Peremärk

pisi|Peremärk (Andres Bergrön) Pakri toolil 1876. aastast
Peremärk on perekonna omandit tähistav märk.

Peremärke on kasutatud kalapüügiriistade, viljakottide, riideesemete, põllutööriistade jt esemete märkimiseks.

Peremärk oli päritav. Kui pere jagunes, pärandus põhitalu märk koos mõningate muudatustega tütartaludele.

 Rahvapärased nimetused 

Õuemärgid, märgid, majamärgid, mergid, võrgumärgid, puumärgid, talumärgid, viljakotimärgid jne.

 Ajalugu 
Peremärkide kasutamine võis alguse saada juba ajal, kui paljud inimesed hakkasid koos põldu harima, karja kasvatama või kala püüdma. Sellisel hetkel tekkis vajadus enda eraomandi märgistamise vastu ja selleks võeti kasutusele igale perele ainuomane märk ehk peremärk.

Peremärkide kasutamine Eestis hakkas vähenema seoses kirjaoskuse levikuga 19. sajandil. Tänapäeval võib leida kasutuses olevaid peremärke tavaliselt vaid rannaäärsetes külades, kus peremärke leidub veel kalavõrkude ujukitel.

Paljud peremärgid sarnanevad ruunidega.http://www.aveler.ee/public/files/Eestlaste%20symbolitest.doc

 Leviala 
Peremärke on kasutatud nii Euroopas, Aafrikas kui ka Põhja-Ameerikas.

 Pilte 

Vaata ka
 ristipuu
 ruunid
 sirvilaud
 pitsat

 Kirjandust 
Paul Ariste. Talupoegade peremärke XVII sajandi lõpult allkirjadena kaebusele Pühalepa pastori vastu. Eesti Rahva Muuseumi Aastaraamat XV, Tartu 1947, lk 162–165
Sirje Pallo. Eesti peremärgid, Tallinn 2006

 Viited 

 Välislingid 

 Etnograafilised joonised, ERM
 Pekka Erelt: "Peremärgid – eestlaste vapid" Eesti Ekspress, 21. oktoober 2004
 Tatiana Efimova: Vadja pere ja muud omandimärgid

Kategooria:Sümbolid
Kategooria:Eesti keskaeg
Kategooria:Eesti rahvakultuur
Kategooria:Eesti varauusaeg