Valgepõsk-lagle

Valgepõsk-lagle (Branta leucopsis) on partlaste sugukonda lagle perekonda kuuluv veelind. 

 Levila 
pisi|left|Valgepõsk-lagled lendamas
pisi|left|Puise poolsaar, valgepõsk-lagled
Valgepõsk-lagle pesitseb Gröönimaa kirderannikul, Teravmägedel, Skandinaavia poolsaare loodeosas, Novaja Zemlja Lõunasaarel ja võib-olla Kolgujevi saarel"Loomade elu", 6. kd., lk. 94-95. Lagle talvitub Madalmaades ja Briti saartel L. Jonsson. "Euroopa linnud". Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus 2000, lk. 84–85. Lääne-Eesti jääb idapoolsete rändlindude tähtsaks puhkepaigaks kevadrände ajal aprillis-mais, mil neid kohtab mitme tuhande isendi suuruste parvedena. Muul ajal kohtab neid harva ja vähesel arvul, ka sügisrände ajal oktoobris ja novembris nad kestvaid peatusi ei tee.

 Välimus 
Valgepõsk-lagle üldpikkus on 58–70 cm, tiibade siruulatus 132–145 cm. Ta on mustlaglesuurune ja kaalub 1,1–2,2 kg.

Valgepõsk-lagle on keskmise suurusega partlane, kes mõneti sarnaneb hanega. Kuid hanedest on teda hõlbus eristada kahevärvilise sulestiku järgi, mis on pealt must ja alt valge. Linnul on valge põsepiirkond, millest lind on ka nimetuse on saanud, ning must pea, kael ja ülakeha. Linnu kõhuosa on valge, tiivad ja selg hõbehallid.

 Eluviis 
pisi|Hanede ränd Haeska rannaniidul
Valgepõsk-lagle pesitseb kaljustel rannikutel ning ojade ja järvede kaljustel kallastel, mille läheduses leidub mahlakaid taimi. Pesa tehakse sellisesse kohta, et vaenlased, kelleks on eeskätt polaarrebane ja jääkaru, seda kätte ei saaks. Valgepõsk-lagle kolooniad on hajusad ja vahemaad naaberpesade vahel suured.

Ta ujub väga hästi ja lendab kergelt. Sulgimise ajal päästab ta end sageli joostes ja jookseb kiiresti.

 Looduskaitse 

Eestis kuulub valgepõsk-lagle III kaitsekategooriasse, kuid on väljaspool kaitsealasid jahiuluk.Keskkonnaministri määrus

Eestis on valgepõsk-laglet põhjalikult uurinud Aivar Leito.

 Viited 

Välislingid



Valgepõsk-lagle YouTube'is
Kategooria:Partlased
Kategooria:Eesti hanelised