Meel

Meel tähistab tajuvõimet või mitmesuguseid psüühilisi, eeskätt tunnetuslikke võimeid, seisundeid ja protsesse. 

 Etümoloogia 

Eestikeelne sõna 'meel' pärineb läänemeresoome-permi sõnatüvest,Eesti etümoloogiasõnaraamat: Meel Vrd: liivi mēļ 'meel, mõistus; mõte, arvamus', vadja meeli 'meel, hing; tahtmine; mõistus; mälu; meelsus, mõttelaad; arvamus', soome mieli 'meel; tuju; mõte; tähelepanu; suhtumine; soov', isuri meeli 'meel; mõistus; mälu', Aunuse karjala mieli 'mõistus; loomus; mõte; tuju; mälu', lüüdi mieľ 'meel, mõistus', vepsa meľ 'mõistus; meeleolu, tuju', saami miella 'meel; soov, tahtmine', ersa meľ 'meel', mokša mäľ 'meel', udmurdi mi̮l liitsõnas mi̮lki̮d 'meeleolu, tuju; tahe, soov, usinus', komi mi̮v liitsõnas mi̮vki̮d 'mõistus; taip, arusaamine; mõistlikkus, arukus'. seega ajast umbes 4000 aastat tagasi,Ene Vainik. Early emotional contacts with the Indo-Europeans. Lexical evidence  of  Estonian  against  a  broader  background.  –  ESUKA  –  JEFUL 2014, 5–2, 139–16 olles üks vanemaid säilinud sõnatüvesid meie keeles.  

 Tähendusi 

Eestikeelsel sõnal meel on palju tähendusi. See tuleneb nii selle sõna ürgsusest kui ka selle abstraktsusest. Selle tähendusi pole võimalik taandada sarnaste sõnade tähendustele teistes keeltes. Vrd inglise mind ’meel, aru, mõistus, vaim; arvamus’ või saksa Sinn ’meel; mõte, tähendus, huvi, kalduvus’, vene чувство ’meel, aisting’ ja душа ’hing, süda, meel’. Ladinakeelsest sõnast mens ja sanskritikeelsest manas on tulenenud paljud sarnased sõnad indoeuroopa keeltes. Vanainglise keeles tähendas gemynd algselt mälu. 14.–15. sajandil selle tähendus laienes ning sõna mind hakkas tähendama ka vaimset võimekust, tahet ja tundeid."Online Etymology Dictionary". www.etymonline.com Eestikeelse sõna meel puhul saab rääkida selle erinevate tähenduste gruppidest.Eesti keele seletav sõnaraamat: Meel

1. Meeleline taju, võime aistida, võtta vastu, tajuda, tunnetada ja eristada aistinguid meeleelundite abil – kuulda, tunda, näha, maitsta, haista – haistmismeel, kompimismeel, kuulmismeel, maitsmismeel, nägemismeel.   
See tähendus on suhteliselt uus, laienenud saksakeelse Sinn eeskujul tõlkevastena ja sel viisil on tuletatud ka teisi liitsõnu tunnetuse ja mõistmise kohta: huumorimeel, ilumeel, kunstimeel, rütmimeel, ajameel, vormimeel, värvimeel jmt.

2. Loomus, laad, vaim – esineb väljendites tundlik, erk meel; järeleandlik, alandlik, tasane, leplik meel; äkiline meel; unistav meel, õiglane meel, kriitiline meel vmt. Miski võib olla meeliköitev, meeliülendav jmt.

3. Tunne, tuju – esineb väljendites meeleolu, meeleseisund, hea meel, ebameeldiv. Meel võib olla rõõmus, paha, murelik, nukker, mõru, hapu. Meel läheb või muutub raskeks, kurvaks, härdaks, kergemaks. Miski võib teha meele tusaseks, haigeks, kibedaks. Pahameel, isemeel, mässumeel. Rahumeelsus, halemeelsus, kade meel, pikk meel, kurb meel, hale meel, tusameel. Raskemeelsus, meelehärm. Meeleliigutus, meelerahu. – Ilma täiendavate täpsustusteta esineb see tähendusgrupp enamasti heas, rõõmsas tähenduses: meelsasti, meeleldi, meeldiv, meelepärane, kellegi meele järele või meelevallas olemine, meelitamine; ka meelelahutus, meeleülendus jmt.

4. Tahe, soov – esineb väljendites meelega, hea meelega, vastumeelselt (vastu tahtmist), isemeelsus, meelekindlus, avameelsus jmt.

5. Teadvus, tunnetusvõime, mõistus, aru – esineb väljendis meelekoht (viidates meele asukohale peas); kuid sellises tähenduses esineb pigem eitusena, vastava võime puudumisena: meelest ära olemine, meelemärkuseta (pole võimalik märgata meele toimimist; teadvusetu inimese enda meel pole võimeline midagi märkama), meeleheide, hajameelsus, meeltesegadus, pole meelemõistuse juures, meeletu, poolemeelne, nõdrameelne jmt. Aru või mõistuse puudumisele viidatakse ka näpuga näidates meelekohale. Folklooris (rahvalauludes, vanasõnades, mõistatustes jm) esineb "meel" ja sellega seotud sõnad peamiselt selles tähenduses: “Viis on, viis on, vennikene, / Viis on vaimulla vajane: / Kiel on suusta, meel on päästa, / Rinde alla ei südanda, / Südamell ei ingekesta, / Ingel ei elu aseta.” (ERIII:81, Ha1); "Laula, laula, suukene, / ilutse, südamekene, / mõlgu, marja meelekene..."

6. Mõte; arvamus, seisukoht; mõttelaad, mõtteviis – esineb väljendites seda meelt või ühel meelel olemine, meeleavaldus, meelsus, üksmeel, meeleparandus, meelemuutus jmt.

7. Mälu – esineb väljendites meeles pidamine, meelde jätmine, meeles olemine, meeles kandmine, meeles mõlkuv, meelest ära minemine, meelde turgatamine jmt.

 Käsitlusi 

Uku Masingut intrigeerisid  eesti  keele väljendid "meelt lahutama" ja "meelelahutus":  „ja  kui  te  mõtlema  hakkate,  küsima,  mida  see  tähendab, siis  saate  alles  aru,  et  see  on  üks  väga  imelik  väljend.  See  tähendab  ju lihtsalt: te võtate oma mõistuse või oma selle hinge, mis teil pääs, lahutate iseendast. Siis see saab vabalt toimida ning see ongi „meelelahutus”. Meel ei ole koormatud enam millegagi, tal on vabadus. (...) Lahutatud meel on ainuke osa inimesest, mis võib lõbu ja mõnu tunda. Meelekergus (lõbu ja mõnu) on intellektuaalsed nähtused.”Masing, Uku 2004. Keelest ja meelest. Tartu: Ilmamaa. Lk 282–284.

Ene Vainik ei nõustu Uku Masingu käsitlusega: "Mitmekülgne on meele tähendus ka väljendis meelt lahutama ja meelelahutus. Ühest küljest on see seotud tundetasandil lahedama ja lahkem olemisega, teisest küljest aga ka liigtõsistest ja kramplikest mõtetest, mälupiltidest ja suhtumistest vähemalt mõneks ajaks eemaldumisega. Meelelahutus peaks tegema meie meele lahedamaks ja lahkemaks mitmes mõttes. Just väljendi meelt lahutama väärtõlgendamises seisnebki Uku Masingu eksitus: meelelahutus ja meelt lahutama ei tulene mitte sõna lahutama tähendusest ’lahku viima’ ega ’lahku võtma’, vaid hoopis erinevast tähendusest ’lahedamaks muutma’."Ene Vainik. Oma meel ja Uku Masingu eksitus. OMA KEEL 1/2017 Ene Vainikule tundub tõenäolisem võimalus,  et sõna meel võtsid kasutusele hoopis meie siirdlastest esivanemad, laenates alg-balti tüve *mel-, mis tähendas ’keelepära’ või ’kurgunibu’.Ene Vainik. Eesti tunded. Sõnaportreed. Tallinn, 2016: Eesti Keele Sihtasutus

Sõna meel on äratanud huvi veel mitmetes õpetlasesHaldur Õim. Eesti keele mentaalse maailmapildi allikaid ja piirjooni. Mati Erelt, Meeli Sedrik ja Ellen Uuspõld (toim). Pühendusteos Huno Rätsepale 28.12.1997. – Tartu Ülikooli eesti keele õppetooli toimetised = Publications of  the  Department  of  Estonian  of  the  University  of  Tartu  7.  Tartu;  Tartu Ülikool, 255–268. Urmas Sutrop juhib Hans-Peter Hasenfratzi uurimusele tuginedesHasenfratz, Hans-Peter 1986. Die Seele: Einführung in ein religiöses Grund-phänomen (mit ausgewählten Texten). Zürich: Theologischer Verlag. tähelepanu ka sellele, et mentaalseid fenomene tähistavate sõnade tähendused on muutunud ka heebrea, kreeka, ladina ja paljudes teistes keeltes läbi aegade.Urmas Sutrop. Eesti keele maailmapildist: meel, hing ja vaim. – Mäetagused 2003, 24, 99–108.

 Vaata ka 

Hing
Vaim
Teadvus
Aru
Inimene
Isiksus
Kuues meel

 Viited 

Kategooria:Psühholoogia
Kategooria:Keelefilosoofia