Svastika

Sõna "svastika" tuleb sanskriti keelest (devanaagari स्वस्तिक). Sanskritikeelne nimetus koosneb sõnadest su – 'hea' ja asti – 'olema'.

Kristlikus sümboolikas nimetatakse haakristi crux gammata.

 Ajalugu ja leviala 
pisi|150px|Stiliseeritud India haakrist
pisi|vasakul|Svastika budistlikul templil Koreas
pisi|150px|Keskaegne õigeusu preestri svastikatega liturgiline rüü. Novodevitše nunnakloostri muuseum Moskvas
pisi|Nõukogude Venemaa 5000-rublane (1918. aasta väljalase) svastikatega keskel ja äärtel
pisi|Jaapani Hirosaki linna lipp
Kõige vanem jälg haakristist on pärit neoliitikumist. Sumerist ja praeguse Pakistani aladelt on leitud svastika näiteid, mida peetakse 5000 aastat vanadeks. Üldlevinuks muutus see aga 1000 aastat eKr.

Svastikat on leitud Trooja varemetest. Indias ilmus see märk 4. sajandil eKr, Hiinas 5. sajandil pKr. Saja aasta pärast, 6. sajandil jõudis haakrist koos budismiga Jaapanisse, saades seal budismi üheks sümboliks.

Svastikat ei ole teadaolevalt kasutatud Egiptuse, Assüüria ega Babüloonia kultuurides. Samuti ei teata, kas Ameerikas seda tunti.

Nii Aasias kui ka Euroopas on haakrist alati olnud maagiline sümbol.

Eri kontekstis on haakristi harud erinevas suunas. Mnemotehnilise võttena võib meeles pidada, et Saksa rahvussotsialistide kasutatud haakristi harud on samas suunas, nagu vene täht Γ nimes Гитлер (teise versiooni järgi on haakristi harud algustähed nimedest Гитлер, Геринг, Геббельс ja Гиммлер).

Nõukogude Venemaal ilmus svastika bolševike poolt 1918. aastal kasutusele võetud 1000-, 5000- ja 10 000-rublastel kupüüridel. Varem oli svastikat kujutatud 1917. aastal välja antud 250-rublastel duumarahadel. Svastika koos tähtedega РСФСР selle sees kaunistas 1918. aastal punaarmeelaste vormikuue käiseid.

Eestis on haakristi kasutanud peamiselt setud eriti ornamendina vöökirjades. Samuti õmblesid haakristi vöökirjadele liivlased. Helme kihelkonnas nimetati haakristi juudiristiks ja Koeru kihelkonnas juudipaturistiksHaakristiga veiseröögatise vastu. Esmaspäev, 1. oktoober 1938, nr. 40, lk. 10. 

Saksa okupatsiooni ajal 1942. aastal anti Eestis välja kolmest erinevat värvi postmargist koosnev margiseeria haakristi ja Eesti vapiga.Eesti Sõna, nr. 169, 25 juuli 1942

 Tähendus 
pisi|Pärast Teist maailmasõda muutus svastika läänemaailmas negatiivseks sümboliks
Algselt võis svastika olla päikese sümbol.

Hiinas, Jaapanis ja Indias seostatakse svastikat budismiga, kus see on majandusliku heaolu ja taassünni sümbol.

Skandinaavias seostati svastikat äikesejumal Thoriga.

Ka mujal tähendas svastika põhiliselt jõudu, energiat, õnne ja head tervist.

Svastika muutus läänemaailmas negatiivseks sümboliks, kui Adolf Hitler selle natsismi sümbolina kasutusele võttis.

1908. aastal kirjeldas Guido List oma populaarsetes raamatutes muinasgermaani eeposest "Vanem Edda" svastikat kui vere puhtuse ja maagiliste teadmiste sümbolit.

 Vaata ka 
 Fulfot
 Gammadion
 Merihobusüda
 Märk
 Sauvastika
 Tetraskelion
 Sirp ja vasar

 Viited 

Kategooria:Sümbolid
Kategooria:Religioon
Kategooria:Ristid
Kategooria:Budism
Kategooria:Fašism
Kategooria:Poliitiline kommunikatsioon