Hülglased

pisi|Paul de Vos, "Kaks noort hüljest rannal", u 1650
pisi|Mõõkvaalad Antarktika vetes jahtimas jääpangale roninud krabihüljest

Hülglased ehk hülged (Phocidae) on veeimetajate sugukond.

Hülglasi on eri andmetel 18 või 19 liiki.

Hülglased elavad polaar- ja parasvöötme meredes, enamasti ranniku lähedal. Samuti leidub neid mõnes järves (näiteks Baikali järves). Nad elavad väikestes rühmades. Paaritumise ajal ja suve keskel ühinevad hülglased suurematesse rühmadesse ja veedavad aega lesilates (mõnel laiul või rahul).

Hülglased on 1,25–6,5 meetrit pikad ja kaaluvad vahemikus 90–3500 kg.

Hülglaste tagaloivad ei paindu pöialiigeste kohalt ette. Esiloivad on suhteliselt lühikesed. Loivad on varustatud tugevate küünistega. Hüljestel pole kõrvalesti, selle asemel on kõrvaava. Sukeldumise ajal on lisaks kõrvaavale suletud ka ninaava.

Hülglased söövad kalu ja veeselgrootuid. Et kalavõrkudesse takerdunud isendid on neile lihtne saak, lõhuvad nad sageli kalurite võrke.

Kui meri on jäätunud, teevad hülglased jäässe nn rindauke, mille kaudu saab hingata ja jää peale tulla. Hülglased poegivad märtsis jääle või rannale.

Hülglaste häälitsused sarnanevad haukumise või möirgamisega.

Tavaliselt hülglased pelgavad inimesi. Sattudes rannal või jääserval näiliselt üksi jäänud hülgepojale, ei tohiks teda mingil juhul koju kaasa tuua, sest emasloom on ilmselt kuskil läheduses varjul, ent asjatundmatu inimese hoole all poeg tõenäoliselt hukkub.

 Eesti hülged 
Eestis elab kolme liiki hülglasi:

Hallhüljes (Halichoerus grypus)
Kuni 2,6 meetrit pikk, kaal kuni 300 kilogrammi. Liik on oma areaali ulatuses arvukas, üksnes Läänemeres haruldane (ohustatud liik); paljuneb aeglaselt ja on väga tundlik juba väikeste saasteainete koguste suhtes; on maailma punases raamatus.
Randal (Phoca vitulina)
Eestis haruldane, mujal kohati väga tavaline
Viigerhüljes (Pusa hispida)
Umbes 1,5 meetrit pikk, kõige levinum Eestis. Rannarahvas kutsub teda ka karvakalaks.

 Hülgeperekonnad ja -liigid 
 Pilt  Perekond  Liigid175px Monachus Fleming, 1822  
 vahemere munkhüljes, Monachus monachus175px Neomonachus Slater & Helgen, 2014 havai munkhüljesl, Neomonachus schauinslandi
 †kariibi munkhüljes, Neomonachus tropicalis (tõenäoliselt välja surnud u 1952)175px Mirounga Gray, 1827  
 põhja-lonthüljes, Mirounga angustirostris
 lõuna-lonthüljes, Mirounga leonina175px Ommatophoca Gray, 1844  nosuhüljes e rossi hüljes, Ommatophoca rossi175px Lobodon Gray, 1844  krabihüljes, Lobodon carcinophagus175px Hydrurga Gistel, 1848  
 merileopard, Hydrurga leptonyx175px Leptonychotes Gill, 1872  sukelhüljes e Weddelli hüljes, Leptonychotes weddellii175px Cystophora Nilsson, 1820  
 põishüljes, Cystophora cristata175px Erignathus Gill, 1866  
 habehüljes, Erignathus barbatus175px Phoca Linnaeus, 1758  
 randal, Phoca vitulina
 tähnikhüljes, Phoca largha175px Pusa Scopoli, 1771  viigerhüljes, Pusa hispida (varem Phoca hispida)
 baikali viigerhüljes, Pusa sibirica (varem Phoca sibirica)
 kaspia viigerhüljes, Pusa caspica (varem Phoca caspica)175px Pagophilus Gray, 1844  grööni hüljes, Pagophilus groenlandicus (varem Phoca groenlandica)175px Histriophoca Gill, 1873  vööthüljes, Histriophoca fasciata (varem Phoca fasciata)175px Halichoerus Nilsson, 1820  
 hallhüljes, Halichoerus grypus

Muistend
Ühe muistendi järgi olevat hülged tekkinud Punasesse merre uppunud vaarao rahva järeltulijatest.

Vaata ka

hülgepüük
loivalised

 Kirjandus 
Jüssi, M. 2008. Soojad talved on hüljestele saatuslikud. Eesti Loodus 12: 14–20.