Hohenzollernid

pisi|Preisi kuningas ja Saksa keiser Wilhelm II 1890. aastatel
Hohenzollernid on dünastia, mis valitses:
 Brandenburgi markkrahvkonda 1415–1815, 
Brandenburg-Bayreuthi markkrahvkonda 1440–1769, 
Brandenburg-Ansbachi markkrahvkonda 1486–1791, 
Preisimaa hertsogiriiki 1525–1701, 
Preisimaa kuningriiki 1701–1918, 
Saksa Keisririiki 1871–1918 ja 
Rumeeniat 1866–1947. 
Lisaks nad valitsesid Hohenzollern-Hechingeni ja Hohenzollern-Sigmaringeni vürstiriike Lõuna-Saksamaal, mis 1849 ühendati Preisimaaga.

Hohenzollernite dünastia on saanud nime Zollerni maakonnas asuva Hohenzollerni kindluse järgi, mis asub Švaabi Juura mäestikus Hohenzollerni mäel Hechingeni linna lähistel. Esimeseks tuntud Zollerni krahviks oli Burkhard I, kes suri 1061. aastal. Krahvitiitli said Zollernid Saksa-Rooma keiser Heinrich V-lt 1111. aastal.

1180. aastal osales krahv Friedrich III Saksa-Rooma keiser Friedrich Barbarossa sõjakäigus Heinrich Lõvi vastu, 1185. aasta paiku abiellus ta Friedrich III Nürnbergi linnusekrahv Konrad II tütre Sophia von Raabsiga. 1191. aasta paiku suri Konrad II; kuna tal ei olnud meessoost järeltulijaid, andis keiser Heinrich VI Friedrichile ka Nürnbergi linnusekrahvi tiitli Friedrich I-na.

Friedrichil oli kaks poega - Konrad I (~1186–1261) ja Friedrich IV/II (~1188–~1255). Pärast isa surma päris vanem poeg Konrad algselt Zollerni ja noorem poeg Friedrich Nürnbergi linnusekrahvkonna Friedrich II-na. Vennad vahetasid valdused 1218. aastal: Konradist sai Nürnbergi linnusekrahv ja seega Frangi haru pea, Friedrichist sai uus Zollerni krahv Friedrich IV. 1218. aastal sai Zollerni krahvkond Hohenzollerni nime.

12.–15. sajandil toetasid Nürnbergi Hohenzollernid Hohenstaufenite ja Habsburgide dünastiast Saksa-Rooma keisreid, kes andsid neile nii mitmeid valduseid (Ansbach 1331, Kulmbach 1340).

Hohenzollernite tõus Saksamaa võimsaimate dünastiate hulka algas 1415. aastal, kui Saksa-Rooma keiser Sigismund andis neile Brandenburgi kuurvürstiriigi.

Reformatsiooni ajal pöördusid Frangimaa/Brandenburgi/Preisimaa Hohenzollernid luterlusse, samas Švaabimaa Hohenzollernid jäid katoliiklasteks.

Švaabimaa Hohenzollernid sattusid 14. sajandist oma naabrite – Württembergi krahvide ja Švaabi liiga linnadega – vaenujalale, 1423 hävitasid nood Hohenzollerni kindluse. Tänu oma Brandenburgi sugulastele ja Habsburgidele jäid Hohenzollernitele aga nende valdused alles. 1535. aastal sai krahv Karl I endale Sigmaringeni ja Veringeni maakonnad.

18. mail 1576 suri Karl I ja Švaabimaa Hohenzollernite valdused jagati tema nelja poja vahel:

 vanim poeg Eitel Friedrich IV (1545–1605) sai Hohenzollern-Hechingeni krahviks;
 teine poeg Karl II (1547–1606) sai Hohenzollern-Sigmaringeni krahviks;
 kolmas poeg Christoph (1552–1592) sai Hohenzollern-Haigerlochi krahviks;
 noorim poeg Joachim (1554–1587) päris Hohenzollerni krahvi tiitli.

Joachim kui noorim poeg pidi saama kanoonikuks, selle vältimiseks pöördus ta luterlusse ja kolis oma luterlike sugulaste juurde Brandenburgi kuurvürstkonnas. Tema liin suri välja 1622. aastal pärast tema poeg Johann Georgi surma.

Pärast Christophi surma sai 1592 Haigerlochi krahviks tema vanem poeg Johann Christoph (1586–1620). Kuna ta oli troonile asudes kuueaastane, olid regentideks tema onud Hechingeni krahv Eitel Friedrich IV ja Sigmaringeni krahv Karl II. 1608 abiellus ta Karl II tütre Mariega (1592–1658). Nende abielust aga ei sündinud lapsi, mistõttu sai pärast tema surma krahviks tema noorem vend Karl (sündinud 1588). Karl abiellus 1618. aastal Ortenburgi krahvinna Rosamundega, kuid ka nende abielu jäi lastetuks ja pärast Karli surma 9. märtsil 1634 suri Haigerlochi liin välja, selle päris Karl II poeg Johann ja Haigerloch liidendati Sigmaringeniga.

1695 ja 1707 sõlmisid vastavalt Hohenzollernite Hechingeni ja Sigmaringeni harud lepingu Brandenburgi kuurvürstkonnaga, et kummagi liini väljasuremise korral pärib nende valdused Brandenburgi kuurvürstkond. 1848. aasta revolutsioonide käigus tõugati kummagi haru vürstid troonilt, aga Preisi kuningas Friedrich Wilhelm IV algselt ei soovinud neid üle võtta, kuid tema ajaloolane ja nõunik Rudolf von Stillfried-Rattonitz ütles talle, et kui ta seda ei tee, võivad Hechingen ja Sigmaringen langeda Hohenzollernite ajalooliste vaenlaste Württembergide võimu alla. Mais 1849 ta nõustus ja kaks vürsti loobusid 7. detsembril 1849 tema kasuks troonist. 8. aprillil 1850 vürstkonnad ühendati ja nendest sai Preisimaa Hohenzollerni provints.

 Hohenzollerni dünastiast Brandenburgi markkrahvid ja kuurvürstid 
pisi|Brandenburgi markkrahv ja kuurvürst Friedrich Wilhelm III
 1415–1440 Friedrich I (alates 1425. aastast ainult kuurvürst)
 1425–1437 Johann Alkeemik (ainult markkrahv)
 1437–1471 Friedrich II (kuni 1440. aastani ainult markkrahv, seejärel ka kuurvürst)
 1471–1486 Albrecht Achilles
 1486–1499 Johann Cicero
 1499–1535 Joachim I Nestor
 1535–1571 Joachim II Hector
 1571–1598 Johann Georg
 1598–1608 Johann Friedrich
 1608–1619 Johann Sigismund
 1619–1640 Georg Wilhelm
 1640–1688 Friedrich Wilhelm I
 1688–1713 Friedrich III
 1713–1740 Friedrich Wilhelm II
 1740–1786 Friedrich IV
 1786–1797 Friedrich Wilhelm III
 1797–1815 Friedrich Wilhelm IV (kuurvürst 1806. aastani)
pisi|Brandenburgi kuurvürst Albrecht von Hohenzollern, endine Saksa ordu kõrgmeister
 Hohenzollerni dünastiast Preisimaa hertsogid 
 1525–1568 Albrecht, 1511–1525 Saksa ordu kõrgmeister
 1568–1618 Albrecht Friedrich
 1618–1619 Johann Sigismund, ka Brandenburgi kuurvürst, seejärel olid kõik Preisi hertsogid Brandenburgi kuurvürstid

 Hohenzollerni dünastiast Preisi kuningad 
 1701–1713 Friedrich I
 1713–1740 Friedrich Wilhelm I
 1740–1786 Friedrich II Suur
 1786–1797 Friedrich Wilhelm II
 1797–1840 Friedrich Wilhelm III
 1840–1861 Friedrich Wilhelm IV
 1861–1888 Wilhelm I Suur (alates 1871 Saksa keiser)
 1888–1888 Friedrich III (Saksa keiser)
 1888–1918 Wilhelm II (Saksa keiser, suri 1941)

 Preisi kuningliku perekonna pead 
 1941–1951 Wilhelm
 1951–1994 Louis Ferdinand
 1994– Georg Friedrich

 Hohenzollerni dünastiast Rumeenia kuningad 
 1866–1914 Carol I (kuni 1881 vürst)
 1914–1927 Ferdinand
 1927–1930 Mihai I
 1930–1940 Carol II
 1940–1947 Mihai I

 Hohenzollern-Hechingeni vürstid (kuni 1805 krahvid) 
 1671–1735 Friedrich Wilhelm
 1735–1750 Friedrich Ludwig
 1750–1798 Joseph Wilhelm
 1798–1810 Hermann Friedrich Otto
 1810–1838 Friedrich Hermann Otto
 1838–1849 Friedrich Wilhelm (suri 1869)

 Hohenzollern-Sigmaringeni vürstid (kuni 1805 krahvid ja vürstid) 
 1689–1715 Meinrad II
 1715–1769 Joseph Franz Ernst
 1769–1785 Karl Friedrich
 1785–1831 Anton
 1831–1848 Karl
 1848–1849 Karl Anton (alates 1869 Hohenzollerni vürst, suri 1885)

 Hohenzollerni vürstliku perekonna pead 
 1885–1905 Leopold
 1905–1927 Wilhelm
 1927–1965 Friedrich
 1965– Friedrich Wilhelm

 Hohenzollernite dünastia sugupuu 

Vaata ka
 Habsburgid
 Hannoveri dünastia

 Välislingid 
 Official Website of the House of Hohenzollern

Kategooria:Dünastiad