Manifest kõigile Eestimaa rahvastele

pisi|Pärnu endine Endla teater, mille rõdult toimus iseseisvuse manifesti esimene avalik ettelugemine 23. veebruari 1918 õhtul (hoone hävis Teises maailmasõjas)
pisi|Eesti Vabariigi väljakuulutamise tähistamine Pärnus 24. veebruaril 1918

Manifest kõigile Eestimaa rahvastele ehk Eesti iseseisvuse manifest on dokument, mille alusel loodi 1918. aasta veebruaris Eesti Vabariik. Manifestiga kuulutati Eesti esimest korda ajaloos ametlikult iseseisvaks riigiks.

 Ajaloost 
19. veebruaril 1918 valis Eesti Maapäeva Vanemate Nõukogu kolmeliikmelise Eesti Päästekomitee, millele anti kogu riiklik võim Eestis. Päästekomitee liikmed olid Konstantin Konik, Konstantin Päts ja Jüri Vilms. Samal päeval võttis Maapäeva Vanemate nõukogu vastu otsuse avaldada Eesti iseseisvuse manifest. Manifesti tekst koostati ja kinnitati Maapäeva Vanemate Nõukogu poolt 21. veebruaril. 

Manifest trükiti dokumendina esimest korda Eesti Maarahva Liidu (erakonna) Pärnumaa piirkondliku juhi August Jürmanni tellimisel. Aleksander Jürvetsoni Pärnus, Hospidali tänaval asunud trükikojas korraldas manifesti teksti ladumist ja trükkimist tema abikaasa Maria Jürvetson. Trükist tulnud manifest kleebiti Pärnu linnas kiires korras üles.

Manifesti esimene avalik ettelugemine toimus 23. veebruaril 1918 kell 8 õhtul Pärnus Endla teatri rõdult. Manifesti luges linnakodanikele ja eesti rahvusväeosade sõduritele ette Maapäeva liige, Pärnust pärit Hugo Kuusner. Selle kohta koostati ka akt, mille sõnastuse järgi võis Eesti iseseisvaks demokraatlikuks vabariigiks kuulutamise lugeda kuupäevaliselt toimunuks juba 21. veebruaril 1918. 

24. veebruaril 1918 avaldas Maapäeva Vanemate Nõukogu manifesti Tallinnas, millega kuulutati välja iseseisev Eesti Vabariik. Samal päeval nimetas Päästekomitee ametisse esimese, 13-liikmelise Eesti Ajutise Valitsuse eesotsas Konstantin Pätsiga, välisministri kohuseid täitis Jaan Poska. 

24. veebruaril loeti manifest rahvale ette Viljandis ja pealinnas Tallinnas.. Viljandlastele luges iseseisvuse manifesti ette linnapea Gustav Talts ning tallinlastele äsja Eesti esimese valitsuse peaministriks valitud Konstantin Päts.

25. veebruaril luges manifesti Paides rahvale ette 4. Eesti jalaväepolgu III pataljoni ülem kapten Jaan Maide.

27. novembril 1918 ilmunud Riigi Teatajas nr 1 avaldati manifesti 24. veebruari versioon.Manifest kõigile Eestimaa rahwastele, Riigi Teataja, nr. 1, 27 november 1918.

Manifesti mitmel järjestikusel kuupäeval korduvalt erinevates kohtades välja kuulutamise asjaoludele tuginedes tegi Hugo Kuusner 1937. aastal ettepaneku tähistada Eesti Vabariigi aastapäeva 21. või 23. veebruaril, mitte 24. veebruaril. Riigiarhiivi direktor Gottlieb Ney leidis, et "...peab jõudma otsusele, et Eesti vabariigi algpäevaks tuleb pidada 24 veebruari 1918, s. o. päeva mil pealinnas kuulutati välja iseseisvus ja mil ka tegelikult läks kõrgeim võim selleks valitud organite (esialgu Päästekomitee, siis ajutise valitsuse) kätte."

 Tekst 

Manifest kõigile Eestimaa rahvastele.

Eesti rahvas ei ole aastasadade jooksul kaotanud tungi iseseisvuse järele. Põlvest põlve on temas kestnud salajane lootus, et hoolimata pimedast orjaööst ja võõraste rahvaste vägivallavalitsusest veel kord Eestis aeg tuleb, mil "kõik piirud kahel otsal lausa löövad lõkendama" ja et "kord Kalev koju jõuab oma lastel õnne tooma". 

Nüüd on see aeg käes.

Ennekuulmata rahvaste heitlus on Vene tsaaririigi pehastanud alustoed põhjani purustanud. Üle Sarmatia lagendiku laiutab end hävitav korralagedus, ähvardades oma alla matta kõiki rahvaid, kes endise Vene riigi piirides asuvad. Lääne poolt lähenevad Saksamaa võidukad väed, et Venemaa pärandusest omale osa nõuda ja kõigepealt just Balti mere rannamaid oma alla võtta. 

Sel saatuslikul tunnil on Eesti Maapäev kui maa ja rahva seaduslik esitaja, ühemeelsele otsusele jõudes rahvavalitsuse alusel seisvate Eesti politiliste parteidega ja organisatsionidega, toetades rahvaste enesemääramise õiguse peale, tarvilikuks tunnistanud, Eesti maa ja rahva saatuse määramiseks järgmisi otsustavaid samme astuda: 

Eestimaa tema ajaloolistes ja etnografilistes piirides, kuulutatakse tänasest peale iseseisvaks demokratliseks vabariigiks. 

Iseseisva Eesti vabariigi piiridesse kuuluvad: Harjumaa, Läänemaa, Järvamaa, Virumaa ühes Narva linna ja tema ümbruskonnaga, Tartumaa, Võrumaa, Viljandimaa ja Pärnumaa ühes Läänemere saartega — Saare-, Hiiu- ja Muhumaaga ja teistega, kus Eesti rahvas suures enamikus põliselt asumas. Vabariigi piiride lõpulik kindlaksmääramine Lätimaa ja Vene riigi piiriäärsetes maakohtades sünnib rahvahääletamise teel, kui praegune ilmasõda lõppenud. 

Eeltähendatud maakohtades on ainsamaks kõrgemaks ja korraldavaks võimuks Eesti Maapäeva poolt loodud rahvavõim Eestimaa Päästmise Komitee näol. 

Kõigi naabririikide ja rahvaste vastu tahab Eesti vabariik täielikku politilist erapooletust pidada, ja loodab ühtlasi kindlasti, et tema erapooletus nende poolt niisama ka täieliku erapooletusega vastatakse. 

Eesti sõjavägi vähendatakse selle määrani, mis sisemise korra alalhoidmiseks tarvilik. Eesti sõjamehed, kes Vene vägedes teenivad, kutsutakse koju ja demobiliseritakse. 

Kuni Eesti Asutav Kogu, kes üleüldise, otsekohese, salajase ja proportsionalse hääletamise põhjal kokku astub, maa valitsemise korra lõpulikult kindlaks määrab, jääb kõik valitsemise ja seaduseandmise võim Eesti Maapäeva ja selle poolt loodud Eesti Ajutise Valitsuse kätte, kes oma tegevuses järgmiste juhtmõtete järele peab käima: 
 Kõik Eesti vabariigi kodanikud, usu, rahvuse ja politilise ilmavaate peale vaatamata, leiavad ühtlast kaitset vabariigi seaduste ja kohtute ees. 
 Vabariigi piirides elavatele rahvuslistele vähemustele, venelastele, sakslastele, rootslastele, juutidele ja teistele kindlustatakse nende rahvuskulturilised autonomia õigused. 
 Kõik kodanikuvabadused, sõna-, trüki-, usu-, koosolekute-, ühisuste-, liitude- ja streikidevabadused, niisama isiku ja kodukolde puutumatus peavad kogu Eesti riigi piirides vääramata maksma seaduste alusel, mida valitsus viibimata peab välja töötama. 
 Ajutisele valitsusele tehtakse ülesandeks viibimata kohtuasutusi sisse seada kodanikkude julgeoleku kaitseks. Kõik politilised vangid tulevad otsekohe vabastada. 
 Linna- ja maakonna- ja vallaomavalitsuse asutused kutsutakse viibimata oma vägivaldselt katkestatud tööd jatkama. 
 Omavalitsuse all seisev rahvamiilits tuleb avaliku korra alalhoidmiseks otsekohe elusse kutsuda, niisama ka kodanikkude enesekaitse organisatsionid linnades ja maal. 
 Ajutisele Valitsusele tehtakse ülesandeks viibimata seaduse-eelnõu välja töötada maaküsimuse, töölisteküsimuse, toitlusasjanduse ja rahaasjanduse küsimuste lahendamiseks laialistel demokratlistel alustel. 

Eesti! Sa seisad lootusrikka tuleviku lävel, kus sa vabalt ja iseseisvalt oma saatust võid määrata ja juhtida! Asu ehitama oma kodu, kus kord ja õigus valitseks, et olla vääriliseks liikmeks kulturarahvaste peres! Kõik kodumaa pojad ja tütred, ühinegem kui üks mees kodumaa ehitamise pühas töös! Meie esivanemate higi ja veri, mis selle maa eest valatud, nõuab seda, meie järeltulevad põlved kohustavad meid selleks. 

Su üle Jumal valvaku 
Ja võtku rohkest õnnista 
Mis iial ette võtad sa, 
Mu kallis isamaa! 

Elagu iseseisev demokratline Eesti vabariik. 
Elagu rahvaste rahu! 

Tallinnas, 24. veebr. 1918. 

Eesti Maapäeva Vanemate Nõukogu.

Mälestustahvlid
pisi|160px|Pärnus Hospidali 14 asuva hoone seinal iseseisvusmanifesti valmistanud trükikoja mälestustahvel.
pisi|160px|Mälestustahvel Tallinnas, hoonel milles kuulutati välja Eesti Vabariigi iseseisvus.
pisi|160px|Iseseisvuse manifesti avaliku ettelugemise mälestustahvel Paide raekojal.Kuidas sattus Paidesse iseseiswuse manifest. Kirjanik Jaan Lintrop kavatses rünnakut Paide enamlastele. Paides trükitud Iseseisvuse manifest on omaette haruldus., Järva Teataja (1926–1944), nr. 23, 22 veebruar 1938
23. veebruaril 2011 avati Pärnus, Hospidali 14 asuva hoone seinal iseseisvusmanifesti valmistanud trükikoja mälestustahvel. Mälestustahvlil on eesti ja inglise keeles tekst: "Selles majas asunud Aleksander Jürvetsoni trükikojas trükiti 23. veebruaril 1918. aastal Manifest Eestimaa rahvastele. 21. veebruaril Eesti Maapäeva Vanemate Nõukogu koostatud dokument trükiti Eesti Maarahva Liidu Pärnu Maakonna-Komitee esimehe August Jürmanni tellimisel. Seda levitades ja avalikult 23. veebruaril Pärnus ja 24. veebruaril Toris ning Viljandis ette lugedes kuulutati välja Eesti Vabariik."

 Viited 

 Kirjandus 
 "Iseseisvusmanifest" (dokumentide kogumik). Koostanud Edgar Mattisen. AS Ilo, 1993, 40 lk.

 Välislingid 

 Iseseisvusmanifest 24.02.1918 ilmunud kujul "Manifest kõigile Eestimaa rahvastele" Vikitekstides
 Iseseisvusmanifesti algne 21.02.1918 kinnitatud sõnastus "Manifest Eestimaa rahvastele" Vikitekstides
Kalev Vilgats: Iseseisvusmanifesti valmistanud trükikoja maja sai mälestustahvli. Pärnu Postimees 24.02.2011

Kategooria:1918. aasta Eestis
Kategooria:Eesti dokumendid
Kategooria:Eesti poliitilised sündmused‎