Juan Ramón Jiménez

Juan Ramón Jiménez (24. detsember 1881 – 29. mai 1958) oli üks 20. sajandi mõjukamaid hispaania luuletajaid. Ta on tuntud eelkõige oma lüürilise, keeleliselt puhta ja sügavalt mõtiskleva luulega.

1956. aastal pälvis ta Nobeli kirjandusauhinna.

Jiménezi varasem looming oli mõjutatud modernismist, kuid aja jooksul kujunes tal välja isikupärane ja üha minimalistlikum väljenduslaad. Tema luulet iseloomustab lihtne ent täpne keel, keskendumine inimese sisemaailmale ning looduse ja ilu sümboolne kujutamine. Jiménez käsitles luulet vaimse tegevusena ning otsis kogu elu jooksul nn puhast luulet, mis oleks vaba liigsest ilustamisest ja välistest efektidest.

Laiemat tuntust tõi talle teos "Platero y yo" (1914), poeetiline proosaraamat, mis kujutab autori ja tema väikese halli eesli igapäevaseid rännakuid. Teos ühendab lihtsa jutustuse filosoofiliste ja lüüriliste mõtisklustega ning on laialdaselt kasutatud kooli- ja õppekirjanduses, mistõttu kuulub see tuntumate hispaaniakeelsete teoste hulka, eriti noorema lugejaskonna seas.

Hispaania kodusõja puhkedes lahkus Jiménez koos abikaasa Zenobia Camprubíga kodumaalt ning elas edaspidi paguluses, peamiselt Ameerika Ühendriikides ja Puerto Ricos. Pagulusaastad mõjutasid tema loomingut sügavalt, tuues esile üksinduse, igatsuse ja eksistentsiaalse eneseotsingu teemad.

Juan Ramón Jiménez suri 29. mail 1958 Puerto Ricos. Tema looming kajastab üleminekut varasest modernistlikust luulest 20. sajandi modernsema ja minimalistlikuma poeetika suunas ning mõjutas mitmeid hilisemaid hispaaniakeelseid luuletajaid.

 Viited 

Kategooria:Hispaania kirjanikud
Kategooria:Nobeli kirjandusauhinna laureaadid
Kategooria:Sündinud 1881
Kategooria:Surnud 1958