Friis

pisi|Anteemionfriis, munavööt ja astragaal. Erechtheioni friis 5. sajandist eKr
pisi|Ateena Tuulte torni friisil on kujutatud 8 tuult
pisi|Historitsistlik friis Circus'e fassaadil Bathis
pisi|Friise keskaja ehitistelt: ümarkaarfriis, ristkaarfriis ja täringfriis, ja kaks varianti inglise romaanikale iseloomulikest nn 'nokkpeadest' (beak-head ornament). Meyers Kleines Konversationslexikon, joonis artikli "Fries" juures
Friis (sõna oletatav päritolu ladina Phrygium 'früügia tikand'Eesti arhitektuur: Oskussõnastik, lk 9. 1993, üle itaalia fregio ja prantsuse frisehttps://en.wikisource.org/wiki/1911_Encyclop%C3%A6dia_Britannica/Frieze, saksa sõnast Fries) kõige üldisemas tähenduses on horisontaalne, kogu ulatuses muutumatu laiusega lame (erinevalt eenduvast simsist või karniisist) ehisriba. Termin, mis antiikarhitektuuri kontekstis tähistab üht kindlat ehitusdetaili, on laiemas mõistes hakanud märkima igasugust horisontaalset korduva kujundusega dekoorielementi. Arhitektuuris, sisekujunduses ja tarbekunstis leiab friis kasutust liigendava ja kaunistava elemendina.

 Friis antiikarhitektuuris 
Antiikarhitektuuris on friis rõhtne ehitusdetail, mis asetseb ehitise talastiku alumise tala arhitraavi ja pärgsimsi ehk karniisi vahelTehnikaleksikon, lk. 115. Friis on kas sile või kaunistatud reljeefiga. Arhitraavi suhtes on friis samas tasapinnas või väga kergelt eenduv, friisi kohal asetsev karniis eendub friisi suhtes tugevalt.

Vana-Kreeka arhitektuuris friisi kujundus sõltub orderistAntiigileksikon, 1. kd., lk. 158. Dooria orderi friisis vahelduvad triglüüfid ja metoobid. Joonia orderis on friis kogu ulatuses reljeefidega kaetud ühtlane riba, kuid võib ka üldse puududa. Korintose orderis on friisi kasutus varieeruv. Reljeefidega riba võis kaunistada ka arhitraavi, sel juhul oli ta juba friis dekoorielemendi tähenduses. Sarnased friisitüübid on olemas ka Vana-Rooma arhitektuuris.

Hellenistlikul perioodil leidis skulptuurfriis kasutust peale ehitiste talastiku ka mujal. See võis liigendada ja kaunistada ka templi cella seinu, nagu Bassae friis, sarkofaage või altareid, nagu Pergamoni altar. Friisi laius võis ulatuda kitsast ribast tervet seina katva pinnani.

Antiigist pärit friisi- ja ehisliistutüübid:
 triglüüf-metoopfriis
 skulptuurfriis
 bukranionfriis
 munavööt ehk kymation
 hammasfriis ehk hammaslõige
 pärlvööt ehk astragaal
 palmettfriis
 anteemionfriis
 akantusfriis
 meanderfriis
 spiraalmeanderfriis ehk Vitruviuse laine ehk 'jooksev koer'

 Friis antiigi järgses arhitektuuris 
Lääne-Euroopa keskaja arhitektuuris tekkisid uued, ülekaalukalt abstraktse või geomeetrilise ruumilise kujundusega friisitüübid, mille peamine eesmärk oli lagedat seinapinda liigendada ja kaunistada, ja mis võisid paikneda seinal igasugusel kõrgusel. Keskaja arhitektuuri kontekstis võib friisiks nimetada ka diagonaalselt katuseviilu kallet järgivat kaunistusriba. Nimetuse on nad saanud enamjaolt ornamendi järgi, nagu rombfriis, teemantfriis, kuulfriis jne. Uue elemendina leiab romaani kunstis laialdast kasutamist ümarkaarfriis, millele hiljem gootikas lisandub teravkaar- ja kolmiksiirkaarfriis. Kaarfriis esineb ka islamimaade ehituskunstis. Lihtsustatud kujul elasid romaani kunstis edasi palmeti- ja akantusemotiivid. Gooti kunst toob friisikujundusse tagasi realistlikud taimemotiivid. Väga gootipärane on ehisraamistiku elementidega friis.

Renessanssarhitektuur taaselustab antiiksed orderiga seotud friisitüübid ning täiendab ja varieerib neid, sama protsess toimub edasi barokk-kunstis ja klassitsistlikus arhitektuuris. Väga armastatud on hammasfriis, akantusmotiivid ja pärlvööt.

Historitsistlik ehituskunst kopeerib ja kasutab kõigi varasemate ehitusperioodide friisitüüpe. Veel ka juugendarhitektuuris on friis oluline kujunduselement, hilisemas arhitektuuris on see oma tähtsuse kaotanud ja seda kasutatakse vaid erandjuhtudel.

Keskajal tekkinud friisi- ja ehisliistutüübid:
 põimornament (pr entrelac, sks flechtband) ja näpitsfriis on varaseimad, rahvasterännuaegse kunsti päritolu
 ruutfriis või rombvööt (sks Rautenfries)
 köisfriis
 teemantfriis või teemantliist
 täringfriis
 soomusfriis
 siksakfriis või siksakvööt
 ketasfriis
 kuulfriis
 saehammasfriis või saehammasliist
 sakkfriis, nn saksa ehisvööt (saksa keeles deutsches Bandhttp://www.rdklabor.de/wiki/Deutsches_Band, StromschichtKunstiajaloo oskussõnastik. 1927)
 koerahambafriis ehk angeviini vööt
 kaarfriis
 ristkaarfriis
 ehisraamistikfriis

 Friis tarbekunstis ja sisearhitektuuris 
Sisearhitektuuris nimetatakse friisiks seina, rõdu jm liigendavat ornamenteeritud või figuraalset kaunistusriba, nimetatuna ka ehisvöödiks või ehisliistuks. See võib paikneda lae lähedal seina ülaosas, silma kõrgusel või ka põranda lähedal.

Tarbekunstis nimetatakse friisiks mööbli, näiteks kapi, altariretaabli, oreli või kahhelahju horisontaalset ehisliistu. Nagu arhitektuuris, võivad kaunistused olla nii reljeefsed kui ka maalitud, või isegi kalligraafilised.

 Vaata ka 
 order
 ehisliist

 Viited 

 Välislingid 
 Valik friise. Illustratsioon lineaarse algebra õppematerjalist

Kategooria:Arhitektuursed kaunistused
Kategooria:Orderi osad
Kategooria:Ornamendid