Õhtu toob tagasi kõik

"Õhtu toob tagasi kõik" on Jaan Kaplinski kaheksas luulekogu. See ilmus Tallinnas 1985. aastal.

 Ilmumine ja vastuvõtt 
"Õhtu toob tagasi kõik" ilmus kirjastuselt Eesti Raamat väikeseformaadilise kõvas köites raamatuna. Pealkirjaks on tsitaat Sappho luuletusest. Raamatut illustreerivad Mari Kaarma tušijoonistused. Kogus on 107 Kaplinski luuletust, kümme regilaulu Väike-Maarjast, Paidest, Setumaalt, Amblast, Audrust, Rõugest, Kuusalust, Põltsamaalt, Urvastest ja Arukülast, ja veel seitse luuletõlget (Li Bo hiina keelest, Harry Martinson ja Bo Carpelan rootsi keelest, Petronius ladina keelest ja Sappho kreeka keelest). Luulekogu terviktekst on koos regilaulude ja tõlgetega taasavaldatud koondkogus "Kirjutatud" (2000), lk 561–690.

Arvustuses leidis Mati Unt, et "Õhtu toob tagasi kõik" kujutab endast luulevormis päevikut. "Luuletaja omab ülevaadet ja jutustab meile oma muljetest. Hiljem võib nende raamatute järgi saada parema pildi meie ajast kui mõne afektiivse purske kaudu."Mati Unt, "Silm parajasti seletamas". Looming nr 9, 1985, lk 1278.. Kuigi selle raamatu luuletusi püüti parodeerida,Sirp ja Vasar 28. 6. 1985., polevat jäljendamine kerge: "retsept on lihtne, kuid mitte igaühele jõukohane. Selle realiseerimiseks peab olema Kaplinski või keegi temataoline."Mati Unt, "Silm parajasti seletamas", lk 1277.

Ka Viivi Luige arvates oli "Õhtu toob tagasi kõik" autori "elulugu, pihtimus, mõttepäevik... mida matkida, järele teha on võimatu, olemata ise J. Kaplinski". Kaplinski raamatus olevat "Sappho võrdne setu rahvalaulikuga, Li Bo Bo Carpelaniga, kartulivõtt suhkrurookoristusega, surnute tuhk segi tänavukevadise Tartu tänavatolmuga". Kuna autor ei kahetse taga eilset ega ihka midagi homselt, tunneb ta ära käesoleva hetke ilu ja võib seetõttu kuulutada "suurimat vabadust, mis inimesele kättesaadav".Viivi Luik, "Mõni sõna haldjarüütel Tam Lin'ist ja talutüdruk Tiiust". Keel ja Kirjandus nr 8, 1985, lk 555–556.

 Luuletused 

 Õhtu, tagasi tood (Sappho)
 Ehatähte, hella tähte (Väike-Maarja)
 Lumi sulab. Vesi tilgub
 Läbi keldritoa lae
 Valge paber ja aeg
 Teekäänakul enne maanteed
 Vaatan Harry Martinsoni pilti
 Öö tuleb, lapsed magavad
 Päike on tõusnud
 Oli kärekülm talveõhtu
 Teadmine on mulle alati
 Hiina kiri (ENEKE'sest)
 Pesu ei saa kunagi pestud
 Hääled: Külmutuskapi surin
 Kus me lääme vasta ööda (Paide)
 Hakkasime pojaga koju tulema
 Juba aastaid
 Kevad on käes
 Võiks öelda
 Tulin Tähtverest
 Mõeldes Idamäest (Li Bo)
 Päike paistab punasele seinale
 Oma esimest lugu
 Pesin all vannitoas
 Mõtlen taas loetule
 Ei ole kodune siin
 "Lambid on erinevad..."
 Kevad on täiesti käes
 Tuul õõtsutab sirelioksi
 Igatsus Pikal Väraval (Li Bo)
 Saatsin Yunichiro Tallinnasse
 Inimesed tulid turult
 Märtsiõhtu (Harry Martinson)
 "Me armastasime koos..."
 Ma mäletan
 Aiaasemel oli paar raagus sõstrapõõsast
 Ma ei tea, kas iga usklik
 Vihma sajab
 Õtak om iks õnneline (Setu)
 Hommikul paistis päike
 Voodiriietes, seinas ja põrandas
 Sain kord Fidži saartelt
 Taevas pilvedega
 Kolmas mai
 Kythera, Milos, Kea
 Neli ja pool tonni
 Hommik oli vilu
 Võiksin öelda
 Õhtutaeva kuma
 Õhtu (Bo Carpelan)
 Õhtul läheb jälle külmaks
 Piima tooma minnes
 Paar tundi lõikasin taskunoaga
 Kuuloomise aegu
 Nii ammu pole
 Naine lastega ostis jäätist
 Me elame lapsepõlve
 Leedripuud, mis rästad on külinud
 Kord kevadisel hommikupoolikul
 Õhta tuleb, hilja jõuab (Ambla)
 Ma kirjutan iga päev luuletuse
 Läksime maanteed mööda
 Hommikul kell kuus

 Rääkisin Jumalannast
 Nagu ei saaks kopsud
 Mu täsi tundis neid
 Õhta, õhta, õed hellad (Audru)
 Taevas on pilves
 Kuskil Tartu ja Tallinna vahel
 Hämar on juba
 Vaikus on alati siin
 Uned, mis varjumänguga (Petronius)
 Õtak tule, hämär hällis (Rõuge)
 See teine elu
 Kahe rajuiili vahel
 Ei taha enam
 Loojuva päikese paistel
 Alles hämaras
 Viimane pilv läheb
 Vihm jääb järele
 Looduse tagasitulemine
 Võtta ämblik võrgust
 Priit mängis pilli
 Jälle räägib keegi kuskil
 Tänavu suvel
 Nüid ilus vilulla veerda (Kuusalu)
 Ma ei tea
 Vihma ootamine
 Maailmu on nii palju
 Nad muudkui kirjutavad
 Mõttetu on rääkida
 Ei ole Jumalat
 Vallikraavi tänavas
 Luuletuse sünd
 Samavõrd kui inimene
 Lastel tulevad ja lähevad palavikud
 Maailm ei koosne
 Musta-valgetkirju kass
 Destruktivität ist das Ergebnis
 Vili on lõigatud
 Hoia end peos
 Vahel ma näen nii selgelt
 Mis viga vilulla veerda (Põltsamaa)
 See sügissuvi
 Mu väike tütar
 Nii palju naisi
 Teispool akent
 Dialektika on dialoog
 Täiskuu Piigaste pool
 Laul kuust Yomei mägedes (Li Bo)
 Mis on luules peamine
 Kartulid on võetud
 Õdak tulli, õnnis tulli (Urvaste)
 Ma olen Toomel sündinud
 Kivisöetuhka ja vanu värvipüurke
 Rääkisin üliõpilastele
 Veel kirjutada
 Lapsest saadik olen
 Kõrtest ja männikoore-ebemetest
 Ida ja Lääne piir
 Minu Tartu on
 Ei teagi, kas
 Prussakas kõnnib õhtuvaikuses
 Luule on nagu rohelus
 Kus me lähme vasta ööda (Aruküla)

Viited

Kategooria:Jaan Kaplinski teosed
Õhtu toob tagasi kõik
Kategooria:1985. aasta Eestis
Kategooria:1985. aasta kirjandusteosed