Adolf von Harnack

Adolf von Harnack (kuni 1914 Adolf Harnack) (7. mai 1851 Tartu, Liivimaa kubermang, Venemaa Keisririik –  10. juuni 1930 Heidelberg, Saksamaa) oli baltisaksa päritolu teoloog ja kirikuloolane, keda on peetud tähtsaimaks protestantlikuks teoloogiks, kirikuloolaseks ning teadustöö organisaatoriks 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse Saksamaal.

 Elulugu 
Harnack õppis 1869–1872 Tartu Ülikoolis teoloogiat, jätkas õpinguid Leipzigi ülikoolis ning kaitses seal doktorikraadi ja habilitatsiooniväitekirja. 1874 sai ta Leipzigis eradotsendiks ja hakkas pidama loenguid. Tema loengud gnostitsismist ja apokalüpsisest äratasid teadusringkondade tähelepanu ning 1876 määrati ta Leipzigi ülikooli erakorraliseks professoriks. 1879 kutsuti ta Giesseni ülikooli korraliseks kirikuajaloo professoriks. 1886 kutsuti Harnack Marburgi ülikooli ja 1888 Berliini ülikooli, hoolimata konservatiivsemate kirikutegelaste protestist, kus ta tegutses kuni 1924. aastani.

Adolf Harnack võeti 1890. aastal Preisi Teaduste Akadeemia liikmeks. Aastatel 1905–1921 oli ta Saksamaa tähtsaima teadusraamatukogu (Berliini Kuningliku raamatukogu) peadirektor. Tema ettepanekul rajati Saksamaa tähtsaim teadusarenduskeskus, mille algne nimi oli Keiser Wilhelmi Ühing, aga mis tänapäeval on tuntud Max Plancki Ühinguna. Harnack oli aastatel alates 1911 kuni surmani selle teadusarenduskeskuse esimene president.

Adolf Harnack pooldas Saksamaa astumist Esimesse maailmasõtta ning kirjutas alla avalikule kirjale, milles toetas Saksamaa eesmärke sõjas ja nende saavutamist sõja abil. 1914 tõstis Saksamaa keiser Wilhelm II Harnacki rüütliseisusse ja andis talle pärandatava aadlitiitli.

Adolf Harnack oli korporatsioon Livonia vilistlane.

 Vaated 
Harnack nõudis oma töödes täielikku vabadust kiriku ajaloo ja Uue Testamendi uurimisel. Varem olid seal tabuteemad, mida ei tohtinud kriitiliselt uurida. Ta ei usaldanud spekulatiivset teoloogiat, ei ortodoksset ega liberaalset lähenemist. Kuigi 4 evangeeliumi oli juba 2. sajandil elanud Lyoni piiskopi Irenaeuse ajast peale kanooniliseks peetud, lükkas Harnack tagasi Johannese evangeeliumi ega tunnistanud seda usaldusväärse ajalooallikana Jeesuse elu kohta. Ta eitas imede võimalikkust, kuid pidas võimalikuks, et Jeesus oli võimekas arst, kelle tööd võisid teised inimesed imeliseks pidada.

Isiklikku
Harnacki isa Theodosius Harnack oli Tartu Ülikooli praktilise (ja lühiajaliselt ka süstemaatilise) teoloogia õppejõud. Ema Anna Carolina Maria, neiupõlvenimega Ewers, oli Tartu Ülikooli rektori Gustav Ewersi tütar. Ema suri 1857 viienda lapse sünnitamisel. Adolfi kaksikvend Axel von Harnack (1851–1888) oli matemaatikaprofessor. Vend Erich Harnack (1852–1915) oli farmakoloogiaprofessor ja vend Otto Harnack (1857–1914) kirjandusteadlane.Urmas Petti: "Praktilise teoloogia suurkuju." Eesti Kirik 28. september 2011

Adolf Harnack abiellus 27. detsembril 1879 Amalie Thierschiga ja sellest abielust sündis 7 last, kellest 6 elasid täiskasvanuks. Tema poeg Ernst von Harnack (1888–1945) oli antifašist ja vastupanuliikumise tegelane, kes osavõtu tõttu 20. juuli vandenõust mõisteti surma ja hukati.

Teosed
 "Lehrbuch der Dogmengeschichte". 3 kd. 1886–1890 (4. Aufl. 1909/1910)
 "Die Mission und Ausbreitung des Christentums in den ersten drei Jahrhunderten". Leipzig 1902 (4. Aufl. 1924)
 "Geschichte der altchristlichen Literatur". 3 kd. Leipzig 1893–1904
 "Das Wesen des Christentums". Leipzig 1900 (kordusväljaanne 2007)
 "Reden und Aufsätze". 7 kd. Gießen 1904–1930
 "Marcion. Das Evangelium vom fremden Gott". Leipzig 1921 (2. Aufl. 1924)
 "Kleine Schriften zur Alten Kirche", hrsg. v. J. Dummer. 2 kd. Leipzig 1980.
 "Adolf von Harnack: liberal theology at its height". Minneapolis, 1991.

Eesti keeles
 Adolf von Harnack, "Tartu saksa ülikool, tema saavutused ja tema häving". Saksa keelest tõlkinud ja järelsõna kirjutanud Siret Rutiku. Akadeemia nr 11/2001 
 Adolf von Harnack, "Kristluse olemus". Saksa keelest tõlkinud Anne Burghardt. Tartu: Ilmamaa, 2009 

Sissejuhatavat eesti keeles
 Agnes von Zahn-Harnack, "Adolf von Harnack". Tõlkinud Kadri Lääs, toimetanud Katre Kaju, järelsõna Priit Rohtmets. Tartu: Ilmamaa, 2023
 Arne Hiob, "Adolf von Harnack ja tema "Kristluse olemus"", saatesõna teosele Adolf von Harnack 2009. "Kristluse olemus". Tartu: Ilmamaa: lk 245–271
 Adolf Martin Ritter, "Adolf von Harnack ja küsimus kristluse olemusest, vaadelduna vanakiriklikust perspektiivist", tõlkinud Siret Rutiku, Akadeemia 11/2001, lk 2332–2348
 Meelis Friedenthal, "Sakslaste jaoks tuntuim tartlane", Sirp, 24.05.2024 (artikli tekstis on läbivalt väär nimekuju "Aldolf")

 Viited 

 Välislingid 

 Urmas Petti, "Mis on liberaalne teoloogia?", Sirp nr 7, 19.02.2010 ("Kristluse olemuse" taasilmumise puhul eesti keeles)
Ainus säilinud filmifragment Adolf von Harnackist; selgitab kahte kolmikvormelit, mis iseloomustavad kristlikku religiooni (Isa, Poeg, Püha Vaim – usk, lootus, armastus)  
 Adolf von Harnack – Deutsches Historisches Museum
 Harnack-Forum – internetiplatvorm Harnacki-huvilistele
 Christian Classics Ethereal Library – Harnacki teoseid internetis ingliskeelses tõlkes
 Max Blancki Ühingu (Saksa tähtsaima alusuuringutega tegeleva teadusorganisatsiooni) Harnacki-maja

Kategooria:Baltisaksa teadlased
Kategooria:Eesti teoloogid
Kategooria:Kirikuloolased
Kategooria:Saksa teoloogid
Kategooria:Leipzigi ülikooli vilistlased
Kategooria:Korporatsioon Livonia liikmed
Kategooria:Wingolfi liikmed
Kategooria:Sündinud 1851
Kategooria:Surnud 1930