Jaroslav Seifert

Jaroslav Seifert (23. september 1901 Praha – 10. jaanuar 1986 Praha) oli tšehhi kirjanik ja ajakirjanik. 1984. aastal sai ta Nobeli kirjandusauhinna.

Elukäik
Seifert kasvas Praha töölislinnaosas Žižkovis. Tema ema oli katoliiklane ja isa oli sotsialistlik ateist. Seifert jättis gümnaasiumi pooleli ja hakkas tööle ajakirjanikuna.

Esimesed luuletused kirjutas Seifert esimese maailmasõja ajal. Need olid anarhistliku sisuga. Iseseisvas Tšehhoslovakkias sai temast sotsiaaldemokraat ja kommunist.

1920. aastal asutas Seifert koos teiste kunstnike ja kirjanikena rühmituse Devĕtsil ('katkujuur', sõna-sõnalt 'üheksa jõudu'), mille eesmärk oli "maailma uuesti üles ehitada." Tema kaaslaste seas oli Karel Teige.
Sel ajal tegi Seifert kaastööd Praha ja Brno ajalehtedele ja ajakirjadele.

Aastatel 1925 ja 1928 reisis ta Nõukogude Liidus. Aastal 1929 kirjutas ta alla kommunistliku partei juhtkonna vastasele kirjale, mistõttu ta heideti parteist välja. Hiljem avaldas ta luulekogusid.

Saksa okupatsiooni ajal ilmus Seifertil kolme luulekogu. Kommunistliku režiimi ajal kritiseeriti tema loomingut ning teda sunniti avalikust elust lahkuma.

Ta kirjutas ja rääkis avalikust vastutusest ja kodanikuteadlikkusest. Aastal 1956 ütles ta teises tšehhi kirjanike kongressil kõneldes: "Kui keegi teine vaikib tõe maha, võib see olla taktikaline manööver. Kui kirjanik vaikib tõe maha, siis ta valetab."

Pärast Praha kevadet jätkas ta kirjutamist, aga halva tervise tõttu ei saanud poliitilises tegevuses kuigivõrd osaleda. Kirjanik suri oma kodus Břevnovis Prahas.Osers, Gibian. 1986. The Selected Poetry of Jaroslav Seifert. Macmillan Publishing Company, New York.

Teosed
Seiferti esimeses luulekogu "Město v slzách" ("Pisarates linn", 1921) segunevad emotsionaalsed teemad poliitikaga.

Tema noorpõlve luuletused olid inspireeritud Prahast, näiteks vanalinna vaatamisväärsustest, kirikutest ja parkidest, ja Vltava jõest.

Seifert tõlkis vene ja prantsuse keelest, sealhulgas Aleksandr Bloki, Paul Verlaine'i ja Guillaume Apollinaire'i luulet.

Raamatud
 Město v slzách (1921)
 Samá láska (1923)
 Na vlnách TSF (1925)
 Slavík zpívá špatně (1926)
 Básně (1929)
 Poštovní holub (1929)
 Hvězdy nad Rajskou zahradou (1929)
 Jablko z klína (1933)
 Ruce Venušiny (1936)
 Jaro, sbohem (1937)
 Zhasněte světla (1938)
 Vějíř Boženy Němcové (1940)
 Světlem oděná (1940)
 Kamenný most (1944)
 Přilba z hlíny (1945)
 Ruka a plamen (1948)
 Šel malíř chudě do světa (1949)
 Píseň o Viktorce (1950)
 Maminka (1954)
 Chlapec a hvězdy (1956)
 Praha a Věnec sonetů (1956
 Zrnka révy (1965)
 Koncert na ostrově (1965)
 Odlévání zvonů (1967)
 Halleyova kometa (1967)
 Kniha o Praze (1968)
 Morový sloup (1968–1970)
 Deštník z Picadilly (1979)
 Všecky krásy světa (1979)
 Býti básníkem'' (1983)http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/literature/laureates/1984/seifert-bibl.html

 Teosed eesti keeles 
 15 luuletust, tõlkinud Ellen Niit – kogumikus "Kümme XX sajandi tšehhi luuletajat", koostanud ja eessõna: Vladimir Macura, reaalused tõlked ja autorite elulood: Küllike Tohver, Eesti Raamat, Tallinn 1986, lk 147–162

 Viited 

 Kirjandus 
 Lembit Remmelgas, "Jaroslav Seifert ja teised" (Nobeli auhinna määramise puhul) – Looming 1985, nr 1, lk 133–135

Kategooria:Tšehhi kirjanikud
Kategooria:Nobeli kirjandusauhinna laureaadid
Kategooria:Sündinud 1901
Kategooria:Surnud 1986