Soome muinasusund

Soome muinasusund on soomlaste ja karjalaste usund, mis eksisteeris enne kristluse vastuvõtmist ning säilis osalt ka pärast seda. 

Hilisema aja soome kohalikku usku nimetatakse soome rahvausundiks. Selles on segunenud kristluse ja paganliku (eelkristliku ja kristlusekõrvase) usundi elemendid. Soome keskaegsele ja hilisemalegi rahvausule on iseloomulik, et on austatud nii kristlikku Jumalat ja pühakuid kui ka kohalikke soome jumalusi ja haldjaid.

Läänemeresoome paganlus sisaldas nekrolatriat (surnute kummandamist) ja šamanismi (tietäjä(d), otsetõlkes "see, kes teab"). Religioon ei olnud piirkonniti ühtne, kuna kombed ja uskumused varieerusid eri aegadel ja regioonides. Läänemeresoome paganlus jagab sarnaseid jooni naabruses asuvate balti, põhjala ja germaani paganlike uskumustega.

Loomulik traditsioon tõrjuti kõrvale kristianiseerimise tõttu, mis algas umbes 12. sajandil, ning see hääbus lõplikult 20. sajandi alguseks, mil rahvausk ja suuline pärimus hääbusid. Läänemeresoome paganlus on andnud inspiratsiooni uuspaganlikule liikumisele Suomenusko, mis püüab rekonstrueerida soomlaste muistset usundit. See põhineb siiski peamiselt sekundaarsetel allikatel.

Vaata ka
Soome mütoloogia

 Viited 
Kategooria:Soome ajalugu
Kategooria:Soome-ugri usundid