Sandro Botticelli

Sandro Botticelli (1. märts 1445 Firenze – 17. mai 1510 Firenze) oli itaalia kunstnik.

 Elulugu 

Botticelli elust on teada vähe. Õpipoisiks sai ta 14-aastaselt. Giorgio Vasari, kes pani kirja tema ja paljude teistegi kunstnike elulood, kirjutas, et kõigepealt õppis ta oma venna Antonio juures kullassepaks.

Umbes 1462. aastal asus Botticelli õppima Filippo Lippi juurde. Paljud tema varased teosed on minevikus omistatud Lippile ja paljude autorsus on tänapäevani kahtlane. Teda mõjutas ka Masaccio teoste monumentaalsus, aga Lippilt õppis ta intiimsemat ja üksikasjalikumat kujutusviisi.

1470. aastaks oli Botticellil juba oma töökoda. Juba tema varastes teostes on arusaadav tema stiil, mille juurde kuuluvad teose vähene reljeefsus, kujutiste selged kontuurid ning valguse ja varju tugevate kontrastide vältimine.

Ta oli esimesi kunstnikke, kes hakkas võtma teoste tegelasi antiikmütoloogiast. Kuigi tal oli selleteemalisi maale ainult viis ("Primavera", "Pallas ja kentaur", "Venus ja kolm graatsiat toovad kinke noorele naisele", "Venus ja Mars" ning "Venuse sünd"), on just need tänapäeval Botticelli kõige tuntumad teosed.

"Primavera" valmis 1482. Seda maali nimetatakse ka "Kevadeks" ja "Kevade allegooriaks". Sellel on kujutatud hulgaliselt tegelasi antiikmütoloogiast, vasakult paremale Mercurius, kolm graatsiat, Venus, Flora, Chloris ja Zephyros.

"Venus ja Mars" valmis 1483. Sellel on kujutatud armastusejumalanna Venus oma abikaasa, sõjajumala Marsiga. Nende ümber on neli väikest saatürit. Venus on neist ainsana rõivastatud.

"Venuse sünd" valmis 1485. Sellel on kujutatud Venust, kes sündis merikarbist, vahetult pärast sündi karbist välja astumas. Venus sündis selle maali järgi täiskasvanud naisena. Ühel pool Venust on kujutatud läänetuul Zephyros oma abikaasa Chlorisega, teisel pool taimekasvujumalanna Flora.

Botticelli maalidelt on selgesti väljaloetav renessansiajastu naise iluideaal. Botticelli naismodellid ei ole üldiselt teada. Kuulujuttude järgi oli Botticelli paljudel maalidel kujutanud oma armastatut Simonetta Vespuccit, keda üldiselt nimetati Firenze kõige ilusamaks naiseks. Nähtavasti ei vasta see tõele, sest Vespucci suri 1476, tükk aega enne nende maalide alustamist, mille modelliks ta väideti olevat. Peale selle ei maalinud Botticelli kõiki oma maale algusest lõpuni ise, vaid osa etappe tegid teised tema töökoja töötajad.

Hilisemas elus oli Botticelli üks Girolamo Savonarola jüngritest. Savonarola oli sügavalt moralistlik munk ja jutlustaja, kes tegutses Firenzes alates 1490 kuni oma hukkamiseni 1498. Tema tegelik mõju Botticellile on teadmata. Kuulujutud, mille järgi Botticelli olevat Savonarola korraldatud edevuse tuleriidal põletanud omaenese maale, on nähtavasti ekslikud, vähemalt Vasari, kes sedasorti üksikasju armastas kirja panna, seda Botticelli eluloos ei maini. Vasari järgi oli Botticelli sedavõrd tulihingeline Savonarola järgija, et loobus tema mõjul maalimisest ning kuna tal polnud muud sissetulekut, millest end elatada, langes ta suurde viletsusse. Kuid tänapäeval ei nõustuta päriselt Vasari seisukohaga, et pärast Savonarola mõju alla sattumist lõpetas Botticelli maalimise täielikult.

Botticelli ei abiellunud ja tal ei olnud lapsi. Simonetta Vespucci, keda ta väidetavalt oli armastanud, oli sel ajal teise mehe naine.

 Kirjandus 
 Richard Burns, "Sandro ja Simonetta" (romaan Botticelli kirevast elust ja armastusloost). Inglise keelest tõlkinud Piret Peiker; toimetanud Tõnu Tammets; kujundanud Tiiu Allikvee. Sari Kunstiromaan, Kunst, Tallinn 1999, 296 lk; ISBN 5899202211
 "21 maailmakuulsat kunstnikku". Koostanud Annus Raud; toimetanud Anu Vane. Odamees, Tallinn 2005, lk 11–17; ISBN 9949419549

Kategooria:Itaalia maalikunstnikud
Kategooria:Sündinud 1445
Kategooria:Surnud 1510