Forseliuse seminar

Forseliuse seminar rajati Bengt Gottfried Forseliuse poolt 1684. aastal Tartu lähedale Piiskopi mõisa. Eesti haridusajaloos olulist tähtsust omavas seminaris õpetati lugemist, kirjutamist, rehkendamist ja laulmist.
pisi|Forseliuse seminari mälestuskivi Tartus Forseliuse pargis
Forselius koolitas Tartus kahe talve jooksul, 1684/85 ja 1685/86, 160 poissi. Õpetamisel abistasid teda Bengt Adamson ja Jõesuu ToomasAivar Põldvee, UUSTALU BENGT - IGNATSI JAAGU ÕPETAJA, Eesti kool — juured ja tänapäev. Konverentsi ettekanded, 28-29. august 1998, Tartu 2000. Bengt Adamson tegutses hiljem koolmeistrina SangastesAivar Põldvee, Lisandusi koolmeister Bengt Adamsoni eluloole, Haridus 2/2010

1686. aastal viis Forselius Ignatsi Jaagu ühes Pakri Hansu Jüriga Rootsi ning pääses nendega Eestimaa piiskopi Johann Heinrich Gerthi toetusel kuningas Karl XI ette, kes laskis poisse eksamineerida lugemises, laulmises ja katekismuses. Kuningas jäi poiste teadmistega rahule, annetas kummalegi kuldraha ja käskis Forseliusel tegevust jätkata.

Õpiaeg koolis oli kaks aastat ja ainsaks õpetajaks oli kooli asutaja Forselius. Oluline oli sorav lugemine ja usuõpetus, veidi õpiti ka raamatuköitmist, kirikulaule, arvutamist ehk rehkendamist ja saksa keelt. Et õpperaamatuid ei olnud, kirjutas Forselius ise 1686. aastal aabitsa, mille järgi lugemist õpetas. Vihikuid veel ei tuntud, kirjutati paberilehtedele, mida õpilased hiljem ise raamatukesteks köitsid. Forselius hakkas kasutama ka uut lugemismeetodit. Kooris veerimise asemel luges üks poiss loo valjusti ette, teised jälgisid teksti. Tema soovitusel õpiti lugemist tähti valjusti hääldades ja häälikuid sõnadeks kokku öeldes. See oli lugema õpetamisel uus võte ja andis häid tulemusi. Forseliuse seminar polnud kunagi eriti jõukas, kuid visa tööga saadi raskustest üle. Forseliust aitasid töös andekamad õpilased, kes abistasid mahajääjaid. 

Suuri raskusi tegi koolile aga õpilaste saamine, sest mõisnikud ei lubanud lapsi kooli saata. Haridus tegevat inimesed targaks ja kihutavat mässama. Teised ütlesid, et eestlased olevat orjadeks loodud ja pidavat neiks jääma. Mõisnikud lugesid kooliharidust lausa kahjulikuks ja püüdsid Forseliust lausa takistada. Pikkade palvete ja läbirääkimistega läks Forseliusel siiski korda saada õpilasi. Et haridustööd mõisnike poolt ära ei keelataks, püüdis Forselius leida kuningalt oma tööle toetust. Abi saamiseks pöördus Forselius 1686. aasta sügisel Rootsi kuninga poole. Ta võttis kaasa kaks oma andekamat õpilast, Ignatsi Jaagu ja Pakri-Hansu Jüri, ja viis nad kuningas Karl XI ette Stockholmi. Poisid oskasid kuningakojas vastata kõigile keerukatele küsimustele. Kuningas jäi õpetaja ja õpilaste saavutustega rahule ning kinkis kummalegi poisile kuldraha. Selle reisi tulemusena saadi kuningalt luba koolide ehitamiseks Harju-Madise ja Risti kiriku juurde. Ühtlasi sai riigikontor korralduse eraldada mõlema kihelkonna sissetulekuist koolmeistrite ülalpidamiseks 50 hõbetaalrit.

1687. aasta suvel pandigi mõlema kooli ehitus käima. 1687. aasta sügisel sai Risti kiriku pastor Gabriel Herlin kokku 25 õpilast. 1688. aasta suveks oli Arul koolis käinud juba 75 poissi, lugeda oskajate arv oli aga suurem: Harju-Madisel kokku 60 ja Ristil 84, sest lugemise selgeks saanud lapsed asusid teisi õpetama, üksteist olla õpetatud koguni karjas käies. 1688. aastal sõitis Forselius taas Stockholmi, kus ta määrati Eesti- ja Liivimaa talurahvakoolide inspektoriks ning talle anti luba koolide asutamiseks kõikjal, kus tarvis. Tagasiteel hukkus Forselius sügistormis ja koolmeistrite seminar lõpetas tegevuse. Nelja aasta jooksul oli seminari õpetust saanud esialgse ettevalmistuse 160 peamiselt eesti rahvusest kooliõpetajat. Kuigi seminari lõpetajaile muretseti kooliõpetaja- ja köstrikohad, polnud õpetaja seisukord sugugi kerge. Koolimajade aset täitis tihti lihtne rehetuba. Ka ei makstud õpetajale palka. Ta sai küll prii korteri ja kooliajal mõisa või kirikumõisa perelauas süüa. Suvevaheajaks läks ta näiteks oma vanemate poole ja tegi seal põllutööd.

Forseliuse rajatud koolis oli tähtsal kohal õpetaja seletus ja õpilaste iseseisev lugemine. Esikohale seati huvi äratamine õpetuse vastu. Et lugema õppimine toimus Forseliuse uuendatud, lihtsustatud meetodil ja tema koostatud aabitsa järgi, saadi lugemine selgeks mõne kuuga esimese õppeaasta jooksul. Aabitsas oli ka araabia ja Rooma numbreid, mistõttu hakati varsti pisut matemaatikatki õpetama. Põhiliselt tehti seda juhul, kui lapsevanemad soovisid ja selle eest tasusid. Vanemate soovi korral õpetati ka kirjutamist.

Seminar suleti pärast Forseliuse surma 1688. aastal. Uuemate uurimustega on selgunud, et kool lõpetas tegevuse juba 1686. aastalAivar Põldvee, Talurahvakoolid Eesti- ja Liivimaal 17. sajandi viimasel veerandil, Eesti Ajalooarhiivi toimetised nr 8, 2002, lk 81-155.

 Vaata ka 
 Rootsi aeg
Ignatsi Jaak, Pakri Hansu Jüri
 Viited 

 Kirjandus 
Aivar Põldvee,  1686 — kas Forseliuse seminari lõpuaasta?. Kleio, 1996 nr 2 (16), lk 3-11
Aivar Põldvee, UUSTALU BENGT - IGNATSI JAAGU ÕPETAJA, Eesti kool — juured ja tänapäev. Konverentsi ettekanded, 28-29. august 1998, Tartu 2000
Kategooria:Tartu endised koolid
Kategooria:Karlova
Kategooria:1684. aasta Eestis
Kategooria:17. sajand Eestis
Kategooria:Rootsi valitsusaeg Eestis