Rammu saar

Rammu saar (rts, sks Ramö, ka Schafbockinsel ehk pässi-/jäärasaarCarl Friedrich Wilhelm Russwurm. "Eibofolke ehk rootslased Eestimaa randadel ja Ruhnus", lk 195. 2015.) on Harjumaal Jõelähtme vallas asuv 1,12 km² suurune väikesaar. See on Kolga lahe suurim saar.

Saar arvatakse Rammu küla koosseisu. 2000. ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel puudus saarel püsiasustus.Rahvaloenduse tulemused näitavad asustatud saarte arvu kasvu. Statistikaamet, 9. jaanuar 2013. 2021. aastast on saarel üks elanik.Statistika - Jõelähtme Vallavalitsus.

Nimi
Saart on esmamainitud 1564. aastal kui Herman Zöge saart (holm des Herman Zöge). 1570 on saart nimetatud holm Ramboe, 1737 Rammo Saar, 1768 Rammusaar ja 1798 Rammosaar.

Saare nime tähendus pole teada. Nimi võib tuletuda eestikeelsest sõnast 'ramm' või rootsikeelsetest sõnadest ramm 'soine ala' või ram 'jäär'. Rammu saar Eesti kohanimeraamatu andmebaasis.

Asend
Rammu saar asub Kolga lahes, Kaberneeme neemest 4 kilomeetrit loode pool.

Saarel eenduvad mitmed maasääred: loodes Kudusäär, kirdes Ninaotsanukk, kagus Vesisäär, idas Allu saar. Rammu saare pikkus on umbes 3,5 kilomeetrit. Rammu saart on võrreldud kapsarauaga, mis tähendab, et saar on S-kujuline ja keskel on varrekujuline jämedam koht.

Loodus
pisi|Maajärv on saare suurim veekogu
pisi|Saare maastik
pisi|Saare maastik sügisel
Pinnamood
Rammu saar on kuni 3,4 meetrit kõrge. Saarel esineb kamardunud randa, liivaranda ja kruusa-veeristikuranda.

Nagu teised sealkandis asuvad saared, on ka Rammu kivine: palju leidub rändrahne ja kivikuhjatisi. Rammu pinnas on kohati liivane. Saarelt on leitud maagaasi.

Veestik
Rammul on 4 järvikut, neist suurim on Maajärv (2,4 ha). Saare joogivett on saadud salvkaevudest.

Taimestik
Rammu saarel on tuvastatud 255 liiki soontaimi. Taimedest valdavad kadastik, männid, pihlakad, pajud, roostik. 1984. aastal istutati 50 hektarile mände, praegu on saarel levinud samblikumännikud. Saare ainulaadsem taimekooslus on kukemarjanõmm, saare põhjaosas esineb rannaniitu. Haruldastest taimedest kasvab saarel põhjatarna.

Linnustik
Saarel on tuvastatud 52 liiki linde.

Loomastik
Saarel on elutsenud rebaseid.

 Ajalugu 
Pärimuse järgi hukati Rootsi kuninga käsul 1710. aastal üks soomerootslane, kelle naine koos pojapojaga põgenenud Pranglile. Ent sealgi ei saanud nad rahu, kuna kohalik rahvas põletanud nende hurtsiku. Ainukesena pääses pojapoeg, kes läinud asustamata Rammu saarele. Sinna kutsus ta ka ühe lapsepõlvekaaslase Soomest, mandrilt leidsid nad mõlemad naise ja nii saanudki alguse esimesed pered Rammul.

Carl Friedrich Wilhelm Russwurmi andmetel asus saarele elama neli rootsi perekonda, kes tema 1855. aasta teose "Eibofolke ehk rootslased Eestimaa randadel ja Ruhnus" ilmumise ajaks rääkisid eesti keelt. Lisaks neile elas 19. sajandi keskpaigas saarel veel kümme eesti perekonda. Elanikke oli saarel kokku umbes 60.

Saar kuulus algul Eestimaa kubermangu Harju kreisi Kuusalu kihelkonda Kodasoo mõisale. Jõelähtme kihelkonna kirikukroonika järgi asusid 18. sajandi alguses saarele kaks soomlast. Teadaolevalt asus saarele 1715. aastal Klaus Klamasback ja pärast teda Jaak Lambot. Saare elanikud käisid kalal, hülgejahil ja nagu teistel saarekestel, veeti salakaupa.

pisi|left|Rammu kalmistu 
1851. aasta aprillis muutus saare elu jõukamaks. Torm ajas Allu saare randa lõpnud küürvaala, mis kahe purjepaadi vahel Tallinna veeti ja mida raha eest rahvale näidati. Vaala ostis ära Peterburi Teaduste Akadeemia 850 rubla eest ja vaala luustik on seal siiani alles. See oli 9,68 meetri pikkune küürvaal, kelle kaaluks hinnati üle 10 tonni.

1922. aastal said rammulased neljaklassilise kooli, mis tegutses 1944. aastani. Saarel asus kalmistu.

Rammu saarel oli kolm veskit.

Rammu saarel sündis Johannes Klamas (Klaamas) (1895–1921), kes teenis Vabadussõjas välja Vabadusristi (VR II/3). 

Ligi sada elanikku pagendati Nõukogude võimude poolt 1952. aastal.

 Tänapäev 
pisi|Ülemine tuletorn 2015. aastal. Torn murdus 2017. aastal
Kunagisest vilkast, tihedalt paiknenud 22 taluga kalurikülast saare lõunarannikul on praeguseks säilinud vaid varemed. Taasasustatud on kolm suvitustalu, samuti on taastatud alumine silindriline tuletorn, mille juurde on ehitatud ka saun.

Saare kirdeosas paikneb muinsuskaitsealune kalmistu.

Saarel on kaks silindrilist tuletorni (idapoolne 32 m kõrge), kumbki enam ei tööta. Ülemine (idapoolne) tuletorn ehitati vahemikus 1986–1987. Roostest kahjustunud torn murdus 2017. aasta jaanuaritormis.

Saarel on ka Riigimetsa Majandamise Keskuse rajatud 2,5 km pikkune matkarada.

Pildid

 Viited 

 Kirjandus 

Saaga arhivaal EAA.1212.2.1
"Kolga lahes Rammu saarel murdus tuletorn" Maaleht, 23. jaanuar 2017
Mart Reimann: "Kolga lahe väikesaared." Eesti Loodus. 5/2005.
Andres Tõnisson (2010). "Kolga lahe maastikukaitseala kaitsekorralduskava. 2010-2019".

Kategooria:Soome lahe saared
Kategooria:Harju maakonna saared
Kategooria:Jõelähtme vald