Herman Sergo

Herman Sergo (1. oktoober 1911 Jausa, Käina vald – 28. september 1989 Tallinn) oli eesti kirjanik.

Sergo töötas muu hulgas madruse ja tüürimehena ning 1941. aastal lõpetas Tallinna Merekooli kaugsõidukaptenina. Aastatel 1942–1945 oli ta Punaarmees ning aastani 1965 sadamateenistuses Leningradis ja Tallinnas.

Looming
Ta kirjutas palju mereainelisi ning sageli ka omaeluloolisi jutte ja romaane.

Teosed
Romaanid
 "Meri kutsub" (1960)
 "Pinnavirvendus ja põhjalained" (1962)
 "Kajakalaid" (1963)
 "Põgenike laev" (1966), randlaste põgenemisest 1944
 "Vihavald" [tegelikult Rootsi kirjaniku Frans G. Bengtssoni "Röde Ormi" (eesti keeles "Orm Punane") plagiaat]https://dea.digar.ee/?a=d&d=sirpjavasar19701016 Kaur Alttoa, Peep Ridali. Ühest kirjanduslikust parallelismist. Sirp ja Vasar, 16. oktoober 1970, nr. 42, lk. 4. (1970)
 "Kodusadam" (1982)
 "Näkimadalad" I–III (1984), Reigi rootslastest 18. sajandil
 "Randröövel" (1988) (Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergi ainetel)
 "Rukkirahu" (1988)

Jutukogud
 "Lootsitoa jutud" (1965)
 "Kauge tule kuma" (1975)
 "Kui ma alles noor veel olin" (1980)

Mälestusteraamat
 "Viis aastat võõra nime all" (1992)

 Tunnustus 
 Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia (1985, "Näkimadalad")

 Isiklikku 
Tema onu oli kaugesõidukapten Gustav Sergo.

 Välislingid 

 Linda Kaljundi. Eesti lugu: Herman Sergo „Näkimadalad”, Eesti Päevaleht, 19. detsember 2008


Kategooria

Kategooria:Eesti kirjanikud
Kategooria:Eesti NSV Kirjanike Liidu liikmed
Kategooria:Metsakalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1911
Kategooria:Surnud 1989