Ivan Turgenev

Ivan Sergejevitš Turgenev (vene Иван Сергеевич Тургенев; 9. november (28. oktoober vkj) 1818 Orjol – 3. september (22. august vkj) 1883 Bougival, Prantsusmaa) oli vene kirjanik. 

Elukäik
Ivan Turgenevi isa Sergei Turgenev oli sõjaväelane, raskejalaväe polkovnik, ema Varvara Lutovinova oli pärit rikkast aadlisuguvõsast. Esimesed üheksa eluaastat veetis Turgenev Spasskoe-Lutovinovo mõisas, mis asus 10 kilomeetri kaugusel Mtsenski linnast Orjoli kubermangus. 1827. aastal kolis perekond Moskvasse, et võimaldada lastele parem haridus. Turgenevi ema oli prantsuse kultuuri austaja, kodus räägiti prantsuse keeles, isegi palveid loeti prantsuse keeles.http://turgenev-lit.ru/turgenev/bio/zajcev-zhizn-turgeneva/kolybel.htm

Pärast õpinguid pansionaadis astus Turgenev 15-aastaselt Moskva Ülikooli, kus õppis filoloogiat. Aasta pärast kolis pere Peterburi ja Turgenev astus Peterburi Ülikooli. 1838. aastal sõitis ta Saksamaale Berliini, kus tal tärkas sügavam huvi antiikkirjanduse, ladina ja vanakreeka keele vastu.

1841. aastal naasis Turgenev kodumaale. Järgmisel aastal saatis ta Moskva Ülikoolile palvekirja, milles palus luba teha filosoofia magistrikraadi eksam. Tollal sai alguse ka Turgenevi kirjanduslooming. Esimesed trükki jõudnud teosed olid 1846. aastal ilmunud jutustused "Bretter" ja "Kolm portreed".

1852. aastal ilmusid Turgenevi lühijutud kogumikus "Küti kirjad". Pärast seda kirjutas Turgenev romaanid "Rudin", "Aadlipesa", "Isad ja pojad" ja "Eelõhtul", mis kõik said populaarseks.

Alates 1862. aastast elas Turgenev välismaal, peamiselt Baden-Badenis ja Pariisis. Seal valmis ka tema menukaim romaan "Uudismaa".

Turgenev suri 1883. aastal Pariisi lähistel Bougivalis. Tema põrm toimetati kirjaniku soovi järgi Peterburi ja ta on maetud Volkovka õigeusu kalmistule.

Teosed
 Romaanid 
 "Rudin" ("Рудин", 1856; eesti keeles 1939, 1950, 1960, tõlkija F. Kõlli)
 "Aadlipesa" ("Дворянское гнездо", 1859; eesti keeles 1954, tõlkija F. Kõlli)
 "Eelõhtul" ("Накануне", 1860)
 "Isad ja pojad" ("Отцы и дети", 1862)
 "Suits" ("Дым", 1867; eesti keeles 1995, tõlkija Hans Luik)
 "Uudismaa" ("Новь", 1877)

 Jutustused 

 "Жид" (1846)
 "Бретёр" (1847)
 "Петушков" (1848)
 "Дневник лишнего человека" (1849)
 "Mumuu" ("Муму", 1852)
 "Küti kirjad" ("Записки охотника", 1852)

"Kolm portreed"
"Kolm kohtamist"
"Sissesõiduhoov"
"Vaikne nurgake"
"Asja"
"Esimene armastus"
"Stepi kuningas Lear"
"Laul võidutsevast armastusest"

Näidendid
 1956 "Kuu aega maal"

Turgenevi looming Eesti teatris
"Isad ja pojad" (Tallinna Linnateater; lavastaja Adolf Šapiro, esietendus 20. märtsil 2002)
"Kuu aega maal" (Eesti Draamateater; lavastaja Mihhail Mokejev, esietendus 5. novembril 2006)

Asteroid
Tema järgi on nime saanud asteroid 3323 Turgenev.

 Kirjandus 
 Valmar Adams, "Turgenev eesti keeles" – Looming 1957, nr 6, lk 925–929 
 Valmar Adams, "Armastus Turgenevi jutustustes" – Looming 1968, nr 11, lk 1741–45 ja V. Adamsi raamatus "Vene kirjandus, mu arm", Eesti Raamat, Tallinn 1977, lk 226–233
 Albert Trummal, "G. Flaubert'i sõber ja kriitik" (Ivan Turgenev) – Edasi 17.11.1968 
 Jüri Šumakov ja Ann Malts, "Ivan Turgenev ja Eesti" – Sirp ja Vasar 2. september 1983
 Ilmar Rootsi, "Ivan Turgenev jahikirjaniku ja jahimehena" – Eesti Jahimees 2003, nr 11, lk 39 ja nr 12, lk 42–43
 Vladimir Tšiž, "Turgenev kui psühhopatoloog" – V. Tšiži raamatus "Kirjanik psühhiaatri silmis", tõlkinud Antti Lääts, Ilmamaa, Tartu 2010, lk 67–150 ja viited lk 414–415; ISBN 9789985773567

 Viited 

 Välislingid 
 Kalle Käsper, "Turgenevi kaunis kunst" (jutukogu "Kevadveed", 1999, arvustus) – Eesti Päevaleht/Arkaadia 22. jaanuar 2000, lk 10
 Peeter Olesk, Romaaniülikool: Ivan Turgenev "Isad ja pojad" – Eesti Päevaleht 4. mai 2007, lk 28

Kategooria:Vene kirjanikud
Kategooria:Sündinud 1818
Kategooria:Surnud 1883