Liblikõielised

Liblikõielised (Fabaceae) on kaheiduleheliste klassi oalaadsete seltsi kuuluv taimede sugukond.

Teaduslikult kirjeldas liblikõielisi esimesena inglise aednik ja orhidee-uurija John Lindley 19. sajandi esimesel poolel. Ta valis sellele nime hiireherne kunagise ladinakeelse nime Faba järgi (tänapäeval on hiireherne ladinakeelne nimi Vicia). Ladina keeles tähendab sõna faba lihtsalt uba.

Liblikõielised on liikide arvult maailmas õistaimede seas kolmas sugukond (esimesed kaks on käpalised ja korvõielised). Kokku on liblikõielisi umbes 730 perekonda rohkem kui 19 400 liigiga. Suurimad perekonnad on hundihammas (üle 2000 liigi), akaatsia (üle 900 liigi), indigopõõsas (700 liiki), robikaun (600 liiki) ja mimoos (500 liiki). 

Liblikõieliste vormi- ja liigirohkus teeb neist kosmopoliitse taimeperekonna. Pole kindlalt teada, millises maailma piirkonnas see sugukond tekkis, üksmeelel on teadlased aga selles, et see juhtus paleogeenis.

 Kasutamine 

Liblikõielised kuuluvad esimeste kodustatud taimede hulka. Niihästi Euraasias kui ka Ameerikas kasvatatakse neid juba umbes 8000 aastat.

Liblikõielised on väga vajalikud sellepärast, et nad suudavad siduda atmosfäärilämmastikku. See vähendab aia- ja põllupidajate vajadust osta lämmastikväetisi. Selle asemel saab kasutada mitmeväljasüsteemi, kus haritav maa on jagatud mitmesse ossa, millest iga osa saab kordamööda aastakaupa nii-öelda puhkust, mille ajal seal kasvatatakse liblikõielisi. See võimaldab pinnasel taastada oma esialgse viljakuse, mis teiste põllukultuuride kasvatamise tulemusel on vähenenud. Lämmastikusisalduse tõttu on liblikõielised ühtlasi suhteliselt suure proteiinisisaldusega.

On teada liblikõieliste liike, millel on sügavale ulatuv peajuur, mille abil imab taim sügavalt pinnasest vett ja tõstab seda pindmisse pinnasekihti. Selliseid liike saab kasvatada koos teistsuguste taimedega, millel on lühikesed juured ja mis muidu ei suudaks sügavalt vett kätte saada. See on oluline piirkondades, kus kuivaperioodi ajal pinnase pindmine kiht kuivab, aga sügaval on vett endiselt.

Liblikõieliste seas on hulgaliselt söödataimi. Mõnda neist, näiteks lutserni, ristikut, hiirehernest ja maapähklit kasvatatakse karjamaal, kus kariloomad neid söövad. Mõned neist, näiteks Albizia ja Leucaena, on puukujulised ja inimesed peavad nende oksi või kogu puu maha lõikama, et lehti loomadele sööta.

Liblikõieliste seas on palju taimi, mida kasvatatakse seemnete pärast. Inimesed söövad seemneid ise või söödavad neid loomadele, samuti valmistatakse neist taimeõli. Selliste taimede seas on nii rohttaimi, näiteks uba, lääts, lupiin, hernes ja maapähkel, kui ka puid, näiteks jaanikaunapuu, mesquite ja tamarindipuu.

Paljud liblikõielised, näiteks lupiin, on ilutaimed. Neid kasvatatakse kaunite õite pärast. Ilupuude hulka kuuluvad kuldvihm, robiinia, Gleditsia, akaatsia, mimoos ja Delonix.

Mitut liblikõielist tarvitatakse tööstuses toorainena. Indigopõõsast toodetakse indigot, akaatsiast kummiaraabikut ja Derrisest putukamürgi koostisainet rotenooni.

Mitut liblikõielist kasutatakse taimse väetisena. Kui taim on küllalt kasvanud, küntakse ta mullakihi alla, kus ta sureb ja laguneb, kuid eneses olnud toitainetega väetab pinnast. Niisugused on näiteks lutsern, hiirehernes, ristik, põlduba, lupiin, Sesbania ja sojauba.

Lõpuks kasvatatakse maailmas mõnd liblikõielist puidu saamiseks. Sellised on akaatsiad, dalbergia ja aidsi-kastanseemnik.

 Süstemaatika 

Tavaliselt jagatakse sugukond kolmeks alamsugukonnaks: 
 Mimosoideae mimoosilised
 Caesalpinioideae tsesalpiinialised
 Faboideae liblikõielised.

Sugukonda kuulub 430 perekonda ligi 9000 liigiga.

A
Abrus
Acosmium
Adenocarpus
Adenodolichos
Adesmia
Aenictophyton
Aeschynomene
Afgekia
Aganope
Airyantha
Aldina
Alexa
Alhagi
Alistilus
Almaleea
Alysicarpus
Amburana
Amicia
Ammodendron
Ammopiptanthus
Amorpha
Amphicarpaea
Amphimas
Amphithalea
Anagyris
Anarthrophyllum
Andira
Angylocalyx
Antheroporum
Anthyllis – koldrohi
Antopetitia
Aotus
Aphyllodium
Apios
Apoplanesia
Apurimacia
Arachis – maapähkel
Argyrocytisus
Argyrolobium
Arthroclianthus
Aspalathus
Astragalus – hundihammas
Ateleia
Austrodolichos
Austrosteenisia

B
Baphia
Baphiopsis
Baptisia
Barbieria
Behaimia
Bergeronia
Bituminaria
Bobgunnia
Bocoa
Bolusafra
Bolusanthus
Bolusia
Bossiaea
Bowdichia
Brongniartia
Brya
Bryaspis
Burkilliodendron
Butea

C
Cadia
Cajanus
Calia
Calicotome
Callerya
Callistachys
Calophaca
Calopogonium
Calpurnia
Camoensia
Camptosema
Campylotropis
Canavalia
Candolleodendron
Caragana – läätspuu
Carmichaelia
Carrissoa
Cascaronia
Castanospermum
Centrolobium
Centrosema
Chadsia
Chaetocalyx
Chamaecytisus
Chapmannia
Chesneya
Chorizema
Christia
Cicer
Cladrastis
Clathrotropis
Cleobulia
Clianthus
Clitoria – häbeuba
Clitoriopsis
Cochlianthus
Codariocalyx
Collaea
Cologania
Colutea
Cordyla
Coronilla – sarikhernes
Coursetia
Craibia
Cranocarpus
Craspedolobium
Cratylia
Crotalaria – robikaun
Cruddasia
Cullen
Cyamopsis
Cyathostegia
Cyclocarpa
Cyclolobium
Cyclopia
Cymbosema
Cytisophyllum
Cytisopsis
Cytisus – luudpõõsas

D
Dahlstedtia
Dalbergia – dalbergia
Dalbergiella
Dalea
Dalhousiea
Daviesia
Decorsea
Dendrolobium
Derris – derris
Desmodiastrum
Desmodium
Dewevrea
Dichilus
Dicraeopetalum
Dillwynia
Dioclea
Diphyllarium
Diphysa
Diplotropis
Dipogon
Dipteryx
Discolobium
Disynstemon
Dolichopsis
Dolichos
Dorycnium
Droogmansia
Dumasia
Dunbaria
Dussia
Dysolobium

E
Echinospartum
Eleiotis
Eminia
Endosamara
Eremosparton
Erichsenia
Erinacea
Eriosema
Errazurizia
Erythrina
Etaballia
Euchilopsis
Euchresta
Eutaxia
Eversmannia
Exostyles
Eysenhardtia

F
Fiebrigiella
Fissicalyx
Flemingia
Fordia

G
Galactia
Galega – kitsehernes  
Gastrolobium
Geissaspis
Genista – leetpõõsas
Genistidium
Geoffroea
Gleditsia – glediitsia
Gliricidia
Glycine – sojauba
Glycyrrhiza
Gompholobium
Gonocytisus
Goodia
Grazielodendron
Gueldenstaedtia

H
Halimodendron
Hammatolobium
Haplormosia
Hardenbergia
Harleyodendron
Harpalyce
Hebestigma
Hedysarum
Herpyza
Hesperolaburnum
Hippocrepis
Hoita
Holocalyx
Hovea
Humularia
Hymenocarpos
Hymenolobium
Hypocalyptus

I
Indigofera – indigopõõsas
Inocarpus
Isotropis

J
Jacksonia

K
Kennedia
Kotschya
Kummerowia

L
Lablab
Laburnum – kuldvihm
Lamprolobium
Lathyrus – seahernes
Latrobea
Lebeckia
Lecointea
Lennea
Lens – lääts
Leptoderris
Leptodesmia
Leptosema
Lespedeza
Lessertia
Leucomphalos
Liparia
Lonchocarpus
Lotononis
Lotus – nõiahammas
Luetzelburgia
Lupinus – lupiin
Luzonia

M
Maackia
Machaerium
Macropsychanthus
Macroptilium
Macrotyloma
Margaritolobium
Marina
Mastersia
Mecopus
Medicago – lutsern
Melilotus – mesikas
Melliniella
Melolobium
Mildbraediodendron
Millettia
Mimosa – mimoos
Mirbelia
Monopteryx
Mucuna
Muelleranthus
Mundulea
Myrocarpus
Myrospermum
Myroxylon
Mysanthus

N
Neocollettia
Neoharmsia
Neonotonia
Neorautanenia
Neorudolphia
Nephrodesmus
Nesphostylis
Nissolia
Nogra

O
Olneya
Onobrychis – esparsett
Ononis – jooksjarohi
Ophrestia
Orbexilum
Oreophysa
Ormocarpopsis
Ormocarpum
Ormosia
Ornithopus
Oryxis
Ostryocarpus
Otholobium
Otoptera
Oxylobium
Oxyrhynchus
Oxytropis – lipphernes

P
Pachyrhizus
Panurea
Paracalyx
Paramachaerium
Parochetus
Parryella
Pearsonia
Pediomelum
Peltiera
Periandra
Pericopsis
Petaladenium
Peteria
Petteria
Phaseolus – aeduba
Phylacium
Phyllodium
Phyllota
Phylloxylon
Physostigma
Pickeringia
Pictetia
Piptanthus
Piscidia
Pisum – hernes
Plagiocarpus
Platycelyphium
Platycyamus
Platylobium
Platymiscium
Platypodium
Platysepalum
Podalyria
Podocytisus
Poecilanthe
Poiretia
Poitea
Polhillia
Pongamiopsis
Pseudarthria
Pseudeminia
Pseudoeriosema
Pseudovigna
Psophocarpus
Psoralea
Psoralidium
Psorothamnus
Pterocarpus – tiibviljak
Pterodon
Ptycholobium
Ptychosema
Pueraria
Pultenaea
Pycnospora
Pyranthus

R
Rafnia
Ramorinoa
Retama
Rhodopis
Rhynchosia
Rhynchotropis
Riedeliella
Robinia – robiinia
Robynsiophyton
Rothia
Rupertia

S
Sakoanala
Salweenia
Sarcodum
Sartoria
Schefflerodendron
Scorpiurus
Sellocharis
Senegalia – tähkakaatsia
Sesbania
Shuteria
Sinodolichos
Smirnowia
Smithia
Soemmeringia
Sophora – keepuu
Spartidium
Spartium
Spathionema
Spatholobus
Sphaerolobium
Sphaerophysa
Sphenostylis
Sphinctospermum
Spirotropis
Spongiocarpella
Stauracanthus
Stirtonanthus
Streblorrhiza
Strongylodon
Strophostyles
Stylosanthes
Styphnolobium
Swainsona
Swartzia
Sweetia
Sylvichadsia

T
Tadehagi
Taralea
Taverniera
Templetonia
Tephrosia
Teramnus
Teyleria
Thermopsis
Tipuana
Trifidacanthus
Trifolium – ristik
Trigonella
Tripodion

U
Uleanthus
Ulex
Uraria
Uribea
Urodon

V
Vandasina
Vatairea
Vataireopsis
Vatovaea
Vavilovia
Vermifrux
Vicia – hiirehernes
Vigna – vigna ehk lehmahernes
Viminaria
Virgilia

W
Weberbauerella
Wiborgia
Wisteria

X
Xanthocercis

Z
Zollernia
Zornia

Eestis leiduvad perekonnad
Järgnevalt on loetletud liblikõieliste perekonnad, milles leidub Eestis kas pärismaiseid või tulnukliike.
Anthyllis – koldrohi
Arachis – maapähkel
Astragalus – hundihammas
Caragana – läätspuu
Coronilla – sarikhernes
Cytisus – luudpõõsas
Galega – kitsehernes
Genista – leetpõõsas
Glycine – sojauba
Lathyrus – seahernes
Lens – lääts
Lotus – nõiahammas
Lupinus – lupiin (hundiuba)
Medicago – lutsern
Melilotus – mesikas
Onobrychis – esparsett
Ononis – jooksjarohi
Ornithopus – linnujalg
Oxytropis – lipphernes
Phaseolus – aeduba
Pisum – hernes
Robinia – robiinia
Tetragonolobus – asparhernes
Trifolium – ristik
Trigonella – lambalääts
Vicia – hiirehernes

 Viited