Tolmust ja värvidest

"Tolmust ja värvidest" on Jaan Kaplinski teine luulekogu, mis ilmus Tallinnas 1967. aastal.

 Ilmumine ja vastuvõtt 
"Tolmust ja värvidest" avaldati Loomingu Raamatukogu sarjas (nr 24). Pealkiri moodustub esimese luuletuse esimestest sõnadest. Kogus on 42 luuletust, mille kirjutamisaegu pole raamatus märgitud. Osa luuletusi on hiljem ilmunud ka valikkogus "Käoraamat" (1986). Teisiti rühmitatult on kõik selle luulekogu luuletused ilmunud koondkogus "Kirjutatud" (2000). Raamatu algne terviktekst on ilmunud internetikirjastuselt Bahama Press PDF-väljaandena.

Kaplinski uudset luulekeelt märgati kohe, aga ilmumisajal äratas rohkem tähelepanu autori hoiak, mida seostati nägija ehk vates'''i rolliga: "Võiks öelda, et see on laulik ja preester ühekorraga, aga nii, et osa laulikust ja osa preestrist jääb selle mõiste alt siiski välja; võiks peaaegu öelda, et see on "šamaan"... Igatahes on vates'' see, kellest seisab esteetiline suhtumine luulesse nii kaugel kui üldse võimalik, kusjuures ta ise seisab just suure luule lätteil."Ain Kaalep, Looming 1967, nr 12, lk 1913. Hiljem muutus selline hoiak eesti luules sagedaseks. 

1967. aasta luuleülevaates kirjutas Paul-Eerik Rummo: "Kaplinski ei joobu paljast inimese olemasolu faktist, vaid oletab ka selle olemasolu traagilisust või mõttetust ning taotleb isiklikult pinnalt kõrgemal mõistatada inimese kohta ja ülesannet. Ajuti seda ära mõistatades märkab ta, kui kaugele sellest kohast on libisetud ja kui vähe seda ülesannet on täidetud."Paul-Eerik Rummo, "Luule 1967". Looming 1968, nr 4.

 Autori selgitusi 
1971. aastal on Kaplinski väitnud kirjutises "Laulude sünnimailt", et raamatu avaluuletus "Tolmust ja värvidest saavad uued liblikad" kristalliseerus ühe unenäos tulnud kujundi ümber: "See kujund on "aga meid pannakse mulda nagu murtud luud oma asemele tagasi". Ma ei mäleta rohkem, kui et neid sõnu nägin või kuulsin unenäos."Vt Teose sünd. Tallinn, 1976, lk 116. Kuna 1968. aastal auhinnati seda luuletust Juhan Liivi auhinnaga, küsib autor: "Enamik luuletusest ei ole unenäo sünnitus, ent siiski – kas auhinnati mind või mu unenägu?"

Oma modernistlikku luulekeelt põhjendas Kaplinski tollal lihtsuse ja loomulikkusega: "Mingit keerulist, dekadentlikku ja paha modernismi ei ole. Usun, et niinimetatud modernism on vaid vanema ja avarama traditsiooni velmamine pärast klassitsismi ja isegi romantismi absolutistlikku ahtust."Teose sünd, lk 114. 1972. aastal leiab ta kirjutises "Mood ja ilm, aeg ja luule", et kirjanduslike moodide tiheda vaheldumise ajastul võiks tõeline modernism eesti luules olla hoopis vastuhakk moodsusele ja oma põlispärandi taasavastamine.Jaan Kaplinski, Võimaluste võimalikkus. Tallinn, 1997, lk 61.

Mõne kõige tuntuma luuletuse tõlgendusi on Kaplinski hiljem ise kommenteerinud. Nii on ta leidnud, et luuletust "Vercingetorix ütles" on mõistetud ühekülgselt kui allegoorilist protestiluuletust Nõukogude okupatsiooni vastu. Ta on aga öelnud: "See on protestiluuletus nende keltide, eestlaste ja indiaanlaste vastu, kes võtavad omaks vallutajate kultuuri ja väärtused.Jaan Kaplinski, Kevad kahel rannikul. Tallinn, 2000, lk 58. Samuti on "Me peame ju väga tasa käima" kirjutatud päris indiaanlastest, mitte eestlaste sandist olukorrast Vene valitsuse all."Kevad kahel rannikul, lk 61.

 Luuletused 

 "Tolmust ja värvidest saavad uued liblikad"
 "Kas oskame naeratada"
 "Edasi aeg"
 "Mehed laulsid vankrite kõrval"
 "Purjesid purjetab välja"
 "Vercingetorix ütles"
 "Ei jõua"
 "Me peame ju väga tasa käima"
 "Kohe timä katte"
 "Veskis veskikivide vahel"
 "Üksainus maa on maailmas"
 "Meie varjud on väga pikad"
 "Namib Kalahari"
 "Tüütus tüütus"
 "Laine üks laululaeva"
 "Kuskil maailma äärel"
 "Üks õhtu heitlik ja pilvine"
 "Siis neela verist sülge"
 "Mida saab vastata neile"
 "Ei isegi sõber"
 "Ihu on surnud mõte on maetud"

 "Üks kuningas oli kord maata"
 "Ainult kaasa minna"
 "Nii pilliroog võbiseb voos"
 "Sina sina kuu"
 "Oi surma lättena puhast"
 "Valge ristikhein ei küsi küll midagi"
 "Päev tuli hommiku poolt"
 "Rõõm sest kevadest on"
 "Nii igamees on Ülemiste vana"
 "Järve kõrbenud kaldal"
 "Iga kullerkupu"
 "Keegi ei tea oma nime"
 "Sina suvi vaeseke"
 "Viidumäel üksi kasvab lõhnav käoraamat"
 "See on vihmane suvi"
 "Õõtsub mandri ja mere vahel"
 "Sina kauge päike"
 "Seisad kesk suletud seebimulli"
 "Sammal on kajatult sügav"
 "Läbi sest valest läbi sest valust"
 "Ei ole lohutust"

Viited

 Välislingid 
 Tolmust ja värvidest täistekst Bahama Pressis

Kategooria:Jaan Kaplinski teosed
Tolmust ja värvidest
Kategooria:1967. aasta kirjandusteosed