Harilik maavits

Harilik maavits (Solanum dulcamara) on maavitsaliste sugukonda maavitsa perekonda kuuluv mitmeaastane poolpõõsas.

Rahvapärased nimetused: jooksvapuu, kuisavits, viinapuu, soolikarohi.

 Kirjeldus 
Hariliku maavitsa oksad on kuni 3 meetrit pikad.Nielsen, H., 1990, Mürktaimed, Tallinn "Valgus", lk 124

Taime lehed on piklikmunajad, ülemised sageli odajad kuni südajad. Maavitsa vars on maapinna lähedal puitunud. Taime maapealse varre kõrgus on 30–300 cm.

Õite ülesehitus sarnaneb hariliku kartuli õite omaga, õied on lillad (rippuvates ebasarikates) ja kroonlehed on longus. Õitseaeg juunist juulini. Vili on piklik punane mari. 

Levila ja kasvukoht
Kasvab Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerikas soistes metsades (ka lodumetsades) ja kaldavõsastikes . Maavitsa võib leida ka veekogudeäärsetest võsastikest, soodest ja lodudest. 
Eestis tavaline.Eesti taimede määraja (toim. M. Leht). 2007. EMÜ, Eesti Loodusfoto, Tartu, lk 242

 Kasutamine 
Alates 16. sajandist on harilikku maavitsa kasutatud ravimtaimena, tema roheliste kuivatatud vartega raviti kuni 20. sajandini bronhiiti ja astmat.

 Mürgisus 
Marjad sisaldavad mürgiseid alkaloide soladultsiini, tomatidenooli ja solasodiini. Ka oksad ja lehed sisaldavad neid alkaloide.

 Mürgistusnähud ja esmaabi 
Mürgistusnähtudena esinevad iiveldus, oksendamine, valulik kõhulahtisus, kiire pulss ja hingamishäired, peapööritus, palavik, rasketel juhtudel krambid ja kõnehäired. Suurem osa mürgist väljub oksendamisel. Esmaabiks anda sütt.

 Viited 

 Välislingid 


Kategooria:Maavitsalised
Kategooria:Eesti taimed
Kategooria:Ronitaimed