Fran Drescher

Francine Joy Drescher (hüüdnimi Frannie; sündinud 30. septembril 1957 New Yorgis Queensis) on USA telesarja- ja filminäitleja.

Ta on tuntud nasaalse hääle, "kuulipildujanaeru" ja Queensi aktsendi (New Yorgi murre) poolest.

 Elukäik 
Tema vanemad olid Morton (Morty) ja Sylvia Drescher. Nad olid Ida-Euroopa (sealhulgas vene) juudi päritolu. Kuigi sageli väidetakse, et tema esivanemate hulgas on itaallasi, eitab ta ise seda. 

Fran kasvas üles New Yorgis Queensi linnaosas ning õppis Jamaica linnajaos Hillcresti Keskkoolis. Ta oli usin õppija ning kaasõpilaste seas üsna populaarne. Ta unistas näitlejaks saamisest. Ta lõpetas kooli 1975. aastal.

Pärast seda hakkas ta koos oma tollase kavaleri (ja hilisema abikaasa) Peter Marc Jacobsoniga hoolikalt karjääri rajama. Selle asemel, et kohe ummisjalu Hollywoodi tormata, õppis Drescher kosmetoloogiat ja hakkas sel alal tööle. 17-aastaselt oli tal juba oma väike salong, mille tõmbenumbriks oli üllatavalt odav (5 dollarit maksev) juukselõikus. Aasta hiljem sai ta väikese kõrvalosa John Travolta kuulsaks teinud filmis "Saturday Night Fever" (1977).

Näitleja töö iseendaga
Fran Drescheri eesmärk on olnud saada näitlejaks. Drescher võrdleb end meelsasti Barbra Streisandiga, keda ta kutsub "noh-selleks-teiseks juuditüdrukuks".

Drescher püüdis vabaneda oma kohutavast aktsendist ja vinguvast hääletoonist, kuid siis ei saanud ta üldse mingit tööd. "Olen õige osav murrakuid järele aimama. Ainus, mida ma teha ei oska, on normaalsel viisil kõnelda," tunnistab Fran. "Minu agent, õpetajad ja kõik sõbrad soovitasid aastaid, et mul tuleb igal juhul vabaneda kriiskavast häälest, kui ikka tahan näitlejaks saada," meenutab Drescher. Näitlemisest oli ta aga unistanud juba siis, kui oli vaevalt kõndima õppinud. Seega ei tulnud tal mõttessegi muuta oma tulevikuplaane. Ta käis hoolega kõnetehnikatundides ja püüdis õppida kaunilt rääkima. "Minu kõne muutus väga aeglaseks. Ühes stuudioproovis öeldi mu agendile: "Fran räägib väga kenasti, kuid pisut liiga venitades – meie sari kestab ainult kaheksa tundi, Frani tekstiga tuleks seda aga mitmekordistada!" Siis otsustasin, et mul tuleb luua või leida tegelaskuju, kes räägib sama pööraselt kui mina."

Näitlejal hakkas viimaks vedama, kui ta pääses Julie Hagerty ja Twiggy kõrvale mängima CBS-i komöödiasarjas "Printsessid". Lõpuks ometi sai Fran olla tema ise ja kehastada suure suuga New Yorgi juuditari nagu ta ise. Sari lõpetati juba paari kuu pärast.

"Siis sain selgeks, et endale sobiva sarja võin luua ainult mina ise," tunnistab Drescher, kes otsekui taevaliku kingitusena sattus samasse lennukisse CBS-i produtsendiga, kellele ta lennu ajal oma uuest ideest pajatas. See kümnetunnine lend sillutas teed Drescheri suurele tähelennule. 

 "Nanny" kui kuus aastat kestnud tähetund 
1993. aasta sügisel jõudis eetrisse Drescheri ja Peter Marc Jacobsoni ühisloomena sündinud telesari "Nanny", mis on "Mary Poppinsi" või "Heliseva muusika" stiilis lugu harimatust, ent heasüdamlikust Queensi tüdrukust, kes proovireisijana satub rikka leskmehe Maxwell Sheffieldi (Charles Shaughnessy) perre ja saab seal lapsehoidjana tööd. Peagi selgub, et Sheffieldi perekonna elu hakkabki dikteerima kergelt ropu suuga lapsehoidja Fran Fine, keda mängib mõistagi Fran Drescher ise. Sari leidis õige ruttu kopsaka vaatajaskonna (sh köitis peaaegu igas eas inimesi) ning tal läks paremini kui enamikul USA kõrgemalt hinnatud komöödiasarjadel. Sarja menu jätkus kuueks hooajaks, kokku tehti seda 146 jagu. "Nanny" oli aastatel 1993–1999 üks menukamaid USA peresarju ning Drescher oli kahel korral nomineeritud Emmy ja Kuldgloobuse auhinnale.

Muide, pärast sarja väljatulekut on mitmes riigis, sealhulgas Venemaal, tehtud oma "Nanny"-versioone, mis üsna täpselt kopeerivad Drescheri loodud originaali.

Kohe algusest peale tegi Fran kõigile selgeks asja, et temal on kõiges sarja puutuvasse (ja ka mittepuutuvasse!) sõnaõigus. Drescher oli pisiasjadeni nõudlik kõige suhtes, mis ekraanilt paistis. Ta vahetas välja isegi võileivad, taldrikud või küpsised Sheffieldi söögilaualt, kui need "ei näinud nii välja", nagu staar ette kujutas!

Iga umbes kaheksakuise tootmishooaja jooksul filmiti "Nannyt" kolm-neli päeva nädalas. Ülejäänud ajal tegeles Drescher muude projektidega, näiteks kirjutas oma esimese mälestusteraamatu "Enter Whining" (ilmus 1996) ja mängis koos eks-Bondi Timothy Daltoniga komöödiafilmis "The Beautician and the Beast" (1997). "Nanny" külalisrollidesse suutis Drescher meelitada eriti kuulsaid staare: Jane Seymouri, Elizabeth Taylori, Joe Lando, David Bowie, Elton Johni, Robin Williamsi, Catherine Oxenbergi, Brian Setzeri jt.

Kui sari sai alguse, arvasid paljud, et see tugineb vähem või rohkem näitleja enda eluloole. Osalt on see tõesti nii, sest Drescher ristis mitmed sarja tegelased enda kallite sugulaste järgi. Enda ja Fran Fine'i sarnasusest toob näitleja välja ainult New Yorgi tööliskvartali, kus nad mõlemad lapsepõlve veetsid.  Fran Drescher mõtleb igat sõna kõneldes sarja tegelaste elu lihtsusest, sest tema elu on mitmelgi puhul olnud sünge ja segane.

 Kuulsus muutis elu 
Drescher ja tema abikaasa said kogeda tõelist õudust, mida peadpööritav edu, uhke kodu või igavene armastuski ei suuda mälust täielikult kustutada. 1980. aastate keskel tungisid kaks relvastatud röövlit nende New Yorgi koju, sidusid Peteri kinni ja vägistasid Frani. Näitleja ei meenuta meelsasti toimunut, kuid tõdeb, et juhtunu tõstis pinnale palju minevikku maetud asju.

"Vägistamisest jäid palju sügavamad hingelised kui füüsilised armid. Olin kui peegel, mis purunes miljoniks tükiks, kuid püsis ikka veel raamis. Mul oli vaja liimida killud kokku, kuid selle järel ei ole keegi enam endine. Tuleb vaid soovida, et muutused on vaid paremuse suunas," filosofeeris Fran.

Uusi probleeme kerkis esile ka armuelus. 17 aastat kestnud abielu järel teatasid Fran Drescher ja Peter Marc Jacobson lahku kolimisest. Ohtu sattus ka "Nanny" tulevik, ehkki Fran oli veel mõned aastat varem olnud vägagi optimistlik. Teraapiad ja ponnistused kandsid mõnda aega vilja, veel ametlikult lahutamata abikaasad asusid uuesti koos elama ja ostsid isegi uue maja Malibus.

Neljakümneseks saanult haaras Frani jälle depressioon: Peter kolis naise juurest lõplikult ära (1999. aastal nad lahutasid abielu); poiss-sõber Robbie Schwartz, kes ei olnud tollal veel kolmekümmendki, tüdines Frani neuroosidest ja jättis ta saatuse hoolde. Sarja vaadatavus vähenes ning selle tulevik oli õige pea otsustatud.

Pärast kaht aastat tervisevaevusi ja kaheksalt arstilt saadud valediagnoose diagnoositi Drescheril 2000. aastal varases staadiumis emakavähk, mille raviks piisas kiirest operatsioonist. Oma haigusloost kirjutas ta raamatu "Cancer Schmancer" (ilmus 2002). Vahepeal teatrilavalgi esinenud ja telereklaame teinud Fran Drescher mängis nimiosa komöödiasarjas "Living with Fran" (2005–2007).

2011. aastal ilmus temalt kolmas raamat, "Being Wendy", mille ta kirjutas koos Amy Blayga. See on lasteraamat tüdrukust, kes elab linnas, kus igaüks peab kodust väljas käies kandma oma sotsiaalse rolliga sildistatud kasti. Teosest sai New York Timesi bestseller. 

 Fakte 
 1996. aastal valiti ajakirja People 50 kaunitari nimekirja.
 Fran Drescher on osanik firmas, mis turundab USA-s delikatesse.
 Frani koer Chester "mängis" aeg-ajalt "Nanny" sarjas. Koer suri 2000. aastal 19-aastaselt. Drescher on öelnud, et Chester on parim asi maailmas, mille ta 500 dollari eest on saanud.

 Isiklikku 
15-aastaselt tutvus ta Peter Marc Jacobsoniga, kellega ta 1978. aastal abiellus. Paar lahutas abielu 1999. aastal.

Hiljem on tema elukaaslased olnud Gary Oseany (1999) ja Michael Angelo (alates suvest 1999).

 Viited 

 Välislingid 



Kategooria:Ameerika Ühendriikide näitlejad
Kategooria:Sündinud 1957