Evald Okas

Evald Okas (28. november 1915 Tallinn – 30. aprill 2011Suri kunstnik Evald Okas) oli eesti maalikunstnik ja graafik.

 Elukäik 
Evald Okas omandas üldhariduse Nõmme Linna 1. Algkoolis ja Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumis. Seejärel õppis ta 1931. aastast Riigi Kunsttööstuskoolis, mille lõpetas Voldemar Melliku ja August Janseni käe all 1937. aastal dekoratiivmaali erialal. Lõpetanud kiitusega Kunsttööstuskooli, astus ta 1938. aastal Riigi Kõrgemasse Kunstikooli, kus Johannes Greenbergi juhatusel algasid süvenenud maaliõpingud. Ta lõpetas kooli 1940. aastal maalijana. 

Juba Kõrgema Kunstikooli õpilasena usaldati talle Kunsttööstuskooli aktiklassi juhendamine. Tema esimesed õpilased olid Esko Lepp ja Siima Škop. Okas hakkas näitustel esinema juba 1939. aastal, mil Kultuurkapital ostis temalt ka esimesed tööd.

Nõukogude okupatsiooni ajal mobiliseeriti ta 1941. aastal Punaarmeesse ning kuulus 1942. aastast Jaroslavli eesti kunstnike kollektiivi. Jaroslavlis tutvus Okas selliste tuntud eesti kunstnikega nagu Aino Bach ja Richard Sagrits. Jaroslavli perioodil valmis kunstnikul sari rindejoonistusi ja -maale, samuti joonistas ta kaasjaroslavlasi. Sageli pidid kunstnikud töötama paaris, Okas pandi paari Eduard Einmanniga. Nende üks ühiseid teoseid kujutas von Sassi punkrit. 1960. aastal valminud graafilist lehte "Surnud maa" on kriitikud nimetanud Nõukogude sõjateemalise kunsti kõige traagilisemaks teoseks.

1944. aastal kutsuti Evald Okas tööle Eesti NSV Riiklikku Kunstiinstituuti. Ta töötas algul maali- ja seejärel aastakümneid graafikakateedris. Tema õpilased on olnud Ludmilla Siim, Tõnis Vint, Peeter Ulas, Marju Mutsu, Herald Eelma, Kaisa Puustak, Marje Üksine, Naima Neidre, Enno Ootsing, Tõnu Soo, Heldur Laretei, Allex Kütt – kogu eesti graafikute paremik mitmest aastakümnest. Okas sai 1954. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi professoriks ning 1993. aastal Tallinna Kunstiülikooli emeriitprofessoriks.

Evald Okas oli aastatel 1963–1971 Eesti NSV Ülemnõukogu ja 1974–1983 NSV Liidu Ülemnõukogu liige.

Nõukogude Liidu Kunstide Akadeemia akadeemikuna sai ta reisida palju välismaal aastail, mil riigipiirid olid tavakodanikele suletud. 1960. aastatel reisis ta Jaapanis, Indias, Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Itaalias, Kreekas, Prantsusmaal ja muudes Euroopa riikides.

Looming

Evald Okase varajane looming koosneb suures osas portree- ja aktimaalidest. Teise maailmasõja ajal lõi ta realistlikke ajaloo- ja portreemaale. Pärast sõda jätkas ta sõjatemaatika käsitlemist suuremõõtmelistes kompositsioonides. Okas on koos Elmar Kitse ja Richard Sagritsaga Estonia teatri laemaali autor (1947). Okas tõestas end uuendusliku ja vabameelse meistrina juba sõjajärgsete okupatsiooniaastate ajaloo- ja sõjamaaližanris.

1950. aastate teisel poolel hakkas Okas viljelema graafikat. Ta on loonud üle 3000 portree- ja aktimotiividega eksliibrise. Rariteediks on saanud tema kuivnõelasari "Reisimuljeid Itaaliast" (1961), sari "Pariis" (1962) ning Jaapani-reisist inspireeritud ofordid 1963. aastast.

Evald Okas armastas kujutada artistlikke stseene teatri- ja muusikavaldkonnast, arhitektuuri-, tööstus- ja linnatemaatikat. 1970. aastatest maalis Okas meelelisi akte ja erksakoloriidilisi teatraalseid figuurikompositsioone. Ta tõi eesti maalitraditsiooni ja graafikasse meelelis-erootilise käsitluse kaasaegsest naisest, kujutades läbi kõikide loominguperioodide nii eksootilisi naisartiste kaugetest maadest kui ka varjamatult erootilisi naisakte. 

Tuntuimad teosed: "Giovannina" (tušš, 1957), "Sügis ateljees" ja "Akt linna taustal" (õli, 1957).
 1939–1940 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu liige
 1962 NSV Liidu Kunstide Akadeemia korrespondentliige, alates 1975 NSV Liidu Kunstide Akadeemia akadeemik
 1963 Firenze Kunstiakadeemia auliige, NSV Liidu rahvakunstnik
 1972 Leningradi Eksliibriste ja Graafika ühingu auliige

Isikunäitused
 1958 Tallinnas
 1960 Moskvas, Kiievis, Odessas
 1960 "Kalevipoja" illustratsioonid Tallinnas
 1962 Eesti NSV Riiklikus Kunstimuuseumis Tallinnas
 1963 Tartu, Kiiev, Kursk, Lvov, Harkov, Simferopol
 1964 Eesti NSV Riiklik Kunstimuuseum Tallinnas
 1965 Tallinna Kunstihoone, Stockholm
 1967 Bakuu
 1968 Tallinna kunstisalong
 1975 Tallinna Kunstihoone
 1977 Moskva
 1980 Eesti NSV Riiklik Kunstimuuseum
 1985 Tallinna Kunstihoone
 1990 Tallinna Kunstihoone
 1995 Tartu Kunstimuuseum
 2000 Tallinna Kunstihoone galerii
 2005 Evald Okase muuseum Haapsalus
 2005 Evald Okase "MAAL" Tallinna Kunstihoone
 2006 Exlibris Tallinna Ülikooli raamatukogu
 2006 Evald Okase graafika Ammende Villa, Pärnu
 2010 Vabaduse galerii
 2010 "Evald Okas 95" Disaini- ja Arhitektuurigalerii

Tunnustus
 1947 Nõukogude Eesti preemia
 1948 Nõukogude Eesti preemia Estonia teatri laemaali eest 
 1950 Nõukogude Eesti preemia kristallvaasi kujundamise eest
 1959 Nõukogude Eesti preemia tööde "Mahtra sõda", "Madalmaade sari" eest 
 1961 Lubljana IV rahvusvahelise graafikanäituse preemia 
 1962 NSV Liidu Kunstide Akadeemia hõbemedal "Kalevipoeg" ja "Reisimuljed Itaaliast 1961" eest
 1962 Suur hõbemedal NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituse kunstiekspositsioonis esinemise eest
 1963 NSV Liidu rahvakunstnik
 1963 Firenze Kunstiakadeemia auliige
 1965 Nõukogude Eesti preemia graafiliste lehtede eest 
 1965 Lenini orden
1975 valiti NSV Liidu Kunstide Akadeemia akadeemikuks
 1977 Balti liiduvabariikide I eksliibrisebiennaali peapreemia
 1978 Vilniuse maalitriennaali peapreemia tööde "Tehase ehitus", "Maria Okas" ja "Akt linna taustal" eest
 1979 Kristjan Raua preemia (maal "Linn ja kunstnik")
 1985 Eesti NSV riiklik preemia ja sotsialistliku töö kangelase kuldtäht
 2000 Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind
 2006 Valgetähe III klassi teenetemärk
 2006 Haapsalu aukodanik

Isiklikku
Evald Okas oli maalikunstnik Mari Roosvalti, klaasikunstnik Kai Koppeli ning arhitekti ja graafiku Jüri Okase isa ning maalikunstnik Mara Maria Ljutjuki ja arhitekt Üla Koppeli vanaisa.

Mälestuse jäädvustamine
 2003. aastal avati Haapsalus Evald Okase muuseum kunstniku teoste püsiekspositsiooniga.
 24. novembril 2009 esilinastus Kumu Kunstimuuseumi auditooriumis dokumentaalfilm "Evald Okas", mille stsenarist on Juta Kivimäe ja režissöör Tõnu Virve.Juta Kivimäe: "Evald Okas" Kumus, Sirp, 22. november 2009

Vaata ka
 Evald Okase muuseum

Viited

Kirjandus
 Villem Raam. "Evald Okas" (monograafia), Kunst 1982
 Jüri Okas, Mari Roosvalt. "Evald Okas" (monograafia), Eesti Keele Sihtasutus 2009, ISBN 9789985792520

Välislingid
 Evald Okase muuseum 
 Vernissage
 Reet Varblane. Igavesti vitaalne, Sirp nr 36, 7. oktoober 2005
 Anupõld, E. Ikka ainult kunsti pärast, Videvik
 Ants Juske. Varajane Evald Okas, Eesti Päevaleht, 20. september 2008
 Mari Rebane. Ilmus Evald Okase uus monograafia ERR, 22. aprill 2009
 Olev Remsu. Evald Okase eneseversioon, Sirp nr 48, 18. detsember 2009

Kategooria:Eesti kunstnikud
Kategooria:Eesti graafikud
Kategooria:Nõukogude Liidu akadeemikud
Kategooria:Eesti NSV VI Ülemnõukogu liikmed
Kategooria:Eesti NSV VII Ülemnõukogu liikmed
Kategooria:NSV Liidu Ülemnõukogu saadikud
Kategooria:NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste Nõukogu saadikud‎
Kategooria:Eesti Kunstiakadeemia professorid
Kategooria:Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Kategooria:Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Kategooria:Haapsalu aukodanikud
Kategooria:Nõukogude Liidu rahvakunstnikud
Kategooria:Sotsialistliku töö kangelased Eesti NSV-s
Kategooria:Lenini ordeni kavalerid
Kategooria:Oktoobrirevolutsiooni ordeni kavalerid
Kategooria:Tööpunalipu ordeni kavalerid
Kategooria:Metsakalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1915
Kategooria:Surnud 2011