Renessanss

Renessanss (prantsuse sõnast renaissance 'taassünd') oli kõrgkeskajale järgnenud, 14. sajandi algusest 17. sajandi alguseni väldanud ajastu ja sellele omane kunstistiil Euroopa kultuuriloos.

Renessanss sai alguse hiliskeskaegse Itaalia põhjaosast ning levis sealt paari sajandi jooksul üle kogu Euroopa. Kuigi paberi kättesaadavus ja trükikunsti leiutamine kiirendasid ideede levikut, ei olnud muutused kõikjal samasugused. Kujutavas kunstis ja kirjanduses oli renessansskultuuris esil peamiselt Itaalia, muusikas aga Madalmaad.

Renessansiajastul hakati uuesti uurima vahepeal unustusse jäänud antiikaja kunsti, kirjandust, filosoofiat ja igapäevaelu. Renessansikultuur tajus end antiikkultuuri taassünnina, mis ei tähenda siiski, et renessansiaja inimmõtte areng piirdunuks ainult vana meeldetuletamisega. Antiikaja ja renessansi vahele jäänud ajastut hakati (tagantjärele) nimetama keskajaks.

Ajastut iseloomustas eemaldumine religioonikesksetelt väärtustelt inimesekeskse maailmapildi suunas. Iseloomulikuks sai arutlemine ilu üle ja selle poole püüdlemine. Varem olid kunsti headuse kriteeriumid lähtunud sellest, mis on õige, ning see õigsus oli inimesest kõrgemal. Nüüd hakati taotlema elamuste pakkumist inimese meeltele.

Tuntuimateks renessansi suurkujudeks peetakse Leonardo da Vincit ja Michelangelot.

Renessansil on pikk uurimislugu ning on isegi vaieldud selle termini enda kasulikkuse või sobivuse üle.Brotton, J., The Renaissance: A Very Short Introduction, OUP, 2006 ISBN 0-19-280163-5. On küsitud, kas renessanss oli tõesti keskajaga võrreldes edasiminek või oli see ainult pessimismi ja antiikaja nostalgia ajastu.Huizanga, Johan, The Waning of the Middle Ages (1919) On ka arvatud, et renessanssi ei peaks keskajast lahutama, sest need on ühes loogilises seoses ja järgnevuses.Starn, Randolph (1998). "Renaissance Redux". The American Historical Review 103 (1): 122–124

 Nimetus 
Esimest korda kasutas sõna "renessanss" (itaalia keeles Rinascimento, sõnast rinascere 'uuesti sündima') Itaalia kunstnik Giorgio Vasari (1511–1574) oma entsüklopeedilises raamatus "Le Vite de' più eccellenti pittori, scultori, e architettori" (1550). Ta seostas renessansi algust maalikunstnike Cimabue (1240–1301) ja Giottoga (1267–1337). Prantsuskeelset sõna renaissance kasutas ja defineeris selle ajastu tähenduses esimesena prantsuse ajaloolane Jules Michelet 1855. aastal teoses "Histoire de France".Murray, P. and Murray, L. (1963) The Art of the Renaissance. London: Thames & Hudson (World of Art), p. 9. ISBN 978-0-500-20008-7 Sama sõna on kasutatud ka teiste ajalooliste ja kultuuriliste liikumiste ja ajajärkude kohta, näiteks karolingide renessanss.

 Perioodid 
 13. ja 14. sajand – eelrenessanss (14. sajand Itaalias trecento)
 15. sajand – vararenessanss (Itaalias quattrocento)
 16. sajand – kõrgrenessanss (Itaalias cinquecento)

 Eelrenessanss 
Renessansi sünnikohaks peetakse valdavalt Itaaliat, kuigi seda on ka vaidlustatud. Perioodi kultuuri iseloomustanud ideed on pärit 13. sajandi lõpu Firenzest, eelkõige Dante Alighieri ja Francesco Petrarca tekstidest.

Roomakatoliku kirik elas läbi kriisi, mille järel lakkas kirik olemast inimese maailmapildi kese. Toimus ilmalikustumine. Kirjanduses ja kunstis ilmus jumala kõrvale maine element ning religioosseid teemasid hakati kujutama maises võtmes. Kirikuarhitektuur muutus inimesekesksemaks.

Põhja-Itaalia kiirelt arenevates linnades tekkis ideaal vabast haritud inimesest ja humanistlik mõtlemine, mis on renessanslikus maailmavaates keskne. See on veendumus, et suurim väärtus on isiksuse vaba areng. Inimest ei hinnatud enam niivõrd päritolu kui isikuomaduste järgi. Ideaaliks sai üksikisik, kes teostab end iseseisvalt.

 Vararenessanss 
Kirjanduses ja kujutavas kunstis andis tooni Itaalia. Renessanssmuusika raskuspunkt paiknes aga Madalmaades.

 Kõrgrenessanss 

pisi|Michelangelo "Taavet", üks renessansiajastu tuntumaid skulptuure
Perioodi algus jääb 1490. aastatesse, kui valmis Leonardo da Vinci "Püha õhtusöömaaeg" ning suri Lorenzo de' Medici. Juhtroll liikus Firenzest Roomasse. Kõrgrenessansi lõpuks arvatakse 1527. aastat, kui Saksa palgasõdurid rüüstasid Rooma. Sellele järgnes manerism.

Kõrgrenessansi termin võeti kasutusele 19. sajandi alguses Saksamaal. Seda on kritiseeritud üksikute meistrite töödele liigse keskendumise ning ajaloolise konteksti vähese jälgimise pärast.

 Valdkonnad 
 Arhitektuur 

 Kujutav kunst 
Kujutavas kunstis sai renessanss alguse Itaaliast, teistesse maadesse jõudis see kunstistiil hilinemisega. Keskaegsest mõtteviisist mõjutatud ühiskond enamasti ei olnud valmis seda kiiresti vastu võtma, kuid ühe erandina peetakse tänapäeval näiteks ka juba 15. sajandi Madalmaade arhitektuuri, skulptuuri ja maalikunsti suures osas vararenessanssi kuuluvaks, sest see lähtub varasemaga võrreldes hoopis teistsugusest elu- ja kunstitunnetusest.Anu Allikvee. Stiilikirjeldused õpetajatele. Näituse Mikkel 10 materjalid. Eesti Kunstimuuseum 2007.

Itaalia renessanssi üheks aluseks on uus tase antiik-kultuuri tundmaõppimisel. Kuigi renessanss on sisuliselt mäss vananenud normide vastu, armastas ta ometi üle kõige reegleid. Neid otsiti ja leiti loodusest, kuid ka antiiksetest kunstiteostest, eelkõige arhitektuurist. Avastati kolm põhilist antiikset ehituskeemi (dooria, joonia, korintose) ning nendele iseloomulikud detailid, mis said renessanssarhitektuuri põhialuseks, kuid mitte otseseks jäljendusobjektiks. Enam kui antiigi väliseid vorme võeti eeskujuks selle vaimsust ja iluideaale – tasakaalu, harmooniat, terviklikkuse taotlust, suurejoonelisust ja monumentaalsust, mis ei mineta inimlikke mastaape.

Renessansskunsti teiseks aluseks on perspektiivi avastamine joonistamises. See võimaldas kolmemõõtmelist ruumi usutavalt tasapinnakujutada, mis vastas ajastu objektiivsuse taotlusele ja mõistuspärasusele, kuid samas väljendas ka rõõmu uuest ajast, mil osatakse seda, milleni eelkäijad ei küündinud. Kuna perspektiivi kasutamine joonistuses nõudis reeglite arvestamist, tekitas see tunde nii korrast ja täiuslikkusest, kui ka mõistuse ülemvõimust.

Kunstis arendati välja lineaarperspektiiv ja teised tehnikad, mis rõhutavad kujutuse tõepära.

 Muusika 

 Teadus 
Teadus hakkas eelkõige tuginema vaatlustele ja katsetele. Teadusele ja haridusele andis täiesti uued võimalused trükikunsti leiutamine 15. sajandi keskel.

 Renessansi suurkujusid 
 Giovanni Boccaccio (1313–1375)
 Alessandro Botticelli (1444–1510)
 Dante Alighieri (1265–1321)
 Leonardo da Vinci (1452–1519)
 Filippo Brunelleschi (1377–1446)
 Albrecht Dürer (1471–1528)
 Michelangelo (1475–1564)
 Raffael (Raffaello Santi; 1483–1520)
 Niccolò Machiavelli (1469–1527)
 William Shakespeare (1564–1616)
 Josquin Desprez (u 1440–1521)
 Giovanni Pierluigi da Palestrina (1525 või 1526–1594)
 Mikołaj Kopernik (1473–1543)
 Andreas Vesalius (1514–1564)

 Vaata ka 

 Renessanssarhitektuur
 Trecento – 14. sajand Itaalia kultuuriloos
 Quattrocento – 15. sajand Itaalia kultuuriloos
 Cinquecento – 16. sajand Itaalia kultuuriloos
 Seicento'' – 17. sajand Itaalia kultuuriloos
 Itaalia renessanss – algas 14. sajandi lõpul
 Ungari renessanss
 Karolingide renessanss
 Renessansiaja humanistide loend
 Uusrenessanss

 Viited 

 Välislingid 

 Peeter Treiberg, Mõningaid jooni renaissance’i olemusest ja mõistest., Ajalooline Ajakiri nr 4/1926


Kategooria:Euroopa varauusaeg