Assimilatsioon

Assimilatsioon ehk sarnastumine on kaasahääldus- ehk koartikulatsiooninähtus, mille puhul lähestikku hääldatavad häälikud täielikult või osaliselt sarnastuvad.

Häälduskoha-assimilatsioon

Häälduskoha-assimilatsiooni puhul muutuvad sarnaseks või lähenevad häälikute häälduskohad, et oleks kergem vastavaid häälikuid hääldada. 
Näiteks hääliku [n] hääldamisel puutub keel tavaliselt kokku hammaste ja hambasompudega. Teiste häälikute naabruses võib tema häälduskoht aga muutuda: /n/ > [m] / _ /p/ 
näiteks ladina sõnas imprimere 'muljet avaldama' (eesliitest in- ja sõnast primere) hääldatakse nii [m] ja [p]  kahe huulega.  

Häälduskoha-assimilatsiooniga on tegemist ka järgmiste nähtuste puhul:
vokaalharmoonia: kui sõna pearõhulises silbis on eesvokaal, on eesvokaalid ka järgsilpides (sama tagavokaalidega).
palatalisatsioon ehk peenendus - hääliku tavalisele häälduskohale lisandub järgneva i või j-i mõjul häälduskoht kõval suulael.

Hääldusviisi-assimilatsioon

Hääldusviisi-assimilatsiooni puhul sarnastuvad häälikute hääldusviisid, et oleks lihtsam neid hääldada. 
Näiteks /t/ > [n] / n _ n 
andnud [an:nud]: siin hääldub sulghäälik nasaalide vahel nasaalina

Helilisusassimilatsioon

Helilisusassimilatsiooni puhul muutub helitu häälik naaberhäälikute mõjul heliliseks või vastupidi. 
Näiteks [ h ] > [h] / V_V
eesti keeles võib muidu helitu [h] häälduda vokaalide vahel helilisena ([h]): lähen [læhen], aga ka täiesti kaduda: [læen]

Kategooria:Foneetika