Louis Armstrong

Louis Daniel Armstrong (4. august 1901 New Orleans, Louisiana – 6. juuli 1971 Queens, New York) oli USA džässtrompetist ja laulja, üks džässimaailma legende üle aegade. Tema karjäär kulges pool sajandit ja hõlmas mitmeid džässistiile. Ta pälvis muu tunnustuse hulgas parima meeslaulja Grammy lauluga "Hello, Dolly!" 1965. aastal ja postuumselt Grammy elutööauhinna 1972. aastal.

Louis Armstrong sündis ja kasvas New Orleansis ja alustas trompeti- ja kornetivirtuoosina tegevust 1920. aastate algul, kui tegi stuudiolindistusi oma ansamblitega Hot Five ja Hot Seven. Juba toona avaldades ta džässi arengule suurt mõju, kuna suunas muusika fookuse kollektiivselt improvisatsioonilt sooloesitusele. Samuti astus ta üles lauljana.  

Louis Armstrong tuntumad laulud on "What a Wonderful World", "La Vie en Rose", "Hello, Dolly!", "On the Sunny Side of the Street", "Dream a Little Dream of Me", "When You're Smiling" ja "When the Saints Go Marching In". Armstrongil oli kergesti äratuntav sügav ja veidi kärisev hääletämber. Lauldes ta ka improviseeris, muutes laulu meloodiat ja sõnu vastavalt vajadusele, ning oli osav skättima. Oluline oli koostöö lauljanna Ella Fitzgeraldiga; neil ilmus kolm ühisalbumit: "Ella and Louis" (1956), "Ella and Louis Again" (1957) ja "Porgy and Bess" (1959). Louis Armstrong oli ühtlasi andekas helilooja, kes on kirjutanud üle 50 laulu, millest mõned on saanud džässistandarditeks: "Gully Low Blues", "Potato Head Blues", "Swing That Music".

1964. aastal salvestas ta "Hello, Dolly", millest sai tema suurima ärieduga laul. See tõusis popmuusika edetabelis Billboard Hot 100 esikohale, nii et Armstrong oli tollal 63-aastasena ühtlasi vanim USAs esikohale tõusnud artist, ja lükates sealt ansambli The Beatles, kes oli esikohta hoidnud järjest 14 nädalat.

Karjääri lõpul 1960. aastatel peeti Louis Armstrongi mitte ainult džässi, vaid kogu popmuusika mõjutajaks. Ta oli üks esimesi mustanahalisi, kellel õnnestus nahavärvist hoolimata laialdast edu saavutada. See võimaldas tal pääseda Ameerika ühiskonna kõrgemasse ringkonda, kuhu mustanahalistel tavaliselt asja ei olnud. Kuigi ta ei politiseerinud oma rassi kunagi avalikult, oli ta võrdsete õiguste pooldaja.

Armstrong oli vabamüürlane ja kuulus Montgomery looži nr 18.

Louis Armstrong suri 6. juulil 1971.

Elulugu
Louis Armstrong sündis New Orleansis vaeses peres. Tema sünnikuupäev 4. august ei pruugi olla õige, ta ise tähistas sünnipäeva 4. juulil. Isa jättis pere maha, kui Louis oli veel laps. Mõnda aega kasvatas teda ja tema nooremat õde Beatrice'i vanaema; viieaastaselt naasis poiss ema juurde. 

Armstrong ise hääldas oma nime [luuis] (inglise keeles kirjutatuna Lewis). Paljud saatejuhid, fännid ja tuttavad ning ka abikaasa Lucille kutsusid teda aga nimega [luui] (inglise keeles kirjutatuna Louie). 1920. aasta rahvaloendusel registreeriti tema nimeks Lewie. Rahvaloenduse ja ristimisdokumentide järgi tal teist eesnime polnud, kuigi 1949. aastal nimetas ajakiri Time selleks Danieli.Louis Armstrong House Museum - FAQ louisarmstronghouse.org 

Kuueaastaselt hakkas Louis käima koolis (Fisk School for Boys), kuhu võeti muidu rassiliselt segregeeritud New Orleansis ka mustanahalisi lapsi. Tööd sai ta leedu-juudi päritolu Karnoffskyte perekonnas, kus teda koheldi nagu oma pere liiget, kuna teati, et ta kasvas isata. Oma hilisemates memuaarides on ta Karnoffskyte kohta kirjutanud, kuidas teised valged seda perekonda nende juudi päritolu pärast diskrimineerisid, ning et ta õppis neilt, kuidas elada – reaalset elu ja sihikindlust, samuti "laulma südamest". Tema esimene ülesastumine võis olla seotud selle perega, kui ta mängis väikest sarve klientide ligimeelitamiseks. Neilt sai ta ka raha, et osta oma esimene kornet.  

11-aastaselt visati Armstrong koolist välja. Samal ajal liitus ta poistekvartetiga, kellega laulis tänavatel, et raha teenida, ning kornetimängija Bunk Johnson õpetas teda kuulmise järgi mängima.Current Biography 1944, lk 15–17. Probleemse noorukina sattus ta korduvalt New Orleansi värviliste kodutute majja, kui teda korrarikkumiste eest vahistati.Bergreen, Laurence (1997). Louis Armstrong: An Extravagant Life. New York: Broadway Books, lk 67–68. Elu kodus oli samal ajal spartalik – madratseid polnud ja toit oli kasin, kasuisa aga oli kerge käega karistama.Bergreen, Laurence (1997). Louis Armstrong: An Extravagant Life. New York: Broadway Books, lk 70–72. 

Pilli õppis noormees peamiselt iseseisvalt, kuni teda hakkas õpetama Peter Davis, kes aitas mitmeid kehvades oludes kasvanud noorukeid. Siis leidis ta tööd Henry Ponce'ile kuuluvas tantsusaalis, kellel olid sidemed organiseeritud kuritegevusega. Trummar Black Bennyst sai Armstrongi teejuht ja ihukaitsja. Palju õppis ta nii bordellides kui tantsusaalides üles astunud džässbändidelt ja muusikutelt nagu King Oliver. 1910ndate lõpupoole mängis ta juba brass bändides ja New Orleansi jõelaevadel. Kui King Oliver otsustas 1918. aastal põhja poole siirduda ja oma kohalt Kid Ory bändis tagasi tõmbuda, sai Armstrongist tema asemik, samuti teine trompet Tuxedo Brass Bandis. Just sel perioodil tema oskused küpsesid ja laienesid; 20aastaseks saanuna oskas ta juba lugeda nooti. Louis Armstrongist sai üks esimesi džässmuusikuid, kes astus üles pikkade trompetisoolodega, andes neile oma isikupära ja stiili. Samuti hakkas ta oma esinemistel ka laulma.

19. märtsil 1918 abiellus Armstrong Daisy Parkeriga, nad lapsendasid kolmeaastase poisi Clarence Armstrongi, kelle ema, Armstrongi nõbu Flora, oli äsja surnud. Clarence Armstrong oli varases nooruses saadud peavigastuse tagajärjel puudega ja Louis hoolitses tema eest kogu ülejäänud elu.

1922. aastal kolis Louis Armstrong King Oliveri kutsel Chicagosse, kus hakkas mängima teist kornetit Oliver's Creol Jazz Bandis. Seal musitseerides teenis ta juba piisavalt, et end ainult muusikaga ülal pidada. Oliveri džässiorkester oli Chicagos omataoliste seas mõjukaim ja Louis elas nagu kuningas linnas, mis asus keset džässiuniversumit. Ajaviiteks kirjutas ta New Orleansi sõpradele nostalgilisi kirju. 1924. aastal abiellus ta Lil Hardin Armstrongiga, King Oliveri bändi pianistiga. Koos lahkusid nad Oliveri bändist. Klaverimänguoskuse arendamiseks hakkas Louis kirikus klassikalist muusikat mängima. 1924. aastal lõpetasid Armstrong ja Oliver koostöö. Varsti sai Armstrong kutse mängida Fletcher Hendersoni orkestris. Et teiste muusikutega paremini sobituda, asus Armstrong mängima trompetit. 

Armstrong naasis Chicagosse 1925. aastal, sest tema ja ta abikaasa arvates takistas Hendersoni orkester Armstrongi kunstilist arengut. 1938. aastal lahutas Armstrong Lilist ning mängis Al Capone partneri palgalisena Sunset Cafés, kus sai heaks sõbraks džässpianist Earl Hinesiga. 

Töötanud mõnda aega New Yorgis Connie Innis, kolis Armstrong 1930. aastal Los Angelesse. Seal mängis ta New Cotton Clubis, mida külastasid tihti sellised tähed nagu Bing Crosby. 1931. aastal mängis Armstrong oma esimeses filmis "Ex-Flame". Sama aasta lõpus naasis ta Chicagosse ja mängis Guy Lombardo stiili bändides. Sattunud publiku pahameele alla, külastas ta New Orleansi ja vanu sõpru ning põgenes pärast üleriigilist ringreisi austajate eest Euroopasse. 

USAsse naasmise järel korraldas Armstrong mitu turneed, kuid teda kimbutasid rahamured. 1938. aastal abiellus muusik Alpha Smithiga, kuid abielu lahutati 1942. aastal. Juba samal aastal abiellus ta New Yorgis Cotton Clubis kohatud Lucille Wilsoniga ning asus elama New Yorgi Queensi linnaossa. Järgmised 30 aastat mängis ta 13. augustil 1947 loodud kuueliikmelises bändis, kuhu kuulusid eri aegadel Earl Hines (Fatha), Barney Bigard, Edmond Hall, Jack Teagarden, Trummy Young, Arvell Shaw, Billy Kyle, Marty Napoleon, Big Sid Catlett, Cozy Cole, Tyree Glenn, Barrett Deems, Joe Darensbourg ja Danny Barcelona. 

Louis Armstrong oli esimene džässmuusik, kelle foto jõudis ajakirja Time esikaanele (21. veebruaril 1949).

Tunnustus
 1972 – Grammy elutööauhind

Viited

Kategooria:Ameerika Ühendriikide džässmuusikud
Kategooria:Trompetistid
Kategooria:Sündinud 1901
Kategooria:Surnud 1971