Alexander von Humboldt

Alexander von Humboldt, kodanikunimega Friedrich Wilhelm Heinrich Alexander von Humboldt (14. september 1769 Berliin, Preisi kuningriik – 6. mai 1859 Berliin, Preisi kuningriik) oli saksa loodusteadlane, füüsilise geograafia rajaja, polühistor.

 Teadustegevus 
Ta tegi uurimisreise Kesk-Aasiasse, Kesk- ja Lõuna-Ameerikasse, uurides eriti Orinoco ja Amazonase jõgikonda. Ta tegi teaduslikke välitöid füüsikas, keemias, geoloogias, mineraloogias, vulkanoloogias, botaanikas, zooloogias, klimatoloogias, okeanograafias ja astronoomias. Humboldti teostel oli suur mõju loodusteaduste, eriti geograafia arengule, ta on vulkanoloogia, zoo- ja taimegeograafia, klimatoloogia, hüdrograafia ning nüüdisaegse maastikuteaduse rajajaid.

Humboldti taimealane uurimistöö Freibergi kaevandustes viis ladinakeelse teose "Florae Fribergensis, accedunt Aphorismi ex Doctrina, Physiologiae Chemicae Plantarum" (1793) kirjutamiseni, mis tõi ta Johann Wolfgang von Goethe huviorbiiti.

1799–1804 uuris nüüdse Venezuela, Colombia, Ecuadori, Peruu, Kuuba ja Mehhiko alu. Kirjutas uurimisreisist teose "Voyage aux regions equinoxiales du Nouveau Continent" (30 köidet, 1805–1834), mis on suurim sellelaadne reisikirjeldus.

Tema peateos on "Kosmos" (1845–1862), mis võtab kokku kogu tolle aja loodusteaduslikud teadmised (5 köidet, 1845–1862).

Elas aastani 1827 peamiselt Pariisis. Reisis 1829 Baltimaade, Moskva ja Uurali kaudu Altaisse. Nii teel sinna kui ka tagasi peatus Tartus.

Humboldt võttis kasutusele isotermi mõiste (1817), tegi kindlaks taimkatte kliimast tuleneva vööndilisuse ning pani aluse tänapäevasele ökoloogiale.

Chimborazo tippu ronimine
pisi|left|Alexander von Humboldt ja tema kaasteadlane Aimé Bonpland  Chimborazo vulkaani lähedal. Friedrich Georg Weitschi maal (1810)
Kuni 19. sajandi alguseni arvati, et Chimborazo on Maa kõrgeim mägi (merepinnast mõõdetuna) ning selle maine tõttu üritati 17. ja 18. sajandil selle tippu tõusta.

Ameerika uurimisreisi (1799–1804) teises ekspeditsioonis Cartagenast Limasse (algas 1801) uuriti ka Ecuadori piirkonna vulkaane. Humboldt ronis kaks korda  Pichincha vulkaani (4784 m) otsa, teisel ronimisel kaasnes äge maavärin, mille tõukeid ta hoolikalt fikseeris. Vaatamata jalatsite, rõivaste ja varustuse ebapiisavusele tõusid Humboldt, Bonpland ja ecuadorlane Montúfar 23. juunil 1802 kustunud vulkaani Chimborazo (6263 m) peaaegu tippu (jõuti kõrgusele 5875 m), kuid nad olid sunnitud tagasi pöörama, kuna enne kraatrit oli ületamatu kaljulõhe. Sellest hoolimata jäi saavutatud kõrgus 30 aastaks mägironijate maailma kõrgusrekordiks. Osalised ise kannatasid mäehaiguse sümptomite all: pearinglus ja iiveldus, verejooks huultest ja igemetest.

Tunnustus
1800 – valiti Preisi Teaduste Akadeemia liikmeks
1804 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
1804 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia välisliikmeks
1808 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
1815 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
1818 – valiti Peterburi Teaduste Akadeemia välisauliikmeks
1827 – valiti Tartu Ülikooli audoktoriks
1852 – Copley medal

Mälestuse jäädvustamine
Alexander von Humboldti nimi on antud rohkem kui kümnele loomariigi esindajale ja mitmele taimele ning ta nime kannavad maakonnad, linnad, mäed, jõed, järved ja muud objektid.

Saksamaal tegutseb Alexander von Humboldt Stiftung – fond, kust on kõikide erialade teadlastel kogu maailmast võimalik taotleda stipendiumi teadustööks Saksamaal.

Tema järgi on nimetatud mitu kõrgkooli, sealhulgas Berliini Humboldti Ülikool.

Isiklikku
Ta oli Preisi riigitegelase, filosoofi ja keeleteadlase Wilhelm von Humboldti noorem vend.

 Teosed eesti keeles 
"Lõuna-Ameerika rohtlates ja jõgedel. Reis Uue Mandri ekvinoktsiaalpiirkondadesse". Saksa keelest tõlkinud Ralf Toming. Sari "Maailm ja mõnda", Eesti Raamat, Tallinn 1972.

 Kirjandus 
2008 – Daniel Kehlmann. "Maailma mõõtmine" (originaalpealkiri "Die Vermessung der Welt"; ilukirjanduslik fiktiivne topeltbiograafia, mille keskmes on Alexander von Humboldt ja matemaatik Carl Friedrich Gauss). Saksa keelest tõlkinud ja järelsõna kirjutanud Kristel Kaljund. Atlex, Tartu, ISBN 978-9949441358
2017 – Andrea Wulf. "Looduse leiutamine. Alexander von Humboldti uus maailm". 1. raamat. Tõlkinud Indrek Rohtmets. Sari "Maailm ja mõnda", kirjastus Ajakirjade Kirjastus, ISBN 978-9949393596
2017 – Andrea Wulf. "Looduse leiutamine. Alexander von Humboldti uus maailm". 2. raamat. Tõlkinud Anu Põldsam. Sari "Maailm ja mõnda", kirjastus Hea Lugu, ISBN 978-9949589876

Kategooria:Saksamaa teadlased
Kategooria:Göttingeni ülikooli vilistlased
Kategooria:Loodusteadlased
Kategooria:Biogeograafid
Kategooria:Alpinistid
Kategooria:Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia liikmed
Kategooria:Tartu ülikooli audoktorid
Kategooria:Auleegioni suurristi kavalerid
Kategooria:Sündinud 1769
Kategooria:Surnud 1859