Louis XIV

Louis XIV [lu'ii neljateistkümnes] ehk Päikesekuningas (prantsuse keeles le Roi Soleil) 5. september 1638 – 1. september 1715) oli Prantsusmaa ja Navarra kuningas 1643–1715, Austria Anna ja Prantsusmaa kuninga Louis XIII poeg.

Louis XIV oli kõige kauem (72 aastat ja 110 päeva) Prantsusmaal ja Euroopas valitsenud monarh.
Ta päris trooni nelja-aastase lapsena. Tegelikult asus valitsema pärast oma peaministri kardinal Mazarini kardinal Jules Mazarin surma 1661 aastal. Pärast Mazarini surma ei valinud kuningas uut peaministrit, vaid valitses absoluutse monarhina kuni surmani.

Hispaania-Prantsuse 1635–1659 sõja Püreneede rahulepingu järgi pidi Prantsuse kuningas Louis XIV abielluma Hispaania kuninga Felipe IV tütre Maria Theresaga. Hispaaniale kuulusid tollal suured valdused mitmel pool Prantsusmaa piirialadel ja selleks, et vältida mõne nendest printsessi kaasavaraks kuulutamist Prantsusmaa poolt, loobus Maria Theresa pärimisõigusest. Tasuks lubas Hispaania maksta kaasavara rahas pool miljonit kuldeküüd. Kuid see raha jäigi maksmata.

 Territoriaalne laienemine 
Varauusaegse Prantsusmaa domineerimisele Euroopas, aitas kaasa Richelieu järglase (1642–1661) kardinal Jules Mazarini diplomaatia ja Jean-Baptiste Colberti merkantistlik majanduspoliitika (1661–1683).
pisi|vasakul|Prantsuse territoriaalne laienemine, 1552–1798
pisi|vasakul|Prantsuse territooriumi laienemine Louis XIV ajal
Louis XIV suurendas arvestatavalt Prantsusmaa territooriumi, riigi tähtsust ja mõju Euroopas. Louis XIV ajal saavutati Kolmekümneaastase sõja Vestfaali rahuga (1648) – Alsace; Hispaania-Prantsuse (1635–1659) sõja Pürenee rahulepinguga (1659) – Artois, Põhja-Kataloonia (Roussillon, Cerdagne), Devolutsioonisõja Aacheni rahulepinguga Flandrias ja Hainaut's (Lille, Tournai, Douai) ja Prantsuse-Hollandi 1672–1678 sõja Nijmegeni rahulepinguga (1678–1679) – Franche-Comté, Flandria liitmine varauusaegse Prantsusmaa kuningriigiga.
pisi|Prantsusmaa ja Hispaania Madalmaade piirialad ning Sébastien Le Prestre, Vaubani markii kavandatud kaitserajatised piirialadel
1670. aastatest alates rajas Louis XIV niinimetatud Taasühinemise kojad, kohtud, mille kohtunikud peavad määrama, kas mingid Habsburgide territooriumid kuuluvad õiguspäraselt Prantsusmaale. Kuningas tugines Vestfaali rahu mõnevõrra ebamäärasele sõnastusele, korjates samas üles ka mõned vanemad Prantsuse nõuded, millest mõned ulatusid tagasi keskaega. Nii otsustas ta, et strateegiliselt tähtis riigilinn Strassburg peab aastal 1648 minema Prantsusmaale. Septembris 1681 hõivasid Prantsuse väed linna, mis oli tugevalt kindlustatud. Kuna keiserlikud väed olid hõivatud võitlustega Osmanite riigi vastu, ei saanud nad selles osas mitu aastat midagi ette võtta. Louis välispoliitika peamine mõte oli anda Prantsusmaale palju kergemini kaitstavad piirid ja eemaldada nõrgad kohad (Strassburgi kasutasid Habsburgid sageli väravana Prantsusmaale).
pisi|left|Üheksa-aastase sõja sõjategevuspiirkonnad Madalmaadel
Pärast Pfalzi kuurvürsti Karl II-e surma läks Pfalzi kuurvürstkond perekonna katoliiklikule Neuburgi harule. Louis XIV vennanaise Pfalzi kuurvürsti, Karl I Ludwigi tütre Elisabeth Charlotte, võistlevad nõuded Pfalzile olid ettekäändeks Prantsuse sissetungile Pfalzi aastal 1688, millega algas Pfalzi pärilussõda ehk 1688–1697 aastate Üheksa-aastane sõda. Sõjategevus toimus enamasti Prantsusmaa piiri lähedal: Hispaania Madalmaades, Reinimaal, Savoia hertsogkonnas ja Kataloonias. Pfalzi pärilussõjas sõdis  Louis XIV, üleeuroopalise koalitsiooni, "Suure Allianssiga", mida juhtisid Inglismaa kuningas William III, Saksa-Rooma keiser Leopold I, Hispaania kuningas Carlos II, Savoia hertsog Vittorio Amedeo I ja mitmed Saksa-Rooma keisririigi printsid.

Üheksa-aastase sõja tegevus toimus peamiselt Euroopa mandriosas ja ümbritsevates vetes, kuid ka Iirimaal ja Šotimaal ning Kuningas Williami sõjas Prantsuse ja Inglise asunike ning nende indiaanlastest liitlaste vahel Põhja-Ameerikas. Iirimaal ja Šotimaal  toimus sõda Inglismaa ja Šotimaa kuninga (1685–1688/1689) James II  ja hilisema Inglismaa kuninga (1689–1702) William III vahel.

Pfalzi pärilussõda (1688–1697) võitlustele lõpu tegi aastal 1697 osapoolte jõudude kurnatus, kus Prantsuse kontrolli all olid Hispaania, Madalmaad ja Kataloonia. Siiski andis Louis oma vallutused tagasi ja omandas ainult Haiti. Rijswijki rahulepinguga sai Prantsusmaa Euroopas Alsace’i ja tunnustas William III-t Inglise kuningana.
pisi|left|Euroopa ca 1700, enne Hispaania pärilussõda
Saksa-Rooma keisri Leopold I ja Prantsusmaa kuninga Louis XIV vaheline vastuolu küsimuses, kes peaks pääsema Hispaania troonile pärast  viimase Habsburgide soost Hispaania kuninga järglasteta Carlos II surma, vallandas 1701–1714 aastate Hispaania pärilussõja. Saksa-Rooma keiser Leopold I aga soovis Hispaania troonil näha endiselt Habsburgide soost kuningat ning alustas sõda Louis XIV Prantsusmaa vastu. Saksa-Rooma vägede poolel astusid sõtta ka teised Prantsusmaa ülemvõimupüüdlusi piirata soovivad Euroopa suurriigid: Suurbritannia kuningriik, Hollandi vabariik, Portugali kuningriik, Preisi kuningriik ja Savoia hertsogkond. Prantsusmaa ja Hispaania poolel sõdisid katoliikliku Baieri hertsogkonna väed. Sõja tulemusena jäi Hispaania troon küll Bourbonide soost Felipe V-le, keda toetas Louis XIV, kuid Prantsusmaa hegemooniale Euroopas oli pandud selgelt piir. Gibraltar läks Suurbritanniale, Lombardia (kaasa arvatud Milano) ning Hispaania Madalmaad (Belgia) Püha Rooma riigi koosseisu (Austria keisri võimu alla).

 Prantsuse koloniaalimpeerium 
pisi|Põhja-Ameerika kaart aastal 1702, mis näitab kindlusi, linnu ja Euroopa asunike hõivatud alasid. Suurbritannia (roosa), Prantsusmaa (sinine) ja Hispaania territooriumid (oranž)
16. sajandi keskel alanud Ameerika koloniseerimine jätkus ka Louis XIV valitsusajal. Põhja-Ameerika Uus-Prantsusmaa ja Louisiana hiilgeajal 1712. aastal (enne Utrechti rahu) ulatus Uus-Prantsusmaa territoorium, mida tuntakse ka Prantsuse Põhja-Ameerika impeeriumina või Kuningliku Uus-Prantsusmaana, Newfoundlandist Kaljumäestikuni ja Hudsoni lahest Mehhiko laheni. Territoorium oli jagatud viieks eraldi hallatavaks kolooniaks: Kanada, Acadia, Hudsoni laht, Newfoundland (Placentia) ja Louisiana.
pisi|

 Sisepoliitika 
Louis rakendas kavatsusega ära hoida aadli mässud ja vaidlustada nende võimu eriti töökindla õukonnaetiketi süsteemi mõttega, et selle õppimine võtab enamuse aadli ajast ja nad ei plaani mässe. 18. sajandi alguseks oli aadel Prantsusmaal tõhusalt kontrolli all ja ei saanud enam kunagi rohkem võimu kui kroon. Louis andis meelsasti aadlitiitleid ka nendele, kes olid silmapaistvalt riiki teeninud, nii et sellest ei saanud suletud kasti ja lihtrahval oli võimalik sotsiaalsel astmestikul tõusta. Kuningas püüdis kehtestada riigis täielikku usulist ühtsust, tühistades aastal 1685 Nantes'i edikti. Hulk protestante põgenes Prantsusmaalt, mis maksis riigile hulga haritlasi, käsitöölisi ja teisi kasulikke inimesi.
pisi|left|Versailles' loss (pilt aastast 1680)
pisi|left|Versailles' loss
pisi|left|Invaliidide Kodu
Ühtlasi koondas ta enda teenistusse oma ajastu parimad prantsuse arhitektid ning lasi ehitada Versailles' lossi ja muid hooneid Pariisis, näiteks teenekate armeeveteranide ja sõjainvaliidide hooldamiseks Invaliidide Kodu (prantsuse keeles hotel des Invalides). Ta on tuntud kaunite kunstide toetaja ja kaitsjana ning on teada, et ta proovis ka ise luuletada ja luua muid kirjandusteoseid, õppis tantsima balletti jne.
pisi|Louis XIV (1638–1715)
Hoolimata sellest, et Louis XIV valitsusaja lõpp ei olnud talle just kõige roosilisem (riigivõlg kasvas, oli mitmeid näljahädasid, pikad ja kurnavad sõjakäigud, Ameerika koloniseerimine jne), oli ta oma elu jooksul suutnud siiski luua nii tugeva ja tsentraliseeritud riigi, et kellelgi ei tulnud isegi mõttesse teda kukutada ning ka tema järglase Louis XV valitsusaeg (1715–1774) möödus suuremate probleemideta. See on küll väga vaieldav, ent ilmselt oli just Louis XIV see, kes pani aluse monarhia hävingule ning "istutas" probleemid, millega Louis XVI enam toime tulla ei suutnud.

Ta ei surnud küll rahva poolt armastatuna, ent on ometi üks austatumaid monarhe Prantsusmaal ning vahest koguni terves maailmas.

 Päikesekuningas 
Louis XIV on tuntud ka Päikesekuningana (prantsuse keeles le Roi Soleil). Selle nimetuse valis kuningas ise, kuna päike on teatud mõttes kõige elava aluseks ja eelduseks, teisalt sümboliseerib päike puhtust ja korda. Samuti viitas tiitel kuninga ja Versailles' õukonna välisele hiilgusele.

 Isiklikku 
Louis XIV isa oli Prantsusmaa (1610–1643) ja Navarra kuningas (1610–1643), Louis XIII (1601–1643) ning ema Hispaania printsess Austria Anna (1601–1666).

Louis XIV-l oli ka noorem vend Orléansi hertsog Philippe (21. september 1640 – 9. juuni 1701), kes sai hiljem tuntuks kui Monsieur, mis oli traditsiooniliselt suverääni teise poja tiitel. Philippe d'Orléans oli abielus Henrietta Anne Stuarti (1644–1670), Inglismaa printsessi, Inglismaa kuningriigi ja Šotimaa kuningriigi kuninga (1625–1649) Charles I ja kuninganna Henrietta Maria tütrega ja Inglismaa ja Šotimaa kuninga (1660–1685) Charles II ja (1685–1688/1689) James II õega ja 1671. aastast teises abielus, Pfalzi kuurvürsti, Karl I Ludwigi tütre Liselotte von der Pfalziga (1652–1722).

 Välislingid 

Kategooria:Prantsusmaa monarhid
Kategooria:Andorra vürstid
Kategooria:Bourbonid
Kategooria:Sündinud 1638
Kategooria:Surnud 1715