Aed-põõsalind

Aed-põõsalind (Sylvia borin) on tavaline ja laialt levinud linnuliik põõsalindlaste sugukonnast põõsalinnu perekonnast.

 Levila 
Aed-põõsalind elutseb Euroopas, Kaukaasias ning Lääne-Siberi kesk- ja lõunaosas. Ta talvitub troopilises ja Lõuna-Aafrikas. Eestis on aed-põõsalind sage haudelindLoomade elu 6. kd
, tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 600 000–900 000 paarile.

 Välimus 

Aed-põõsalind meenutab väliselt ja käitumiselt samasse perekonda kuuluvat mustpea-põõsalindu, kuid on veidi suurem. Sulestik on ühetooniline: ülalt hallikaspruun oliivja varjundiga, rinna tagaosa, kõhualune ja sabaalune on valged. Isas- ja emaslindude sulestik on ühesugune. Noorlindude sulestik on samasugune, ainult tuhmim.

Aed-põõsalinnu üldpikkus on 13–14,5 cm. Ta on silmapaistmatu välimusega, hiirekarva laululind. Laul on kiire ja ühtlase tugevusega mulin. See sarnaneb mustpea-põõsalinnu lauluga, kuid on mahedam ja voolavam, ühelaadsem ja flöötivate helideta. Kutsehüüd on täksiv "tak-tak" või "tšek", mida erutusel kiiresti korratakse. Rootsmäe, L., Veroman, H. "Eesti laululinnud" Tallinn: Valgus 1974

 Elupaik 

Aed-põõsalind elutseb lehtmetsades, lehtvõsades, puisniitudel, parkides ja aedades.

 Pesitsemine 

Aed-põõsalind saabub Eestisse mai keskpaiku ja lahkub augustis (üksikud septembris). Pesa ehitavad linnud noore puu otsa, põõsasse või maapinnale rohttaimestiku sisse. Pesa on kausjas, koosneb korratult kuhjatud rohukõrtest. Kurnas on 4–6 muna. Pojad väljuvad pesast umbes kahe nädala vanuselt.

 Toitumine 

Aed-põõsalind toitub putukatest nagu teisedki põõsalinnud. Peamiselt sööb ta mardikaid (kärsaklasi ja poilasi) ning liblikaröövikuid, harvem kiletiivalisi (enamasti lehevaablasi ja nende vastseid), kärbseid ja lutikalisi. Suve lõpul ja sügisel sööb ta meelsasti mitmesuguseid marju ja vilju (kikkapuu, lodjapuu, paakspuu, vaarikas, mustikas jne).

 Viited 

Välislingid



Sissekanne võrgukohal Eesti selgroogsed

Kategooria:Põõsalindlased
Kategooria:Eesti värvulised