Seleukiidide riik

Seleukiidide riik (vanakreeka keeles Βασιλεία τῶν Σελευκιδῶν), hiljem sisuliselt Süüria kuningriik oli antiikaja hellenistlik impeerium, mis tekkis Aleksander Suure riigi jagunemisel ja mis oma kõrgajal ulatus Väike-Aasiast Indiani. Pealinn oli aastatel 305−240 eKr Tigrise-äärne Seleukeia, seejärel Süüria Antiookia.

Diadohhide sõjad
pisi|300px|Diadohhide satraapiad Aleksander Suure impeeriumi aladel, 323. aastal eKr

Aleksander Suure (356 eKr–323 eKr) loodud maailmariik lagunes Diadohhide sõdades ja Makedoonia jäi laostuva riigiosa tuumikuks. Alek­sander Suure väejuhid ja järglased diadohhid (kreeka keeles diadochos, 'järglane'; tähtsamad: Antigonos, Kassandros, Ptolemaios, Seleukos, Lysimachos) võitlesid pärast Aleksandri surma (323. aastal eKr) ülemvõimu ja seejärel riigi jagamise pärast.

Makedoonia riik jagunes pärast Aleksander Suure surma Kreeka ja Makedoonia, Egiptuse, Väike-Aasia ja Aasia osaks ning kujunesid Ptolemaioste (Egiptus), Seleukiidide (Süüria ja Mesopotaamia), Antigoniidide (Make­doonia) ja Attaliidide (Pergamon) hellenistlikud riigid. 

pisi|300px|Diadohhide riigid enne Ipsóse lahingut (301. aastal eKr)

Seleukiidide riigi moodustumine
Philippos II ja Aleksander Suure väepealik Seleukos I Nikator (kreeka keeles 'võitja'; u 358 eKr–281 eKr) Seleukiidide dünastia ja Seleukiidide riigi rajaja, sai 321. aastal eKr Babüloonia satraapia asevalitsejaks, kindlustus seal sõja järel Antigonos I-ga lõplikult 312. aastal eKr ja vallutas seejärel Aleksander Suure endise impeeriumi idaalad kuni Indiani. Seleukos I kuulutas enda 305. aastal eKr kuningaks, Ipsóse lahingu tulemusena (301. aastal eKr) omandas ta Süüria alad. Seleukos I asutas 300. aasta paiku eKr Apameia linna, mis asus oluliste kaubateede ristumiskohas ja sellest sai üks tähtsamaid Süüria linnu. Samal ajal asutas Seleukos I ka Antiookia linna, mille nimetas oma isa Antiochose järgi.

pisi|300px|Seleukiidide riigi alad peale Ipsóse lahingut

Makedoonia väepealik ja diadohh Antigonos I poeg ja Makedoonia kuningas 294–288. aastal eKr Demetrios Poliorketes sai Lysimachose ja Pyrrhose käest aastal 288. aastal eKr lüüa ja põgenes Väike-Aasiasse, kus hakkas sõdima Seleukos I vastu, kuid sai lüüa ja langes vangi, kus ta peagi suri. Tema poeg Antigonos II sai aga Makedoonia kuningaks ning antigoniidid valitsesid riiki kuni roomlaste sissetungini.

Pärast Lysimachose võitmist, Korupedioni lahingus (281. aastal eKr) sai Seleukos I enamiku Väike-Aasia ja Lüüdia valitsejaks. 
pisi|300px|vasakul|Lähis-Ida 4 – 2. sajandil eKr
279 eKr tungisid Balkanile ja seejärel Väike-Aasiasse keldid, kes kreeka allikates tuntud galaatide nime all. Galaatide rüüstamistele Kreekas järgnes nende sissetung Väike-Aasiasse. Balkanil said keldid lõpuks hävitavalt lüüa Demetrios Poliorketese pojalt Antigonos Gonataselt. Väike-Aasias saavutas galaatide üle võidu Antiochos, asustades suure osa neist poolsaare sisealadele, mida järgnevalt tunti Galaatia nime all.

Antigonos Gonatase ja Antiochose edu galaatide vastu tähistas võimusuhete stabiliseerumist ja seega diadohhide sõdade lõppu. Vastastikusel kokkuleppel jäi Euroopa Antigonose ja Aasia Antiochose võimu alla. Egiptus oli juba aastakümneid kindlalt Ptolemaioste käes.

Seleukos I (305−281 eKr) järglaste Antiochos I Soter (281–261 eKr), Antiochos II (261–246 eKr), Seleukos II (246−225 eKr) ja Seleukos III (225−223 eKr) ajal võitles riik ülestõusudega Bitüünias, Baktrias ja Partias ning esimeses Süüria sõjas (274–271. aastal eKr) Ptolemaioste kuningriigi vastu.
pisi|300px|Rooma keisririik-Seleukiidide riik-Partia, 200 aastal eKr
Baktria ja Partia eraldumine
3. sajandi eKr keskpaiku kaotasid nad idapoolsed alad, kui Kesk-Aasias moodustus hellenistlik Kreeka-Baktria kuningriik ja Iraani aladel lõi lahku kohalikku päritolu Partia dünastia. aastal 225 eKr muutis satraap Diodotos Baktria ja 245 eKr ka Partia ning Hürkaania satraap Andragoras alad iseseisvaks.
pisi|300px|Ptolemaioste kuningriik ja Seleukiidide riik ca 200. aastal eKr

Antiochos III Suure valitsusaeg ja vallutussõjad
pisi|150px|left|Marmorpea, mis kujutab Seleukiidide kuningat Antiochus III
223 eKr võimule  (223–187. aastal eKr) tulnud Antiochos III Suur suutis järgneva 25 aasta jooksul taastada riigis korra ning allutada Baktria ja Partia taas oma võimule.
Sõjad  Ptolemaiostega
Antiochos III Suure katse vallutada Ptolemaiostelt Koile-Süüriat lõppes esialgu küll lüüasaamisega Raphia lahingus (217. aastal eKr), kuid järgnenud kuulsusrikas sõjaretk itta taastas lühemaks ajaks hegemoonia Iraani aladel ja pärast naasmist vallutati lõpuks peaaegu kogu Süüria. Rahuleppe kohaselt pidi Ptolemaios V abielluma Seleukiidide dünastiasse kuuluva Antiochos III tütre Kleopatra I-ga. Antiochos III Suur võitis ka sõjas Egiptuse Ptolemaiostega, 204 eKr Ptolemaios V-ndat ning Egiptuse Ptolemaioste dünastia  kaotas enamiku oma ülemerevaldustest (Väike-Aasia rannikualad ja selle läheduses asetsevaid saared) ning Lõuna-Süüria. 

202 eKr sõlmis Antiochos III lepingu Makedoonia kuninga Philippos V-ga jagamaks Egiptuse Ptolemaioste valdusi Egeuse meres. Rhodoslased, toetatuna Pergamoni ja Rooma poolt, kuulutasid Makedooniale sõja (205–200). 200. aastal eKr sai Ptolemaios V Epiphanes Panioni lahingus Golani kõrgendikel Antiochos III käest taas lüüa ja kaotas suure osa Süüriast.
 (274–200 eKr): 260–255 eKr Teine Süüria sõda, 245–241 eKr Kolmas Süüria sõda, 219–217 eKr Neljas Süüria sõda, 202–200 eKr Viies Süüria sõda
pisi|200px|Makedoonia (oranž) aastal 200 eKr ja Aitoolia Liidu ning Ahhaia Liidu alad Balkani poolsaarel, Pergamoni kuningriik ja Seleukiidide riik Väike-Aasias

Sõjad Kreekas
Põhjuse Rooma vabariigi sekkumiseks idapoolsetesse asjadesse andsid Pergamoni ja Rhodose abipalve Makedoonia ja Seleukiidide hegemoonia vastu. Vana-Makedoonia kaotuse järel Roomale Teises Makedoonia sõjas, kui Seleukiidi valitseja Antiochos III roomlastega sõlmitud leppe kohaselt oma senise liitlase hülgas, püüdis Antiochos III laiendada võimu ka Egeuse merele. Philippos V sai 197 eKr Kynoskephalai lahingus Põhja-Kreekas Tessaalias lüüa Rooma vägedelt ja kaotas Kreekas ülemvõimu. Philippos V pidi loovutama rahuleppega valdused Kreekas, Kaaria Väike-Aasias ja loovutama laevastiku ja maksma kontributsiooni.  Kreekas leidis Antiochos III toetust Aitoolia liidult, mis oli pettunud liiga väheste valduste pärast, mis roomlastelt toetuse eest Teises Makedoonia sõjas Makedoonia vastu juurde saadi. Antiochos III võttis oma lähikonda ka Kartaagost enne Kolmandat Puunia sõda pagema sunnitud Hannibali.

Pergamoni eraldumine
pisi|Pergamoni kuningriik aastal 188 eKr

Pergamoni kuningas Attalos I suutis vallutustega Väike-Aasias nõrgenenud Seleukiidide arvelt lühikeseks ajaks oma riigi territooriumi suurendada. Ka Seleukiidide vasturünnak Antiochos II juhtimisel, mis jõudis Pergamoni linna väravateni, ei suutnud riigi iseseisvust lõpetada. Pergamoni ja Rhodose abipalve Makedoonia ja Seleukiidide vastu, andsid Roomale põhjuse sekkumiseks idapoolsetesse Vana-Makedoonia asjadesse. Rooma liitlasena sai Eumenes II (197–158 eKr) oma võimu alla suure osa Väike-Aasiast ja Pergamoni riik laienes Tauruse mägedeni. Riigi sõltumatus kindlustus lõplikult pärast Antiochos III Suure lüüasaamist roomlastelt Magnesia lahingus (190. aastal eKr) Väike-Aasia lääneosas.

Rooma-Seleukiidi sõda
pisi|vasakul|Rooma-Seleukiidi sõja (192–188. aastal eKr) sõjategevus Kreekas ja Väike-Aasias
pisi|300px|Seleukiidide riik ja Väike-Aasia, 188. aastal eKr

Antiochos III Suure  alustatud ka Rooma-Seleukiidi sõda (192–188. aastal eKr) Rooma riigiga sooviga allutada Anatoolia ja Väike-Aasiat ja sekkumine Makedoonia ning Kreeka asjadesse lõppes hävitava lüüasaamisega roomlastelt. 192 eKr tungis Antiochos III Tessaaliasse, kuid tõrjuti sealt roomlaste poolt peagi välja ja ka tema laevastik sai lüüa. 190 eKr tungisid roomlased konsul Lucius Cornelius Scipio juhtimisel Aasiasse ja purustasid Seleukiidide väed Magnesia lahingus Väike-Aasia lääneosas (190. aastal eKr).

189. aastal eKr sõlmitud Apameia rahu tegi Seleukiidide hegemooniataotlustele Väike-Aasias lõpu ning nad pidid loobuma Tauruse mäestikust ja Küprosest lääne pool asuvatest aladest. Antiochos III-ndat toetanud Kreeka Aitoolia liit alistus Rooma riigile ning kaotas mõju. Roomlased nõudsid muuhulgas ka Hannibali väljaandmist, kes lootusetus olukorras 183 eKr võttis mürki.

Impeeriumi lagunemine
pisi|300px|Seleukiidide valduste kahanemine Süürias, 95. aastal eKr
pisi|300px|Seleukiidide riik, Pontose kuningriik, Suur-Armeenia ja Väike-Aasia, 90. aastal eKr
Seleukiidide domineerimise lõpetas Väike-Aasias Pergamoni ja Pontose hellenistlike kuningriikide teke 3. – 2. sajandil eKr, 140. aastal eKr paiku langes Mesopotaamia Partia võimu alla ning Seleukiidide alad piirdusid nüüd peamiselt Põhja-Süüriaga. Kui Seleukiidide riik umbes aastal 110 eKr nõrgenema hakkas, õnnestus Hasmoneidel saavutada täielik iseseisvus, Hasmoneide riik laienes naabruskonnas ka näiteks Samaaria ja Galilea aladele. Seleukos VI surma järel (95 eKr) lagunes Seleukiidide riik mitmeks osaks.

Taga-Kaukaasias aga muutus Tigran II ajal (95–55 eKr) Suur-Armeenia vägevaks riigiks, mis laius Palestiinast Kaspia mereni. Aastal 83 eKr tungis Armeenia kuningas Tigranes II Süüriasse ja vallutas osa Seleukiidide valdustest. Tigranes II sai aga peagi Rooma väepealiku Lucius Licinius Luculluse käest Tigranakerti lahingus (69 eKr) lüüa ja Antiookia elanikud kuulutasid seejärel Antiochos XIII Asiatikose kuningaks; Lucullus kiitis selle samal aastal heaks. Pärast seda, kui Tigrani äi ja liitlane Pontose kuningas Mithridates VI sai 66 eKr Rooma väejuhilt Pompeiuselt lüüa ja Pompeius tegi Mithridatese riigi Bitüünia ja Pontus (Rooma provints)'''e (Bithynia et Pontus) provintsiks, ei suutnud liitlasteta jäänud Tigran kahel rindel võidelda ning kaotas Rooma-Partia liidule ja jäi ilma kõigist vallutatud aladest peale päris Suur-Armeenia. 

64. aastal eKr tungis Süüriasse Rooma väepealik Gnaeus Pompeius Magnus, kes tegi Seleukiidide riigile lõpu ja sellest sai Rooma provints ja veel samal aastal vallutas ta hilisema Arabia Petraea'' provintsi nabatealased. Antiochose mõrvati samal aastal.

Seleukiidide riigi valitsejad

Satraap
 Pilt Nimi Valitsusaeg Eluaastad Märkused 75px Seleukos I Nikator 320−315 ja 312−305 eKr u 358−281 eKr Kuulutas end kuningaks 305 eKr

Kuningad
Seleukiididest valitsejad ei näidanud ennast Pärsia kuningate võimujärglastena, rõhutades selle asemel oma seost Aleksander Suurega. Võimu korraldamisel tuginesid nad Pärsia riigilt päritud maksu- ja satraapiate süsteemile.  Babülonis esines  Antiochos I (281–261 eKr) aga traditsioonilise Babüloonia kuningana, soosis kohalikke kultusi ja tema monumentidel kombineerusid jooned nii Kreeka-Makedoonia kui ka Pärsia võimusümboolikast. 
 Pilt Nimi Valitsusaeg Eluaastad Märkused 75px Seleukos I Nikator 305−281 eKr u 358−281 eKr   Seleukos I Nikator ja Antiochos I Soter 291−281   75px Antiochos I Soter 281−261 u 324/323−261  75px Antiochos II Theos 261−246 286−246  75px Seleukos II Kallinikos 246−225 265−225  75px Seleukos III Keraunos 225−223 u 243−223  75px Antiochos III Suur 223−187 241−187  75px Seleukos IV Philopator 187−175 u 218−175  75px Antiochos IV Epiphanes 175−163 u 215−163   Antiochos V Eupator 163−161 u 172−161  75px Demetrios I Soter 161−150 185−150  75px Alexandros I Balas 150−145 Suri 145  75px Demetrios II Nikator 145−138 Suri 125 Esimene valitsusaeg 75px Antiochos VI Dionysos Theos Epiphanes 145−140 u 148−u 140 Nominaalne valitseja 75px Diodotus Tryphon 142−138 Suri 138 Väepealik. Ei kuulunud Seleukiidide dünastiasse 75px Antiochos VII Sidetes 138−129 Suri 129  75px Demetrios II Nikator 129−126 Suri 125 Teine valitsusaeg 75px Alexandros II Zabinas 129−123 Suri 122 Vastukuningas 75px Kleopatra Thea ja Seleukos V Philometor 126−125   75px  Kleopatra Thea ja Antiochos VIII Grypos Epiphanes Kallinikos Philometor 125−121 Suri 129 75px Antiochos VIII Grypos 121−96 Suri 96  75px Antiochos IX Eusebes Kyzikenos 114−96 Suri 96  75px Seleukos VI Epiphanes Nikator 96−95 Suri 95  75px Antiochos X Eusebes Philopator 95−92 või 89/88 u 113−92 või 89/88  75px Demetrios III Eukairos Theos Philopator Soter 95−88 Suri 88  75px Antiochos XI Epiphanes Philadelphos 95−92 115/113−92  75px Philippos I Philadelphos 95−84/83 Suri pärast 83  75px Antiochos XII Dionysos Epiphanes Philopator Kallinikos 87−84 u 115−84  75px Tigranes I 83−69 140−55 Armeenia kuningas Tigranes II  Seleukos VII Kybiosaktes Philometor 83−69 Suri u 58 Nominaalne valitseja 75px Antiochos XIII Asiatikos Philadelphos 69−64 Suri 64   Philippos II Philoromaios Barypous 65−63 u 95−pärast 56 

Vaata ka
Seleukiidid
Vana-Egiptuse ajalugu#Ptolemaiosed, Ptolemaioste dünastia, 305 eKr kuulutas Ptolemaios I end Egiptuse kuningaks, pannes aluse Ptolemaioste dünastiale ja rajades hellenistliku Egiptuse riigi, mis kestsid kuni aastani 30 eKr, mil Egiptus liideti Rooma riigiga. Ettevaatliku ja kavala poliitikuna silma paistnud Ptolemaios ei ajanud Seleukos I ega Demetrios Poliorketese stiilis poliitikat, millega nood soovisid saada iga hinna eest tugevaimaks hellenistlikuks monarhiks, vaid ta rahuldus Egiptusega ning pühendus kunsti, kirjanduse ja filosoofia soosimisele. 
274–200 eKr Süüria sõjad
Seleukiidide sõjavägi

 Välislingid 
"Seleukiidide impeerium oli suurim hellenistlik riik". Horisont 1/ 2025. Lk 48–53


Kategooria:Aasia ajaloolised riigid
Kategooria:Aasia vanaaja riigid
Kategooria:Süüria ajalugu
Kategooria:Türgi ajalugu
Kategooria:312 eKr
Kategooria:63 eKr
Kategooria:Aasia vanaaeg
Kategooria:Afganistani ajalugu
Kategooria:Lähis-Ida ajalugu
Kategooria:Hellenistlikud riigid