Ankruketi lõpp on laulu algus

"Ankruketi lõpp on laulu algus" on Ilmar Laabani ainus luulekogu. Raamat ilmus Stockholmis 1946. aastal.

 Ilmumine ja vastuvõtt 
"Ankruketi lõpp on laulu algus" avaldati väljaspool kirjastusi pehmekaanelise väljaandena, mida illustreerivad kolm Olev Mikiveri tušijoonistust. Raamat sisaldab 64 luuletust, alapealkiri on "Luuletusi 1943–45". Hiljem on luulekogu terviktekst taasavaldatud raamatus "Oma luulet ja võõrast" (Teosed VII-VIII, Tallinn, 1990), Jaan Malini koostatud koondkogus "Sõnade sülemid, sülemite süsteemid" (Tartu, 2004) ja faksiimileväljaandena Tartus 2008. 1970. aastatel ringles luulekogu Eestis ka samizdat-väljaandena.

Vastse Rootsi pagulaskonna suhtumine Laabani sürrealistlikku luulekogusse oli peamiselt tõrjuv. Raamatu esimene kriitik Karl Ristikivi nimetas autori kirjutamislaadi "iseäratsemiseks".Välis-Eesti, 21. 2. 1946. Hiljem leiti, et Laabani luulekogu tegelik mõju tuli nähtavale alles mõne aja pärast "nooremate luuletajate muutuvas värsivormis".Arvo Mägi. Tulimuld 1961, nr 2. Kodu-Eesti ametlikus kirjanduskäsituses Laabanit ignoreeriti, sest sotsialistliku realismi ettekirjutuste järgi oli tegemist formalismiga.

Esimene tõsiselt tunnustav hinnang saabus alles 1959, kui Aleksander Aspel kirjutas ajakirjas Mana : "Meie oma luules on Ilmar Laaban otse üllatava südikusega sukeldunud sürrealistlike vee-, maa- ja taevaruumi tuukrite kannul kujutlusvabade nägemuste laotusse... "Ankruketi lõpp on laulu algus" tähistas juba oma pealkirjaga selle uusi algusi ja olemata lahendusi otsiva luule suunda... Oleks kui tahtnuks Laaban ihuüksi teostada meie kirjanduses seda pööret, mida mujal taotlesid terved rühmitused."Aleksander Aspel, "Sürrealism ja Ilmar Laabani "Rroosi Selaviste"". Mana 1959, nr 1. Aspel ei tee Laabani luulekogu puhul ühtegi mööndust, vaid seob selle otseselt "rahvusvahelise sürrealismi maailmapildiga".

 Hilisemad hoiakud 
Aspeli essee taasavaldati 1989 ajakirja Vikerkaar sürrealismi-teemalises erinumbris koos kuue Ilmar Laabani luuletusega "Ankruketi lõpust". Nii sattusid Laabani luuletused koos neile viitava käsitlusega programmilisele kohale. Sellest on mõni aasta hiljem järeldatud, et "arusaamine sürrealismist oli Eestis 1989 jäänud põhimõtteliselt samaks, mis ta oli Välis-Eestis 1959 – see tähendab, et sürrealismi mõiste ei olnud arenenud ning ta oli omaks võetud ja assimileeritud umbes nõnda, nagu keha võtab omaks ja assimileerib temasse kinnijäänud metallitüki."Hasso Krull, "Paragramm ja tämber". Looming 1996, nr 12, lk 1687.

Andres Ehin rõhutab 1996 "Ankruketi lõpust" kirjutades, et Laabani luule polevat müstiline, vaid maagiline: "Oma teoreetilistes sõnavõttudes ja ettekannetes on Laaban tavatsenud rõhutada teesi, mille kohaselt sürrealism tahab tühja maailma täita ja on seega vastuolus müstikaga, mis tahab täit maailma tühjendada. Seega on sürrealism maagiline, aga mitte müstiline."Andres Ehin, "Ankruketist kinni". Looming 1996, nr 12, lk 1682. Ehin seostab Laabani loomingut otseselt André Bretoni sürrealistlike ideedega, viidates ka Aleksander Aspelile.

Koondkogu "Sõnade sülemid, sülemite süsteemid" järelsõnas on Jaan Malin arvanud, et "käsikirjade järgi otsustades võib Laabanit n.-ö. prantslaslikuks sürrealistiks pidada kõige rohkem kuni aastani 1944. Tollest ajast alates nihkus Laaban bretonlikust sürrealismist üha kaugemale."Ilmar Laaban, Sõnade sülemid, sülemite süsteemid. Tartu, 2004, lk 384.

 Sisu 
Ankruketi lõpp on laulu algus

Kas tõesti?

Lauka ratsu

Selgena nagu talvise mere JAH

Albert Einstein 

Väike Eesti antoloogia 

Kaks gaseeli 

Sonett 

Jääpank täis mürsukilde 

Hinnakiri kahe vihmahoo vahel 

Tänavastseen paranoialikust linnast 

Öine võileib 

Kiiresti silmitult 

Torm on puistanud sadandeid tigusid 

Lips ümber suitsusamba 

Autoportree 

Kalendrileht 

Igapäevane meri 

Saunalaval 

Hermafrodiidi meeleolu 

Kire piim valgub laiali 

Metsik jõgi tormab hääletult 

Ma armastan Teid 

Romantiline päikeseloojak 

Ustavuse õhtu 

Vaikus ja vägivald 

Vesi ja tähed

Ei ole ulmi 

Valge linane kangas 

Maastik rabeleb hommiku võrgus 

Päevast päeva ööst öhe 

Lapsepõlv meheiga vanadus 

Surma läte puhtais pilvis 

Enesemõrva linnud 

Veksel 

André Gaillard'i kääbas 

Ma hajun laiali 

Ma seisin oma meeleheite džunglis 

Pilkamaks valgust 

Paul Valéry mälestuseks 

Arnold Schönberg 

Puhkpillide kvintett 

Pornograafiline 

Järjest kahanevana õnnes 

Üle päeva peatunud jõe 

Mööblite emanatsioonid 

Tornid ja pallid 

Esmaspäev 

Tütarlapseakt 

Portree 

Une Baigneuse de Renoir 

Virmaliste kõlblus 

Mikrokosmos

Sissejuhatus 

Viilipuru 

Laps leiab maanteekraavist kummuli suitsusamba ja poob enda ämblikuvõrgus 

Mänd 

Koer 

Juuli 1941 Tartus 

Õhtune karjamaa 

Lühisulg 

Röövliromaan 

Aastaajad

Mikrokosmos 

Välkude varjud

Kaberneeme 

21. 01. 1924 – 21. 01. 1944 

Elada vabana või surra 

Viited

Ankruketi lõpp on laulu algus
Kategooria:1946. aasta kirjandusteosed