Vladimir Bogoraz

Vladimir Bogoraz (vene keeles Влади́мир Ге́рманович Богора́з; pseudonüümid Vladimir Bogoraz-Tan, N. A. Tan; 27. aprill (vkj. 15. aprill) 1865 Ovrutš – 10. mai 1936 Rostovi oblast) oli vene antropoloog, keeleteadlane ja kirjanik.

Ta oli rahvuselt juut. Tema isa Mendel (Maksimilian Markovitš) pärines rabi perekonnast, ema Anna Abramovna kaupmehe perest. Tema sünninimi oli Natan. Peres oli tütar ja neli poega ning Natan oli õest noorem, aga vendadest vanem. Kõik viis last astusid õigeusku ja kurioosumina said kõik viis last erineva isanime: Praskovja Fjodorovna, Vladimir Germanovitš, Lazar Maksimilianovitš, Nikolai Aleksejevitš ja Aleksandr Maksimovitš. Kõik viis last osalesid revolutsioonilises liikumises, neid vahistati korduvalt ja õde Praskovja (1860–1884) surigi vanglas. Vladimiri kõik vennad õppisid arstideks ja Nikolai Bogoraz sai väljapaistvaks kirurgiks.

Vladimir õppis Taganrogi gümnaasiumis koos Anton Tšehhoviga, kes oli küll temast 5 aastat vanem. Bogoraz lõpetas gümnaasiumi 1880 ja astus Peterburi ülikooli matemaatika-füüsikateaduskonda, seejärel õigusteaduskonda, kuid 1882 eksmatrikuleeriti.

Alates 1881 osales ta "Narodnaja Volja" tegevuses. Alates 1885 osales ta salatrükikoja töös. Teda vahistati mitu korda ja 1889 saadeti ta 10 aastaks asumisele Srednekolõmskisse.

Vladimiri varjunimi revolutsioonilise liikumise ajal oli N.A. Tan, mis oli tema sünninimi Natan. Hiljem hakkas ta seda kasutama perekonnanimena või osana perekonnanimest.

Asumisel hakkas Bogoraz tegelema etnograafiaga ning tegi seda nii edukalt, et juba 1894 lülitas Keiserlik Venemaa Teaduste Akadeemia ta ekspeditsiooni koosseisu, mille eesmärk oli uurida tšuktšide ja teiste Kaug-Põhja rahvaste eluolu.

Ta tegeles peamiselt Siberi põhjarahvastega. 1924–1936 oli ta Põhja Komitee juht, mis tegeles põhja rändrahvaste eluolu uurimise ning parandamise katsetega. Esialgu oli see tahe siiras (1920. aastate vabamad Nõukogude olud võimaldasid ajada ka mittekommunistlikku joont), kuid alates 1929 pidi ka Põhja Komitee alluma stalinlikule poliitikale ja sellest sai repressioonide tööriist. Bogoraz püüdis siiski kuni surmani põhjarahvaid soosida ja lõi mitmeid kirjakeeli (toona veel ladina tähestikuga). Bogorazi teooriad põhinesid lääne autorite töödel, mistõttu ta pärast 1929. aastat sattus koos teiste Vene olulisemate etnograafidega põlu alla.

Pärast tema surma saadeti Põhja Komitee igandina Stalini käsul laiali. 

Kategooria:Venemaa keeleteadlased
Kategooria:Nõukogude Liidu teadlased
Kategooria:Antropoloogid
Kategooria:Sündinud 1865
Kategooria:Surnud 1936