Nikita Mihhalkov

Nikita Sergejevitš Mihhalkov (vene keeles Никита Сeргеевич Михалков; sündinud 21. oktoobril 1945 Moskvas) on vene filmilavastaja, -näitleja, -stsenarist, -produtsent ja ühiskonnategelane. 

Tema lavastatud film "Päikesest rammestunud" on saanud parima võõrkeelse filmi Oscari. 

Nikita Mihhalkov on aastast 1998 Venemaa Kinematografistide Liidu esimees ning aastast 1993 Venemaa Kultuurifondi president.

2008. aastal külastas ta Serbiat , et toetada Tomislav Nikolići , kes kandideeris sel ajal ultranatsionalistliku Serbia presidendivalimistel. Mihhalkov osales serblaste noorteorganisatsiooni " Nomocanon " koosolekul, mis eitab serblaste poolt 1992.–1999. aasta Jugoslaavia sõdades toime pandud sõjakuritegusid . Organisatsioonile peetud kõnes rääkis Mihhalkov "sõjast õigeusu vastu", nimetades õigeusu kristlust "peamiseks jõuks, mis on kultuurilise ja intellektuaalse McDonald'si vastane ". Vastuseks tema avaldusele küsis ajakirjanik Mihhalkovilt: "Kumb on parem, McDonald's või stalinism ?" Mihhalkov vastas: "See sõltub inimesest."  Mihhalkov on ennast kirjeldanud monarhistina . 

Tunnustus
2007 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia auliikmeks 
2020 – Venemaa Föderatsiooni töökangelane

 Lavastatud filme 
 Aasta  Originaalpealkiri  Eestikeelne pealkiri  Märkused1967  "Девочка и вещи"   kursusetöö1968  "А я уезжаю домой"   kursusetöö  1970  "Спокойный день в конце войны"   diplomitöö 1974  "Свой среди чужих, чужой среди своих"  "Võõrastele oma, omadele võõras"   1976  "Раба любви"     1977  "Неоконченная пьеса для механического пианино"  "Lõpetamata pala pianoolale"   1978  "Сибириада — Алексей Устюжанин"   1979  "Пять вечеров"   "Viis õhtut"  1979  "Несколько дней из жизни И. И. Обломова"  "Päevi Oblomovi elust"  1981  "Родня"  "Suguselts"   1983  "Без свидетелей"    1987  "Очи чёрные"  "Mustad silmad"   1990  "Автостоп"     1991  "Урга — территория любви"  "Urga"   1993  "Анна: от 6 до 18"   dokumentaalvideo 1994  "Утомлённые солнцем"   "Päikesest rammestunud"  1999  "Сибирский цирюльник"  "Siberi habemeajaja"   2003  "Русские без России"   dokumentaalvideo  2007  "12"  "12"   2007  "55"    dokumentaalvideo  2010  "Утомлённые солнцем 2: Предстояние"    2011  "Утомлённые солнцем 2: Цитадель"    2013  "Чужая земля"    2013  "Легенда № 17"   produtsent 2014  "Солнечный удар"     

 Isiklikku 
Nikita Mihhalkovi aadlisoost isa Sergei Mihhalkov oli lastekirjanik, Nõukogude Liidu ja Venemaa hümni sõnade autor. Ema Natalja Kontšalovskaja oli maalikunstnik Pjotr Kontšalovski tütar ja Vassili Surikovi lapselaps. Nikita Mihhalkovi vend Andrei Kontšalovski on samuti tuntud filmirežissöör.

Nikita Mihhalkov on teist korda abielus. Abielust näitleja Anastassija Vertinskajaga on tal poeg Semjon. Abielust Tatjana Mihhalkovaga on tal kolm last. Tütar Anna on filminäitleja ja -produtsent, poeg Artjom on filminäitleja, -režissöör ja telesaatejuht, noorim tütar Nadežda on filminäitleja ja -produtsent.

 Välislingid 

 Михалков, Никита Lentapedias
Nikita Mihhalkov – Vene filmikunsti suur erak, SL Õhtuleht 21. oktoober 2005
Andres Laasik. Mihhalkov rammestab teist korda päikesega. Eesti Päevaleht. 26. aprill 2010

Kategooria:Nõukogude Liidu filmilavastajad
Kategooria:Venemaa filmilavastajad
Kategooria:Vene filminäitlejad
Kategooria:Auleegioni ohvitserid
Kategooria:Auleegioni komandörid
Kategooria:Püha Andreas Esmakutsutu ordeni (Venemaa Föderatsioon) kavalerid
Kategooria:Sündinud 1945