Religioosne haridus

Religiooniharidus jaguneb kaheks valdkonnaks: katehheesiks ehk usuõpetuseks koguduses ja religiooniõpetuseks ehk usuliseks hariduseks koolis.

Religioonihariduse rahvusvahelistumisele aitas kaasa Kirikute Maailmanõukogu 1970. aastatel. 1977. aastal loodi Rahvusvaheline Usuõpetuse (ja -väärtuste) Seminar (ISREV).

 Religiooniharidusega seotud mõisteid 
Teoloogia on usuteadus. Ajaloolise traditsiooni põhjal on Euroopas levinud teoloogia õpetamine klassikalist struktuuri järgivate ülikoolide usuteaduskondades, enamasti konfessionaalsel alusel. Eestis õpetatakse teoloogiat mitmes õppeasutuses, sh Tartu Ülikooli usuteaduskonnas.
Religioonipedagoogika on pedagoogika haru, mis tegeleb religiooniteemalise õpetuse spetsiifikaga. On iseseisva õppeainena näiteks Tartu Ülikooli kasvatusteaduskonnas.
Religiooniõpetus on Eesti kooli sisseviidava maailmareligioone tutvustava aine ametlik nimetus.
Katehhees on kirikus tehtava õpetustöö üldnimetus õigeusu- ja katoliku kirikus. Eesti protestandid kasutavad nime leeriõpetus või üldnime usuõpetus. Usuõpetuse tunnus on usutunnistuse kesksus (konfessionaalsus); religiooniõpetus on interkonfessionaalne ja erapooletu.
Pühapäevakool või piiblikool on kiriku juures laste ja noortega tegelev huviring.

 Kiriku usuõpetuse ja kooli religiooniõpetuse erinevused 
Leho Lamus võttis oma magistritöö "Kiriku usuõpetuse ja kooli religiooniõpetuse erinevused" kokku nii:

 Kiriku usuõpetuse ja üldhariduskooli religiooniõpetuse olulisemad erinevused 
 Suhestus 	Usuõpetus  Religiooniõpetus Kultuur  Kristlik kultuuripärand, milles me elame, ja selle praktika  Tutvustatakse erinevaid ja võõraid kultuure (kauged geograafiliselt) Annab ülevaate  Jumala tähendusest, piiblist, kirikus toimuvast  Maailma religioonidest ja Eesti religioossest olukorrast Usutunnistus  Konfessionaalne  Interkonfessionaalne Maailmapilt  Üks tõde ja terviklik maailmapilt  Kõrvuti on eri tõed ja maailmapildid Tekstid  Piibel, Katekismus, Leeriõpik  Ülevaade paljudest pühakirjadest Mõtlemise kese  Jumala ja inimese suhe; dekaloog, hinge surematus, mõtlus ainujumala üle  Võimalus iseseisvaks mõtlemiseks eri religioonide üle; inimene tunnustab teisi maailmavaateid Religiooni praktika  Ristimine, armulaud, palve ja liturgia kuuluvad õpetusesse  Ei tegele usulise praktikaga (aga arutletakse praktikate üle) Suhtumine praktikasse  Ühine laulmine ja palvetamine ehk liturgia on kesksel kohal, praktika on esmane  Teave paljudest praktikatest, tunnivälised külastused, KiKoS-e järgi jumalateenistus koolis sõltub direktorist Inimesepilt  Inimene jumala pildina  Eri religioonide inimesekäsitlused Valeõpetus  Kui lähtuda kirikukogude õpetusest, siis pole soovitav vastuolu usutunnistusega  Valeõpetus algab vastuolust inimõiguste, riigi põhiseaduse ja kriminaalkoodeksiga Alusnorm  Armastamise ja ristimiskäsk, õhtusöömaaeg, Mäejutlus  Inimõigused, isiku- ja usuvabadus, sallivus, arvamusvabadus Väärtused  Edastab üht väärtuste süsteemi  Erinevate väärtuste tutvustus Tekstile lähenemine  Alustekstide tundmine, sõnumi kuulutamine ilmutusest lähtuvalt
  Ajaloolis-kriitiline (+arheoloogia), sotsiaalajalooline (näited elust), psühholoogiline, mõistuslik

 Viited