Vesikirp

pisi|Daphnia magna liikumine aegluubis
Vesikirp ehk kiivrik (Daphnia) on vesikirbuliste seltsi kuuluv väikeste vähiliste perekond. Vesikirbud moodustavad paljudes mageveekogudes suure osa zooplanktonist, olles seega tähtis lüli veeökosüsteemi toiduahelais. 

Enamik vesikirbuliike elab magevees, näiteks tiikides, jõgedes, järvedes, kuid ka happelistel sooaladel. Neid on kõige rohkem soojal ajal. Nende suurus on 0,2–5 mm. Vesikirpudele on omane hüplev liikumine ja äkiline tõuklemine, mille tagavad suhteliselt pikad kaheharulised tagatundlad. 

 Morfoloogia 
Nende kehal on eristatav kiivritaoline pea, rindmik ja tagakeha. Rindmik asub kahepoolmelises kojas. Paljudel liikidel on jäik kitiinist kestaga kaetud koda läbipaistev. Kõht on alt avatud. Kõhu avas asetsevad rindmikujalad, mille harjastega soodustatakse veevoolu läbi rindmikujalgade. Vesikirpude iseloomulikeks elunditeks on liitsilmad, pikad kaheharulised harjastega tagatundlad (ujumiseks) ja paar tagakeha harjaseid. 

 Eluviis 
Enamikul vesikirpudel on arenenud filtratsiooniaparaat, mistõttu on nad filtreerijad, kuid leidub ka röövloomi. Filtreerijate peatoiduks on ainuraksed vetikad, detriit ja bakterid, laborites on neile edukalt söödetud ka pärmseeni. Röövloomad toituvad zooplankteritest, sh liigikaaslastest. Vesikirbud püüavad süüa rindmikujalgade harjastega. 

Nad vahetavad oma kesta. 

Sobilikus keskkonnas paljunevad vesikirbud neitsisigimise teel. Vesikirbu suguküpsus saabub 6.-12. päevaga, misjärel võivad sündida uued järglased 3-4 päeva pärast. 

Sobimatus keskkonnas sünnivad isased vesikirbud. Emastel vesikirpudel tekivad viljastatud munad, mis jäävad sobilikumat keskkonda ootama. 

Vesikirbud elavad keskmiselt 40-56 päeva. 

 Ökoloogia 
Vesikirbud on tähtsad toiduobjektid paljudele suurematele veeorganismidele, näiteks kaladele, eriti nende maimudele. Samuti on nad asendamatuks toiduks arvukatele putukavastsetele (näiteks kiilivastsetele) ja ainuõõssete hõimkonda kuuluvatele hüdradele. Seega moodustavad nad veekogus tähtsa toiduahela lüli. 

Vesikirpe on kasutatud ka veeseisundi indikaatoritena.
pisi|Fotol olev vesikirp kuulub perekonda kiivrik. Lisaks on fotol näha tema haudetaskus olev embrüo

 Süstemaatika 
Alamperekond Daphnia (kiivrik)
D. ambigua
D. arenata
D. catawba
D. cheraphila
D. latispina
D. melanica
D. middendorffiana
D. minnehaha
D. neo-obtusa
D. obtusa
D. oregonensis
D. parvula
D. pileata
D. prolata
Daphnia pulex
D. pulicaria
D. retrocurva
D. tanakai
D. tenebrosa
D. villosa
Alamperekond Hyalodaphnia
D. curvirostris
pisi|Vesikirbu südamelöökD. dentifera
D. dubia
D. galeata
D. hyalina
D. laevis
D. longiremis
D. mendotae
D. thorata
D. umbra
Alamperekond Ctenodaphnia
D. brooksi
D. ephemeralis
D. exilis
D. lumholtzi
Daphnia magna
D. salina
D. similis
pisi|Fotol on näha kiivriku perekonda kuuluva vesikirbu püsimuna. Püsimunad on munad, mis tekkivad kui veekogus elutingimused halvenevad, nt tuleb talv. Kirbud moodustavad püsimunad ja need lastakse veekogu põhja, need võivad seal olla aastakümneid või isegi aastasadu, kui elutingimused paranevad, tõusevad munad pinnale ja nendest kooruvad uued kirbud.

Eesti liike
Daphnia cucullata – järve kiivrik, elab järvedes 
Daphnia longispina hyalina – suuresilmane kiivrik, elab järvedes
Daphnia magna – hiidkiivrik, elab lompides 
Daphnia pulex – lombi kiivrik ehk kammkiivrik
Eestis elab ligikaudu 80 vesikirbu liiki.

 Viited 

Kategooria:Vesikirbulised