Tartu Ülikooli raamatukogu

pisi|Tartu Ülikooli raamatukogu 2017. aasta augustiõhtul.
pisi|Juri Lotmani büst ülikooli raamatukogus (Lev Razumovski, 1981, kips)

23. (11. vkj) juunil 1802 asutatud Tartu Ülikooli raamatukogu (TÜR) on Eesti vanim ja suurim  järjepidevalt tegutsev raamatukogu.  

Raamatukogu ülesandeks on: 

 Toetada ja edendada õppe-, teadus-, arendus- ja loometööd, tagades Eesti ja maailma teabe- ja kultuurivara kasutamise ülikooli ja ühiskonna arengu huvides 

 Edendada teadus-, loome- ja arendustegevust kultuuri-, teadusloo, raamatukoguteaduse ja infoteaduse vallas 

 Luua võimalikult täielik rahvusteavikute kogu 

 Koguda ja teha kättesaadavaks teadus- ja kultuuriloolise väärtusega arhivaale 

 Osaleda rahvusliku teabevara loomisel 

 Ostuada avalikke raamatukoguteenuseid 

 Ajalugu 
Rootsi ajal 1632 asutatud Tartu Ülikooli (Academia Gustaviana (AG; 1632-1665), Academia Gustavo-Carolina (AGC;1690-1710)) eelarves oli raamatute ostmiseks ette nähtud raha, mida sageli kasutati muul eesmärgil. Vaatamata sellele, et kuningliku resolutsiooniga augustist 1638 määrati raamatukogu täiendamiseks 150 hõbetaalrit aastas, täienes raamatukogu peamiselt annetustena. 1647. a  saadi pärandusena Riia juristi Ludwing Hintelmanni 267-köiteline raamatukogu. Raamatute arvu kasvades nimetati 1648. a ametisse esimene raamatukoguhoidja – õigusteaduse, retoorika ja poeetika professor Lorenz Luden.  

Pärast ülikooli taasavamist 1690. aastal tööd jätkanud ülikooli raamatukogule kinkis kuningas Karl XI oma lähimalt abiliselt, teenekalt riigiametnikult ja diplomaadilt Nils Gyldenstolpelt ostetud 2701-köitelise raamatukogu. Kuninga otsusega 167. aastast määrati raamatukogu täiendamiseks 200 hõbetaalrit. Raamatukogu asus Jaani kiriku vastas (Jaani t 8) asuva ülikoolimaja teisel korrusel. 1699. a kolis ülikool Pärnusse. Läheneva sõja hirmus otsustati 3300-köiteline raamatukogu sisse pakkida ning varjule viia. Juulis 1710 viidi raamatuikogu koos muude ülikooli varadega Stockholmi ning liideti Kuningliku raamatukoguga, mõned teosed müüdi ka oksjonil.  Ainsaks sidemeks Rootsi-aegse ning 1802. a  taasavatud keiserliku Tartu ülikooli raamatukoguga on kantsler Johan Skytte 1633. a annetatud ning 1935. a Soome diplomaadi Martti Ingmanni kingitusena TÜR-i tagasi jõudnud kirikuisa Aurelius Augustinuse Baselis 1528-1529 ilmunud teoste 9. köide.  

 Keiserliku Tartu ülikooli raamatukogu 1802-1918 
Keiser Paul I 4. mail 1799 kinnitatud “Tartu protestantliku ülikooli plaani” järgi oli raamatukogu, loodusloo ja teiste kabinettide ning matemaatiliste instrumentide jm kogude tarbeks ette nähtud 3000 rubla. Ülikooli taasavamist ette valmistava kuratooriumi esimesel koosolekul 24. (vkj 12.) juulil oli arutusel raamatukogu rajamine. Raamatukogu kogudele pani aluse juuli lõpus 1800 Tartusse jõudnud Liivimaalt pärit krahvinna Maria Aurora von Lestocqi raamatuannetus (üle 350 köite 18. sajandi saksakeelset ilukirjandust, vaimulikke ning ajaloo- ja maateaduslikke teoseid).  23. (vkj 11.) juunil 1802 alustas raamatukogu riiginõunik Magnus Johann von Bockilt renditud majas  (Ülikooli t 16) lugejate teenindamist.  

Raamatukoguhoidja (juhataja, direktor) ning klassikalise filoloogia, kõnekunsti, esteetika ning kunstiajaloo professori ametikohale kutsuti Danzigi (Gdańsk) akadeemilise gümnaasiumi Atheneumi professor Johann Karl Simon Morgenstern (28. august 1770 Magdeburg – 15. september 1852 Tartu). Tema võttis raamatukogu arendamisel eeskujuks teadusmaailmas kõrgelt hinnatud Göttingeni ülikooli raamatukogu. Ülikooli 1803. a põhikiri kindlustas raamatukogule stabiilse riigipoolse eelarve, koostöös professoritega kujunesid välja kogude täiendamise põhimõtted. Arvestades saksa teaduse kõrget taset ning seda, et õppetöö toimus saksa keeles, oli esikohal saksakeelne kirjandus. 1819. aastal sai TÜ raamatukogust Saksamaa ülikoolide vahetusühingu (Tauschverein der deutschen Universitätsschrift en) liige. Sajandi keskpaigaks oli vahetussuhted laienenud üle Euroopa ning lõpuks ka Ameerika Ühendriikidesse ja Kanadasse. 

Teaduse arengu seisukohast olulisi vanemaid teoseid, maakaarte ja käsikirju lisandus oksjonitelt jm ostetud eraraamatukogudest või saadi annetusena. Suuremaid, rohkesti haruldusi sisaldavaid erakogusid säilitatakse memoriaalkogudena: suurvürst Konstantini vallaspoja Pavel Aleksandrovi (1832; 2900 kd), keemiaprofessor Ferdinand Giese (1821; 1100 kd), pastor Gustav von Bergmann (1837; 7690 kd), kirjaniku ja ülikooli kuraatori Friedrich Maximilian von Klinger (1844; 5500 kd), Karl Morgensterni (1852; 11 800 kd), tiibadjutant Georg von Igelströmi (1891; 570 kd), bibliofiili ja bibliograafi Aleksandr Neustrojevi (1904; 3200 kd) kogud.  

1806. a sai raamatukogu asupaigaks endise Tartu toomkiriku varemete kooriosasse ülikooli arhitekti Johann Wilhelm Krause kavandi järgi rajatud hoone. 1850. aastate keskel võttis raamatukoguhoidja Emil Alexander lorenz Anders kasutusele tähestikulise sedelkataloogi. 1873. aastast oli lugejate käsutuses uus süstemaatiline kataloog, mille liigitusskeem pärines Tartu teadlastelt. 1890. aastatel alustas raamatukoguhoidja Wolfgang Schlüter mitmete erikataloogide (manuskriptid, inkunaablid, keelatud trükised, ajakirjad) koostamist. 

I Maailmasõja ajal viidi raamatukogu jm ülikooli varad kolmes etapis 1915.-1917. a Venemaale  Nižni Novgorodi, Permi ja Voroneži.  Tartu Landesuniversität’i (Landesuniversität Dorpat) raamatukogu 1918 Keiserlik Tartu (1893. aastast Jurjevi) ülikool lõpetas ametlikult tegevuse 31. mail 1918. Landesuniversität’i organiseerijatel tuli hankida õppe- ja teadustööks hädavajalikud vahendid, eriti kurdeti taga raamatukogu ning loodeti see Venemaalt tagasi saada. Üleskutsele annetada raamatuid vastasid paljud ülikooli õppejõud jt isikud. Suurimaks annetuseks 1918. a oli ülikooli endise ajalooprofessori ja raamatukogu direktori Richard Hausmanni 4288-köiteline Baltica-aineline kogu.  

 Eesti Vabariigi Tartu Ülikooli raamatukogu 1919–1940 
Raamatukogu direktori ametikohale valiti 1919. a klassikalise filoloogi haridusega Friedrich Puksoo (1890–1969, aastani 1935 Puksov). 2. veebruaril 1920 Eesti Vabariigi ja Nõukogude Venemaa vahel sõlmitud Tartu rahulepingu artikli XII p 4 kohaselt kohustus Venemaa tagastama Tartu ülikoolile tema varad, sh raamatukogu.  Venemaale jäi Vene ajaloo ja kultuuri seisukohast olulisi raamatuid, 304 autograafi, 48 käsikirja, gravüüre ja joonistusi ning kaks Aleksandr Puškini surimaski, koguväärtuses 10 165 kuldrubla. Raamatukogu sisemise organisatsiooni aluseks sai kogude jaotamine rahvuslikkust rõhutaval keelelis-territoriaalsel põhimõttel – Eesti osakond ja välismaa osakond, mis hiljem nimetati üldosakonnaks. Eesti trükitoodangu saamise kindlustas õigus sundeksemplarile. Kataloogisüsteemi korraldamisel toetuti anglo-ameerika eeskujudele. 

Mitmed olulised raamatukogunduslikud algatused Eestis 1920.–1930. aastatel lähtusid Tartu ülikooli raamatukogust: Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu asutamine,  kataloogimisreeglid, raamatukogunduslik oskussõnavara. Praktilisest vajadusest õpetada lugejaid kasutama raamatukogu katalooge ning teatmeteoseid sai 1927. a. alguse kõrgema raamatukogundushariduse andmine Tartu Ülikoolis. Tartu Ülikooli raamatukogust kujunes rahvuslik infokeskus, siin koostati 1924.– 1939. a jooksvat rahvusbliograafiat „Eesti raamatute üldnimestik“.  

 Nõukogude ja Saksa okupatsioonide aeg 1940-1944 
Pärast Eesti annekteerimist NL-i koosseisu 6. augustil 1940 oli raamatukogu jaoks suurimaks muudatuseks sundorientatsioon nõukogude kirjanduse komplekteerimiseks. Hävitustööst Eesti raamatukogude ja raamatu kallal jäid TÜR-i varad puutumata, küll aga tuli raamatukogul hakata 1940. a augustist vastu võtma likvideeritud teadusasutuste ja seltside, üliõpilasorganisatsioonide ning avalikest ja kooliraamatukogudest kõrvaldamisele kuuluvat raamatuvara. 

Jaanuaris 1944 alustati väärtuslikumate varade pakkimist ning märtsis evakueerimist Viljandi- ja Läänemaale. Suvel viibis raamatukogus Ida-alade riigikomissari volinik major Dietrich Bruns, kes kataloogide põhjal koostas nimekirju varadest, mida taheti viia Saksamaale. Sõjaväevõimude korraldusi eirates pakkisid raamatukogu töötajad Friedrich Puksoo juhise järgi Saksamaale viimiseks väljavalitud varade asemel kastidesse makulatuuri. 

 Tartu Riikliku Ülikooli teaduslik raamatukogu 1944–1990 
Ülikooli viimisega üleliidulise kõrghariduse ministeeriumi otsealluvusse rahastati raamatukogu õpperaamatukogu tasemel. Nõukogude raamatukogundusele lõivu makstes kujundati 1950. aastatel ümber kogud ja kataloogisüsteem. Nõukogude tsensuurieeskirjade kohaselt eraldati spetsfondi ehk erihoiusoakonda valitseva ideoloogiaga vastuolus olev, pseudoteaduslikuks arvatud või eestlaste rahvusmälu seisukohast oluline kirjandus.   

Üliõpilaste vajadusi silmas pidades pikendati raamatukogu lahtiolekuaegu, seati sisse teatmeteenistus, hakati korraldama uudiskirjanduse näitusi, raamatukogututvustusi ning lugejakonverentse. Üha süveneva ruumikitsikuse leevendamiseks ehitati raamatukogu tarbeks ümber endine ülikooli kirik, kus avati 1956. a õpperaamatukogu. 

1958. a lõpul rahuldas NSVL Kõrghariduse Ministeerium ülikooli taotluse raamatukogu nimetamiseks teadusraamatukoguks. 1962. Aastal sai raamatukogu direktoriks Laine Peep (1932–2001; direktor 1962–1990), kelle juhtimisel saavutas raamatukogu innovaatilise töökorraldusega teadusraamatukogu maine. Töötajate arvu suurenemine võimaldas asuda 1960. aastatel sisulisemalt tegelema haruldaste raamatute, käsikirjade ning kunstikoguga, läbi töötama reservkogu vanema kirjanduse lünkade täitmiseks ning vahetuseks; üliõpilastele hakati korraldama infoallikate tundumiseks bibliograafiaõppusi; kümnendi lõpul tõusis tähelepanu keskmesse infotöö.

Detsembris 1980 valmis raamatukogu uus hoone W. Struve t 1, mis avati lugejatele 22. veebruaril 1982.  

 Tänapäev 
1990. aastatel algas kiire infotehnoloogiline areng. 1991. aastal said lugejad esmakordselt kasutada andmebaase, 1994. aastal töötati raamatukogus välja raamatukogus Eesti esimene elektronkataloog INGRID. 1996. aastal liitus raamatukogu ühise infosüsteemi rakendamiseks ning andmebaaside loomiseks Eesti Raamatukoguvõrgu Konsortsiumiga (ELNET Konsortsium). 1999. aastal loodi Tartu Ülikooli raamatukoguvõrk, kuhu praegu kuulub 26 erialaraamatukogu erinevates õppehoonetes Tartus, Tallinnas, Pärnus, Narvas ja Viljandis.  

Viimasel paaril aastakümnel on kogud olulisel määral täienenud ning seda eelkõige elektrooniliste materjalidega. Samuti digiteeritakse teadus- ja kultuuriloolisi kogusid, et kõigil oleks neile veebis juurdepääs. Ülikooli teadustöö tulemuste avaldamiseks ja arhiveerimiseks on loodud erinevad e-keskkonnad: TÜ digiarhiiv ADA, ajakirjade publitseerimiskeskkond OJS avatud juurdepääsuga teadusajakirjadele ning DataCite Eesti teadustöö käigus kogutud andmetele. Paremaks e-ressursside kasutamiseks pakub raamatukogu veebipõhiseid infopädevuse kursusi. 

2003. aastal koostöös ülikooli üliõpilasesindusega alguse saanud ööraamatukogu traditsioon võimaldab talvisel ja kevadisel eksamisessioonil mitme nädala jooksul kasutada raamatukogu südaööni. Õpikeskkonna arendamisel on loodud mugavad rühmatööruumid ja avahoidla koos iseteeninduse võimalustega ning laiendatud avakogusid.  

2006. aastal alustati raamatukogus infopädevuse koolituste korraldamisega. Nendele on lisandunud tudengitele ja doktorantidele toimuvad kursused erialainfootsingu, avatud teaduse ning teadusandmete haldamise alal. 

2009. aastast on ülikooli raamatukogu olnud avatud teaduse põhimõtete rakendamise eestvedajaks. Raamatukogu nõustab teadlasi teadusandmete haldamise, säilitamise ja publitseerimise osas ning haldab teadusandmete repositooriumit DataDOI.  

Aastail 2016–2017 renoveeriti raamatukogu hoonet ning uuenesid nii fuajee, teise korruse suur saal kui kolmanda korruse 1. lugemissaal koos muusikasaaliga. Põhjaliku remondi läbisid ka maa-aluste hoidlate ruumid ning renoveeriti konverentsikeskuse ala, lisaks vahetati välja veetorustik ja elektriseadmed ning ruumidesse lisandusid kliimaseadmed.  

2017. aastal kuulutati Tartu ülikooli raamatukogu hoone riiklikuks kultuurimälestiseks.   

 Tartu Ülikooli raamatukogu e-pood 
Raamatukogul on e-pood, kus müüakse kasutatud raamatuid. Muu hulgas saab sealt osta raamatuid, mida TÜ raamatukogus on vajalikust rohkem. Raamatuid on eri keeltes ja nende hulgas on õpikud, teaduskirjandus, ilukirjandus, teatmeteosed. Ostetud raamatud saadetakse postiga või antakse kätte raamatukogus.

 Juhtumid 

 2022. aasta aprillis varastasid kaks kurjategijat raamatukogust haruldasi raamatuid ja käsikirju, tekitades kahju 158 000 eurot. Kaks meest käisid kümne päeva jooksul raamatukogu käsikirjade ja haruldaste raamatute osakonna lugemissaalis väidetavalt uurimistööd tegemas. Vargus avastati sama aasta augustis, kurjategijad olid teosed koopiate vastu vahetanud. Samad kurjategijad tekitasid Läti rahvusraamatukogus veel suurema kahju. Kätte saadi üks kurjategijatest, Beqa Tsirekidze, kellele määrati karistuseks kaks aastat vangistust, tekitatud kahju hüvitamise ja menetluskulude kandmise kohustuse, saadeti riigist välja ja kehtestati viieaastane sissesõidukeeld.

 Raamatukogu ajaloos olulised inimesed 

pisi|Raamatukogu esimese direktori Karl Morgensterni auks püstitatud mälestusmärk Toomemäel
Raamatukogu esimene direktor oli kõnekunsti, klassikalise filosoofia, kirjandus- ja kunstiajaloo professor Johann Karl Simon Morgenstern, kes oma 37 tegevusaasta jooksul komplekteeris rikkaliku fondi. Morgensterni isikliku raamatukogu, mis oli tol ajal suurim erakogu Tartus, pärandas Morgenstern oma 1851. aastal koostatud testamendi järgi ülikooli raamatukogule, kuhu lesk Minna Morgenstern selle 1852. aasta detsembris üle andis. Morgensterni raamatukogu säilitatakse ülikooli raamatukogus tema memoriaalkoguna (tähis Mrg).
Ülikooli raamatukogus säilitatakse ka Morgensterni isiklikku käsikirjakogu, mis sisaldab teiste seas umbes 3000 kirja ligi 700 isikult. Kirjade korrespondentideks on eri alade inimesed, teiste hulgas Preisimaa kuningas Friedrich I, erilist uhkust tundis Morgenstern kirjade üle, mille olid talle saatnud Friedrich von Schiller, Johann Wolfgang von Goethe ja Immanuel Kant.

1919. aastal valiti Friedrich Puksoo raamatukogu juhataja kandidaadiks ja 1920. aasta algul juhatajaks, kellena ta töötas 25 aastat järjest. Kvalifikatsiooni tõstmiseks sooritas ta rohkesti õppe- ja uurimusreise Euroopa maadesse: 1919. aastal Soome, kus ta töötas kõigis Helsingi ülikooli raamatukogu osakondades, 1920. aastal tutvus ta Petrogradi ja Moskva raamatukogudega, 1922. aastal käis Saksamaal ja Austrias, 1924. aastal Poolas, Saksamaal, Prantsusmaal ja Belgias, 1925 ja 1931 Taanis ja Rootsis, korduvalt käis ta Lätis ja Soomes.

 Tartu Ülikooli raamatukogu direktoreid 
 Kaja Noodla (1949–1951), 
 Aimi Hiir (1951–1962), 
 Laine Peep (1962–1990), 
 Malle Ermel (1990–1995, direktori kohusetäitja 2010–2012), 
 Peeter Olesk (1995–1999), 
 Toomas Liivamägi (1999–2004), 
 Martin Hallik (2005–2010 ja 2016–2018), 
 Liisi Lembinen (direktori kohusetäitja 2013–2016), 
 Krista Aru (2019–2024),
 Jaanika Anderson (2024–).

 Liikmesus erialaorganisatsioonides 
Tartu Ülikooli Raamatukogu (või ka ametlikult Tartu Ülikool) on järgmiste koostöö- ja erialaorganisatsioonide liige:
 Eesti Raamatukoguvõrgu Konsortsium ELNET
 Eesti Muusikakogude Ühendus
 The European Information Association (EIA)
 European Association for Health Information and Library Association
 Bibliotheca Baltica
 International Association of Music Libraries, Archives and Documentation Centres (IAML)
 Ligue des Bibliothèques Européennes de Recherche (LIBER)
 International Association of Law Libraries (IALL)
 DataCite Eesti konsortsium

 Vaata ka 
 Tartu Ülikooli raamatukogu Euroopa dokumendikeskus

 Viited 

 Kirjandus 
 Friedrich Puksoo, "Oskar Luts Tartu Ülikooli Raamatukogu töötajana" – kogumikus "Mälestusi Oskar Lutsust", koostanud Eerik Teder ja Meelik Kahu, Eesti Raamat, Tallinn 1966, lk 204–209
 Laine Peep, "Katus pea kohal" – Keel ja Kirjandus 1982, nr 9, lk 484–488
 "Trükiväljaandest digitaalseni. Tartu Ülikooli Raamatukogu 200: ettekanded [konverentsil, 13.–14.10.2002, Tartu] = From printed book to digital. Tartu University Library 200: proceedings". Trükiks ette valmistanud Malle Ermel, Marika Liivamägi, Rein Saukas. Tartu Ülikooli Raamatukogu, Tartu 2002, 194 lk; ISBN 9985874161
 "Puudutus" (jutud, katkend poeemist ja näidend). Koostaja Kristina Pai; järelsõna: Toomas Raudam. Tartu Ülikooli Raamatukogu, Tartu 2002, 182 lk; ISBN 998587417X

 Välislingid 

 Tartu Ülikooli raamatukogu koduleht

Kategooria:Tartu raamatukogud
Raamatukogu