René Cassin

René Samuel Cassin (5. oktoober 1887 Bayonne – 20. veebruar 1976 Pariis) oli prantsuse jurist ja kohtunik.

Cassin lõpetas Aix-Marseille Ülikooli. Osales esimeses maailmasõjas, kus sai haavata. Aastatel 1920–1929 oli ta Lille'i Ülikooli õigusteaduste professor.

Aastatel 1924–1938 oli Cassin Prantsusmaa esindaja Rahvasteliidus ning tegutses desarmeerimise ja rahvusvaheliste konfliktide lahendamise nimel.

Teise maailmasõja ajal osales Cassin Prantsuse vastupanuliikumises. Ta oli esimesi, kes juunis 1940 ühines Londonis kindral Charles de Gaulle'iga. Liikumises Vaba Prantsusmaa tegeles ta juriidiliste küsimustega.

Osaluse eest Inimõiguste ülddeklaratsiooni teksti koostamisel sai Cassin 1968. aastal Nobeli rahuauhinna.

Cassin oli tegev ka ÜRO Inimõiguste Komisjonis ja Alalises Vahekohtus.
Tunnustus
1941 – Vabastusorden
1963 – Nobeli rahuauhind
1971 – valiti Briti Akadeemia välisliikmeks
1972 – valiti Serbia Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks
Auleegioni suurristi orden 
valiti Moraali- ja Poliitikateaduste Akadeemia liikmeks

Kategooria:Nobeli rahuauhinna laureaadid
Kategooria:Prantsusmaa juristid
Kategooria:Auleegioni suurristi kavalerid
Kategooria:Pariisi Panteoni maetud
Kategooria:Sündinud 1887
Kategooria:Surnud 1976