Zetod

Zetod on seto pärimusmuusikale toetuv folkrokkansambel.

 Ajalugu 
Ansambel Zetod sai kokku 2003. aastal Värskas, tõuke selleks andis Viljandi Kultuurikolledži õppejõu Ene Lukka-Jegikjani idee, et seto poistel peaks olema (sarnaselt Kihnu Poistega) oma bänd. Bändi juhendajaks sai Viljandi Kultuuriakadeemia rahvamuusika eriala vilistlane Kristjan Priks. 2010. aastal kirjutati eesti meedias Zetodest juba kui kultusbändist. 

Kuigi bänd uue kümnendi tulles tasapisi iseseisvus, on Zetode hästi toimivaks b(r)ändiks kujunemisel kindel võtmeroll juhendajal Kristjan Priksil, kes lisaks otsesele muusika arranžeerimisele, produtseerimisele ja bändi kõlapildi väljatöötamisele oli noortele poistele paljudes bändi tegemist puudutavates aspektides eeskujuks. Tema algatatud on Zetode märgiline plaadinimede seeria „Lätsi...” ja ühel või teisel moel on ta panustanud kõigisse Zetode albumitesse, helilooja, arranžeerija või külalismuusikuna.

Ando Kiviberg on ansamblit kirjeldades öelnud, et "Zetod on noored nägusad poisid, kes mõjuvad "peavoolutajate" kõrval tänu eriomasele kultuuritaustale eksootilisena. Lisaks lavaline sarm, järjest paranev pillimänguoskus ning maitsekad, nutikad ja vägised rahvalaulude-pillilugude "traadised" seaded, mis tekitavad pärimusmuusikavõõramaski kuulajas põnevust ja ka äratundmist. Kindlasti on Zetod oma eeskujuga inspireerivad ning seega ülioluline pärimusmuusikale tähelepanu tõmbaja."Zetod ja Viljandi Pärimusmuusika Festival  Eesti Pärimusmuusika Keskuse veebilehel.

 Stiil 

Bänd on arranžeerinud ainult Setomaal omaks peetavaid laule ning esitab ka leelotöötlustega haakuvat omaloomingut. Liikmed valdavad seto laulutraditsiooni, neil on oma iistütleja, killõ ja torrõd. Kuna leelo ühendamine rokiliku levimuusikaga oli värske nähtus, läks stiilinimetuse kujunemisega aega. Esialgu reklaamiti end välja bändina, kes „tõmbas leelole pungi kuue selga”. Nüüdseks on „folk-rokk-punkloorist” või „punkfolgist” tasapisi saanud laiemalt mõistetav „folkrokk”. Zetode oluline firmamärk on noormeeste, eriti Vabarna lavaline karisma, mis on kontsertide lahutamatu osa ja kandev element juba algusaastatest peale. Kahtlemata on traditsioonilist seto laulu ja rokilikku instrumentaali oskuslikult doseerivad Zetod kujunenud Eesti folgimuusika raudvaraks, Eesti kontekstis koguni rokkstaarideks.

 Koostöö 
Zetosid on laval toetanud leelokoor Tsibihärbläse’, Lõmaš Kama, Kristjan Priks, Andreas Kalkun, Allan Järve, Aare Külama jpt, kelle panus ka albumitele jäädvustatud. 2009. aasta suvel toimunud Viljandi pärimusmuusikafestivalil püstitasid Zetod festivali ühe oma esimestest publikurekorditest: festivali rahvarohkeimal kontserdil astuti üles koos Lenna Kuurmaaga, kellega koostöö ka pärast festivali episoodiliselt jätkus. Koos on esinetud veel Aapo Ilvesega (2010), Orelipoisi ja Contraga („Inemise’ omma’”, 2011), Andres Mähariga (peaosatäitja Vanemuise „Pekos”), Tanel Padari ja Jaan Elgulaga (Viljandi Kuldkala, 2013) ning 5MIINUSega (2021).

Aastate jooksul on Zetodele muusikaliseks eeskujuks olnud rootsi folkrokkbänd Hoven Droven ja islandi postrokkbänd Sigur Rós, aga ka Metsatöll šõubisnessi osas.

 Projektid 
Alates aastast 2004 on Zetod esinenud kõigil pärimusmuusika festivalidel üle Eesti, samuti Rabarockil, Kapa Rockil, Tallinn Music Weekil, sealjuures on igasuvine suurkontsert Viljandi Pärimusmuusika Festivalil jäänud pidamata vaid 2020. aastal, kui festival koroonapandeemia tõttu üldse teise vormi sai. Tuurid on toimunud Lätis, Leedus, Rootsis, Soomes, USA-s, Prantsusmaal, Belgias, Poolas ja Venemaal (Udmurtias). 2011. aastal esineti Eesti Muusikaauhindade galal, aga suurim, pea 100 000 kuulajaga publik oli Zetodel üldlaulupeol Tallinnas 2014. aastal, kus koos poistekooridega kanti dirigent Indrek Vijardi juhatusel ette „Velekese’ noorõkõsõ’”. Mahukaim projekt oli 2011. aastal lavale jõudnud (ja 2012–2013 korratud) Vanemuise teatri muusikaline vabaõhulavastus, muistine muinasrokk „Peko”, milles Zetod pilli mängisid. „Peko” muusika lõi Kristjan Priks ning etenduse helikeele rikastamiseks kaasa lööma kutsutud Luhamaa juurtega viiulimängija Matis Leimast sai tänu heale klapile Zetodega etenduses „Peko” bändi viies liige (ja killõ) ka väljaspool projekti.

2012. aasta suvel lõid Zetod Värskas toimunud XIII Noorte Tantsijate Suvelaagri lõppkontserdi jaoks loometalgute käigus kaheksa uut pala, millest mõned (nt „Luitekass”, „Ivvo”) ka edaspidi repertuaari jäid. 10. sünnipäevaks 2013. aastal korraldasid Zetod endale Värskas staadionikontserdi koos sõpradega: kaasa tegid Klapp, Kiiora, Verska naase’, Aapo Ilves, Contra, Orelipoiss jt. 2014. aasta Viljandi Pärimusmuusika Festivalil astus rohelisel laval üles senitundmatu ansambel „Artur ja sõbrad”, mis esitas roosade raamidega päikeseprille ja valgeid maikasid kandes tuntud seto bändide lugusid (nt Kiiora – „Luitekass”, Klapp – „Karmoškale”), aga ülejäänud repertuaar oli siiski Zetode oma, nagu salapärase bändi liikmedki. Bändi 15. sünnipäevaks 2018. aastal ilmus Zetode viies album „Lätsi liina” ja sünnipäevakontserdid toimusid moto „15 aastat folki ja rokki” tähe all.

 Looming 
Kuue albumi vahendusel on Zetode muusikaline küpsemine hästi jälgitav.

Esimene album „Lätsi vällä kaema” (2005) pani aluse „lätsiga” algavatele albuminimedele, millest kaldub kõrvale vaid sisult erinev a capella leelokogumik „Traadilda’”. Album salvestati Tartus Forwards stuudios (praegune Clockwork) ja kuigi plaadilt on hästi kuulda, et muusikat teevad vähese kogemusega noored poisid, on „Lätsi vällä kaema” arranžeerimisstiili sisseseadmise ja albumi väljaandmise fakti poolest märgiline. Väga paljud laulud on Zetode kontsertidel aastaid pärast järgmiste albumite ilmumist kõlanud või on repertuaaris tänini: „Õs viä’” (uus salvestus „Lätsi liina” peal), „Pirko” (uus salvestus „Lätsi tarrõ tagasi” peal), „Kirvõsupp”, „Põdralaul” (peetakse Zetode esimeseks looks), „Merekosilasõ’” ja „Valgõ jänese jala’” (uued salvestused „Lätsi sanna” peal). Zetode muusikaline käekiri sai alguse juhendaja Kristjan Priksi seadetest, mis moodustavad mõne erandiga (Vabarna, Viskar) bändi debüütalbumist enamuse. „Õs viä’” sõnad on loonud Maret Vabarna, kelle laulutekste jõuab ka järgmistele albumitele („Toonuška” („Lätsi kõrtsu”)).

Teine, Zetode enimmüüdud album „Lätsi tarrõ tagasi” (2008) ja selle avalugu „Kergotamine” viisid Zetod noore, energilise ja eksootilise bändina eestlaste teadvusse. Enamik lugudest on jõulised, kuid mitme loo puhul toob pehmust ja naiselikku elementi noorte naiste leelokoor Tsibihärbläse’, kelle kanda on ka killõ. Väheoluline pole sealjuures (Värska poiste ja Obinitsa tüdrukute vägesid ühendades) ka ajaloolise piirkondliku vastasseisu leevendamine ja kogukonnatunde laiendamine. „Sarvepuhujas” kõlab arranžeeringu aluseks olnud arhiivisalvestisega sarnaselt Juhan Suitsu sarvepill. Plaadi lõpus on ka paar a capella lugu – Lõmaš Kama lauldud ja pikka aega Zetode armastatuim laul „Pirko” ning „Kits läts orgo”, millele lisavad mehisust Evar Riitsaar, Kristjan Priks, Lauri Sommer, Lauri Õunapuu. Enamik „Lätsi tarrõ tagasi” peal kõlavatest lauludest on traditsiooniliselt olnud naiste- ja lastelaulud. Lugude seadete ja autorluse osas on Priksi ja Vabarna nimede suhe juba 10:7.

Kolmanda albumi „Lätsi sanna” (2010) salvestamine kujutas endast intensiivset ja kontsentreeritud tööd Soomes Studio Soundteam Godzinskys ja osaliselt Eestis. Enne albumit avaldati kaks laulu („Kats sõsard kargasõ’” ja „Merekosilased”) singlitena. Kolmanda albumi kõlapilt on eelnevaist viimistletum, täpsem, puhtam, teisalt aga steriilsem. Muusika pole oma energiat ja jõulisust kaotanud, meestelaulud „Naasevõtt” ja „Jako” toovad inimeste ja muusikutena küpsevate Zetode helikeelde mängulisuse ja peomeeleolu kõrval tõsidust ja kaalu. Külalistena teevad kaasa Allan Järve trompetiga („Naasevõtt”) ja Aare Külama klaveriga („Alt aia tiikõnõ”), laulavad Andreas Kalkun (killõ), Kristjan Priks jt. Kuigi hea koostöö kestab tänaseni, tähistab „Lätsi sanna” Vabarna eestvedamisel Zetode iseseisvumist juhendaja käe alt. Plaadi järel avaldati 2011. aastal Contra ja Jaan Pehkiga singel „Inemise’ omma’”, mis on seni ainus singel, mis albumile ei jõudnud.

„Lätsi kõrtsu” (2013) ilmus Zetode 10. sünnipäevaks ja sellel kõlavad lood juba viie põhiliikme esituses. Poisid olid sirgunud meesteks ja otsus, et uuele albumile saavad peamiselt meestelaulud (enamasti kolme-, mitte kahehäälsed, lisandub alumine torrõ), sündis kiiresti. Teadlikult püüti eemalduda üleviimistletud kõlapildist ja kõlada salvestusel rohkem nagu kontserdil, sest live-esinemised olid kahtlemata kujunenud üheks Zetode trumbiks. Lisaks meestelaulude tõsistele teemadele jõuab Zetode helikeelde nüüd arhailine seto helilaad, pooltoon-poolteisttoonlaad. Selle peamine põhjus on lõppenud kolmeaastane „Peko”-etenduste tsükkel, milles kõlav Kristjan Priksi muusika vanale laadile suuresti toetub ja kust jõuavad plaadile „Nakami pääle!”, „Sõda om lännü’ sõudõmahe” ja a capella „Nurmõjummal”. Viimases toetab Zetosid alumise torrõga Priks. Lisaks Vabarna seadetele ja Priksi lavastusemuusikale kõlavad plaadil Matis Leima autoripala „Luitekass” ja tema võrdlemisi eksperimentaalne seade Luhamaalt pärit hällilaulust („Äiotus”).

Viienda plaadi „Lätsi liina” (2018) mitmehäälne meestelaul on muutunud järjest paremaks ja sügavamaks ning plaadile kiitva hinnangu andnud Rein Sikk (2018) pakub, et Zetodel on potentsiaali jätkata nii seto sümforokiga või ka a cappella helikandjaga. Albumi muusika salvestati järk-järgult viie aasta jooksul, neist vanim „Viiäs väkke” juba kohe pärast „Lätsi kõrtsu” ilmumist. Neljanda albumi kujundusse kaasatud traditsiooniline seto rist ja püür (romb) kinnistus nüüd bändi embleemina: Maris Savik kujundas „Lätsi liina” CD ristina lahtivolditavaks ja esmakordselt välja antud vinüüli esikaanele sai risti ja püüri kujuga avaus. Seto helilaad annab siingi tooni; lisaks Vabarna ja Leima seadetele on märkimisväärsed Kristjan Priksi muusikaline seade seto muinasjutust „Teetu-paapu” ja ainult trummidega saadetud laul „Ilmarikas”. Esimestelt albumitelt jõudsid siia uued salvestused kontsertidel populaarsetest lauludest „Õs viä’” ja publiku lemmikust „Kergotamisest”, lisaks XXVI üldlaulupeoks seatud „Velekese’ noorõkõsõ’” Rahvusooper Estonia Poistekooriga. „Ilmarikkale” valmis 2019. aasta alguses Zetode esimene lavastatud muusikavideo lumisel Kalatsova mäel.

Lisaks rokkbändile on Zetod ehe leelopark ja leelo bändi loomingu põhikomponent. Plaan teha üks puhta leelo plaat küpses kaua, oli kindel ja sai 2019. aastal teoks. Bändi liidri Jalmar Vabarna sõnutsi: „Zetod on leelost sündinud ja saavad sel albumil taas leeloks” („Traadilda’” eessõna). „Traadilda’” näol on tegemist seni ainsa live-albumiga, salvestatud Seto Kuningriigipäeva eelõhtul 2. augustil Treski küünis. Plaat anti välja väikese laulikuna, mille kaante vahel kontserdi salvestuselt välja valitud 18 laulu sõnad eesti- ja ingliskeelsete sisuseletustega. Zetode jaoks on „Traadilda’” peale ammuse mõtte teostumise eelkõige kummardus esivanemate pärandile, mis pillidega põimides neil on võimaldanud selleks saada, kes nad on.

Zetode 2022. aastal ilmunud kuuenda stuudioalbumi „Lätsi pitto” kandev idee on seada leelot Zetode alatasa peoks kujunevate esinemiste vaimus – lugu peab köitma haarava rifi ja meeldejääva meloodiaga, st intellektuaalse arranžeerimise asemel püütakse jõuda „armastuseni esimesest noodist”. Plaadil pole enam põhiliselt meestelaulud, vaid laste mängulaule, vihmaloits, Värska luuletaja Paul Haavaoksa sõnadega räpp (viimati räpiti debüütplaadil „Kirvõsuppi”) ja paremad live-salvestused 2021. aasta suve kontsertidelt. 

 Kultuuritunnetus 
Zetode tegevuse algusaastatel ei olnud seto kogukonnas raske märgata teatavat reserveeritust või koguni pahameelt seto leeloga niivõrd uudsel kombel ümber käimise suhtes. Tegemist oli millegi päris uue ja julgega ning setod sealjuures mõistetavalt traditsiooniliselt alalhoidlikud. Veendudes tasapisi, et Zetode muusika heidab traditsioonile head valgust, võeti tõlgendusstiil omaks ja ansambel võis arvestada kogukonna olulise toega. Seto kultuuriruumist pärit inimestena on Zetod traditsioonitundlik kollektiiv, kes mõistab rahvakillule oluliste sümbolite tähendust ja kasutamisvõimalusi, aga ka olukordi, kus pühamad asjad on parem puutumata jätta. Ansamblit ümbritseb mitmekülgne nõuandjate ring, kes aitavad neid vajadusel repertuaari-, keele- või kultuuriküsimustes, et austus pärandi vastu ja traditsiooni tundmine vaid heaks kavatsuseks ei jääks.

 Leelotraditsioonist eemale 
Traditsiooniline Zetode laul on rokiga kokku seatud leelo, mille eeslaulja on Vabarna. Selle kõrval on bänd läbi aegade esitanud hoopis teist tüüpi laule, millest osad seto pärimus, osad mitte. Näiteks avab juba esimese albumi lihtsalt setokeelne poiste viltuvedamisest rääkiv lauluke „Õs viä’”, mis pole küll leelo, aga kasutab ometi iistütlejä ja perrälauljate printsiipi. „Kirvõsupp” on räpp, „Päävä välläkutsminõ” laste loitsusalm, „Seto poisi’” Priksi seades Vabarna autorilaul. „Põdralaulu”, „Leelokõsõ” ja „Valgõ jänese jala’” eeslaulja on Viskar, kes muidu on albumi killõ. Teine plaat muudab traditsiooniliselt leelopõhise „Rikka ja vaese” mängu Artur Linnuse räpiks, „Kala pala” on laia instrumentaalpartiiga kokku seatud ja Viskari lauldud Eeri Tirbi laul ning albumi lõpu „Tšastuškad” vene kultuuriruumis 19. sajandil tekkinud ja Nõukogude võimu ajal populaarseks saanud lühikesed ja teravad laulusalmid. „Tšastuškad” on sarnaselt „Kergotamisega” alates kavassevõtmisest kõlanud igal Zetode kontserdil. Järgmine leelotraditsioonist eemalduv lugu on neljanda albumi lõpus Priksi muusika ja Kauksi Ülle sõnadega (ja seto helilaadis kitarrisoologa) „Sõda om lännü’ sõudõmahe” suvelavastusest „Peko”. Viies album toob mitte-leelo repertuaari Artur Linnuse räägitud muinasjutu „Teetu-paapu” ning eelneva plaadi lõpust „Äiotusega” alanud Matis Leima eestütlemised („Ilmarikas”, „Kuldnõ noorik”). „Traadilda’” eestütlemised on jaotatud Vabarna, Viskari, Linnuse ja Leima vahel. „Lätsi pitto” peal kõlavad traditsiooniliselt üksi lauldud vihmaloits lisatud killõga, leelo-refrääniga laste mängulaul ja Paul Haavaoksa tekstiga räpp; eest ütlevad Vabarna ja Leima.

Omaette kategooria Zetode muusikas on instrumentaalpalad. Need on peamiselt karmoška-, hiljem ka viiulilood:

 „Seto simman” (Vabarna, Viskar; arr. Priks)
 „Karmoškale” (Vabarna; arr. Vabarna, Priks; karmoška)
 „Rõõmutsõõr” (Vabarna, karmoška)
 „Luitekass” (Leima, karmoška)
 „Pilpa biit” (Vabarna, karmoška)
 „Petseri palamine” (Leima; arr. Zetod; viiul)
 „Lätsi liina” (Vabarna, Leima; viiul)

Arranžeeritud leelot on teist tüüpi laulude või instrumentaalpaladega vaheldatud pidevalt, alates esimesest albumist. Nii pole tekkinud põhistiilist (traditsiooni töötlemisest) kaugenemist vaid pidev vaheldus, mis muidu tugevat leelopõhisust pigem toetab.

Diskograafia
 Stuudioalbumid
 "Lätsi vällä kaema" (2005)
 "Lätsi tarrõ tagasi" (2008)
 "Lätsi sanna" (2010)Maarja Pakats. Zetode uus plaat kutsub kuulajad sauna vihtlema. Lõunaleht, 17. juuni 2010
 "Lätsi kõrtsu" (2013)
 "Lätsi liina" (2018)
"Traadilda live at Treski küün" (2020)
"Lätsi pitto" (2022)
"Kae' ulli!" (2024)

 Singlid
 "Merekosilased" (2009)Zetodel valmis uus singel "Merekosilased", Õhtuleht, 16. september 2009
"Kats sõsar kargasõ" (2009)
 "Lätsi kõrtsu" (2012)
 "Petseri palaminõ" (2015)
 "Siro, siro, sitakõnõ" (2017)
 "Kost ti peri" (2022)
 "Haavaoksa räpp" (2022)
 "Ma looda" (2023)

 Koosseis 
Zetodes on mänginud

 Jalmar Vabarna (2003–...) (akustiline ja elektrikitarr, karmoška, eeslaul)
 Jaanus Viskar (2003–2006, 2007–...) (basskitarr, torrõ)
 Artur Linnus (2003–...) (akordion, torrõ)
 Martin Kütt (2006–...) (trummid, torrõ)
 Matis Leima (2011–...) (viiul, karmoška, killõ, eeslaul)
 Aron Laanelind (2006–2007) (basskitarr)
 Heimar Puurmaa (2004–2006) (trummid)
 Alar Purik (2003–2004) (trummid)

Tunnustus
EMA

 2006 – nominatsioon: Aasta etno/folkartist („Lätsi vällä kaema”)
 2009 – laureaat: Aasta etno/folkartist („Lätsi tarrõ tagasi”)
 2011 – nominatsioon: Aasta etno/folkartist („Lätsi sanna”)
 2014 – laureaat: Aasta etno/folkalbum („Lätsi kõrtsu”)
 2019 – nominatsioon: Aasta etno/folk/rahvalik album („Lätsi liina”)

Kuldne Plaat

 2009 – Festivali Viru Folk eriauhind: Folkmuusika populariseerimise eest
 2011 – Aasta ansambel

Etnokulbid

 2009 – parim bänd
 2009 – parim album („Lätsi tarrõ tagasi”)
 2009 – parim lugu („Kergotamine”)
 2010 – parim bänd
 2011 – parim ansambel
 2011 – parim album („Lätsi sanna”)
 2013 – parim album („Lätsi kõrtsu”)
 2013 – parim bänd
 2013 – parim lugu („Sõda om lännü' sõudõmahe”)
 2018 – parim bänd
 2018 – parim lugu („Ilmarikas”)
 2020 – parim eheda pärimusmuusika bänd („Traadilda’” eest)

Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia

 2005 – Zetod (Koos leelokoor Leikoga)
 2009 – Zetod

Vaata ka
Kergotamine

Viited

Välislingid

Ansambli Zetod koduleht
Zetod Facebookis
Zetod Spotifys
Zetode Instagram
Zetod Youtube'is

Kategooria:Eesti rahvamuusikaansamblid
Kategooria:Seto kultuur
Kategooria:2003. aasta muusikas