Kevade (film)

"Kevade" on 1969. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm, mis põhineb Oskar Lutsu jutustusel "Kevade".

Filmi alus
Filmi "Kevade" kirjanduslikuks aluseks on Oskar Lutsu samanimeline jutustus, mille tegevus toimub 19. sajandi lõpuaastate Eesti külas. See on lugu ühe kihelkonna, ühe külakooli laste eluolust ühe õppeaasta kestel, sügisest kevadeni. Kuid jutustuses on sedavõrd palju põnevaid sündmusi, värvikaid inimtüüpe, sügavaid inimlikke tundeid ja tabavat huumorit, et sellest kasvab välja lugu noorte inimeste maailmavaatest, aususest, sõprusest, esimesest armastusest, kokkuvõtvalt öeldes - inimese elukevadest.

Filmi stsenaariumist
1968. aastal soovis varem teise režissöörina ("Viini postmark") töötanud Arvo Kruusement oma filmi lavastada, kuid oli puudus headest stsenaariumitest. Algne eesmärk oli teha umbes pooletunnine "proovitöö". Tallinnfilmi toimetuskolleegiumi liige Lembit Remmelgas soovitas talle "Kevade" stsenaariumi, mis oli jäänud aastateks arhiivi seisma, aga stuudio aastaplaan tahtis täitmist."Kevade" tuhmumatu sära. Vooremaa, 23.08.2006. Stsenaariumi kirjutamist olid alustanud Kaljo Kiisk ja Voldemar Panso juba 1959. aastal. Aluseks oli Kaljo Kiisa tehtud "Kevade" lavastus 1954. aastal Draamateatris, kus Kiisk ise mängis Tootsi. Stsenaariumi valmimise tähtaeg oli 1. detsember 1959. Eri põhjustel venis kirjutamine 1963. aastani, aga kaotas stsenaristide jaoks aktuaalsuse (ka sobivad näitlejad vananesid) ning pandi Tallinnfilmis "ootele". 1965. aastal tegi Lembit Remmelgas Pansole ja Kiisale uuesti ettepaneku hakata kaaluma töö lõpuleviimist, sest mõlemad olid kirjutanud stsenaariumi mõttega, et toovad filmi ka ekraanile, kuid ajad olid muutunud ja mehed loobusid.Arvo Kruusement ja „Kevade“ 40aastane ränk teekond raamatust filmiks. Eesti Naine, 11.09.2018

Moskvast, kinokomiteest, oli Tallinnfilmi tulnud kiri, milles Panso-Kiisa "Kevade" stsenaarium täiesti ekraniseerimiskõlbmatuks kuulutati. Avaldati arvamust, et stsenaariumi oleks vaja kaasajastada, et nõukogude õpilased filmist paremini aru saaksid. Eeskujuks toodi Venemaal populaarne film "Tabamatud tasujad", kus kõik oli n-ö klassivõitluse seisukohalt õigesti paigas. Religioossete momentide ja kiriku sissetoomist peeti lubamatuks, Lible kuju täiesti kohatuks (lapsed suhtlevad joodikuga), kaklusstseene ja joomist sobimatuteks jne. "Kevade" materjal olevat amorfne, puudub dünaamika ja areng. Õnneks sai Kruusement sellest kirjast teada alles peale filmivõtete lõppu, sest selline eelhoiak poleks kindlasti julgustavalt mõjunud."Kevade. Suvi. Sügis. Arvo Kruusemendi filmid". Annika Koppel. Kadmirell 2010.

Arvo Kruusemendil puudus alguses tahtmine nii vastutusrikka töö ettevõtmiseks. Lisaks filmistuudio huvile oli aga teada ka rahvapoolne nõudlus filmi tegemiseks: Palamusel elas veel endise kihelkonnakooli õpilasi, kes saatsid Tallinnfilmi kirju ootustega filmi valmimiseks. Kirjades viidati ka sellele, et Oskar Luts oli juba 1926. aastal kirjutanud (tummfilmi)stsenaariumi "Joosep Toots", millele kirjanik lootis sel ajal lavastajaks saada oma venda Theodor Lutsu. Arvo Kruusement tutvus oma filmilavastuse ettevalmistamise käigus selle käsikirjaga Eesti Kirjandusmuuseumi kultuuriloolises arhiivis, mis ilmselt aitas kaasa tema lõpliku režissöörinägemuse vormimisele. 

"Olime Pansoga väga paksu stsenaariumi kokku kirjutanud," tunnistas omal ajal Kaljo Kiisk. "Arvo Kruusement oskas sellest väga toredasti välja sõeluda selle, mis talle vajalik." Panso ja Kiisk olid kirjutanud filmistsenaariumi teatraalsena, see oli rohke dialoogiga ja laialivalguv, seega rohkem dramatiseering. Kruusement tõstis stseene ümber ja kirjutas neid juurde lähtuvalt oma tõekspidamistest, muutes tuntavalt stsenaariumi. Filmi raskuskese nihkus Joosep Tootsi pealt Arnole, sest Kruusemendi arvates oli Oskar Lutsu peategelane siiski Arno Tali, kõige lähedasem autori hingelaadile. 

Oli julgustükk minna "Kevade" kallale, sest kui film rahva ootusi-lootusi petaks, ei oleks olnud kuskilt midagi head oodata. "Kui ma seda tegema hakkasin, oli ju risk hirmus suur, ütlen otse välja. Kõik, mis ma teha sain, oli hoida võimalikult Oskar Lutsu külje alla, võimalikult autori ligidale. Mõtlesin, et kui saame, siis saame mõlemad," on tunnistanud Kruusement. Lõpuks, 1968. aasta oktoobri keskpaigaks valmis stsenaariumi 7. redaktsioon, millele anti roheline tuli.

Osatäitjad
 Ervin Abel – papa Kiir
 Rein Aedma – Jaan Imelik
 Tõnu Alveus – Lesta
 Endel Ani – köster ehk Julk-Jüri
 Kalle Eomois – Jüri Kuslap ehk Tiugu
 Ita Ever – Arno ema
 Raul Haaristo – Vipper
 Riina Hein – Raja Teele
 Arnold Kasuk – kirikuõpetaja (prototüüp Burchard Sielmann)
 Kaljo Kiisk – Kristjan Lible
 Heikki Koort – Peterson
 Aare Laanemets – Joosep Toots
 Silvia Laidla – Köögi-Liisa
 Margus Lepa – Georg Adniel Kiir
 Arno Liiver – Arno Tali
 Ain Lutsepp – Tõnisson
 Leonhard Merzin – õpetaja Laur
 Aksel Orav – õpetaja Lauri hääl
 Heido Selmet – Visak
 Evald Tordik – kirikumõisa rentnik (kes oli saunas, kui Toots lasi püstoliga saunaakna puruks)

Muu personal
 Monteerija – Ludmilla Rozenthal
 Kunstnik – Linda Vernik
 Kostüümikunstnik – Krista Kajandu
 Jumestuskunstnik – Rostislav Nikitin
 Režissööri I assistent – Heiki Roots
 Režissööri assistent – Mall Jaakson
 Helioperaator – Harald Läänemets
 Operaatori assistent – Alfred Eljas
 Operaatori assistent – Enn Putnik
 Toimetaja – Silvia Kiik
 Dirigent – Eri Klas

Filmi kaks versiooni
1969. aasta lõpus tehti filmist "Kevade" eestikeelne koopia. Jaanuaris 1970 tehti pärast ümbermonteerimist uus koopia, mis on ka "Kevade" ametlikult kinnitatud kinoversioon. See on 101 sekundit lühem: sealt on puudu filmi alguses olev Arno ja Lible jutuajamine ning filmi keskel olev stseen, kus Toots saab Latipaci pudeli kätte ja hüüab: "Näe, ära tõin!"

Algsest versioonist tehti ainult mõned koopiad, millest üks läks Kinokomiteele. Sellest koopiast tehti hiljem televisiooni jaoks videoversioon.

Enamik koopiaid tehti ametlikust versioonist, millest on säilinud ka duubelpositiiv. Seda kasutati ka filmi taastamisel.

Film "Kevade" koosnes 9 osast ehk filmirullist. Algselt olid nende osade pikkused sellised: I – 282 m, VII – 292 m ja IX – 249 m. Pärast kärpimist ja ümbermonteerimist olid pikkused järgmised: I – 258 m, VII – 285 m ja IX – 234 m. Kärped: I – 7 plaani, VII – 2+2 plaani, IX – 3+2+1+1+2+1 plaani.

2004. aastal andis DVD2002 välja taastamata "Kevade" DVD, mis oli tehtud algsest pikemast versioonist.

"Kevade" taasesilinastus digitaalselt taastatuna 13. aprillil 2006 Tallinnas kinos Sõprus.

Esilinastus ja taaslinastus
 1. jaanuar 1970 – esilinastus Soomes
 3. jaanuar 1970 – esilinastus Eestis
 13. aprill 2006 – taaslinastus Eestis

Film arvudes
 Kokku läks film maksma 261 000 rubla.
 Esimese aastaga kogus "Kevade" Eestis vähemalt 558 000 vaatajat.
 Üleliidulistel ekraanidel kogus "Kevade" 8,1 miljonit vaatajat.

Filmi pealkiri teistes keeltes
 "Весна" – vene keeles
 "The Spring" – inglise keeles
 "Tavasz" – ungari keeles
 "Kevät" – soome keeles
 "Våren" – rootsi keeles
 "Vesna" – tšehhi keeles

Muid fakte
 Filmi pikkus on 84 minutit.
 Algselt mängis filmis Tootsi Riho Siren, kuid pahanduste pärast ta eemaldati filmist. Filmi on jäänud stseen Riho Sirenist seal, kus Toots uisutab jõel.
 Enne "Kevade" filmi ei olnud Eestis tehtud ühtegi mängufilmi, kus peaosalisi oleks kehastanud lapsed. Varem mängisid lapsi alati täiskasvanud, samuti teatris.
 Episoodid, kus Teele ja Arno hulbivad jääaugus, filmiti hoopis suvel Kloostrimetsas. Jää asemel oli hangunud küünlarasv. Jäätunud jõe stseenid filmiti Talleksi hokiväljakul. Samuti filmiti suvel ka saunastseen, lume asemel oli tuletõrjevaht.
 Filmimise ajal käisid noored kohalikus koolis ja hinded olid paremad kui enne.
 Ain Lutsepp ei soovinud filmis üldse mängida ja jättis kohale tulemata, aga tema vanem vend tuletas meelde, et kui lubadus antud, siis peab seda pidama.

 Tunnustus 
1972. aastal pälvis Arvo Kruusement Nõukogude Eesti preemia "Kevade" lavastamise eest ning Veljo Tormis "Kevade" filmi muusika eest.

2002. aastal valisid eesti filmikriitikud "Kevade" läbi aegade parimaks Eesti mängufilmiks. Valimist korrati 2011. aastal filmiajakirjanike, õppejõudude ja spetsialistide poolt ning siis jäi "Kevade" kolmandale kohale filmide "Sügisball" (2007) ja "Hullumeelsus" (1968) järel."Kriitikud valisid Eesti parimaks filmiks "Sügisballi"" ERR, 18. november 2011 

30. aprillil 2012 valiti film Postimehe korraldatud rahvahääletusel sajandi (1912–2012) parimaks filmiksSajandi parimaks filmiks valiti «Kevade» Postimees, 30.04.2012 20:11"Eesti sajandi film on "Kevade"" ERR, 30. aprill 2012.

 Vaata ka 
 "Suvi"
 "Sügis"
 "Talve"

 Viited 

Kirjandus

Välislingid

Lisainfo Filmiveeb.ee-st
Kevade. Eesti filmi andmebaas.
Vaata milline oleks "Kevade" film olnud värvilisena.

Artiklid
"Arvo Kruusementi rõhus «Kevadet» tehes vastutuse koorem" (Postimees 12.04.2006)
Kevade-mehe elusügis Naistemaailm.ee
"Täies hiilguses "Kevade" jõudis DVD-le" (Postimees 06.02.2007)
“Kevade” saladus: Toots vahetati filmivõtete ajal välja Eesti Päevaleht, 26. september 2000
Kuidas Kaljo Kiisk „Kevade“ Lible rollist algul ära ütles ja siis ikkagi nõustus. Eesti Naine, 03.12.2020.
Arno Liiveri lugu: "Kevadest" tuntud romantilise Arno asemel leiti eest stressis mees (Delfi 25. mai 2012 20:30)

Kategooria:Eesti filmid
Kategooria:1969. aasta filmid
Kategooria:Eesti draamafilmid