näitleja Priit Põldroos.EE 14. köide. Lk 389 Tema tütar on moekunstnik Riina Põldroos ja poeg majandusanalüütik Juhan Põldroos. Tema lelle pojapoeg oli näitleja Dan Põldroos. 

Enn Põldroos on olnud abielus Helgi Erilaiuga; tema viimane abikaasa oli Rita Raave.

Viited

Välislingid

Kunstniku koduleht
Põldroos ArtDepoos
Põldroosi Vivian Nappi Galeriis olnud näituse arvustus
Põldroos E-Kunstisalongis
 Enn Põldroos: inimest saab tõsiselt võtta vaid siis, kui ta oskab enda üle muiata. maaleht.delfi.ee, 26. detsember 2013
 Aktid, autoportreed, geomeetrilised kompositsioonid ja inimmass. Enn Põldroos on elav kunstiklassik läbi aastakümnete. epl.delfi.ee, 6. detsember 2024

Kategooria:Eesti kunstnikud
Kategooria:Eesti kirjanikud
Kategooria:Tallinna Reaalkooli vilistlased
Kategooria:Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Kategooria:Eesti Kunstiakadeemia õppejõud
Kategooria:Eesti NSV Kunstnike Liidu liikmed
Kategooria:Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
Kategooria:EKP Keskkomitee büroo liikmed
Kategooria:Eesti NSV teenelised kunstnikud
Kategooria:Eesti NSV rahvakunstnikud
Kategooria:NSV Liidu riikliku preemia laureaadid
Kategooria:Riigivapi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Kategooria:Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Kategooria:Sündinud 1933
Kategooria:Surnud 2025