Magnetvoog

Magnetvoog (tähis Φ) on füüsikaline suurus, mis väljendab mingit pinda läbiva magnetvälja määra. 
pisi|Iga punkti pinnal võib seostada suunaga, mis on pinnaga risti ja mida nimetatakse pinna normaaliks. Normaalisuunaline magnetvoog selliste punktide ümbruses – üliväikestel pinnaelementidel − moodustab osa magnetvoost
Magnetvoog on skalaarne suurus, mille mõõtühik SI-süsteemis on veeber (Wb). Vastav ühik CGS-süsteemis on maksvell (Mx): 1 Mx = 10−8 Wb.

 Arvutus 
Magnetvoog Φ läbi pinna on võrdeline magnetilise induktsiooniga B (magnetvälja tihedusega) ja läbitava pinna suurusega A:
 Φ = B × A,
kusjuures pind on magnetväljaga risti.

Juhul kui magnetvälja jõujoonte nurk β pinna suhtes erineb 90 kraadist, siis pinda läbiv magnetvoog väheneb seda enam, mida väiksem on langemisnurk:
Φ = B × A × cos β.   

Üldjuhul, kui on tegemist muutuva magnetvooga läbi suvalise kujuga pinna , siis arvutatakse magnetvoog  pindintegraalina:ENE 6. köide, 1992, lk 111 

kus
 on magnetilise induktsiooni projektsioon pinnaelemendi normaalil;
 on üliväike pinnaelement, mille ulatuses võib lugeda magnetvoo konstantseks.

Magnetvoog läbi suvalise kinnise pinna on null.

pisi|Kolme keeruga pooli pindala, millega magnetvoog aheldub
 Aheldusvoog 
Kui magnetvoog läbib mitut vooluahela keerdu, siis on sellise ahela (induktiivpooli) üldine magnetvoog võrdne ühe keeruga ahelduva (seda keerdu läbiva) magnetvoo Φ ja keerdude arvu w korrutisega. Pooli keerdudega ahelduvat koguvoogu nimetatakse aheldusvooks Ψ:
 Ψ = w × Φ.

 Viited 

 Välislingid 
 Kalev Tarkpea, Henn Voolaid. Elektromagnetism (2.4.2. Magnetvoo mõiste)

Kategooria:Elektromagnetism
Kategooria:Füüsikalised suurused