Futuroloogia

Futuroloogia ehk tuleviku-uuringud on interdistsiplinaarne uurimisvaldkond, mis tegeleb võimalike, tõenäoliste, eelistatavate ja välditavate tulevikustsenaariumide analüüsimisega. On vaieldud, kas tuleviku-uuringute näol on tegu sotsiaal- või tehnikateaduse, filosoofia, kunsti või strateegilise planeerimise haruga. 

Futuroloogid (kasutatud ka sõna "futuristid") analüüsivad mineviku sündmusi ja protsesse ning neis avalduvaid seaduspärasid ning püüavad nende põhjal teha tuleviku elukeskkonna, tehnoloogia arengu, sotsiaalsete suhete jms suhtes võimalikult põhjendatud ennustusi, mis teatud juhtudel aitaksid olevikus otsuseid langetada. 

Futuroloogia tänapäevases mõistes sai alguse 20. sajandi alguse tehnoloogiaoptimismist kannustatuna. 

Termini võttis 1940. aastatel kasutusele saksa filosoofiaprofessor Ossip Flechtheim. 1960. aastate keskel kujunesid tuleviku-uuringud teaduslikku meetodit kasutavaks arvestatavaks uurimisvaldkonnaks. 1970. aastatel mõjutasid tuleviku-uuringuid keskkonnamured ning Rooma Klubi tegevus. 

Futuroloogide tööl on mõndagi ühist ulmekirjandusega (eeskätt teadusulmega). 

Futurolooge:

Herbert George Wells
Konstantin Tsiolkovski
Ossip Flechtheim
Jacque Fresco
Bertrand de Jouvenel
Ian Pearson
Herman Kahn
Alvin Toffler
Jeremy Rifkin
John Naisbitt
Raymond Kurzweil
Stephen Hawking
Rolf Jensen

Vaata ka
 Eesti Tuleviku-uuringute Instituut
 postkapitalism

Välislingid

Artikkel "Tuleviku-uuringud kui teadmiste valdkond" ajakirjas Maja 15.01.2006
Artikkel "Tulevik on suurepärane, kuid mitte lootusetu" ajalehes Postimees 8.01.2000
Tulevikuarengute ennustus (inglise k)