Meningiit

Meningiit ehk ajukelmepõletik on äge või krooniline pea- ja seljaaju kelmete põletikuhaigus,  mida võivad tekitada viirused (sh HI-viirus, mumpsiviirus, tsütomegaloviirus, puukentsefaliit), bakterid (nt meningokokk, haemofilus influenzae), seened ja algloomad.

Haigus levib otsesel kontaktil, vere kaudu ja ka piisknakkusena. Kui haigustekitajad satuvad ajukelmetele, kujuneb neis põletikuline turse ning häirub närviimpulsside edasikandumine. 

Haiguse tundemärkideks on peavalu, palavik, iiveldus, kuklakangestus, valguskartus, teadvuse häired. Haigusnähud kujunevad tavaliselt 24 tunni jooksul; neile võivad eelneda külmetuse sümptomid. 

Mõningaid meningiidivorme saab vältida meningokoki-, mumpsi-, pneumokoki- või Hib-vaktsiinidega. Bakteriaalset meningiiti ravitakse antibiootikumidega, vahel kasutatakse meningiidiraviks ka viirusevastaseid ravimeid.

Õige raviga on bakteriaalse meningiidi puhul surmarisk alla 15%. 2019. aastal diagnoositi meningiit 7,7 miljonil inimesel üle maailma, neist 236 000 suri. 1990. aastal suri meningiiti 433 000 inimest. Sahara-taguses Aafrika põhjaosas esineb igal aasta detsembri ja juuni vahel bakteriaalse meningiidi puhanguid, mistõttu nimetatakse piirkonda Meningiidivööndiks.

Meningiit võib põhjustada tõsiseid pikaajalisi tüsistusi, nagu näiteks kuulmiskaotus või kurtus, epilepsia, hüdrotsefaalia või kognitiivse võimekuse langus. Tüsistused on tõenäolisemad kui raviga alustamine viibib.

 Viited 

 Välislingid 

Kategooria:Närvisüsteemihaigused