Antiope

Antiope (vanakreeka Ἀντιόπη) oli vanakreeka mütoloogias Teeba printsess.

Tavaliselt on teda loetud Nykteuse tütreks. Ta on aga pea igas versioonis kaksikute Amphioni ja Zethose ema.

 Mütoloogias 
Antiope loost on säilinud mitu versiooni. Tavaliselt loetakse teha Nykteuse tütreks, aga Odüsseia nimetab teda olevat jõejumal Asopose tütar. Tal oli ka õde Nykteis, kes on abielus Teeba kuninga Polydorose või tema poja Labdakosega, kuigi üksikud allikad on Antiopet ennast ka nimetanud Nykteiseks.

vasakul|pisi|"Jupiter ja Antiope", Bartholomeus Spranger, 1596

Antiope oli nii kaunis, et Zeus armus temasse. Zeus lähenes talle (mõnikord saatüri kujul) ja sõltuvalt versioonist kas võrgutas Antiope või kui too vahekorrast keeldus, siis vägistas ta. Antiope jäi vahekorrast rasedaks. 

Vahekorrast sai teada Antiope isa Nykteus, kes selle jumalikku tausta ei teadnud või ei uskunud ja ähvardas Antiopet karistada. Karistuse hirmus põgenes Antiope Sikyoni, mille kuningat Epopeust ta mõnes versioonis juba varasemast teadis. Epopeus abiellus temaga.

Abielu ja Antiope pagemine ärritas Nykteust, kelle keha ei saanud Apollodorose versiooni järgi kogu selle koormaga hakkama ja ta suri. Pausaniase järgi võttis Nykteus koos oma venna Lykosega abielu tõttu ette sõjakäigu Sikyoni vastu. Lahingus sai Nykteus surmavalt haavata. Mõlemal juhul palub Nykteus surivoodil oma vennalt Antiope tagasi Teebasse viia. Lahingus hukkus ka Antiope abikaasa Epopeus.

Lykos võitis lahingu Sikyoni vastu ja Epopeuse järglane Lamedon loovutas Antiope Lykosele. Ta viis Antiope Teebasse tagasi ja valitses linna (kuninga või regendina). Levinuma versiooni järgi sündisid tagasiteel Teebasse Kithaironi mäe läheduses Antiope lapsed. Kaksikud jäeti maha, kuid karjus leidis nad ja ta kasvatas nad oma lastena üles, andes neile nimed Amphion ja Zethos.

Teebas koges Antiope aastaid Lykose ja tema naise Dirke väärkohtlemist. Lykos tegi mõne versiooni järgi Antiopele lähenemiskatseid, mis mõne allika järgi olid ka edukad. Eriti julmalt käitus Antiopega Dirke, tõenäoliselt olles ajendatud kahtlustest, et Lykos oli Antiopest huvitatud. Dirke hoidis (mõnes versioonis orjastatud) Antiopet pimedas vangikongis ja käis teda teadlikult kiusamas.

Aastaid hiljem sai Antiope Teebast põgenema, mõned autorid väidavad, et tema avanesid vangirauad imeväel. Ta pages Kithaironi mäe juurde. Ühe versiooni järgi tuli ka Dirke Kithaironisse Dionysose festivalile, kus nägi põgenenud vangi. Ta käskis karjustel, Amphionil ja Zethosel, vang kinni võtta ja härja sarvede külge siduda. Karjused oleks seda teinud, kuid nende kasuisa tundis Antiope ära ja ütles poistele, et tegemist on nende emaga. Noormehed sidusid Dirke kas härja sarvede külge ja see tappis Dirke ära. Teise versiooni järgi leidis Antiope kõigepealt oma lapsed Amphioni ja Zethose üles. Kui ta rääkis, kes ta on, siis kõigepealt ei tahtnud lapsed teda uskuda, kuni ka karjus tunnistas Amphionile ja Zethosele, et see on nende ema. 

pisi|Hellenistlik "Farnese härg", kus Antiope jälgib Dirke härjale sidumist 

Kaksikud otsustasid ema kannatuste eest kätte maksta ja vallutasid Teeba. Versioonides, kus Dirke Kithaironis ei ilmunud, hukkasid kaksikud Dirke alles Teebas, hukkamismeetod oli aga sama. Tavaliselt on kaksikud hukkanud ka Lykose, kuigi olemas on ka versioon, kus Hermes sunnib kaksikuid Lykost ellu jätma, kuid teda kaksikutele kuningriiki loovutama. Mõlemal juhul jätkavad Teeba valitsemist kaksikud.

Euripidese versioon loost lõpeb Teeba vallutusega. Pausaniase loos karistas Dionysos Antiopet Dirke tapmise eest, sest ta oli pahane oma truu kummardaja julma mõrva pärast. Ta ajas Antiope hulluks ja Antiope rändas Kreekat mööda, kuni ta kohtus juhuslikult Phokosega. Phokos suutis ravida Antiope hulluse. Nad abiellusid ja veetsid ülejäänud elu koos. Nad maeti Tithoreasse.

 Kirjanduses 
Säilinud allikmaterjalis on Antiope lugu esmamainitud Homerose Odüsseias. Lugu on kõige terviklikumalt säilinud Apollodorose "Bibliothecas" ja Pausaniase "Hellase kirjelduses", mis mõlemad on kirjutatud 2. sajandil pKr.

Antiope on suuresti tuntud tänu Euripidese samanimelisele näidendile, millest on säilinud vaid osad. Üleüldiselt on arvatud, et Euripidese näidend valmis aastatel 410–408 eKr, kuigi mõned teadlased on seda ka vaidlustanud, kahtlustades, et lugu on seotud ülejäänud Euripidese Teeba lugudega (näiteks "Hiketiidididega"). Enamik Antiope säilinud lugudest on pärit pärast Euripedese näidendi ilmumist ja on tõenäoliselt sellest olnud mõjutatud. Suur osa Euripidese loost on taastatud Hyginuse teose "Fabulae" järgi, mis väidab end põhinevat Euripidese lool.

 Kunstis 
Antiope on olnud populaarne tegelane, kelle lugu on kujutatud mitmetes teostes. Eriti populaarne on olnud Zeusi ja Antiope kohtumine, mida on maalinud mitmed autorid, näiteks Franz Anton Maulbertsch, Tizian, Tintoretto ja Antoine Watteau. Mitmete teoste puhul kahtlustatakse, et maalid on loost inspiratsiooni saanud. Vähesemal määral on Antiope esindatud ka Dirke karistamist jäädvustavatel maalidel, mis on teine loost pärit populaarne motiiv.

 Vaata ka 

 Tyro – Antiope lugu sarnaneb väga Tyro looga
 Io – kelle loos on samuti sarnasusi

 Viited 

Kategooria:Vanakreeka mütoloogia tegelaskujud