Külm sõda

Külm sõda (inglise Cold War, vene холодная война) oli Nõukogude Liidu ja Lääneriikide vaheline poliitiline ja majanduslik vastasseis, mis toimus teise maailmasõja järgsel rahuperioodil.

Laiemas tähenduses tähendab 'külm sõda' konflikti, kus välditakse otsest sõjalist kokkupõrget. Vastasseis väljendub peamiselt majanduslikus surves, poliitilises mõjutamises, propagandas ja luuretegevuses.

 Mõiste ja ajalooline taust 
Termin hakkas laiemalt levima 1947. aastal, eelkõige ajakirjaniku Walter Lippmanni raamatu "Cold War" raamatu kaudu.

pisi|Harry Truman
Külm sõda kujunes Ameerika Ühendriikide välispoliitika osaks Trumani valitsemise ajal ja kestis vahelduvate pingestumise ja leevenemise perioodidega kuni 20. sajandi lõpuni. Ameerika Ühendriikide külma sõja poliitika olulisteks suunisteks oli Riikliku Julgeoleku Nõukogu (NSC) direktiiv nr 20/1 (18. august 1948), mis rõhutas vajadust piirata Nõukogude Liidu poliitilist ja ideoloogilist mõju rahvusvahelistes suhetes.

1947. aasta septembris esitas Nõukogude Kommunistliku Partei sekretär Andrei Ždanov Moskvas toimunud välisriikide kommunistlike parteide esindajate nõupidamisel ideoloogilise käsitluse maailmast kahe vastandliku leerina, mida peetakse üheks külma sõja algperioodi ideoloogilise vastasseisu väljenduseks.

Mõningaid ideoloogilise vastasseisu elemente oli näha ka varasemates Nõukogude poliitikates, kuid külma sõda käsitletakse ajalooliselt 1947–1991 toimunud rahvusvahelise süsteemi nähtusena.
pisi|teise maailmasõja järgne piiride muutus Euroopas ning idabloki moodustumine
pisi|

 Ida-Lääne külma sõja algus 
1946. aasta alguses hakkasid Ida- ja Lääneriikide suhted pingestuma, osaliselt Nõukogude Liidu poliitika tõttu Iraanis, Kreekas ja Itaalias. Seda perioodi peetakse sageli külma sõja alguseks.

Lääneliitlased reageerisid Nõukogude poliitikale, tugevdades oma majandus- ja kaitsemeetmeid ning jälgides ideoloogilist mõju Euroopas ja mujal maailmas.

Teise maailmasõja lõpus kehtestas NSV Liit Ida- ja Kesk-Euroopa riikides oma mõjuvõimu, toetades vasakpoolseid valitsusi ja kommunistlike parteide juhtrolli. See kehtis Poolas, Ungaris, Tšehhoslovakkias, Rumeenias, Bulgaarias ja Albaanias.

Ainsana Ida-Euroopa kommunistlike riikide seas säilitas Jugoslaavia Josip Broz Tito juhtimisel teatud sõltumatuse NSV Liidust. 1948. aastal heitis Kominform Jugoslaavia Kommunistliku Partei kommunistlikust blokist välja.

Aastail 1945–1947 vähenes Ameerika Ühendriikide sõjaväe koosseis 12 miljonilt 1,4 miljonile. Nõukogude Liidus säilitas sõjavägi suurema koosseisu. Pärast 1949. aastat, kui NSV Liit saavutas tuumarelvavõimekuse, algas relvade võidurelvastumine, mis mõjutas külma sõja mõlemaid osapooli.

 Võidurelvastumine külma sõja aastail 
1950. aastate alguses kujunes rahvusvaheliste suhete üheks peamiseks küsimuseks võidurelvastumine. Nii Nõukogude Liidus kui ka Ameerika Ühendriikides valitses kartus vastase võimalikust sõjalisest rünnakust. Külma sõja aastail täiustati massihävitusrelvade arendamist ning uuriti uusi relvade liike.

1951. aastatel hakati Nõukogude Liidus tootma esimesi kontinendivahelisi ballistilisi rakette, millel oli võime kanda tuumalõhkelaenguid kaugetesse sihtmärkidesse. Samal ajal alustati Ameerika Ühendriikides sarnaste rakettide arendamist.

Lisaks tuumarelvastusele arenes kiiresti tavarelvastus, sealhulgas tankid, suurtükid ja lennukid. Võisteldi ka õhu- ja raketitõrjerelvade väljatöötamises.

 Vastasseis Euroopas 
1948. aasta Berliini blokaad oli esimene suurem kriis Ida- ja Lääneriikide suhetes Euroopa pinnal.

Vastukaaluks Ameerika Ühendriikide poolt 1947. aastal algatatud Marshalli plaanile moodustasid idabloki riigid 1949. aastal Vastastikuse Majandusabi Nõukogu (Comecon).

Samal aastal, 1949, loodi Ameerika Ühendriide, Belgia, Hollandi, Islandi, Itaalia, Kanada, Luksemburgi, Norra, Portugali, Prantsusmaa, Suurbritannia ja Taani poolt sõjaväeline allianss NATO. 

1955. aastal asutati NSV Liidu, Bulgaaria, Poola, Rumeenia, Saksa DV, Tšehhoslovakkia ja Ungari poolt Varssavi Lepingu Organisatsioon, mis toimis vastukaaluna NATO-le.

1960. aastate algul puhkes Ida-Saksamaal kriis, mis oli seotud Lääne-Berliiniga. Paljud idasakslased ei olnud Saksa Demokraatliku Vabariigi kommunistliku valitsemisega ja riigist algas massiline väljaränne. 1961. aastal ehitati Berliini müür, mis eraldas Lääne-Berliini Ida-Berliinist. Müürist sai jagatud Euroopa sümbol peaaegu 30 aastaks. 

Sarnaseid kriise kogeti ka teistes idablokki kuulunud Euroopa maades:
1956. aastal ajas Nõukogude Liidu sõjavägi laiali ungarlaste kommunismivastase ülestõusu,
1968. aastal tungisid Nõukogude väed Tšehhoslovakkiasse, lõpetamaks Praha kevade reformid

 Külma sõja kriisid väljaspool Euroopat 
 Korea sõda (1950–1953) – esimene suur sõjaline konflikt külma sõja kontekstis, kus USA ja Nõukogude Liit toetasid erinevaid pooli.
 Vietnami ja Kagu-Aasia konfliktid – USA ja Nõukogude Liidu ideoloogiline ja sõjaline vastasseis Kagu-Aasias, sealhulgas Vietnamis.
 Kuuba raketikriis (1962) – kriis, mille ajal paigutas Nõukogude Liit Kuubale tuumarelvad, tuues maailma tuumasõja äärele.
 Ladina-Ameerika sekkumised – USA ja Nõukogude Liidu toetus erinevatele valitsustele ja liikumistele, näiteks Guatemala (1954) ja Tšiili (1973).
 Aafrika konfliktid – külma sõja ideoloogiline ja sõjaline mõju uutes Aafrika riikides, sealhulgas Kongos ja Angolas.

 Vaenupoolte erinevad tõlgendused 
Kommunistlike riikide käsitluses peeti külma sõda perioodiks, mil lääneriigid püüdsid tugevdada oma positsioone ja piirata sotsialistlike ning kommunistlike liikumiste mõju.

Samas Lääne analüütikud ja poliitikakujundajad nägid külma sõja perioodi vajadusena kaitsta oma riike ja liitlasi Nõukogude poliitiliste ja ideoloogiliste mõjutuste eest. Selleks rakendati erinevaid meetmeid, sealhulgas propagandat, sõjalist heidutust ning poliitilist ja majanduslikku tuge liitlasriikidele.

Moskva raadio mitmes keeles Läände suunatud saadete algusele vastas Ameerika Ühendriigid veebruaris 1947 Ameerika Hääle venekeelsete saadete alustamisega. Samuti esitati 1947. aasta juunis Euroopa Taastamise Programm (Marshalli plaan), mille eesmärk oli aidata sõjast räsitud Euroopa majandust ja stabiliseerida piirkonda.

 Külma sõja komponendid 
1. Psühholoogiline sõda

Psühholoogilise sõja all mõistetakse meetmeid, mille eesmärk oli mõjutada vastase poliitikat, meeleolu ja avalikku arvamust. Peamised meetodid olid:
 avalik diplomaatia vastandina traditsioonilisele saladiplomaatiale;
 meediaründed, sealhulgas propaganda ja agitatsioon;
 vastasriigi sisepoliitiline õõnestamine, näiteks mõjuagentuuride kasutamine või toetus välisriigi opositsioonile.

2. Majanduslik sõda

Majandusliku sõja kaudu rakendati meetmeid, millega avaldati survet vastasriikidele, et mõjutada nende majanduslikku ja poliitilist käitumist. Näiteks kehtestas Ameerika Ühendriigid 1974. aastal Jackson–Vaniki seaduseparanduse, millega piirati kaubandust mitteturumajandusega riikidega, kes rikkusid oma kodanike emigreerumisõigust.

 Külma sõja lõpp 
1980. aastate keskel jõudsid Nõukogude Liidu juhid järeldusele, et riik ei suuda enam Ameerika Ühendriikidega relvastumises võistelda. NSV Liidus olid vajalikud reformid majanduses, välis- ja sisepoliitikas.

1980. aastate teisel poolel algasid reformiprotsessid, mille eesmärk oli riigi olukorra parandamine, kuid need ei andnud soovitud tulemusi. 1980. aastate lõpul ja 1990. aastate alguses lagunesid NSV Liit ning kogu idablokk, mis tähistas külma sõja lõppu.

 Vaata ka 
Uus külm sõda

 Viited 

 Kirjandus 
 Walter Lippmann, "The Cold War: A Study in U.S. Foreign Policy" (New York 1947)
 John Lewis Gaddis, "Külm sõda". Inglise keelest tõlkinud Marek Laane, Tänapäev, Tallinn 2007, 360 lk (bibliograafia lk 325–347)
 Kristjan Luts, "Eesti ja külm sõda". Sari Eesti Sõjamuuseumi – kindral Laidoneri Muuseumi toimetised, kirjastus Eesti Päevaleht, 2007, 302 lk

 Välislingid 

 Näitus "Külm sõda" Laidoneri Muuseumi kodulehel
 Obama lubas külma sõja kaubanduspiirangud tühistada, 7. juuli 2009 
 1st March 2013, Andrew Roberts, Wrong But Not Forgotten, Archives opened in the 1990s prove that Stalin started the Cold War, Book Review: Stalin's Curse – WSJ.com
 Tehnoloogia varastamine07. mai 2016, JFC, Stolen or Captured Fighter Jets Mig 15 F 86 Mig 21 Mig 25, YouTube

*