Robert Natus

pisi|Elamu aadressil Õie tänav 42
pisi|Nõmme Saksa Lunastaja kirik
Robert Natus (16. märts 1890 Viljandi – 31. märts 1950 Bad Wilsnack, Saksamaa) oli esimene Eestis arhitektikutse saanud arhitekt.

Elulugu
Robert Natus sündis Viljandis baltisaksa perekonnas riidevärvimistöökoja omaniku pojana 1890. aastal. Tema haridustee oli võrdlemisi järjekindel – pärast Tallinna Peetri Reaalkooli lõpetamist 1907. aastal astus ta kohe Riia Polütehnilisse Instituuti, kust ta 1918. aastal pärast instituudi Venemaale evakueerimist Tallinna Tehnikumi üle läks. Seal õppis ta arhitektuuriosakonnas, mille ta 1924. aastal esimesena lõpetas.Inseneride, arhitektide ja tehnikute kutseõiguste seaduse põhjal 1924 aasta kestel registreeritud tehnika eriteadlaste nimekiri., Riigi Teataja, nr. 37-38, 6 märts 1925 Aktus peeti hoone Pikk 20 saalis. Pärast lõpetamist avas ta peatselt Tallinnas oma arhitektuuribüroo. 30. novembril 1939 vabastati ta Vabariigi Valitsuse otsusega Eesti kodakondsusesthttp://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=ERA.31.2.814:230 Vabariigi Valitsuse otsus 30. novembrist 1939 nr. 104-X-6.. 

Ta asus elama Poznańi, hiljem suundus Bad Wilsnacki (Brandenburgi liidumaal), kus ta 1950. aastal suri. Tuberkuloosihaigena loobus ta tööst juba 1948. aastal. Inimesena on teda meenutatud kui väga hea kasvatusega humaanset härrasmeest, kes suhtus kõikidesse võrdselt.

Üldised mõjutused ja eeskujud
Robert Natuse omapära arhitektina tuleneb sellest, et ta jäi kahe põlvkonna vahele – ta oli viimane Riias koolitust saanud, ühist balti identiteeti otsiv arhitekt, ent samas ka esimene Tallinna Tehnikumi arhitektuurieriala lõpetaja. Tal oli oma eakaaslastest kergem võtta uhkeid eeskujusid Saksamaalt ja kanda neid julgelt üle siinseisse oludesse.

Esimese maailmasõja eel ja eriti järel hakati Saksa aladel moodsas võtmes taaselustama vernakulaarhansa tellisarhitektuuri. Erinevalt samaaegsest Hollandi vernakulaarsest tellisarhitektuurist, mida kasutati peamiselt sotsiaalehitiste puhul, leidis see Saksamaal väljundi suurtes büroohoonetes. Nende sarnasusest Saksa kaubanduse hiilgeaegu meenutavate hansaaegsete kaubaaitadega püüti sõjajärgsel Saksamaal ammutada rahvuslikku indu. Eeskujuks kujunes ookeanitaguste Chicago koolkonna varaste pilvelõhkujate strukturaalsus. Kultuurisidemete kaudu tutvuti mujal maailmas tehtuga ka väikeses Eestis.

Klinkermajad Tallinnas
Robert Natuse loomingust tõstetakse kõige sagedamini esile Saksa tellisekspressionismist mõjutatud suuri klinkermaju Tallinna kesklinnas. Need kaks hoonet, mida Mart Kalm on nimetanud vahetuimaks ekspressionismi kandjaks Eestis, väärivad tähelepanu oma erandliku vormikõne ja materjalikasutusega. Seda enam, et Tallinnas on punast tellist ehitusmaterjalina kasutatud võrdlemisi vähe – Tallinna on nimetatud isegi paelinnaks. Kuidas ja miks siis said Põhja-Eestisse ehtsast Oldenburgi klinkertellisest voodriga majad? Ilmselt andsid selleks tõuke ka tellija valitud huvitavad eeskujud.

Aastatel 1930–1932 valmis Eestimaa Kindlustuse aktsiseltsi (EKA) tellimusel seitsmekorruseline maja Vabaduse väljaku äärde (praegune linnavalitsuse hoone). Sellega sarnaseid hooneid leidub mitmes Põhja-Saksamaa linnas, kuid eenduvatest kividest laotud rombmuster fassaadil ei jäta kahtlust, et eeskujuks on Fritz Högeri ja vendade Gersonite Sprinkenhof Hamburgis, mis oli Tallinna hoone projekteerimise ajal valmimas. See rombmuster oli omakorda jõudnud Saksamaale orientalismihuvist inspireeritud tellislaovõtete kaudu. Niisiis ei ole põhjust pidada seda mustrit kavatsetult traditsionalismi ilminguks. Kui aga 1933. aastal paigaldati peasissekäigu juurde fassaadile Jaan Koorti modelleeritud laternahoidjad, “Eesti taat” ja “Eesti memm”, hakkas ka rombmuster mõjuma väga rahvuslikuna.. 

Ka Pärnu maantee ja Roosikrantsi tänava nurgal olevale ärikorrusega kortermajale võib leida selge ja kindla eeskuju Saksamaalt Hamburgist (tegelikult isegi ülalpool nimetatud Sprinkenhofi vahetust lähedusest)– Fritz Högeri 1923. aastal projekteeritud Chilehaus. Suure sarnasuse tõttu hakati ka Natuse projekteeritud maja kolleegide ringkonnas kutsuma Chilehausiks. Samas on selle maja kuju vägagi lähtuv krundi piiridest ja loomulikult ajastule iseloomulikest võtetest. Mahtude astmeline kuhjumine nurgale on selgelt 1930. aastate dekoratiivne kujundusvõte, mida kasutati väga laialdaselt. Klinkertellisvoodri kasutamine sellel majal oli tellija erisoov. Vabaduse väljaku äärse maja tellija Eestimaa Kindlustuse aktsiaseltsi asjaajaja ja direktor oli H. Koch. Talle meeldis EKA maja materjalikasutus sedavõrd, et Eestimaa Liikumata Varade Ekspluateerimise Seltsi Koch ja Ko juhina tellis ta Natuselt uue maja juba erisooviga – klinkervoodriga. Arvestades hoone valmimisaega 1935. aastal, on see ekspressionismi hiline näide. 

Natus projekteeris neil aastatel H. Kochi firmale veel maja Tartu maantee 6. Skulptuur fassaadil on O. Goldbergi kätetöö. See maja, terrasiitkrohviga esimesel, pritsekrohviga teistel korrustel, katkestas klinkertellise kujunemise firmaarhitektuuri iseloomulikuks materjaliks.

Nõmme
Kõige aktiivsemalt tegutses Robert Natus Nõmmel, sest ta oli Nõmme esimene linnaarhitekt aastatel 1927–1930. Sinna projekteeris ta oma varasemad majad ning sinna asus ta ka ise elama. Koos Ernst Kühnertiga koostas ta neil aastail ka Nõmme korrastamise ja laiendamise kava. Aastail 1926–1936 projekteeris ta sinna traditsionalistliku turuhoone, funktsionalistliku Valdeku sauna ja arvukalt eramuid. Robert Natuse projekteeritud pereelamud esindavad tüüpilist nägemust majast kui väikesest iseseisvast iluasjakesest aias, mõjudes ka tänapäeval emotsionaalselt. Paljud neist väikeelamutest on otseselt mõjutatud Friedrich Ostendorfi raamatust lähtuvatest renessanslikest sümmeetrilisuse ja telgsümmeetria ideaalidest. Aedadele pööras ta vähem tähelepanu ning seal ei ole neid ideid sedavõrd rakendatud.

1930. aastatel valmistasid Natus ja maamõõtja Karl Puhvel Nõmme generaalplaani. See nägi ette Nõmme keskuse viimise Nõmme geograafilisse tsentrumisse. Nõmme peamiseks raudteejaamaks pidi saama Hiiu raudteejaam ja peatänavaks Hiiu tänav. Nõmme raekoja plaanis ta Hiiu tänava ja Vabaduse puiestee ristumiskohta praegusele haljasalale. Tolleaegsele paraadiplatsile, hilisemate tenniseväljakute kohale, pidi tulema uus turg, aga Hiiu tänava lõppu lennuväli. 

Robert Natus ei lähtunud eriti kohalikest ehitustraditsioonidest, vaid kandis pigem siia üle saksapärast arhitektuuri. Heimatstiili esindavad mitu tema varasemat tööd, näiteks Natuse oma kodu aadressil Seene 8 (1927), Juuliku villa Saku lähedal (1927–1929), Hiiu 15 (1928–1929), Vabaduse pst 123 (1930–1932).

Robert Natus ja funktsionalism
Tuntuimad Robert Natuse projekteeritud funktsionalistlike joontega majad on korterelamu Kaarli pst 5/7, Narva mnt 78. Õnnestunumaks võib aga ehk pidada Valdeku sauna. Märke funktsionalismist, näiteks madaldunud katuse ja laiendatud aknad, võib lugeda ka Seene tn 3b väikemajast.

Robert Natuse loomingut
(Ligikaudselt kronoloogilises järjekorras)
Nõmme korrastamise ja laiendamise kava 1926–1927 (koos E. Kühnertiga)
Õie tänav 42, 1926
Seene tänav 8, 1927, Natuse oma kodu, romantiline väikemaja
Juuliku villa Saku lähedal – heimatlikum (1927–1929)
Pastoraat Õie tänav 10, 1928 traditsionalistlik
Hiiu tänav 15, 1928–1929
Metsa tänav 59, 1929
EKA maja Vabaduse väljakul (linnavalitsuse hoone) 1929–1931
Sihi tänav 104, 1930
Nõmme turuhoone, 1930 traditsionalistlik
Valdeku tänava saun 1930–1931
Vabaduse puiestee 123, 1930–1932
Saksa algkooli hoone Raudtee tänav 68, 1932
Nõmme Saksa Lunastaja kirik Õie tänav 10, 1932 art déco sugemetega
Kaarli puiestee 5/7 korterelamu, 1933–1934
Seene t 3b, 1935
Elamu Pärnu maantee ja Roosikrantsi tänava nurgal 1935–1936
Kiige tänav 7, 1936
Tartu maantee 6, 1936. Skulptuurid O. Goldberg
Eestimaa Farmatseutilise Kaubandusseltsi EPHAG (Estländische Pharmazeutische Handelsgesellschaft), (Tallinna Farmaatsiatehase) kahekorruseline tootmishoone koos abihoonetega Tondi tänaval, 1937
Elamu Narva maantee 78, 1938

Materjale Robert Natuse kohta
Baltisaksa arhitekti Robert Natuse elust ja loomingust ei ole kirjutatud ühtegi monograafiat. Enim on tema kohta kirjutanud professor Mart Kalm raamatus “Eesti XX sajandi arhitektuur” ja 1990. aastal ajalehes Reede ilmunud artiklis "Robert Natus 100" ning Aet Pikk oma magistritöös “Aedlinnade rajamine Tallinna ümbruses ja pereelamu kujunemine 1920ndatel aastatel”. Eesti Televisiooni arhiivis on Mart Kalmu 1990. aastal tehtud saade “Arhitekt Robert Natus 100”.

 Viited 

 Välislingid 

 Mart Kalm, Robert Natus 100, Reede, 23. märts 1990

Kategooria:Eesti arhitektid
Kategooria:Insenerikoja tegevliikmed
Kategooria:Baltisaksa arhitektid
Kategooria:Tallinna kõrgema tehnikumi vilistlased
Kategooria:Tallinna Reaalkooli vilistlased
Kategooria:Sündinud 1890
Kategooria:Surnud 1950