Arhiiv

Sõnal arhiiv (inglise keeles archive, ladina keeles  archivum ) võib olla kaks tähendust: 

 Asutuse või isiku arhiiv on nende tegevuse käigus loodud või saadud dokumentide terviklik kogum; Arhiivieeskiri.Riigi Teataja. Vaadatud 4. oktoober 2024.
 Arhiiv kui arhivaalide kogumise, säilitamise, korrastamise ja kasutamisega tegelev arhiiviasutus.

Eestis reguleerivad arhiivihaldust arhiiviseadus ja arhiivieeskiri.

 Ajalugu 
Arheoloogid on avastanud arhiive, mis sisaldavad sadu või tuhandeid savitahvleid, ulatudes tagasi kolmandasse ja teise aastatuhandesse eKr. Arhiivitöö,. Haapsalu Kutsehariduskeskus. Vaadatud 6. oktoober 2024. 
pisi|vasakul|Savitahvel Vana-Babüloonia perioodist 1812–1793 eKr.

Esimesed arhiivid loodi Vana-Idamaades IV–III aastatuhandel eKr. Euroopa vanim säilinud arhiiv on paavstiarhiiv, mis asutati Vatikanis 4. sajandil. Hiljem hakkasid tekkima kloostrite, kirikute, kuningate ja feodaalide arhiivid. Eesti nõukogude entsüklopeedia. Vaadatud 6. oktoober 2024.   

Arhiive kogusid ja haldasid nii talupojad kui ka kuningad, kaupmehed ja kirikutegelased, ning arusaamad arhiividest olid sama mitmekesised kui nende kasutajad.
Friedrich, M.(2013). The Birth of the Archive: A History of Knowledge. Vaadatud 10. oktoober 2024.
Arhivaaride töö oli keeruline ja varieerus — nad võisid olla hooldajad, arveraamatupidajad, juristid, ajaloolased, teadlased või ametnikud. Arhiivide korrastatud süsteemide kujunemine 19. sajandil oli aeglane ja ebajärjekindel protsess.

Kaasaegne arhiivindus sai suure tõuke Prantsuse revolutsioonist, mille käigus loodi 1790. aastal Prantsuse Rahvusarhiiv, koondades erinevatest valitsus-, kiriku- ja eraarhiividest konfiskeeritud dokumente. Sealne kogum on üks maailma suurimaid, ulatudes aastasse 625 pKr.  Barsness, D. (2012) The OPS Historycal Archives . Vaadatud 10. oktoober 2024.

 Eesti arhiivinduse ajalugu 

Arhiivide ajalugu ulatub vähemalt kolme aastatuhande taha, peegeldades maailma kirjalikku minevikku. 

Eestis on vanimad säilinud kirjalikud allikad pärit 13. sajandi keskpaigast, mil siinses piirkonnas hakkasid kujunema esimesed kindlamad arhiivikogud. Siiski on paljud 13.–16. sajandi Eesti ajalugu käsitlevad allikad hävinud või hajunud erinevate riikide, sealhulgas Vatikani, Austria, Poola, Venemaa, Rootsi ja Taani arhiividesse. Kibal, B. ja Türna, T. (2020).  Rahvusarhiiv 100. Horisont, nr 3. Vaadatud 10. oktoober 2024.

Arhiiviainese järjekindlam kogumine Eestis algas 16. sajandi lõpus Rootsi võimu ajal. Säilinud on rüütelkondade, linnade, kirikute, kohtute ja koolide dokumendid. Pärast Eesti liitmist Venemaaga jätkasid uued võimud arhiivide kogumise traditsiooni. 
19. sajandil ilmusid arhiividesse ka eestikeelsed  vallavalitsuste ja koguduste materjalid. Need kogud on olulised ajalooallikad. Viimase sajandi jooksul on lisandunud materjale Eesti vabariigi iseseisvusperioodist ja okupatsiooniaastatest. 

Rahvusarhiivi asutamise alguseks peetakse 3. märtsi 1920, mil Tartu ülikoolis kogunenud arhiivikomisjon arutas Eesti ajaloopärandi säilitamist ja riikliku arhiivisüsteemi loomist. 1921. aastal loodi kaks keskset arhiivi: Tartus riigi keskarhiiv ajalooliste dokumentide jaoks ja Tallinnas riigiarhiiv tegutsevate asutuste dokumentide kogumiseks. Nende arhiivide aluseks olid varem, juba I maailmasõja ajal, kogutud materjalid. 

100 AASTAT EESTI ARHIIVINDUST 

 1920 – arhiivikomisjoni esimene koosolek, millega määrati riikliku arhiivisüsteemi rajamine 
 1921 – tegutsema hakkasid kaks keskset arhiivi: Eesti riigi keskarhiiv Tartus ajalooliste dokumentide hoidjana ja riigiarhiiv Tallinnas tegutsevate asutuste dokumentide haldajana 
 1935 – Eesti esimene arhiiviseadus 
 1939 – Eesti arhivaaride ühingu asutamine 
 1940–1988 – endise arhiivikorralduse katkemine, arhiivide sovetiseerimine ja arhiiviainese salastamine
 1988–1998 – arhiivide desovetiseerimine, üleminek kaasaegsele arhiivikorraldusele ja arhiiviainese avalikustaminepisi|paremal|Rahvusarhiivi peahoone Noora 
 1998 – Eesti teine arhiiviseadus 
 1999 – Rahvusarhiivi moodustamine endiste kesksete arhiivide baasil 
 2011 – Eesti kolmas arhiiviseadus 
 2017 – Rahvusarhiivi peahoone Noora avamine Tartus 
 Arhiivide liigid 

  Avalik arhiiv 

Avalik arhiiv on arhiiviasutus Rahvusarhiivi ja kohaliku omavalitsuse arhiivi tähenduses. Avalik arhiiv tagab arhivaalidele juurdepääsu.

 Rahvusarhiiv: Kogub, säilitab ja teeb kättesaadavaks riiklikult olulisi dokumente. Eestis on näiteks Rahvusarhiiv see, kus säilitatakse riigi ajaloolisi dokumente. Arhiiviseadus. Riigi Teataja. Vaadatud 15. oktoober 2024.

Rahvusarhiivi peahoone Noora avati Tartus 2017. aastal alguses. 

 Munitsipaalarhiiv: Kohaliku omavalitsuse hallatav arhiiv, mis säilitab ja haldab kohaliku omavalitsuse dokumente.

  Eraarhiiv 
Arhiiviseaduse mõistes on eraarhiiv arhiiviteenuse osutaja poolt asutatav arhivaalide säilitamisteenust pakkuv arhiiviasutus , kuid võib olla ka ettevõtte arhiiv (erasektori ettevõtte dokumentide ja äriprotsesside arhiiv), mis võib sisaldada lepinguid, aruandeid, finantsdokumente jne. Ettevõtte arhiivid on tavaliselt juurdepääsetavad ainult ettevõttega seotud inimestele. 

 Digitaalarhiiv 
Eestis on Rahvusarhiivi Digitaalarhiiv (DIGAR), mis on Eesti Rahvusarhiivi hallatav keskkond, võimaldades otsida ja vaadata digitaalseid dokumente, sealhulgas ajaloolisi dokumente, fotosid, kaarte, filme ja muid materjale, ning on suunatud Eesti ajaloo ja kultuuripärandi säilitamisele ja kättesaadavaks tegemisele. Mis on Digar?  Digitaalarhiiv. Vaadatud 15. oktoober 2024.

 E-arhiiv: Kogub ja säilitab ainult digitaalseid materjale, nagu e-kirjad, digidokumendid, e-fotod ja e-raamatud. Nende eesmärk on hoida dokumentide digikoopiaid ja tagada nende kättesaadavus tulevikus.
 Audiovisuaalne arhiiv: Säilitab helisalvestisi, filme, videoid ja muid audiovisuaalseid materjale. Need arhiivid võivad olla spetsialiseerunud meediatööstuse dokumentide ja materjalide hoidmisele.  Egeter-van Kuyk, R., Audiovisuaalarhiivid ja õigusküsimused.  Vaadatud 15. oktoober 2024.

 Institutsionaalsed arhiivid 
 Kolledži või Ülikooli arhiiv: Kolledži ja ülikooli arhiivid sisaldavad tavaliselt institutsioonide ajalugu, samuti kogud kohaliku ja piirkonna ajaloo kohta ning kogusid teemadel, mis on ülikoolilinnaku õppejõudude erialad. Kolledži ja ülikooli arhiivid on sageli avalikele kasutajatele kättesaadavad, olenemata nende seotusest haridusasutusega.  Introduction to Archival Research: Types of archives. University Libraries. Vaadatud 15. oktoober 2024.

 Teema- või valdkonnapõhine arhiiv 

 Ajalooarhiiv: Keskendub ajaloolise tähtsusega dokumentidele, nagu kroonikad, kirjavahetus ja käsikirjad, millel on kultuuriline ja ajalooline väärtus. Euroopa Liidu Kohus, Institutsioon, Ajalooarhiiv. Vaadatud 19. november 2024.

 Kunsti- ja kultuuriaarhiiv: Kogub ja säilitab kultuuri, kunsti ja loomevaldkonna materjale, nagu käsikirjad, kunstiteosed, fotod, helilindid, audiovisuaalsed materjalid jm. Eesti Kultuurilooline Arhiiv. Vaadatud 19. november 2024.

 Temaatilised eriarhiivid 
 Sõjaarhiiv: Kogub ja säilitab sõjaga seotud materjale, sealhulgas sõjaväe dokumente, kaarte, diplomeid, sõdurite kirju ja mälestusi, sõjaajaloo teemalisi artikleid ja tunnistusi. Eesti Sõjamuuseum. Vaadatud 19. november 2024.

 Genealoogiaarhiiv: Keskendub sugupuu uurimisele ja sisaldab genealoogilisi dokumente, nagu perekonna kroonikad, sünni- ja surmatunnistused, isikutoimikud. Rahvusarhiiv, Genealoogia. Vaadatud 19. november 2024.
 Arhiivide eesmärgid ja funktsioonid 

Dokumentide kogumine ja säilitamine

Kogumine ja säilitamine on kaks peamist funktsiooni, mis teenindavad nii arhivaalide loojaid kui ka kasutajaid. Arhivaarid mitte ainult ei kogu põhjalike uuringute käigus originaalmaterjale, vaid säilitavad neid ka nõuetekohaselt. University Libraries, Role of archives. Vaadatud 24. oktoober 2024.

Säilitatavad dokumendid koosnevad tavaliselt esmasest allikmaterjalist ehk originaaldokumentidest, mis on kogunenud üksikisiku või organisatsiooni tegevuse käigus ja mida hoitakse selleks, et kajastada organisatsiooni funktsioone ja arengut. 

Arhivaalide kättesaadavaks tegemine
Arhivaalide kättesaadavaks tegemine on protsess, mille eesmärk on muuta arhiivides talletatud dokumendid kasutajatele hõlpsasti ligipääsetavaks. Selleks koostavad arhiiviasutused erinevaid juhendeid ja katalooge, mis aitavad kasutajatel arhiivimaterjale leida. 

Teaduslik uurimistöö
Arhiivid sisaldavad olulist alg- ja põhiteavet mitmesuguste humanitaar- ja sotsiaalteaduste jaoks. Kuigi arhiive säilitatakse peamiselt haldusorganite tõhusa toimimise toetamiseks, omandavad need aja jooksul ka väärtuse ajaloolastele, majandusteadlastele, sotsioloogidele ja genealoogidele. Arhiivide kasutamine uurimistöös on eriti märkimisväärne alates 19. sajandi teisest poolest, mil neid hakati laialdasemalt kasutama ajaloo algmaterjalina.
 Vaata ka 
<tr valign=top><td>
Arhiivindus                  
Arhivaar
Eesti arhiivide loend
Arhiivihaldus
Arhiivimoodustaja
<td>
Arhiivinõukogu
Arhiivinimistu
Arhiivikirjeldamine
Digitaalarhiivindus
Rahvusarhiiv
<td>
Säilik
Dokument
Andmed
Andmete varundamine
Arhivist

 Viited 

 Välislingid 

 Rahvusarhiiv
 Rahvusarhiivi infosüsteem (AIS)
Rahvusarhiivi virtuaalne uurimissaal VAU
 Digiteeritud arhiiviallikad SAAGA
 Rahvusarhiivi sõnastik
Rahvusarhiivi raamatukogu ESTER
Riigikantselei
 Arhiivieeskiri
 Arhiiviseadus
 Digiteeritud eesti ajalehed
Tallinna Linnaarhiiv
Eesti Arhivaaride Ühing
Arhivaar, tase 6 - Kutsestandard

Kategooria:Arhiivindus