Stan Getz

Stan Getz (sünninimi Stanley Gayetski; 2. veebruar 1927 Philadelphia – 6. juuni 1991 Malibu, California) oli USA tenorsaksofonist. 

Juba 16-aastaselt mängis ta Jack Teagardeni bändis. Aastatel 1944–1946 kuulus Getz Stan Kentoni ja Benny Goodmani bigbändide koosseisu. 1947. aastal tegi ta koostööd Zoot Simsi ja Herbie Stewardiga, 1948. aastal lõi kaasa Ralph Burnsi plaadil "Early Autumn". Järgmised 25 aastat püsis Getz kindlalt maailma populaarsemate saksofonistide seas. 

1950. aastate keskel langes Stan Getz sõltuvusse narkootikumidest. Sarnaselt nii mõnegi teise Ameerika muusikuga, näiteks Kenny Clarke'iga, viibis ka tema 1950. aastate lõpul n-ö paguluses Skandinaavias. 1961. aastal läks ta USA-sse tagasi ja salvestas plaadi "Focus", mis sisaldab Eddie Sauteri arranžeeringuid. 

Põhiliselt on Getz tuntud selle poolest, et ta üritas segada džässi ja bossanoova stiili. Getzile võlgnevad toetuse eest oma karjääri algusaastail tänu Gary Burton, Chick Corea, Tony Williams, Airto Moreira ja paljud teised tolle aja noored muusikud. 1970. aastate alguse free jazz'i ja rokiliikumistega Getz kaasa ei läinud ja elas 1972. aastani Euroopas. 1980. aastate keskpaigas töötas ta õppejõuna Stanfordi ülikoolis. 

Stan Getz oli oma instrumendi üks tähtsamaid tõlgendajaid džässiajaloos ja tugevate svingijuurtega improviseerija. Karjääri algusperioodil olid tuntavad Lester Youngi mõjutused, ent hiljem arendas Getz välja isikupärase stiili, mis eristus 1940. ja 1950. aastate agressiivsest bebop'i-voolust. Getz oli üks vähestest muusikutest, kes suutis tänu oma instrumendi suurepärasele valdamisele jääda lüüriliseks ka väga kiire tempo korral.

Kategooria:Ameerika Ühendriikide džässmuusikud
Kategooria:Sündinud 1927
Kategooria:Surnud 1991