Oskar I

Oskar I, ka Oscar I, (sünninimega Joseph François Oscar Bernadotte; 4. juuli 1799 – 8. juuli 1859) oli Bernadotte'i dünastia Rootsi ja Norra kuningas aastatel 1844–1859. 

 Lapsepõlv 
vasakul|pisi|309x309px|Oscar 1806. aasta paiku
Joseph François Oscar Bernadotte sündis Pariisis Rue Cisalpini tänaval majas nr. 291 (tänapäeval Rue de Monceau nr. 32). Tema vanemad olid Jean-Babtiste Bernadotte ja Désirée Clary. Kuna tollal oli vaid esimene konsul Napoleon Bonaparte varem Claryga abielus olnud, nimetati ta ka poisi ristiisaks. Oscari nime andis poisile Napoleon, kes võttis selle Šoti luuletaja James Macphersoni teostest. Noorpõlve veetis Oscar Pariisis. 1806. aastal sai ta Bernadotte'i krahvi tiitli.

 Rootsi prints 
1810. aastal kuulutati Oscari isa Rootsi kroonprintsiks Karl Johaniks ning tema ise Rootsi printsiks ja Södermanlandi hertsogiks. Oskar saabus koos emaga Stockholmi 1811. aasta juunis. Ta õppis kiiresti ära rootsi keele. Tema ema polnud aga harjunud Rootsi külma kliimaga ning lahkus sama aasta suvel Rootsist, kuhu naasis alles 1823. aastal. 

1818. aastal käis Oskar Uppsala ülikoolis Erik Gustav Geijeri Rootsi ajaloo loenguid kuulamas. Lisaks õppis ta norra ja saksa keelt. Samal aastal sai ta ülikooli kantsleriks, hiljem sai sama koha ka Lundi ja Oslo ülikoolis. Oscarit valmistati ette kuningaametiks, mistõttu õpetati talle nii seadusi kui ka sõjandust.

 Abielu 
vasakul|pisi|197x197px|Josefine von Leuchtenberg
1822. aastal reisis Oskar Saksamaale, Šveitsi ja Itaaliasse, kus osales Verona kongressil. Münchenis abiellus ta 22. mail 1823 Josefine von Leuchtenbergiga. 19. juunil peeti teine pulmatseremoonia Stockholmis. Abielust sündis viis last: tulevased kuningad Oscar II ja Karl XV, Gustav, Eugénie ja August.

Paari abielu oli õnnelik, kuigi kroonprintsina pidas Oskar kahte armukest: Emilie Högquisti (kellega tal oli kaks last) ja Jaquette Löwenhielmi (kellega tal oli üks laps). Siiski jäi Josefine abikaasale truuks ning paar oli avalikel üritustel alati koos. Oskar lõpetas abieluvälised suhted pärast kuningaks saamist. 

 Rootsi kroonprints 
vasakul|pisi|211x211px|Oskar Rootsi kroonprintsina
Pärast Karl XIII surma 1818. aasta veebruaris sai kuningaks Oskari isa, kes valitses Karl XIV Johani nime all. Oskar sai Rootsi kroonprintsiks. Kroonprintsina pidi ta vahel täitma ka regendi kohustusi. Ta oli Rootsi regent 1825. aastal, seejärel nii Norra kui ka Rootsi regent 1831. ja 1844. aastal. 1824. aastal oli ta Norra asekuningas. 

Karl Johan hakkas 1838. aastal arvama, et tema poeg on liidus liberaalidega ning plaanib valitsuses muudatusi teha või isegi sundida teda troonist loobuma. 

 Rootsi kuningas 
pisi|Oskar I dagerrotüüp 1844. aastast. Väidetavalt esimene teadaolev foto Rootsi kuningast
8. märtsil 1844 sai Oskarist isa surma järel järgmine kuningas. Oskari ja Josefine kroonimistseremoonia toimus 28. septembril. Sarnane üritus pidi 1847. aasta suvel toimuma ka Norras, kuid see jäi ära, kuna Nidarosi piiskop Hans Riddervold polnud nõus katoliiklikku kuningannat kroonima. 

Oskari kroonimise vastu avaldas protesti troonilt tõugatud kuninga Gustav IV Adolfi poeg Gustav. Oskar suhtus printsi siiski sõbralikult.

Kuna Oskar oli varem liberaalidega sõbrutsenud, ootasid nad nüüd suuri reforme, mida Oskar aga ette ei võtnud. Tema pooldas mõõdukamat poliitikat. Siiski korraldas ta sotsiaalseid ja poliitilisi reforme, millega leevendati kriminaalkoodeksit, anti meestele ja naistele võrdne pärimisõigus ning toetati vaeseid. Oskar korraldas ka vanglareformi, millega vanglad muudeti vangidele mugavamaks. Kuningas tahtis, et vanglast vabanenud tuleksid ühiskonnas paremini toime. Pärast 1848. aastal toimunud Stockholmi rahutusi muutus kuningas oma poliitikas konservatiivsemaks.

Oskar plaanis enda dünastia alla ühendada ka Taani kuningriigi, mille lastetu kuningas Frederik VII võinuks Oskari plaanide järgi adopteerida tema vanema poja Karli. Tema lootuse nurjas riikidevaheline vaen. Oskar proovis siiski parandada Taani arvamust temast ning tahtis riiki toetada 1848. aastal sõjas Preisimaa vastu, kuid Norra ja Rootsi poliitikud polnud sellega nõus.

Oskar pooldas oma valitsusajal Prantsusmaad ning soovis hüljata isa algatatud venemeelse välispoliitika. See soov vormistati 1855. aastal sõlmitud novembrilepinguna, millega sätestati, et Norra ja Rootsi ei loovuta enam kunagi territooriume Venemaale. Rootsi ja Norra territoriaalset terviklikkust tagasid lepingu järgi ka Suurbritannia ja Prantsusmaa, kes lubasid Rootsit sõja korral militaarselt toetada.

Oskarit on peetud intriigimeistriks, kes kuulas küll oma ministreid, aga kuulas ka mitteametlikke nõuandjaid. Kuninga ümber tekkis kamarilja, kus kõige võimekamaks nõunikuks oli krahv Knut Bonde koos poegadega. Oskaril oli ka agentide võrgustik, mis hoolitses selle eest, et ajalehed temast head kirjutaksid. Oskar valitses siiski konstitutsiooniliselt ning kasutas oma vetoõigust tagasihoidlikult.
pisi|182x182px|Norra ja Rootsi ühisvapp 1844–1905. Varem moodustas Rootsi vapp kaks kolmandikku ühisvapist
Oskari valitsusajal rajati ka mitu kultuuriloolist hoonet, näiteks 1849. aastal valminud Rootsi kuningaloss, Oskari suveloss Oscarshall ja Oslos asuv Püha Olavi katedraal.

 Oskari suhted Norraga 
Oskar oli oma valitsusajal Norra vastu väga sõbralik ning avaldas riigile tihti poolehoidu ka valitsusistungitel. Oskari algatusel võrdsustati Norra Rootsiga, mistõttu oli ühisriigi lipul ja vapil alates 1844. aastast võrdselt välja toodud mõlema osastisriigi lipp ja vapp. Tänu Oskarile loodi ka eraldiseisev Norra lipp. Kuigi tema isa ametlik tiitel oli "Rootsi ja Norra kuningas", lasi Oskar ennast Norrat puudutavates ametiasjades kutsuda "Norra ja Rootsi kuningaks". 1847. aastal asutas ta ka Norra oma ordeni: Püha Olavi ordeni. Josefine palvel parandati Norra katoliiklaste tööolusid. See kõik muutis Oskari norralaste seas populaarseks.

 Oskar ja muusika 
Oskar oli tuntud ka helilooja ja mitme muusikapala autorina. 1818. aastal kirjutas ta seoses Karl XIII surmaga surmamarsi, mida tolle matustel esitati. Sellest kuulis helilooja Ludwig van Beethoven, kes kutsuti Oskarile muusikaõpetajaks. Oskar kirjutas ühe klaveripala koos teiste oma aja heliloojatega valminud "Mozarti albumisse", mis ilmus 1842. aastal. Temalt on säilinud veel teisigi väiksemaid palasid. Oskarile on pühendatud ka kolm muusikateost: Thomas Tellefseni klaverikontsert nr. 1, Ferdinand Riesi klaverikontsert nr. 5 ja Robert Schumanni sümfoonia nr. 2.
vasakul|pisi|Oskar oma surivoodil (1859)

 Hilisem elu 
Oskaril oli terve elu kehv tervis. Vahel võis kuningas keset juttu vait jääda ja ligi minuti pausi pidada, enne kui lauset jätkas. Tema tervis halvenes veelgi 1850. aastatel. 1852. aastal reisis ta paranemiseks Bad Kissingeni tervisevetele, kuid nakatus sama aasta talvel Oslos tüüfusse, mida tuli ravida terve aasta (täielikult ta sellest ei tervenenudki). Haigusse suri aga Oskari poeg Gustav. Hiljem tekkisid Oskaril veel neuroloogilised probleemid ja arstid hakkasid kahtlustama, et kuningal on ajukasvaja. 1857. aastal ei suutnud Oskar enam riiki juhtida ja tema asemel määrati 25. septembril regendiks tema vanim poeg Karl. Oskar suri Stockholmis 8. juulil 1859 ajukasvaja tõttu.

 Viited 

Kategooria:Rootsi monarhid
Kategooria:Norra monarhid
Kategooria:Bernadotte'id
Kategooria:Uppsala Ülikooli vilistlased
Kategooria:Dannebrogi suurkomandörid
Kategooria:Sündinud 1799
Kategooria:Surnud 1859