Eesti lõõtspill

Eesti lõõtspillideks võib nimetada Eesti kohalike pillimeistrite valmistatud lõõtspille. Need jagunevad kahte peamisse liiki: Teppo ehk Võru tüüpi lõõtspill ja liblikapill. 

Teppo lõõts

Võrumaa pillimeistri August Teppo väljatöötatud ja tema järgijate poolt mõneti edasi arendatud Teppo lõõts on Eestile kõige iseloomulikum. See on kolme- või neljarealine kahe- või kolmekooriline (ühte nuppu vajutades heliseb vastavalt kaks või kolm keelt) bisonoorne (lõõtsa lahti tõmmates ja kokku lükates annab üks nupp vastavalt erineva noodi) diatooniline lõõtspill, tavaliselt helistikus A-duur või As-duur, uuemad G-duuris. Seda tüüpi lõõtsal saab üldiselt mängida ainult kahes (teatud osas kolmes) mažoorses helistikus. Sellised lõõtspillid on naturaalse häälestusega, st enamkasutatavad kooskõlad on puhtaks häälestatud. Teppo tüüpi lõõtspill oma särava ja valju heliga sobib hästi vabas õhus mängimiseks Burmeister, U. (2017, 7. juuni). Märjamaa valla ja selle lähikonna lõõtspillimängijatest. Raplamaa sõnumid. .

Teppo pillide konstruktsioon põhineb Hohneri lõõtspillidel. Tema pillide hääl ja korpus on eriliselt kaunis ja tugev ning Teppo pillide kohta on öeldud ka “ehalkäijate pill – ei lagune ega ligune”. Järv, R., Oras, J., & Sarv, K. (2016). “Eesti rahvamuusika antoloogia”. Eesti Kirjandusmuuseumi Teaduskirjastus.

Kõige enam hinnataksegi Teppo pillil selle kõla ja tämbrit. Pilli tehes on kasutatud väga kvaliteetseid materjale, kuid kõige tähtsam oli meistri talent: ülihea materjalitunnetus, käsitööoskus ja täpsus. 

Teppo pillidest võtsid eeskuju mitmed pillimeistrid ja nimetust teppo lõõts kasutatakse ka pillitüübi tähistamiseks. (August Teppo ehitatud pille nimetatakse originaal-teppodeks). TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia. (s.a.). Pilliportaal. https://pilliportaal.kultuur.ut.ee/ 

Liblikapill
Liblikapillid on Venemaa meistrite toodangu eeskujul valminud lõõtspillid, mille väliskujule on iseloomulik nüride nurkade korpus, luust nupud ning lüüra- või liblikakujulised metallkaunistused. Liblikapillid valmistati kahekoorilised ja on seetõttu Teppo lõõtsast mahedama ja vaiksema heliga, kuid nende täiuslikum bassisüsteem võimaldab neil mängida ka minoorses helilaadis. Venepärased liblikapillid levisid eeskätt Kagu-Eestis ja Peipsi ääres, kuid ka Saaremaal.

Vaata ka
Lõõtspill

Välislingid
Teppo tüüpi lõõtspill Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu

Kategooria:Lõõtspill
Kategooria:Eesti muusika