Gérard Depardieu

Gérard Xavier Marcel Depardieu (; sündinud 27. detsembril 1948 Chateauroux's) on prantsuse filminäitleja.

 Tunnustus 

Depardieu on nimetatud Prantsusmaa filmiauhinna César kandidaadiks meespeaosatäitja kategoorias 15 korda ja võitnud neist kaks, 1981 filmiga "Le Dernier Métro" ("Viimane rong") ja 1991 filmiga "Cyrano de Bergerac". Neist viimasega nimetati ta 1990 Oscari kandidaadiks meespeaosatäitja kategoorias, mis on mitteingliskeelse filmi kohta väga ebaharilik.

1985 tunnistati ta Veneetsia filmifestivali parimaks näitlejaks peaosa eest filmis "Police" ("Politsei").

1990 tunnistati ta Cannes'i filmifestivali parimaks näitlejaks peaosa eest filmis "Cyrano de Bergerac".

1991 pälvis ta Kuldgloobuse filmiga "Green Card" ("Roheline kaart").

1995 pälvis ta Prantsusmaa Riikliku Teeneteordeni ja 1996 sai Auleegioni rüütliks.

2006 pälvis ta Moskva filmifestivalil välja antava Stanislavski auhinna elutöö eest.

 Filmid 
pisi|Gérard Depardieu (1989)
pisi|Gérard Depardieu (1994)
pisi|Gérard Depardieu ja Carole Bouquet (2001)
pisi|Gérard Depardieu (2010)
 Le beatnik et le minet (1967)
 Tango (1970, telefilm)
 Le Cyborg ou Le voyage vertical (1970, telefilm)
 Rendez-vous à Badenberg (1970, telesari)
 Les Aventures de Zadig (1970, telefilm)
 Nausicaa (1970, telefilm)
 Le cri du cormoran, le soir au-dessus des jonques (1970)
 Un peu de soleil dans l'eau froide (1971)
 La vie sentimentale de Georges Le Tueur (1971)
 Le Viager (1972)
 Le tueur (1972)
 Nathalie Granger (1972)
 La scoumoune (1972)
 Au rendez-vous de la mort joyeuse (1973)
 L'an 01 (1973)
 L'affaire Dominici (1973)
 Un monsieur bien rangé (1973, lühisari)
 Deux hommes dans la ville (1973)
 Rude journée pour la reine (1973) 
 L'Inconnu (1973, telefilm)
 Maîtresse (1973) 
 Les Gaspards (1974)
 Les Valseuses (1974)
 La femme du Gange (1974)
 Stavisky (1974)
 Vincent, François, Paul... et les autres (1974)
 Pas si méchant que ça (1974)
 Sept morts sur ordonnance (1975)
 Je t'aime moi non plus (1976)
 Viimane naine (La dernière femme, 1976) 
 1900 (1976)
 Barocco (1976)
 René la canne (1976) 
 Le camion (1977) 
 Baxter, Vera Baxter (1977) 
 Dites-lui que je l'aime (1977)
 La nuit, tous les chats sont gris (1977)
 Violanta (1977)
 Die linkshändige Frau (1977)
 Préparez vos mouchoirs (1978)
 Ciao maschio (1978)
 Le sucre (1978)
 L'Ingorgo - Una storia impossibile (1979)
 Les Chiens (1979)
 Buffet froid (1979) 
 Temporale Rosy (1980)
 Minu Ameerika onu (Mon oncle d'Amérique, 1980)
 Loulou (1980)
 Le Dernier métro (1980) 
 Inspecteur la Bavure (1980)
 Je vous aime (1980)
 Le choix des armes (1981)
 La femme d'à côté (1981)
 La Chèvre (1981)
 Le retour de Martin Guerre (1982)
 Le grand frère (1982)
 Danton (1983)
 La lune dans le caniveau (1983) 
 Isad (Les compères, (1983)
 Fort Saganne (1984)
 Le Tartuffe (1984)
 Rive droite, rive gauche (1984)
 Police (1985)
 Une femme ou deux (1985)
 Tenue de soirée (1986)
 Jean de Florette (1986)
 Je hais les acteurs (1986)
 Rue du départ (1986)
 Pagejad (Les fugitifs, 1986)
 Saatana päikese all (Sous le soleil de Satan, 1987) 
 Kummaline paik kohtumiseks (Drôle d'endroit pour une rencontre, 1988)
 Camille Claudel (1988)
 Deux (1989)
 Trop belle pour toi (1989)
 I Want to Go Home (1989)
 Cyrano de Bergerac (1990)
 Uranus (1990)
 Roheline kaart (Green Card, 1990)
 Merci la vie (1991)
 Minu isa on kangelane (Mon père, ce héros, 1991)
 Kõik elu hommikud (Tous les matins du monde, 1991)
 From Time to Time (1992) 
 1492: Paradiisi vallutamine (1492: Conquest of Paradise, 1992) 
 Hélas pour moi (1993)
 Germinal (1993)
 Minu isa on kangelane (My Father the Hero, 1994)
 Una pura formalità (1994)
 Kolonel Chabert (Le colonel Chabert, 1994)
 La Machine (1994)
 Les cent et une nuits de Simon Cinéma (1995)
 Élisa (1995)
 Les anges gardiens (1995)
 Le garçu (1995)
 Taevatähed (Unhook the Stars, 1996)
 Bogus (1996)
 Salaagent (The Secret Agent, 1996)
 Le plus beau métier du monde (1996)
 Hamlet (1996)
 XXL (1997)
 Raudne mask (The Man in the Iron Mask, 1998)
 La parola amore esiste (1998)
 Le Comte de Monte Cristo (1998, lühisari)
 Bimbomaa (Bimboland, 1998)
 Asterix ja Obelix Caesari vastu (Astérix et Obélix contre César, 1999)
 Un pont entre deux rives (1999)
 Balzac (1999, telefilm)
 Mirka (2000)
 Tutto l'amore che c'è (2000)
 Les acteurs (2000)
 Vatel (2000)
 Hüljatud (Les Misérables, 2000, lühisari)
 Bérénice (2000) (telefilm)
 Jumalate kadedus (Зависть богов, 2000)
 102 dalmaatsia koera (102 Dalmatians, 2000)
 Kapp (Le Placard, 2001)
 Concorrenza sleale (2001)
 CQ (2001)
 Vidocq (2001)
 Streghe verso nord (2001)
 Asterix ja Obelix: missioon Kleopatra (Astérix & Obélix: Au service de Cléopâtre, 2002)
 Mina olen Dina (Jeg er Dina, 2002)
 Aime ton père (2002)
 Võõraste keskel (Between Strangers, 2002)
 Kummituslinn (City of Ghosts, 2002)
 Napoléon (2002, lühisari)
 Blanche (2002)
 Ruy Blas (2002, telefilm)
 Le pacte du silence (2003)
 Tagaotsitavad (Crime Spree, 2003)
 Bon voyage (2003)
 Nathalie (2003)
 Jää vait! (Tais-toi!, 2003)
 Les clefs de bagnole (2003)
 Volpone (2003) (TV)
 Miljon aastat enne meie aega (RRRrrrr!!!, 2004)
 D'Artagnani tütar (La Femme Musketeer, 2004, lühisari)
 San Antonio (2004)
 Nouvelle France (2004)
 Des Orfevres'i kaldapealne 36 (36 Quai des Orfèvres, 2004)
 Les temps qui changent (2004)
 Amici miei '400 (2004)
 La vie de Michel Muller est plus belle que la vôtre (2005)
 Je préfère qu'on reste amis (2005)

 Eraelu 
pisi|Gérard Depardieu kohtumas Vladimir Putiniga
1970 abiellus Depardieu näitleja Élisabeth Guignot'ga. Neil sündis kaks last, poeg Guillaume (1971–2008) ja tütar Julie (sündis 1973). Mõlemad lapsed said näitlejaks ja võitsid Césari. Gérard ja Élisabeth lahutasid 1996.

28. jaanuaril 1992, kui Gérard oli juba oma naisest lahku kolinud, sai ta modell Karine Syllaga tütre Roxanne'i. Roxanne oli filmi "Cyrano de Bergerac" naispeategelase nimi.

Depardieu elas Chaneli modelli ja samuti Césari saanud näitleja Carole Bouquet'ga koos 1997–2005.

Alates 2005 elab Depardieu koos Harvardi ülikooli lõpetanud romaanikirjaniku Clémentine Igouga.

Depardieu on tuntud anglofiilina. Ta on oma kodumaad kritiseerinud ja isegi solvanud. Näiteks kui Šveitsi televisioon intervjueeris teda 2012. aasta märtsis seoses uue filmiga, kus ta mängib Rahvusvahelise Valuutafondi häbistatud juhti Dominique Strauss-Kahni, teatas ta: "Ma arvan, et ta on natuke nagu kõik prantslased, pisut ülbe. Muide, ma ei armasta prantslasi eriti."Gérard Depardieu's withering attack on 'smug' countrymen like DSK

Jaanuaris 2013 võttis Depardieu Venemaa kodakondsuse (venepärase nimekujuga Жерар Депардьё Žerar Depardjo) ja registreeris oma ametlikuks elukohaks  Mordva Vabariigi pealinna Saranski, kus linnavõimud talle korteri kinkisid.VIDEO: Depardieu käis Saranskis ja talle kingiti korter ning sissekirjutus, Delfi, 6. jaanuar 2013 2024. aastal avaldati Eesti meedias väide, et Depardieu on Venemaa kodakondsusest loobunud.

2022. aasta veebruaris teatas Depardieu, et on saanud Araabia Ühendemiraatide kodakondsuse, täpsustamata kodakondsuse saamise aega.

2025. aasta kevadel mõisteti süüdi kahe naise seksuaalses ründamises 2021. aastal filmivõtete ajal."Pariisis algas kohus seksuaalrünnakutes süüdistatava Depardieu' üle" ERR, 24. märts 2025

Viited

 Välislingid 



 Gerard Depardieu: Kremlin responds to actor's Putin criticism. BBC News'', 2. aprill 2022

Kategooria:Prantsusmaa filminäitlejad
Kategooria:Venemaa inimesed
Kategooria:Auleegioni rüütlid
Kategooria:Sündinud 1948