Ajaränd

Ajaränd on hüpoteetiline ränd ajas edasi või tagasi analoogiliselt rändamisega ruumis. 

See on sagedane motiiv teadusulmes. Ilukirjanduses saavutatakse ajareis tavaliselt ajamasina nimelise seadme abil. Ajamasina idee muutis populaarseks H. G. Wellsi 1895. aasta romaan "Ajamasin".  

Ajaränd tulevikku on erirelatiivsusteooria järgi võimalik, kuid pole teada, kas kaugele tulevikku rändamine on teostatav. Pole selge, kas on võimalik rändamine ajas tagasi. 

Iga teooria, mis lubaks ajas tagasi rännata, tooks kaasa potentsiaalseid põhjuslikkuse probleeme. Klassikaline näide põhjuslikkuse probleemist on "vanaisa paradoks", mis postuleerib minevikku reisimist ja sekkumist oma esivanemate eostamisse (sageli viidatakse sellele, et see põhjustab esivanema surma enne eostamist). Mõned füüsikud, näiteks Novikov ja Deutsch, pakkusid välja, et selliseid ajalisi paradokse saab vältida Novikovi enesekonsistentsi printsiibi või paljude maailmade tõlgenduse variatsiooni abil interakteeruvate maailmade puhul.   

Kirjandus
David Lewis. Paradoxes of Time Travel. – David Lewis. Philosophical Papers, kd 2, Oxford University Press 1986, lk 67–80. David Lewis#Ajarännu paradoksid.
Kristie Miller. Time Travel and the Open Future. – Disputatio, 2005, 1(19), lk 223–232. Veebiversioon. Kristie Miller#Ajaränd ja lahtine tulevik. 

Kategooria:Ulmekirjandus
Kategooria:Minevik