Klooga

Klooga (saksa keeles Lodensee või Lonsee) on alevik Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.

1000 elanikuga alevik paikneb Keila–Paldiski raudteest lõuna pool. Aleviku territooriumile jääb kaks rongipeatust: Klooga (35,9 km Tallinnast) ja Klooga-Aedlinn (38,3 km Tallinnast).

Kloogal on üheksaklassiline Lodijärve Kool, raamatukogu, kultuuri- ja noortekeskus, lasteaed, postkontor, kaks kauplust, baar, palvela, väike õmblustöökoda ja Eesti Kaitseväe harjutusväljak. Lisaks on Kloogal seitse viiekorruselist ja üks kolmekorruseline korterelamu, kümme kahekorruselist barakkelamut ning palju ühepereelamuid ja suvilaid.

Alevik hõlmab Klooga järve idakaldal asuva kunagise Klooga mõisa ala (endine Lodensee mõis, esmamainitud 1504. aastal). Hilisem mõisa nimi oli Klugen, mis tulenes mõisniku perekonnanimest.

1930. aastate lõpul planeeriti ehitada Kloogale aedlinn, kuid see jäi Nõukogude Liidu sõjaväebaaside rajamise tõttu pooleli. Mõni sellel ajal ehitatud eramud Metsa, Rohelise ja Jaama tänaval on säilinud tänapäevani. Nõukogude Liidu sõjaväe kasutuses lagunes barokne Klooga mõisa härrastemaja. Okupatsiooniväed lahkusid Kloogalt  20. juulil 1994. Klooga kuulus Keila valla koosseisu kuni 2017. aasta haldusreformini.

pisi|Varemetes Klooga mõisa härrastemaja

 Rahvastik 
Alevikus elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 1203 inimest. Neist 642 (53,4%) olid eestlased. 2015. aasta alguse seisuga oli elanikke 1000.

 Klooga arhitektuur 
Nõukogude Liidu sõjaväe saabumise järel ehitati Kloogale stalinistlik-klassitsistlikus ehitusstiilis    ohvitseride maja (Dom Ofitserov), ohvitseride ja sõdurite sööklahooned (sõdurite hoone on praegune lasteaed), kahekorruseline koolihoone ja selle kõrvale raamatukogu (praegune kultuuri- ja noortekeskus), kahekorruseline postkontor-kauplus, kolmekorruseline elamu ja saun-pesumaja.

Taasiseseisvunud Eesti Vabariigis on elanikkond vahetunud. Paljud kahekorruselised barakkelamud (nn soome ja saksa majad) renoveeriti, ehitati ümber või lammutati. Pärast Nõukogude Liidu vägede lahkumist ehitati valmis pooleli jäänud korterelamud (Klooga maja).

Ajalugu
Klooga mõisat on esimest korda mainitud 1504. aastal ja arvatakse, et juba keskajal asusid seal kivist hooned. Järve saksakeelse nime otsetõlke järgi on Klooga mõisa härrastemaja kutsutud ka Lodijärve lossiks.

16. sajandil kuulus mõis Nierothidele ning 17. sajandi esimesel poolel Lohnidele, Heydemannidele ja Wartmannidele. 1665. aastal sai Klooga mõisa omanikuks Hans von Klugen. Klugenite suguvõsa käes oli mõis kuni 1908. aastani. Nende suguvõsa nimest tuleneb ka mõisa eestikeelne nimi.

Viimane omanik enne 1919. aastal vastu võetud maaseadust oli Axel von Krusenstern.

Pärast teist maailmasõda asus endisesse mõisakompleksi Nõukogude Liidu sõjaväeosa, kelle lahkudes jäi härrastemaja 1994. aastal varemetesse.

Klooga sõjaväelinnak
Eesti Vabariigi ajal, enne teist maailmasõda, ehitati 1940. aastal Kloogale sõjaväelinnak, mis oli sellel ajal Eesti suurim. Seal asusid kaks kahekorruselist rügemendi staapi ja kaheksa kahekorruselist pataljoni kasarmut, millest iga hoone mahutas projekti järgi umbes 336 inimest. Samuti asusid sõjaväelinnakus kaks sööklat 750 inimesele, kaks meditsiinipunkti (üks neist kahekorruseline), kuus või seitse tehnikaparki, tuletõrjekomando jpt hooned. Generaalplaani kohaselt oli sõjaväelinnakus kokku 389 hoonet.
Klooga lennuväli
1940. aastal, pärast 1939. aasta baaside lepingut, paiknes Kloogal Nõukogude Liidu 65. erilaskurkorpus, kuhu kuulusid 16. laskurdiviis ja 47. laskurpolk ning suurtükiväepolgu üks divisjon. Klooga mõisas oli õhujõudude erilennuväebrigaadi 38. hävituslennuväepolk. 15. mail 1940. aastal sõlmiti Moskvas Eesti Vabariigi ja NSV Liidu vahel sõjaväeline kokkulepe, mille alusel eraldati 21. novembril 1939. aastal Vabariigi Valitsuse otsusega NSV Liidu õhujõududele maa-alad lennuväljade ehitamiseks seitsmesse kohta. Laoküla ja Klooga said Paldiski rajoonis paiknevate üksuste lennuväljadeks. Haapsalu rajooni lennuväljadeks pidid saama Haapsalu lähedal asuv Ungru ja umbes 14 km Haapsalust lõunas paiknev Sinalepa. Väljaspool harilikke paiknemisrajoone pidid saama operatiivlennuväljadeks Kuusiku ja Kehtna. 38. lennuväebaas ehitas Klooga lennuvälja ning Klooga esimesed stardi- ja maandumisrajad valmisid 17. detsembril 1939. aastal.Toomas Türk, Nõukogude Liidu lennuväljad ja -väeosad aastatel 1939–41, lk 54–65. Eestis Sõdur 06/20 

Teise maailmasõja ajal asus Kloogal koonduslaager (KZ-Außenlager Klooga) ja laagrite valveüksused. 1944. aastal paiknesid seal 20. Eesti SS-diviisi väljaõppe ja tagavararügemendid (väljaõppelaagrid).

Nõukogude armee Kloogal
1945. aastal nimetati 8. Eesti Laskurkorpus kaardiväe väeosaks ja muudeti väeosade numeratsiooni. Laskurkorpuse uueks nimeks sai 41. Kaardiväe Eesti Tallinna Laskurkorpus. 7. Eesti Laskurdiviis nimetati ümber 118. Kaardiväe Eesti Tallinna Punalipuliseks Laskurdiviisiks, 249. Eesti Laskurdiviis nimetati 122. Kaardiväe Eesti Tallinna Punalipuliseks Laskurdiviisiks. 118. Laskurdiviis paigutati Kloogale ja 122. Laskurdiviis Aegviitu.Peeter Kaasik, Eesti rahvusväeosade formeerimisest Nõukogude armee koosseisus aastatel 1940–1956. Eesti sõjaajaloo aastaraamat, Vol 1 (2011), lk 140

1949. aastal eraldati 144. Jelnja-Saraatovi-nimelisele kaardiväe motolaskurdiviisile Vasalemma jõe, Klooga järve ja Tallinna–Paldiski raudtee vahele jääv 1513 ha suurune maa-ala. Klooga piirkonnas paiknesid kuni 1994. aastani Eestis asunud Nõukogude Liidu relvajõudude 144. kaardiväe motolaskurdiviisid: 488. laskurpolk, 450. liikursuurtükipolk, 1082. seniitraketipolk, 148. üksik luurepataljon (Tondil ja Kloogal), 1281. üksik tankitõrjedivisjon, 771. tuletõrje- ja päästekomando ning Klooga garnisoni relvalaod ja puutumatu tagavara laod.Klooga garnisoni laod Klooga mõisa juures Lääne-Harju vallas Harju maakonnas, projekt "Eesti 20. sajandi (1870–1991) sõjalise ehituspärandi kaardistamine ja analüüs". Koostajad: Ain Tähiste, Mart Mõniste. Kärdla 2018

1966. aastal viidi Saaremaalt Dejevost, Karujärve äärest Kloogale üle 3. üksik tankipataljon, kus see tegutses 1980. aastani.

Klooga sõjaväelinnak asus Klooga järve ääres paiknevas Klooga mõisas. Staabina kasutatud mõisa härrastemajale lisaks asusid seal kaks kasarmut, söökla jm hooned. Pärast Nõukogude Liidu vägede lahkumist on enamik sõjaväelinnaku hooneid lagunenud ja lammutatud, säilinud on Klooga ohvitseride maja.Klooga ohvitseride maja Klooga alevikus  Lääne-Harju vallas Harju maakonnas, projekt "Eesti 20. sajandi (1870–1991) sõjalise ehituspärandi kaardistamine ja analüüs". Koostajad: Ain Tähiste, Mart Mõniste. Kärdla 2018

Vaata ka
Klooga koonduslaager
Klooga mõis
Klooga järv
Klooga aedlinn
Klooga jaama tee
Klooga tee
Klooga raudteepeatus
Kloogaranna küla
Klooga rand
Klooga-3 pioneerilaager
Klooga-Aedlinna raudteepeatus
Klooga harjutusväli

Viited

 Välislingid 

 "Tasuja ootab Klooga taga mõisas" Eesti Päevaleht, 11. mai 1996

Kategooria:Eesti alevikud
Kategooria:Klooga