Armastus kolme apelsini vastu (näidend)

"Armastus kolme apelsini vastu" on Carlo Gozzi (1720–1806) esimene näidend. Ta kirjutas selle 1761. aastal.

Näidend põhineb itaalia muinasjutu "Armastus kolme apelsini vastu" süžeel ja oli esimene tema muinasjuttnäidendeist ehk fiaba'dest (Le fiabe teatrali). Algselt oli see kirjutatud kui canovaccio (sisuselgitus, mille põhjal commedia dell'arte näitlejad improviseerisid teksti), kuid hiljem lisas Gozzi sinna ka teatud määral dialoogijuhiseid ja kriitilisi seletusi.

Esietendus toimus San Samuele teatris Veneetsias ja näitemängu kandis ette kuulus Antonio Sacchi koos oma trupiga. San Samuele teater oli seoses toonase teatrireformiga ainus, kus veel traditsioonilist commedia dell'arte't esitati. Etendused saavutasid tohutu menu.

 Carlo Gozzi originaalnäidend 
 Sisu 
Peategelane prints Tartaglia on suremas melanhooliahoogu, mille on põhjustanud raskepärases martelliaanlikus värsis kirjutatud moodsad komöödiad, mis mürgitavad inimeste meeli (sellega vihjas autor oma kaasaegsetele näitekirjanikele Carlo Goldonile ja Pietro Chiarile, kes kirjutasid commedia dell'arte süžeesid matkivaid, ent valmiskirjutatud tekstidega komöödiaid). Lõpuks suudab aga traditsioonilist commedia dell'arte't sümboliseeriv Truffaldino printsi naerma ajada ja päästab sellega tema elu.

Tegelased
<tr valign=top><td>
 Pantalone
 Pada kuningriigi Kuningas
 Prints Tartaglia
 Padaemand Clarice
 Padasoldat Leandro
<td>
 Brighella
 Truffaldino
 Printsess Ninetta
 Võlur Celio
 Nõid Fata Morgana
<td>
 Hiidnaine Creonta
 Kellamees Hansuke
 Pagariemand Greteke

 Eesti teatri kultustükk 
Eestis esietendus Gozzi "Armastus kolme apelsini vastu" 1991. aasta 11. aprillil Viljandi Ugalas, lavastas Elmo Nüganen. Osatäitjad: Elmo Nüganen, Piret Kalda, Andres Noormets, Allan Noormets, Ene Nirgi ja Üllo Kaur.

Kui Sacchi lavastuses puudutas näitlejate improvisatsioon tolleaegset kultuuripoleemikat, siis Nüganeni lavastuses olid paroodia sihtmärgiks teravad päevakajalised teemad Eesti ühiskonnas. Oli suurte muutuste aeg – etendusperioodi jooksul taastas Eesti riik oma iseseisvuse –, ning ka lavastuse improvisatsioonilist osa muudeti päris tihti. Viimane, 77. etendus toimus 1. märtsil 1994. 

Kui nõukoguliku tsensuurihirmu õhkkonnaga harjunud kontrolletenduse publikus söandas naerda vaid üks inimene (seegi näitleja) ning toonase Ugala peanäitejuhi Jaak Alliku sõnul oli ta koos endise peanäitejuhi Kalju Komissaroviga arutanud, kuidas saab üks lavastus olla sedavõrd igav, siis tavapubliku seas saatis lavatükki pöörane menu. Lavastust mängiti küll vaid 77 korda, kuid tänu külalisetendustele Eestis,Jaanus Kulli. "Armastus kolme apelsini vastu": 30 aastat tagasi kontrolletendusel naeris saalis vaid üks inimene Õhtuleht.ee, 17.07.2021. Peterburi teatrifestivalilEteri Kekelidze.  Adolf Šapiro: "Mul on kohustusi Elmo ees." Sirp, nr 19, 14.05.1993. ning Eesti Televisioonis näidatud salvestisele sai sellest kiiresti kultuslavastus.

"Armastus kolme apelsini vastu" tunnistati 1991. aasta parimaks teatrilavastuseks."Armastus kolme apelsini vastu". Lõpuetendus – ülevaade 1. märtsil 1994 Ugalas toimunud lõpuetendusest. Eesti Televisioon, 1994. Teatriloolase Piret Kruuspere tagasivaates oli tegu Elmo Nüganeni 1990. aastate säravatest ja hoogsatest, elu- ja mängulustist kantud lavastuste seas omaette fenomeniga – see oli "kooliaegsetest kursusekaaslastest trupi koostöös ja suuresti improvisatsioonist sündinud võluv sulam arlekinaadist ja bufonaadist, tulvil vaimukust ja päevakajalisust".Piret Kruuspere. Eesti sõnateater XX sajandil 2021/01, lk 49.

 Viited 

 Välislingid 
 "Armastus kolme apelsini vastu". Lõpuetendus – ülevaade 1. märtsil 1994 Ugalas toimunud lõpuetendusest. Eesti Televisioon, 1994
 Vaata koos perega: igihaljaid hetki etendusest "Armastus kolme apelsini vastu" ERR Menu, 6. mai 2020 

Kategooria:Näidendid