Suitsupääsuke

pisi|Suitsupääsuke Pennsylvanias
Suitsupääsuke (Hirundo rustica) on pääsulaste sugukonda kuuluv väike rändlind.

 Rahvussümbol 
Suitsupääsuke on Eesti ja Sloveenia rahvuslind ning oli aastatel 1962–1964 ka Austria rahvuslind.

Suitsupääsuke valiti 26. novembril 1962 Tartus Eesti Looduseuurijate Seltsi ornitoloogia­sektsiooni koosolekul Eesti rahvuslinnuks.Rahvuslind suitsupääsuke saab 50aastasekshttps://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:340487/297844/page/14 H. Veroman. "Rahvuslik lind" linnukaitse propageerimise uue töövormina. Eesti Loodus, 1963, nr. 4, lk. 204.

Suitsupääsukest on kujutatud Eesti 500-kroonise tagaküljel ja Sloveenia 2-tolarise mündi reversil.

 Süstemaatika 
Suitsupääsukese ladinakeelne nimi (Hirundo rustica) pärineb Karl von Linné 1758. aasta teosest "Systema Naturae". Hirundo tähendab ladina keeles 'pääsukest', rusticus aga 'küla-', 'lihtne'.

Eristatakse kuut alamliiki suitsupääsukesi. Neli neist on obligatoorsed rändlinnud, kelle talvitusalad jäävad lõunapoolkerale, ulatudes kuni Kesk-Argentinani, Lõuna-Aafrikasse ja Põhja-Austraaliasse. Alamliigid:
Hirundo rustica rustica
H. r. transitiva
H. r. savignii
H. r. gutturalis
H. r. tytleri
H. r. erythrogaster

 Välimus 
Suitsupääsukesel on pikk harkis saba. Kehapikkus on 19–22 cmJonsson, L. Euroopa linnud. Tallinn:Eesti Entsüklopeediakirjastus. 2000, lk 364. Sulestik on ülalpool sinkjasmust, metalse läikega, kõhupool on valge (mõnel alamliigil ka punakas). Iseloomulikuks tunnuseks on roostepunane laup ja kurgualune.

Sügiseste juveniilsete lindude äärmised tüürsuled on üksnes umbes 1 cm pikkused ja suguküpsetest lindudest heledamad, nende laup ja kurgualune on roostepunakas, puguvööt aga hallikaspruun.

Suitsupääsukest võib segi ajada roostepääsukesega. Viimasel on küll silmatorkav valge päranipuala, samuti on nende häälitsemine erinev.

 Levila ja ränne 
Suitsupääsuke on kõige suurema levilaga pääsulaneTurner, A. K & Rose, C. Swallows & martins: an identification guide and handbook. Boston: Houghton Mifflin. 1989, pp 164–169. Ta on levinud haudelind Euroopas, Aasias, Põhja-Aafrikas ja Põhja-Ameerikas. Euroopa ja Aasia isendid talvituvad Lõuna-Aafrikas, Lõuna-Aasias ja Austraalias, Põhja-Ameerika isendid Lõuna-Ameerikas.

Enne sügisrännakut koonduvad nad suurtesse parvedesse, veetes aja veekogude roostike, soode jt piirkondades, kus leidub palju suuri lendavaid putukaid. Eestist alustavad enamasti lahkumist augustist, viimased oktoobris; enamik lendab Aafrikasse, vähemik talvitub Lõuna-Hispaania ja Lõuna-Portugali aladel.

Eestis hinnatakse suitsupääsukese arvukust 100 000 – 200 000 paarile.

pisi|Suitsupääsuke sõrmel. Kristian Pikner
pisi|Pojad pesas
pisi|Suitsupääsukese munad

 Pesitsemine 
Suitsupääsuke eelistab pesapaiga valikul kultuurmaastikke. Ta ehitab mudast, savist ja rohukõrtest pesa hoone räästa alla, vähese inimasustusega piirkondades ka kaljude külge. Kurnas on 4–7 muna. Mõlemad vanemad toidavad poegi. Pojad lahkuvad pesast umbes 3 nädala vanuselt.

Suitsupääsukese toiduks on suured lendavad putukad, keda ta õhust püüab.

 Häälitsemine 
Suitsupääsukese kutsehüüd on "vidiit-vidiit", laul on enamasti kiire ja pikk, meenutades vidinat.

Vaata ka
Eesti rahvusloom

Viited

 Välislingid 



Värvuliste laulud portaalis Loodusheli
Suitsupääsukesel täitus 50 aastat rahvuslinnuna, ERR, 26. november 2012

Kategooria:Pääsulased
Kategooria:Eesti värvulised
Kategooria:Eesti sümboolika
Kategooria:Eesti loodus
Kategooria:Rahvuslinnud