Vitamiinid

Vitamiinid on väga erineva struktuuriga orgaaniliste bioaktiivsete biomolekulide rühmad ja asendamatud mikrotoitained, mis on mikrokogustes pidevalt vajalikud enamiku organismide peaaegu kõikide füsioloogiliste protsesside toimimiseks. Vitamiinid on orgaanilised ühendid.

Vitamiinid avastas Tartu Ülikoolis töötav arst Nikolai Lunin 1880. aastal.

Termini vitamine võttis 1912. aastal kasutusele poola päritolu USA biokeemik Kazimierz Funk. Termin on aja jooksul arenenud ning tänapäeval on vitamiine raske üheselt ja ammendavalt defineerida.

Enamik vitamiine ning vitamiinirühmade vitameere ja isomeere (sh fotoisomeere) on ka antioksüdandid, prohormoonid, eelvitamiinid, hormoonid (retinoidhormoonid ja D-vitamiini hormoonvormid), kasvufaktorid, kasvuregulaatorid, koensüümid, kofaktorid, kromoproteiinid, metaboliidid, prooksüdandid, ravimpreparaadid, toidulisaained, vitamiinipreparaadid (sh söödalisandid) ja nende sünteetilised derivaadid aga ka antivitamiinid ja vitamiinilaadsed biomolekulid.

Mitmed vitamiinid osalevad teatavate kudede ja elundite struktuuri kujundamisel, nii näiteks kujundab D-vitamiin luustumisprotsessi, A-vitamiin – epiteeli arenemist, C-vitamiin – sidekoe kasvu, E-vitamiin – loote arenemist jne.

Vitamiinide rühma kuuluvate ainete hulgas ei ole valgud, rasvad, süsivesikud, vesi, mineraalid, elektrolüüdid ja soolad.

Vitamiinid ei asenda muid looduslikke asendamatuid toitaineid. Vitamiinide täielik puudumine (ka bioaktiivsuse minetanuna) toidus või organismi kestev vitamiinivaegus võib põhjustada näiteks hüpovitaminoosi ja avitaminoosi ning vitamiiniliigsus hüpervitaminoosi.

Farmakoterapeutilised rühmad: ATC kood A11 Vitamiinid ja ATCvet kood QA11 Vitamiinid.

Termini kujunemine

Termini kujunemine ajaloo kaudu võttis kauem aega kui tänapäeval arvatakse, nii on kirjeldatud haiguslikku seisundit skorbuuti ja selle ravi juba üle 1500 a eKr – Ebersi papüüruses.

Kazimierz Funki definitsioon (1912)

Vitamiinid on inimese ja paljude selgroogsete normaalseks toitumiseks, kasvuks, arenguks, paljunemiseks, metabolismiks, tervise säilitamiseks ja haiguslike seisundite ennetamiseks ja raviks hädavajalike mikrotoitainete rühm , mida elusorganismid enamikus eksogeensete allikateta ei sünteesi, või sünteesivad ebapiisavas koguses.

Vitamiinide täielik puudumine (ka bioaktiivsuse minetanuna) toidus või kestev vitamiinivaegus võib olla organismile kahjulik ning koguni ohtlik, põhjustades mitmeid haiguslikke seisundeid nagu rahhiit, skorbuut, beribeeri, pellagra jpt. või koguni surma.
Vitamiinide rühma kuuluvad looduslikes toitainetes esinevad eriliste omadustega, temperatuuritundlikud, väga erineva struktuuriga orgaanilised ained,bioaktiivsed ühendid, mis on aktiivsed üksnes väga väikestes kogustes.

Eddy ja Hawley definitsioon (1941)
1941. aastal avaldatud publikatsioonis "We need vitamins" püüavad autorid Walter H. Eddy ja Gessner G. Hawley anda vitamiinide definitsiooni: vitamiinid on orgaanilised või süsinikku sisaldavad keemilised ühendid, toidus sisalduvad hormoonid, mida vajatakse väikestes kogustes ja mis moodustavad aktiivseid ensüüme ja koensüüme kontrollimaks organismis (keha sees) teiste toitainete, nagu valgud, rasvad, süsivesikud, mineraalid, kasutamist ja kaitsevad meid ka teatud kindlate haiguste eest.
Osa vitamiine on suudetud ekstraheerida ja eraldada, nende koostis ja struktuur keemiliselt kindlaks määrata ning ka kunstlikult (sünteetiliselt) toota. 

Toiduga saadavaid vitamiine nimetatakse toiduks (nt C-vitamiin apelsinimahlas), aga kui C-vitamiini võtmise määrab arst, siis loetakse see ravimiks.

D. A. Benderi definitsioon (2003) 

Vitamiinid on erineva keemilise koostisega ühendite rühm, kuhu kuuluvad ained on kehale asendamatud toitained ning vajalikud metaboolsetes funktsioonides väga väikestes kogustes. Metaboolsete protsesside kulgemises on neil mitmeid funktsioone: koensüümidena, hormoonidena, antioksüdantidena, rakkude signaalainetena ja rakkude ning kudede kasvu ja diferentseerumist reguleerivate ainetena.

M. Zilmeri jt definitsioon (2010)

Termin biokeemia kaudu

Enamik vitamiine ning nende vitameere ja isomeere on ka antioksüdandid, prohormoonid, eelvitamiinid , hormoonid (retinoidhormoonid ja D-vitamiini hormoonvormid), kasvufaktorid, kasvuregulaatorid, kofaktorid, (koensüümide ja/või prosteetiliste rühmade olulised osad), kromoproteiinid, metaboliidid, prooksüdandid, ravimpreparaadid, toidulisaained, vitamiinipreparaadid (sh söödalisandid) ja nende sünteetilised derivaadid, aga ka antivitamiinid ja vitamiinilaadsed biomolekulid.

 Vitamiini vajadus organismide füsioloogias 

Vitamiinide vajalikkus looduslikust keskkonnast (vabast loodusest) eraldatud elusorganismidele  võib tuleneda ensüümide, mis koensüümide biosünteesil osalevad, mutatsioonidest.
Erinevatel organismidel võivad vitamiinidega lähedasi funktsioone täita pisut erinevad biomolekulid, samuti on eri organismidel erinev võime neid aineid sünteesida ja metaboliseerida.

Vitamiinid on vajalikud enamikule:

taimedele – looduses kasvavad taimed on kemoautotroofid ja vajavad enamiku bioloogiliste protsesside normaalseks kulgemiseks ka mitmeid orgaanilisi aineid (sh vitamiinid) osaliselt ka edafoni kaudu (veetaimed veekeskkonnast). 
viirustele
vetikatele – pikka aega peeti neid autotroofideks, kuid uuemad uurimused väidavad, et paljud vetikad on B1-vitamiini, B7-vitamiini ja B12-vitamiinide jt korral auksotroofid, kuna neil puuduvad sünteesiks vajalikud ensüümid, geenid ja ka bioloogilised sünteesi rajad.
bakteritele – grampositiivsed bakterid suudavad paljusid vitamiine sünteesida, kuid gramnegatiivsed bakterid ise paljusid vitamiine ei sünteesi (va E.coli); meditsiiniliselt olulised bakterid on enamikus heterotroofid
seentele – enamik neist on looduses kemoheterotroofid ja suudavad paljusid bioloogilisteks protsessideks vajalikke vitamiine kas täielikult ja/või osaliselt (enamikku klassifitseeritud B-rühma vitamiine, D-vitamiini jms) ka mullakeskkonna kaudu sünteesida, aga näiteks pagaripärmi Saccharomyces cerevisiae rakud ei suuda looduslikult L-askorbaati sünteesida.
selgrootutele :
osadele lestalistele (klassifitseeritud üle 4000 liigi) Dermatophagoides pteronyssinus, Acarus siro jpt)
putukatele – enamik taimetoidulisi (ingl phytophagous) putukaid vajavad toiduga C-vitamiini, B1-vitamiini, B2-vitamiini,B4-vitamiini,B5-vitamiini,B6-vitamiini, B7-vitamiini. Paljud putukad vajavad kasvuks, paljunemiseks ja arenguks ning haiguslike seisundite vältimiseks samuti rasvlahustuvaid vitamiine (ka sipelgad).;
selgroogsete normaalsel elutegevusel. Enamik imetajaid vajab erinevaid vitamiinirühmadesse klassifitseeritud ained, kuid erinevalt nii liigiti kui ka indiviiditi, samuti on erinevusi nii kogustes, vitamiinides jms.
inimestele – tänapäeval loetakse, et enamasti inimese organism ei sünteesi või ei sünteesi piisavas koguses: A-vitamiini, B1-vitamiini, B2-vitamiini, B5-vitamiini, B6-vitamiini, B7-vitamiini, B9-vitamiini, B12-vitamiini, C-vitamiini, E-vitamiini ja K-vitamiini, kuid sünteesivad osaliselt B3-vitamiini ja D-vitamiini. Originaalis ammutab organism D-vitamiini piisava koguse päikesevalgusest. Ainult vähesed toidud, näiteks rasvaste kalade liha, munakollane või kalamaksaõli sisaldavad loomulikult piisavas koguses D-vitamiini 

Mõningaid vitamiine sünteesitakse eelvitamiinidest ja fotosünteesi kaudu. Vitamiinid, mida elusorganismid ise ei sünteesi (kas puuduvad metabolismiks geneetilised faktorid (aminohapped, ensüümid, geenid, metaboolsed rajad jne) või sünteesivad ebapiisavas koguses, peavad olema sünteesitud teiste organismide poolt.

Kasvufaktorite ja vitamiinide avastuslugu
1881 – professor Gustav von Bunge õpilane Nikolai Lunin avastas, et looduslikud toitained sisaldavad, tuntud põhitoitainetele lisaks, tundmatuid ained, mis on eluks hädavajalikud. Ta lisas laborihiirte sünteetilisele toiduratsioonile kontsentreeritud piima. 2 hiirt kasvasid jõudsalt ja said 2,5 kuud hiljem vabadusse lastud.
1895–1896 – õnnestus Adolphe Guillaume Vordermanil tõestada, et haigus beribeeri on seotud pikemaajalise nn masintöödeldud (poleeritud)valge riisi söömisega, seda kinnitas William Leonard Braddon.
1896 – Gerrit Grijnsi katsed kodulindudega. Kodulinnud haigestusid polüneuriiti ehk mitmenärvipõletikku (eksperimentaalne beribeeri). Grijns arvas, et lisades kodulindude toidule riisikliisid ja/või ube (katjang-idjoe Phaseolus radiatus), saab nende haigestumist ära hoida. Ta leidis, et paljud looduslikud toitained sisaldavad teatavaid kompleksseid aineid, mis kaotavad oma jõu, kui neid kuumutada temperatuuril üle 120 °C ning milleta häirub katseloomade perifeerse närvisüsteemi metabolism (ainevahetus) ja lind haigestub.
1897 – Christiaan Eijkman avaldas kodulindudega läbi viidud katsetuste, mille käigus ta söötis kanadele, partidele, hanedele ja tuvidele järjekindlalt valget riisi, tulemused. Kodulinnud haigestusid polüneuriiti. Eijkman arvas, et riisikliide vesi-ekstrakt, sisaldab mingisugust "neutraliseerivat tegurit", mis aitab ära hoida haigestumist beribeerisse, kuna lisades riisikliisid kodulindude toidule nad tervenesid, selle kinnitas Grijns.
1906–1912 – Frederick Gowland Hopkins uuris toitainetega seotut ning leidis laboriloomade sünteetilisele toidule lisatavates looduslikes toitainetes (nt piimas) lisatoidufaktorid (accessory factors ja accessory food substances), mille puudumine võib põhjustada organismidel (katsete läbiviimise ajal albiinorotid, kanad, sead ning vabatahtlikud ja määratud inimkatsealused) haiguslikke seisundeid.
1907 – Henry Eraser ja Ambroise Thomas Stanton ekstraheerisid ja töötlesid riisitera koori kange alkoholiga. Elimineerides seejärel alkoholis lahustuvad valgud leidsid nad, et lisades saadud ainet toidule, on ainel raviv toime beribeerile.
1908 – Elmer Verner McCollum kaasati Wisconsini ülikoolis Edwin Bret Harti juhitavasse eksperimenti single-grain experiment, mille käigus eksperimenteeriti süsivesikute, rasvade ja valkude keemiliselt tasakaalustatud dieeti produktiivloomade (lehmad, vasikad) reproduktsiooni ning postnataalse arenguga seotult. Edaspidi otsustas McCollum katseid läbi viia rottidega. Katseid analüüsides leidis ta, et kasvufaktoriteks olid toiduainetes võis ja munakollases sisalduvad rasvained, kuid mitte loomarasvas ega oliiviõlis sisalduvad rasvained. McCollum nimetas tol ajal tundmatud toitumisfaktorid rasvlahustuvaks A-ks (fat-soluble A).
1909–1910 – Thomas Burr Osborne ja Lafayette Benedict Mendel katsetasid laborirottidel erinevaid toiduaineid ja avastasid kahte tüüpi lisafaktorid, milleta laborirotid ei kasva. Hiljem (1913) nimetati need faktorid McCollumi klassifikatsiooni järgides rasvlahustuvaks faktoriks A ja vesilahustuvaks faktoriks B.
1909 – Wilhelm Stepp viis samuti läbi loomkatseid, selgitamaks välja lipoididega seotud faktoreid, mis on tähtsad toitumisel.
1910 – Umetarō Suzuki eraldas koos kaastöötajate Odake ja Shimuraga riisiterade koorest (rice bran) kontsentreeritud aktiivse ekstrakti mille ta nimetas algselt aberi(c) acid'iks.Aru saades, et aine pole hape, nimetas ta aine Oryza sativa L. kaudu oryzanin'iks ja ühtlasi ka uueks mikrotoitaineks.Ta kasutas nimetatud ekstrakti (polüneuriidi ja beribeeri raviks. Tema avastus jäi aga tähelepanuta, kuna valitses arusaam, et beribeeri on bakteriaalse päritoluga haiguslik seisund.
1910–1912 – Kazimierz Funk uuris Listeri Instituudis mitmeid toiduainetes sisalduvaid faktoreid, mille puudumine toidus võib põhjustada haiguslikke seisundeid. Toetudes Christiaan Eijkmani, Frederick Gowland Hopkinsi, Umetarō Suzuki ja teiste teadlaste uurimistulemustele ning laboratoorsete katsetele, ekstraheeris ja töötles Kazimierz Funk esmalt riisiterade koortest (riisikliist) (katseid alustas ta 380 kg riisikliidega) väikese koguse kepikujulistest osadest koosnevat kristalset ainet. Riisikliist ja hiljem ka pagaripärmist (75 kilost kuivpärmist sai ta 0,6 g kristalset ainet) eraldatud ainel oli väikestes kogustes (4–5 mg intramuskulaarselt süstituna tuvidele, nende seisund muutus paremaks juba 2–3 tunni pärast) ravitoime mitmetele haigustele. Ta avaldas nn vitamiiniteooria (1912). Funk uuris ja katsetas ka teiste teadlaste pakutud hüpoteese sidrunimahlas leiduvate antiskorbuutsete ainete kohta. Tal õnnestus 400 liitrist sidrunimahlast eraldada üksnes ainete jäljed, millised ta arvas puriinide (ingl k purinen) hulka kuuluvateks:
1912 – Umetarō Suzuki, Shimamura ja Odake eraldasid Funki kirjeldatud metoodika alusel 300 g riisikliidest valmistatud vedelast ainest 1,2 g aktiivset ainet, mille nad nimetasid rohoryzanin I-ks.
1913 – Elmer Verner McCollum ekstraheeris võist ja munakollasest rasvlahustuva aine, mis sarnaselt Funki eraldatud kristalse ainega on vajalik kasvuks, lisaks ka haigusliku seisundi kuiva silma ennetamiseks ja raviks. Mcollum, keeldudes ainet Funki pakutud vitamiiniks nimetamast, nimetas aine tundmatuks rasvlahustuvaks toidufaktoriks A (unidentified dietary factor fat-soluble A).

Kuna erinevate teadlaste (Schaumann (Ergänzungstoffe), Umetaro Suzuki (oryzanin), W.B.Bottomley (auximones), Abderhalden (nutramines), Frederick Gowland Hopkins (accessory food substances), Ragnar Berg (complettines), Eijkman, Elmer Verner McCollum (rasvlahustuv A ja vesilahustuv B, jpt) uuritud fraktsioonid ei sisaldanud Kazimierz Funki nimetatud klassi kuuluvaid aineid (vita-amine) mitte alati, siis asendasid briti teadlaskonna liikmed Jack Cecil Drummondi ettepanekul sõna lõpu "-e" lõpuga "-ine". Sealt edasi hakati eeltoodud ainete klasse tähistama terminiga "vitamiin" ehk nimetustega A-, B-, C-vitamiin, tähistamaks sellega kuni ainete tegeliku olemuse selgitamiseni keemilist päritolu, kuid neutraalseid ja teadmata päritolu ühendite koostisosi.

Mõne tuntuma vitamiini ja kasvufaktori ning keemiliste vitamiinide avastamine

 Aasta  Tavatermin  Avastaja  Nobeli auhind ja/või avastus  1881  Termin unknown substances essential to life  Nikolai Lunin  Tundmatud ained, mis on eluks hädavajalikud (biotest: hiired) 1882  Beribeeri ravi (Jaapanis)  Takaki Kanehiro  Vaheldusrikas toidusedel beribeeri ennetamiseks (biotest: koerad, mereväelased) 1901  bios I ja bios II B ehk bios (hilisem biotiin) avastamine Eugene Wildiers Pärmi kasvufaktorid (biotest: pärmikultuur) 1902  antineuriitse happe ehk X happe avastamine  Hulshoff-Pol ubadest (katjang-idjoe (Phaseolus radiatus) eraldas ta antineuriitse aine  1906  Termin accessory growth factors  Frederick Gowland Hopkins  Lisa kasvufaktorid (biotest: rotid, kanad) 1910  Riisiterade koorest valmistatud aktiivne kontsentreeritud faktor oryzanin  Umetarō Suzuki  oryzanin (hilisem B1-vitamiin) polüneuriidi, beribeeri ravi, (biotest: kanad) 1912  Termin accessory factors  Frederick Gowland Hopkins  Lisafaktorid 1912  Termin vitamine  Kazimierz Funk  vita-amine 1913  Rasvlahustuv faktor "A" ja vesilahustuv faktor "B"  Thomas Burr Osborne, Lafayette Benedict Mendel, Elmer Verner McCollum, Marguerite Davis Kahte tüüpi lisafaktorid 1919–1920  faktorite "A","B","C" jne ühtlustamine  Jack Cecil Drummond A-, B-, C-, D-vitamiin – vitamiinide nomenklatuur 1922  Antisteriilne toitumisfaktor X ka X-vitamiin  Herbert McLean Evans ja Katharine Scott Bishop  Antisteriilne faktor, hilisem E-vitamiin (biotest: rotid) 1928  D-vitamiin (ergosterool)  Adolf Otto Reinhold Windaus Nobeli keemiaauhind "tehtud töö eest steroidide struktuuri (sh ergosterool) ja vitamiinidega seotult" 1928  heksuroonhape (hilisem askorbiinhape)  Albert Imre Szent-Györgyi  Publikatsioon ajakirjas Biochemical Journal 1928 (nimepanek koostöös toimetajaga) 1928  antianeemiline faktor (hilisem Willsi faktor ja foolhape)  Lucy Wills  suurpunaliblese aneemia ravi 1929  B1-vitamiin  Christiaan Eijkman  Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind (B1-vitamiin ja beribeeri) 1929  Kasvusoodustavad faktorid toidus  Frederick Gowland Hopkins  Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind kasvusoodustavate vitamiinide avastamise eest 1929  B2-vitamiini keemiline eraldamine  Richard Kuhn, Paul György, Theodor Wagner-Jauregg  B2-vitamiini keemiline eraldamine 1930. aastad  kasvufaktori ja pernitsioosse aneemia ravifaktori vormi avastamine  E.L. Robert Stockstad et al.  Kasvufaktori ja pernitsioosse aneemia ravifaktori vormi eraldamine loomasõnnikus (inglise keeles manure) elunevast mikroorganismist, hilisem B12-vitamiin (biotest: rotid) 1931  H-vitamiin  Paul György  Naha faktori kirjeldamine, hiljem biotiin 1933  L-vitamiin (sh L1-vitamiin ja L2-vitamiin)  Warō Nakahara et al.  Imetamisfaktor (biotest: rotid)  1933  B5-vitamiini ehk pantoteenhappe avastamine ja eraldamine  Roger John Williams pantoteenhappe kui kasvufaktori avastamine ja eraldamine (biotest: Saccharomyces cerevisiae)  1934  Pernitsioosne aneemia George Hoyt Whipple  Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind maksafaktori uurimise ja pernitsioosse aneemia ravimise eest 1934  Pernitsioosne aneemia George Richards Minot  Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind maksafaktori uurimise ja pernitsioosse aneemia ravimise eest 1934  Makrotsütaarne aneemia ja pernitsioosne aneemia William Parry Murphy  Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind maksafaktori uurimise ja pernitsioosse aneemia ravimise eest inimestel 1934  Antihemorraagiline faktor Carl Peter Henrik Dam  Antihemorraagiline faktor, hilisem K-vitamiin (biotest: kanad)  1935  J-vitamiin  Hans Karl August Simon von Euler-Chelpin  Antipneumooniline faktor tsitruseliste viljadest (tänapäeval koliin ehk B4vitamiin)(biotest: merisead) 1936  Grass Juice factor  G.O. Kohler, Conrad Arnold Elvehjem, Edwin Bret Hart  Värskelt niidetud rohu (muru) lisamine katseloomade toidule ja või sellest valmistatud mahl, sisaldab tundmatut faktorit, mis on vajalik normaalseks kasvuks ja paljunemiseks
 (biotest: rotid) 1937  C-vitamiin  Albert Imre Szent-Györgyi  Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind "avastuste ja töö eest vitamiinidega" (C-vitamiini eraldamine ja kristalliseerimine) 1937  C-vitamiini ja suhkrute struktuur  Walter Norman Haworth  Nobeli keemiaauhind "töö eest süsivesikute ja C-vitamiini uurimisel" 1937  A-vitamiin, beetakaroteen, B-vitamiinPaul Karrer  Nobeli keemiaauhind "töö eest karotenoidide, flaviinide, A-vitamiini ja B2-vitamiiniga" seotult 1938  B2-vitamiin ja B6-vitamiin  Richard Kuhn  Nobeli keemiaauhind "töö eest vitamiinide ja karotenoidide vallas" 1938  B2-vitamiin ja B6-vitamiin  Richard Kuhn  Nobeli keemiaauhind "töö eest vitamiinide ja karotenoidide vallas" 1943  K-vitamiin  Carl Peter Henrik Dam  Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind (K-vitamiini avastamine) 1943  K-vitamiin  Edward Adelbert Doisy  Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind K-vitamiini keemilise koostise kirjeldamise eest 1947  T-vitamiin ka toruline  W. Goetsch putukate ja selgroogsete vesilahustuv kasvufaktor 1957  B12-vitamiin  Alexander Robertus Todd  Nobeli keemiaauhind "töö eest nukleosiidide, nukleotiidide ja nukleotiidi koensüümide sünteesimisel" 1957  B12-vitamiin  Dorothy Crowfoot Hodgkin  Nobeli keemiaauhind tähtsate biomolekulide struktuuri kindlaks määramise eest röntgenikiirte meetodil-B12-vitamiin, penitsilliin, insuliin  1957  Q 275 hilisem koensüüm Q üks liikmeist (Q-vitamiini nomenklatuur)  Frederick L. Crane ubikinooni avastamine  1965  B12-vitamiin  Robert Burns Woodward  Nobeli keemiaauhind mitmete molekulide orgaanilise sünteesi eest 1979  PQQ-vitamiin (pyrroloquinoline quinone)  Jaapani teadlased  Kasv ja immuunsus ...  ...  ...  ...

Vitamiinide nomenklatuur

 Ladina tähestiku alusel 

Ladina tähestiku suurtähtedega nomenklatuur seati sisse aastatel 1920–1922, kui vitamiinide keemilist koostist veel ei tuntud.

Mainitud nomenklatuuri aluseks võttes on mitmele vitamiinile antud ka mittesüsteemsed põhinimetused. Rahvusvaheliselt on liigitatud vitamiinide hulka üle 20 vitamiini.

Vitamiinide nomenklatuur
NimetusKeemiline põhinimetusLahustuvusSeos haigusliku seisundigaA-vitamiinretinoididrasvsidekestapõletikuvastaneA1-vitamiinretinoolrasvA2-vitamiindehüdroretinoolrasvAD3-vitamiinretinüülatsetaat kolekaltsiferoolB1-vitamiintiamiinvesi aneuriin, antiberibeeri, antineuriitneB2-vitamiin, ka G-vitamiinriboflaviinvesi antistomatiitne, antiglossiitne, antidermatiitneB2-vitamiini kompleks B3-vitamiin, ka P-vitamiinnikotiinhape, niatsiin, nikotiinamiidvesiantipellagraB4-vitamiinkoliinvesiB5-vitamiinpantoteenhapevesiB6-vitamiinpüridoksiin, püridoksamiinvesiantidermatiitneB7-vitamiin, ka H-vitamiin (Centanni, 1935)biotiinvesi (kokkuleppeliselt)B8-vitamiin, ka biotiinbiotiinvesi (kokkuleppeliselt)B8-vitamiininositool müoinositoolvesiantisklerootilineB9-vitamiin, ka B11-vitamiin ja M-vitamiin, faktor U, faktor R, Bc-vitamiinfolaatvesiantianeemilineB10-vitamiin, ka R-vitamiin ehk pteroüülglutamaathapefoolhape
 vesiantianeemilineB11-vitamiin, ka S-vitamiinfoolhapevesiantianeemilineB12-vitamiinkobalamiinidvesiantianeemilineB12a-vitamiinaquacobalaminB12b-vitamiinhüdroksükobalamiinB12c-vitamiinnitritocobalaminB12d-vitamiinB13-vitamiinoroothapevesiB14-vitamiinfoolhapevesiB15-vitamiinpangaamhapevesiB16-vitamiindimethylglycinevesiB17-vitamiinlaetrilevesiB22-vitamiinkarnitiinvesiBc-vitamiinfolaatvesiantianeemilineBp-vitamiinBT-vitamiinL-karnitiinvesiBx-vitamiin, ka H1-vitamiin ka P-aminobensoehape4-aminobensoehapevesijuuste hallinemise vastaneBw-vitamiin (hilisem biotiin)vesiB-rühma vitamiinidvesiC-vitamiin askorbiinhapeL-askorbaatvesiantiskorbuutneC2-vitamiin, ka J-vitamiinvesiantipneumoonilineD-vitamiinkaltsiferoolidrasvantirahhiitilineD2-vitamiinergokaltsiferoolrasvantirahhiitilineD2-sünteetiline vitamiinviosteroolrasvD3-vitamiinkolekaltsiferoolrasvE-vitamiintokoferoolidrasvantisteriilneE2-vitamiin2,3,5-trimethyl-6-decoprenyl-1,4-benzoquinonerasvF-vitamiinlinoleenhapevesiG-vitamiin, ka B2-vitamiinriboflaviinvesiantistomatiitne, antiglossiitne, antidermatiitneH-vitamiinBiotiinvesiseborröavastaneH1-vitamiin4-aminobensoehapevesijuuste hallinemise vastaneI-vitamiin, ka B7-vitamiin (Centanni, 1935)biotiinvesi (kokkuleppeliselt)J-vitamiinvesiantipneumoonilineK-vitamiinnaftokinoonidrasvantihemorraagilineK1-vitamiinfüllokinoonidrasvK2-vitamiinmenakinoonidrasvK3-vitamiinmenadioolidvesiK4-vitamiinmenadioolidrasvL-vitamiino-aminobenzoic acid, carboxyaniline, 2-aminobenzoic acidL1-vitamiinantraniilhape ka o-aminobenzoic acidL2-vitamiinM-vitamiinvesiN-vitamiin, ka vitamiin PABAlipoehapevesiP-vitamiin (citrin)flavonoididPABA-vitamiin ka Bx-vitamiinp-aminobensoehapevesiP4-vitamiintroxerutinvesiP-P-vitamiinnikotiinhapevesianti-black tongue ja inimeste pellagra (1937)PQQ-vitamiin(2,7,9-tricarboxy-pyrroloquinoline quinone, methoxatin)vesiQ-vitamiinubikinoonidrasvR-vitamiin, ka B10-vitamiin foolhapevesi antianeemilineS-vitamiin, ka B11-vitamiinfoolhapevesiantianeemilineT-vitamiin vesiU-vitamiin S-metüülmetioniinvesihaavandivastaneV-vitamiinNADX-vitamiin (hilisem E-vitamiin) rasvantisteriilne

Märkused
Hiljem on lisatud rasvlahustuvate vitamiinide hulka ka ligi 50 karotenoidi (A-vitamiini eelvitamiini);
 Tänapäeval omavad osad vesilahustuvate vitamiinide rühma liikmed (osad B-rühma vitamiinid, C-vitamiin) rasvlahustuvaid derivaate ning osad rasvlahustuvate vitamiinide rühma liikmed vesilahustuvaid derivaate (osad A-vitamiinid ja K-vitamiinid).

Vitamiinide faktor elusorganismi metaboolsetes protsessides 

Vitamiinide transport ja imendumine

Vitamiinidega seotud laboratoorsete meetodite ja katsetuste baasil loodud in vitro, in vivo jpt loom- ja inimmudelid on aluseks tõenduspõhise meditsiini kaudu organismide vitamiinidega vajaduse ning omastatavuse, defitsiidi ja haiguste kirjeldamisel. 
Vitamiinide imendumine rakkudesse ja neid ümbritsevasse väliskeskkonda toimub mitme protsessi abil: 
 difusioon kontsentratsioonigradiendi järgi 
 osmoos
 valkkandjate ja -kanalite abil (aktiivne ja passiivne transport) 
 endotsütoos
 eksotsütoos

Inimese vitamiiniallikad
Iga isiku geneetilised eripärad ja ka vanus, sugu, toitumine, elustiil jpt teised faktorid mõjutavad suuresti organismi võimekust vitamiine metaboliseerida. 
Inimene saab vitamiine eksogeensetest allikatest, enamasti taimset päritolu toiduga. Mõningaid vitamiine (nt K-vitamiin, biotiin, pantoteenhape, niatsiin) sünteesib inimese seedekulgla mikrofloora. 
Vajadusel suudab inimorganism mõnda vitamiini ka endogeenselt sünteesida (näiteks trüptofaani rohkuse korral sünteesitakse temast niatsiini, naharakkudes toimub ultraviolettkiirguse toimel D-vitamiini süntees). Kui toidus on piisavalt mingi vitamiini eelühendit ehk eelvitamiini, suudab organism seda vitamiini eelvitamiinidest piisavalt sünteesida (näiteks A-vitamiini laadset toimet omavatest taimsetest karotenoididest sünteesitakse A-vitamiini).
 toit annab põhiosa (enamiku vitamiine saab inimene taimsest toidust)
 seedekulgla mikrofloora tegevus.

Rahvusvaheline ühik

RÜ ehk rahvusvaheline ühik on bioloogiliste ja farmakoloogiliste ainete potentsi määramisel kasutatav ühik. 
Mõnede vitamiinide päevakogust väljendatakse puhta kemikaali potentsi kaudu rahvusvaheliste ühikutena ehk IU – international unit.
Enne keemiliselt valmistatud puhaste vitamiinipreparaatide laialdast turustamist peeti vajalikuks ainete potentsi hinnata tarvitamiskogusena, mis oli eelnevalt katseloomade biotestide kasvufaktorite foonil välja töötatud.

Teadaolevalt esimese IU vitamiini potentsikuse biotesti, mis põhines kasvul, töötas välja dr. H. C. Sherman A-vitamiini ja B-vitamiini jaoks. IU kogus Shermani kaudu on teatud kindla vitamiinipreparaadi kogus, mida lisatakse täiesti vitamiinivabale (kindel vitamiin) toidule, mis aga sisaldab adekvaatsetes kogustes kõiki teisi tuntud toitumisfaktoreid. Vitamiinipreparaadi IU koguse lisamise tulemusel tagatakse rottidel, kelle vitamiinivaru (lisatav preparaadi tüüp) eelnevalt ammendatud, 4-nädalase perioodi vältel kaalutõus 3 g/nädala kohta. Nii töötati välja Shermani ühikud A- ja B-vitamiinile.

Paljud paralleelselt kasutatavad ühikusüsteemid põhjustasid segadust ja need otsustati ühte standardisse koondada. Vitamiinistandardi koostamist hakkas koordineerima Rahvaste Liidu Tervise Organisatsiooni (League of Nations Health Organization) Bioloogilise Standardiseerimise Komisjon (Commission on Biological Standardization). 
17.–20. juunil 1931 võeti Londonis toimunud konverentsil vastu ajutised A-, B-, C- ja D-vitamiini soovituslikud standardid (Standards of Reference).

 Vastunäidustused 
Kasvajavastast ravi (sh keemiaravi ja kiiritusravi) saavatel vähihaigetel ei soovitata eri põhjustel mitmeid vitamiine (nt A- ja E- ja C-vitamiini) manustada.

Nimetus
Termin vita-amine on moodustatud ladinakeelsest sõnast vīta ka vītae life + amine, algselt neis sisalduva lämmastiku tõttu.

Vaata ka

Vitamiinilaadsed biomolekulid
Vitaminoloogia
Vitamiinide nomenklatuur
Vitamiinide teooria

 Viited 
{{viited|allikad=
H. Jänes, H. Kahn, H. Roots, "Tervise ABC", Kirjastus Valgus, Tallinn, lk 599, 1970.
H. Jänes, H. Kahn, H. Roots, "Tervise ABC", Kirjastus Valgus, Tallinn 1970, lk 598–599.
Lee Russell McDowell 2000
Brockhaus ABC Der Naturwissenschaft und Technik. Veb F.A. Brockhaus Verlag, Leipzig, 1957, lk 784, nr 455 (150/33/57)
A. McGill 1911
Inimorganismi biomolekulid ja nende meditsiiniliselt olulisemad ülesanded Inimorganismi metabolism, selle häired ja haigused. Mihkel Zilmer, Ello Karelson, Tiiu Vihalemm, Aune Rehema, Kersti Zilmer, peatükk 10, lk 138–171 (118), Biokeemia Instituut, Tartu Ülikool, 2010, ISBN 978-9985-2-1540-1
Jan Koolman, KlausHeinrich Röhm, Taschenatlas der Biochemie, 3. Auflage, Georg Thieme Verlag, 2003, ISBN 3-13-759403-0. Google`i raamat osaline(vaadatud 19.05.2013)
The Merck Veterinary Manual, Vitamin Deficiencies in Poultry,(vaadatud 26.08.2013)
Jason Allen Mayberry, Scurvy and Vitamin C, Food and Drug Law, Class and 3L Paper, 2004, (vaadatud 11.06.2013)
Lynne Goebel, George T.Griffing, Scurvy, eMedicine, Sissekanne veebisaidil emedicine.medscape.com (vaadatud 11.06.2013)
Casimir Funk."Die Vitamine, ihre Bedeutung für die Physiologie und Pathologie: mit besonderer Berücksichtigung der Avitaminosen: (Beriberi, Skorbut, Pellagra, Rachitis), Anhang: Die Wachstumsubstanz und das Krebsproblem",1914, Wiesbaden:J.F.Bergmann, , (vaadatud 7.05.2013, saksa keeles)]
Casimir Funk (1914), lk 4–5.
Kazimierz Funk. THE ETIOLOGY OF THE DEFICIENCY DISEASES.BERI-BERI, POLYNEURITIS IN BIRDS, EPIDEMIC, DROPSY, SCURVY, EXPERIMENTAL SCURVY IN ANIMALS, INFANTILE SCURVY, SHIP BERI-BERI, PELLAGRA, 1912, (03.06.2013) (pdf)
Casimir Funk, "Die Vitamine, ihre Bedeutung für die Physiologie und Pathologie : mit besonderer Berücksichtigung der Avitaminosen: (Beriberi, Skorbut, Pellagra, Rachitis): Anhang: Die Wachstumsubstanz und das Krebsproblem". Wiesbaden: J.F. Bergmann, lk 4, 1914.25.05.2013) (saksakeelne)

Eddy, Walter, H., Gessner G. Hawley. We need vitamins, Reinhold Publishing Corporation, lk 7–18, 1941, 
Eddy, Walter, H., Gessner G. Hawley. We need vitamins, Reinhold Publishing Corporation, lk 8, 1941, 
Eddy, Walter, H., Gessner G. Hawley. We need vitamins, Reinhold Publishing Corporation, lk 11, 1941, 
David A. Bender, http://uqu.edu.sa/files2/tiny_mce/plugins/filemanager/files/4300301/Nutritional%20Biochem%20Vitamins%20bender%202003.pdfNutritional Biochemistry of the Vitamins, 2nd ed, 2003, ISBN 978-0-511-06365-7 eBook (NetLibrary)(vaadatud 29.08.2013)
Brockhaus ABC Der Naturwissenschaft und Technik. Veb F.A. Brockhaus Verlag, Leipzig, 1957, lk 784, Nr 455 (150/33/57).
http://www.chemgapedia.de/vsengine/tra/vsc/de/ch/4/cm/chemmed.tra/Vlu/vsc/de/ch/4/cm/vitamine.vlu/Page/vsc/de/ch/4/cm/vitamine/index.vscml.html
Subcommittee on Vitamin Tolerance. Vitamin Tolerance of Animals. Subcommitte on Vitamin Tolerance Committee on animal Nutrition Board on Agriculture National Research Council. National Academy Press, Waschington D.C., 1987, ISBN 0-309-03728-X. 21.05.2013)
Jan Koolman, Klaus Heinrich Röhm, Taschenatlas der Biochemie, 3. Auflage, Georg Thieme Verlag, 2003, ISBN 3-13-759403-0. 19.05.2013)
Gerald F. Combs, Jr.,2012.
S.S. Bhojwani, M.K. Razdan, Plant Tissue Culture: Theory and Practice, Revised Edition, lk 45–46, 1996, ISBN 0-444-81623-2.10.05.2013)
Guy Drouin, Jean-Rémi Godin, and Benoît Pagé, The Genetics of Vitamin C Loss in Vertebrates, Current Genomics, 2011, Vol. 12, No. 5 I, 25.06.2013)
Ying Zhong Tang, Florian Koch,Christopher J. Gobler, Most harmful algal bloom species are vitamin B1 and B12 auxotrophs,Published online November 10, 2010, doi: 10.1073/pnas.1009566107 , PNAS November 30, 2010 vol. 107 no. 48 20756-20761, 25.06.2013)
Martin T. Croft, Martin J. Warren, and Alison G. Smith, Algae Need Their Vitamins, Eukaryot Cell. 2006 August; 5(8): 1175–1183., doi: 10.1128/EC.00097-06, PMCID: PMC1539151(vaadatud 5.09.2013)
Kenneth Todar, Nutrition and Growth of Bacteria.,Todar's Online Textbook of Bacteriology,Sissekanne veebisaidil www.textbookofbacteriology.net 
Da-Wen Sun, Handbook of Food Safety Engineering, Wiley-Blackwell; 1 ed, 2011, ISBN 978-1444333343.14.06.2013)
E.E.Snell, W.H.Peterson, Growth Factors for Bacteria, X. Additional Factors Required by Certain Lactic Acid Bacteria, J Bacteriol, 1940, March; 39(3): 273–285.PMCID: PMC374571, 
C. RUSSELL,R. R. BHANDARI, T. K. WALKER, Vitamin requirements of thirty -four Lactic Acid Bacteria associated with Brewery Products, 1953, College of Technology, University of Munchester, 14.06.2013) (pdf)
General Bacteriology(vaadatud 7.09.2013)
Paola Branduardi, Tiziana Fossati, Michael Sauer, Roberto Pagani, Diethard Mattanovich, Danilo Porro, Biosynthesis of Vitamin C by Yeast Leads to Increased Stress Resistance, 2007,14.06.2013)
Matthew J. Colloff,Dust Mites, CSIRO, lk 5,69, 2009, ISBN 978-90-481-2223-3.14.06.2013)
Yoshinori Tanada, Harry K. Kaya, Insect Pathology, lk 64,1993, Academic Press, ISBN 0-12-68355-2,21.06.2013)
Reginald Frederick Chapman, The Insects: Structure and Function, 4th ed, lk 78, 1998, Cambridge University Press, ISBN 0 521 578906,21.06.2013)
M. Prakash, Insect Ecology, Encyclopedia of entomology- 5, lk 133, 2008, Discovery Publishing House, 21.06.2013)
Vincent H. Resh, Ring T. Cardé, Encyclopedia of Insects, lk 716, 2009, Elsevier, ISBN 978-0-12-374144-8, 21.06.2013)
F. Gowland Hopkins, 1912
Institute of Medicine, DRI, 2000
Nikolai Lunin, Ueber die Bedeutung der anorganischen Salze für die Ernährung des Thieres. Zeitschrift für Physiologische Chemie 5: 31–39,lk 37, 1881, 31.07.2013) (saksa keeles)
Kazimierz Funk, "Die Vitamine, ihre Bedeutung für die Physiologie und Pathologie : mit besonderer Berücksichtigung der Avitaminosen: (Beriberi, Skorbut, Pellagra, Rachitis): Anhang: Die Wachstumsubstanz und das Krebsproblem". Wiesbaden: J.F. Bergmann, (1914). 25.05.2013) (saksa keeles)
Kazimierz Funk, Die Vitamine, ihre Bedeutung für die Physiologie und Pathologie : mit besonderer Berücksichtigung der Avitaminosen: (Beriberi, Skorbut, Pellagra, Rachitis): Anhang: Die Wachstumsubstanz und das Krebsproblem. Wiesbaden: J.F. Bergmann, (1914). 25.05.2013) 
Kazimierz Funk, "Die Vitamine, ihre Bedeutung für die Physiologie und Pathologie : mit besonderer Berücksichtigung der Avitaminosen: (Beriberi, Skorbut, Pellagra, Rachitis): Anhang: Die Wachstumsubstanz und das Krebsproblem", lk 19, 1914
Funk, Die Vitamine, ihre Bedeutung für die Physiologie und Pathologie : mit besonderer Berücksichtigung der Avitaminosen: (Beriberi, Skorbut, Pellagra, Rachitis): Anhang: Die Wachstumsubstanz und das Krebsproblem, lk 10,27–28, 1914
Elmer Verner McCOLLUM, THE SUPPLEMENTARY DIETARY RELATIONSHIPS AMONG OUR NATURAL FOODSTUFFS, The Journal of the American Medical Association Published Under the Auspices of the Board of Trustees, VOL. LXVIII, No. 19. Chicago, 1917, 13.05.2013)
Walter Hollis Eddy.The vitamine manual; a presentation of essential data about the new food factors, Baltimore, Williams & Wilkins Company, lk 8, 1921, Chap 1. How Vitamines Were Discovered,7.05.2013)
Elmer Verner McCollum, THE SUPPLEMENTARY DIETARY RELATIONSHIPS AMONG OUR NATURAL FOODSTUFFS, The Journal of the American Medical Association Published Under the Auspices of the Board of Trustees, VOL. LXVIII, No. 19. Chicago, 1917, 13.05.2013) (pdf)
Funk, lk 11,19,28 , 1914
Walter Hollis Eddy.The vitamine manual; a presentation of essential data about the new food factors, Baltimore, Williams & Wilkins Company, lk 8, 1921, Chap 1. "How Vitamines Were Discovered",7.05.2013)
Elmer Verner McCollum A Biographical Memoir, Harry G.Day, National Academy of Sciences,(vaadatud 18.08.2013)
Walter Hollis Eddy.The vitamine manual; a presentation of essential data about the new food factors, Baltimore, Williams & Wilkins Company, lk 16, 1921, Chap 1. How Vitamines Were Discovered,7.05.2013)
Walter Hollis Eddy.The vitamine manual; a presentation of essential data about the new food factors, Baltimore, Williams & Wilkins Company, lk 18, 1921, Chap 1. How Vitamines Were Discovered,7.05.2013)
Walter Hollis Eddy.The vitamine manual; a presentation of essential data about the new food factors, Baltimore, Williams & Wilkins Company, 1921, Chap 1., lk 13, "How Vitamines Were Discovered", 7.05.2013)
Ragnar Berg, tõlkijad Cedar ja Eden Paul, New York: A.A. Knopf, lk 21, 1923,Vitamins; a critical survey of the theory of accessory food factors
Walter Hollis Eddy.The vitamine manual; a presentation of essential data about the new food factors, Baltimore, Williams & Wilkins Company, 1921, Chap 1., lk 9–10, How Vitamines Were Discovered, 7.05.2013)
Th. Dietrich, Jahresbericht über die Fortschritte auf dem Gesamtgebiete des Agrikultur-Chemie, Dritte Folge, XVI, 1913, Verlagsbuchhnadlung Paul Parey, 1914, 26.04.2013)
Funk, lk 34, 1914
Funk, lk 34,38, 1914
Walter Hollis Eddy, lk 9, 1921
Funk, lk 80, 1914
Casimir Funk, Die Vitamine, ihre Bedeutung für die Physiologie und Pathologie : mit besonderer Berücksichtigung der Avitaminosen: (Beriberi, Skorbut, Pellagra, Rachitis): Anhang: Die Wachstumsubstanz und das Krebsproblem. Wiesbaden: J.F. Bergmann,lk 35–36, 1914,25.05.2013) 
Eddy, Walter, H., Gessner G. Hawley. We need vitamins, Reinhold Publishing Corporation, lk 9–10, 1941,
Jack Cecil Drummond, The Nomenclature of the so-called Accessory Food Factors (Vitamins), Biochem J. 1920 October; 14(5): 660., PMCID: PMC1258930, 4.08.2013)
Kazimierz Funk, Die Vitamine, ihre Bedeutung für die Physiologie und Pathologie : mit besonderer Berücksichtigung der Avitaminosen: (Beriberi, Skorbut, Pellagra, Rachitis): Anhang: Die Wachstumsubstanz und das Krebsproblem, Wiesbaden: J.F. Bergmann, (1914).(vaadatud 25.05.2013) (saksa keeles)
Jess G. Thoene, Small Molecule Therapy for Genetic Disease, Cambridge University Press, lk 64, 2010,(vaadatud 30.08.2013)
Ragnar Berg, tõlkijad Cedar ja Eden Paul, Vitamins; a critical survey of the theory of accessory food factors, New York: A.A. Knopf, lk 21, 1923vaadatud (26.08.2013) (pdf)
Gerald Litwack, Vitamin A, Vitamines and Hormones, lk 290, Vol 75, Elsevier, ISBN 978-0-12-709875-3, (vaadatud 14.07.2013)
Mark J. Ranek, BS, Steven W. Cotten, Monte S. Willis, Albert Szent-Györgyi, MD, PhD, Discoverer of Vitamin C and a Pioneer of Cellular Respiration, Muscle Physiology, and Cancer Development, doi:10.1309/LMM23KS8NKQMHEHE(2011) LabMedicine, 42, 694–698.23.06.2013)
Arthur Kornberg, For the Love of Enzymes: The Odyssey of a Biochemist, lk 12, 1989, Harvard University, ISBN 0-674-30776-3 20.06.2013)
Paul György, Perspectives in nutrition, The American Journal of Clinical Nutrition 24: OCTOBER 1971, pp. 1250–1256. Printed in U.S.A., Developments leading to the metabolic role of vitamin B6,
Eddy, Walter, H., Gessner G. Hawley. We need vitamins, Reinhold Publishing Corporation, lk 58, 1941, 
Eddy, Walter, H., Gessner G. Hawley. We need vitamins, Reinhold Publishing Corporation, lk 59, 1941, 
G. O. KOHLER, C. A. ELVEHJEM AND E. B. HART, THE RELATION OF THE 'GRASS JUICE FACTOR' TO GUINEA PIG NUTRITION, Department of Agricultural Chemistry, University of Wisconsin, Madison,1937,

Steve Meyerowitz, Wheatgrass Nature's Finest Medicine: The Complete Guide to Using Grass Foods &Juices to help your health. Sproutman Publications, 7th ed, lk 62, 2006, ISBN 978-1-878736-98-7, 15.06.2013)
"Paul Karrer – Biographical". Nobelprize.org. Nobel Media AB 2013. Web. 27 Aug 2013.
Kumar Krishna, Frances M. Weesner,"Biology of Termites", Academic Press, lk 414, 1969, London, Card nr 68-26643, u(vaadatud 28.07.2013)
Frederick L. Crane, "Discovery of ubiquinone (coenzyme Q) and an overview of function", Mitochondrion 7S (2007) S2-S7,(vaadatud 15.06.2013)
Gallop et al. 1993
Earl Mindell et al. 2011
Iriarte et al. 2000
Soraya de Chadarevian et al. 2005
Waro NAKAHARA ja Furnito INUKAI,Studies on Dietary Requirements for Lactation.II.-Presence of Lactation Promoting Substance in Liver, Reprinted from Sci. Pap. I. P. C. R., Vol. 22, pp. 33–38, lk 135, 1934, 28.07.2013)
Eddy, Walter, H., Gessner G. Hawley. We need vitamins, Reinhold Publishing Corporation, lk 59, 1941,(vaadatud 28.08.2013)
B-vitamins for Dairy Cows(vaadatud 30.08.2013) (pdf)
E. Lester Smith, K. H. Fantes, S. Ball, J. G. Waller, W. B. Emery, W. K. Anslow, A. D. Walker, B12 vitamins (cobalamins). 1. Vitamins B12c and B12d, Biochem J. 1952 November; 52(3): 389–395. PMCID: PMC1198009,(vaadatud 23.06.2013)
E. Lester Smith, K. H. Fantes, S. Ball, J. G. Waller, W. B. Emery, W. K. Anslow, A. D. Walker, B12 vitamins (cobalamins). 1. Vitamins B12c and B12d, Biochem J. 1952 November; 52(3): 389–395.PMCID: PMC1198009,(vaadatud 23.06.2013)
Gerald F. Combs, Jr..The Vitamins. Fundamental aspects in Nutrition and Health., lk 26, 2012, Elsevier, Oxford, ISBN 978-0-12-381980-2.Google`i raamatu osaline(vaadatud 20.06.2013)
Arthur Kornberg, For the Love of Enzymes: The Odyssey of a Biochemist, lk 18, 1989, Harvard University, ISBN 0-674-30776-3 20.06.2013)
William Henry Sebrell, Robert Samuel Harris, The vitamins: chemistry, physiology, pathology., Vol III, Academic Press, INC. Publischers, New York, lk 2, 1954,(vaadatud 31.08.2013)
Lee Russell McDowell, [http://books.google.ee/books?id=UR9MnQ806LsC&pg=PA446&dq=isomers+of+biotin&hl=et&sa=X&ei=C18gUrCsD8iRhQekqoAw&redir_esc=y#v=onepage&q=isomers%20of%20biotin&f=false Vitamins in Animal and Human Nutrition], 2nd, lk 446, 2000, Iowa State University Press / Ames(vaadatud 30.08.2013)
Sissekanne veebisaidil http://medical-dictionary.thefreedictionary.com
Sissekanne veebisaidil http://www.thefreedictionary.com
12.05.2013)
Waro Nakahara ja Furnito Inukai,Studies on Dietary Requirements for Lactation.II.-Presence of Lactation Promoting Substance in Liver, Reprinted from Sci. Pap. I. P. C. R., Vol. 22, pp. 33–38, lk 135, 1934,[https://www.jstage.jst.go.jp/article/bbb1924/10/7-9/10_7-9_129/_pdf(vaadatud 28.07.2013)
Ian K. M. Morton et al. 1999
William C. Langston, William J. Darby, Carroll F. Shukers, Paul L. Day, NUTRITIONAL CYTOPENIA (VITAMIN M DEFICIENCY) IN THE MONKEY. J Exp Med. 1938 October 31; 68(6): 923–940, PMCID: PMC2133713, http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2133713/
Gerald F. Combs, Jr..The Vitamins. Fundamental aspects in Nutrition and Health., lk 26, 2012, Elsevier, Oxford, ISBN 978-0-12-381980-2.20.06.2013)
Eddy, Walter, H., Gessner G. Hawley. We need vitamins, Reinhold Publishing Corporation, lk 87, 1941,(vaadatud 28.08.2013)

Eddy, Walter, H., Gessner G. Hawley,We need vitamins, Reinhold Publishing Corporation, lk 46, 1941,(vaadatud 28.08.2013)
DAILYHEALTHMAGAZINE(vaadatud 5.09.2013)
Herbert McLean Evans, Katharine Scott Bishop, On the Existence of a Hitherto Unrecognized Dietary Factor Essential for Reproduction, (December 8, 1922) is an article from Science, Volume 56. 14.07.2013)
David A. Bender, Nutritional Biochemistry of the Vitamins, 2nd ed, Cambridge University Press, lk 2, 2003, ISBN 9780521803885 27.08.2013) (pdf)
Norman 1979
<ref name="bKd8X">Walter, H. Eddy, Gessner G. Hawley, We need vitamins], Reinhold Publishing Corporation, lk 13, 1941(vaadatud 11.09.2013)</ref>
<ref name="e0Uik">[http://books.google.ee/books?id=H6keAQAAIAAJ&pg=RA3-PA12&dq=International+Units+defined+by+a+Committee+of+the+League+of+Nations&hl=et&sa=X&ei=a5UwUsGQCcmE4ASXyoGoBQ&redir_esc=y#v=onepage&q=International%20Units%20defined%20by%20a%20Committee%20of%20the%20League%20of%20Nations&f=false Miscellaneous Publication], Issues 270–277, lk 12, 1937, United States Department of Agriculture(vaadatud 11.09.2013)</ref>
Novaator, Vähihaiged tarbivad nende tervisele ülimalt ohtlikku noni-mahla, 8.07.2010, (vaadatud 21.07.2014)
azeta.ee, [https://www.azeta.ee/napunaiteid-ja-artikleid/hea-enesetunne-iga-paev/organismi-tugevdamine-ja-haiguste-ennetamine/miks-on-vajalik-tarbida-piisavas-koguses-d-vitamiini Miks on vajalik tarbida piisavas koguses D-vitamiini?
}}

Kasutatud publikatsioonid 
Nikolai Lunin, Über die Bedeutung der anorganischen salze für die ernährung des Thieres. Zeitschrift für Physiologische Chemie 5, 31–39, 1880, 13.05.2013)
Kazimierz Funk, Die Vitamine, ihre Bedeutung für die Physiologie und Pathologie : mit besonderer Berücksichtigung der Avitaminosen: (Beriberi, Skorbut, Pellagra, Rachitis): Anhang: Die Wachstumsubstanz und das Krebsproblem. Wiesbaden: J.F. Bergmann, (1914). 25.05.2013) (saksakeelne)
Elmer Verner McCollum, THE SUPPLEMENTARY DIETARY RELATIONSHIPS AMONG OUR NATURAL FOODSTUFFS, The Journal of the American Medical Association Published Under the Auspices of the Board of Trustees, VOL. LXVIII, No. 19. Chicago, 1917, 13.05.2013) (PDF)
Elmer Verner McCollum. The Newer Knowledge Of Nutrition. The use of Food for the preservation of Vitality and Health, 1918, The MacMillan Company,(vaadatud 14.05.2013 (PDF)
Walter Hollis Eddy.The vitamine manual; a presentation of essential data about the new food factors, Baltimore, Williams & Wilkins Company, 1921, Chap 1. How Vitamines Were Discovered,7.05.2013)
1929. Viosterol(vaadatud 12.05.2013) (PDF)
Brockhaus ABC Der Naturwissenschaft und Technik. Veb F.A. Brockhaus Verlag, Leipzig, 1957, lk 347, Nr 455 (150/33/57).
Judith P. Swazey ja Karen Reeds,[http://www.baruch.cuny.edu/library/alumni/online_exhibits/digital/2001/swazey_reeds_1978/chap_03.htm TODAY'S MEDICINE, TOMORROW'S SCIENCE ESSAYS ON PATHS OF DISCOVERY IN THE BIOMEDICAL SCIENCES(vaadatud 9.09.2013) (1978) 
Subcommittee on Vitamin Tolerance. Vitamin Tolerance of Animals. Subcommitte on Vitamin Tolerance Committee on animal Nutrition Board on Agriculture National Research Council. National academy Press, Waschington D.C., 1987, ISBN 0-309-03728-X. 21.05.2013)
Gallop,PM, Paz,MA, Flückiger,R, Henson, E.,Is the antioxidant, anti-inflammatory putative new vitamin, PQQ, involved with nitric oxide in bone metabolism?. Connect Tissue Res. 1993, 29(2):153-61.Osaline(vaadatud 12.05.2013)
The Landolt-Börnstein Substance Property Index. Springer materials,12.05.2013)
Lee Russell McDowell,Vitamins in Animal and Human Nutrition., 2nd ed, Iowa State University Press, 2000, ISBN 0-8138-2630-6, 4.05.2013) (PDF)
Berg, JM, Tymoczko, JL., Stryer,L.,Biochemistry, W H Freeman, New York, 5th edition, 2002; Section 8.6. Vitamins Are Often Precursors to Coenzymes., Osaline(vaadatud 16.04.2013)
David A. Bender, "Nutritional Biochemistry of the Vitamins", 2nd ed, Cambridge University Press, 2003, ISBN 9780521803885, 29.05.2013) (PDF)
Carpenter, K.J., The Nobel Prize and the Discovery of Vitamins., 2004, Nobelprize.org.,11.04.2013)
Valerie Gertrud Senger.Wissenschaftliche Bewertung des Einsatzes von Vitaminen und ausgewählten Antioxidanzien in der Ernährung von Katzen, Hunden und Pferden:Anspruch und Wirklichkeit, Inaugural-Dissertation zur Erlangung der tiermedizinischen Doktorwürde der Tierärztlichen Fakultät der Ludwig-Maximilians-Universität München, 2004. 27.05.2013) (saksa keeles)
Allen, L., Prentice, A., Harris, E.D., Encyclopedia of Human Nutrition., Elsevier, Oxford, 2 ed, 2005; chapter: COFACTORS,Organic, ISBN 0-12-150110-8 Osaline(vaadatud 21.04.2013)
Soraya de Chadarevian,Harmke Kamminga.Molecularizing Biology and Medicine: New Practices and Alliances, 1920s to 1970s.Ch 3:Vitamins and the Dynamics of Moleculirazation: Biochemistry, Policy and Industry in Britain 1914–1939, pg 79–98, 2005, Harwood Academics Publischers, ISBN 90-5702-293-1, Google`i raamat osaline(vaadatud 5.05.2013)
Meyers, R.A., Encyclopedia of Physical Science and Technology., Elsevier Science, Oxford, 3 ed, 2010; chapter Vitamins and Coenzymes, pages 509–528, ISBN 978-0-12-227410-7.Osaline(vaadatud 16.04.2013)
Inimorganismi biomolekulid ja nende meditsiiniliselt olulisemad ülesanded Inimorganismi metabolism, selle häired ja haigused,Mihkel Zilmer, Ello Karelson,Tiiu Vihalemm, Aune Rehema, Kersti Zilmer, Biokeemia Instituut, Tartu Ülikool 2010, ISBN 978-9985-2-1540-1.
Nathan Bushue, Yu-Jui Ywonne Wan.Retinoid Pathway and Cancer Therapeutics., Adv Drug Deliv Rev., 2010, October ; 62(13): 1285–1298., doi: 10.1016/j.addr.2010.07.003, PMCID: PMC2991380, NIHMSID: NIHMS229611, 4.05.2013)
Earl Mindell, Hester Mundis. Earl Mindell's New Vitamin Bible, Grand Central Life & Style; Rev Upd edition, 2011, ISBN 0446614092. Kindle'i raamat (vaadatud 12.05.2013)