Harilik kadakas

Harilik kadakas (Juniperus communis L.) on küpressiliste sugukonna kadaka perekonda kuuluv okaspuu.

Teaduslikult kirjeldas harilikku kadakat esimesena Linnaeus 1753. aastal.

Kadakas on levinud nii Euraasias, Põhja-Aafrikas kui ka Põhja-Ameerikas. See kasvab ka Eestis, kus ta on enim levinud Saaremaal ja Läänemaal.

Kadakametsa nimetatakse kadastikuks.

 Botaanilised tunnused 
pisi|vasakul|Illustratsioon Hermann Adolph Köhleri ja Gustav Pabsti raamatust "Köhler's Medizinal-Pflanzen"
Enamasti kasvab harilik kadakas põõsakujulisena, harvem puukujulisena. Puu kõrgus on tavaliselt kuni kümme, harva kuni 15 m.Endel Laas. "Dendroloogia", Tallinn: Valgus, 1987. Registreeritud suurim kõrgus on 18,5 m (Rootsis). Harilik kadakas elab kuni 860-aastaseks.

Võra kuju võib olla üsna erinev: sammasjas, munakujuline, maadjas või hargnevate okstega. Tüvi on tihti mitmeharuline ja mõnikord keerdu kasvanud. Noorte puude koor on algul sile, punakas kuni pruun,Jean-Denis Godet, "Puude ja põõsaste määraja", Koolibri, lk 26, 2000. vanemas eas kitsaste laastudena kestendav, madalate vagude ja pehmete kiududega ning punakaspruun.

Noored võrsed on punakaspruunid ja kolmetahulised, vanemad pruunikad.

Okkad on terava või tömbi tipuga, veidi torkavad, lineaalsüstja kujuga ja 1–2 cm pikkused. Need on kolmekaupa männases, pealt sinakashallid ja ühe valge õhulõheribaga. Okkad püsivad võrsetel keskmiselt kuni neli aastat.

Isasõisikud on kollakad, 4–5 cm pikkused, koosnevad kilbikujulistest soomustest ja on 3–7 tolmukaga.

Emasõisikud meenutavad rohelist punga ja koosnevad kolme püstise seemnealgmega soomustest. Viljad on lihakad marjataolised käbid läbimõõduga 6–9 mm, need paiknevad üksikult ja koosnevad 3–6 lihakast seemnesoomusest. Viljas on 1–3 seemet, mis on esimesel aastal rohekad, teisel aastal tumesinised ja kolmandal aastal mustjad. Seemne mass on 17–18 mg.

Kuigi kadaka viljad on botaanilises mõttes käbid (marikäbid), kutsutakse neid rahvasuus välise sarnasuse tõttu kadakamarjadeks.

 Levik ja kasvukohad 
pisi|Kadastik Osmussaarel
Hariliku kadaka väga suur levila asub Euraasia kesk- ja põhjaosas, ulatudes lõunas kuni steppideni, idas Jaapani saarteni, seda leidub ka Põhja-Aafrikas, Põhja-Ameerikas (30° põhjalaiuseni), Gröönimaal ja Islandil.Eino Laas. "Okaspuud", Tartu: Atlex 2004. Lõuna suunas ulatub levila Pakistani ja Nepalini.

Harilik kadakas kasvab sageli lagedatel aladel mere ääres, karjamaadel, metsades, loopealsetel, nõmmedel, soostunud aladel, kääbuspõõsa-kooslustes jm. Muldadest on kadaka kasvukohtades sageli esindatud paesed loomullad, happelised liivmullad, ka turvas.

Mõnel pool, näiteks Kassari klibustel rannanõlvadel, on kadakas väga elujõuline ning kogu maapind on kaetud tiheda kadakametsaga. Seal ei paista tiheda okastiku vahelt maapinnale kuigi palju valgust, mistõttu on kadakas kõik teised taimed välja tõrjunud.

Kadakal eristatakse nelja alamliiki.
Eestis on levinud hariliku kadaka tavaline alamliik Juniperus communis communis.
Alpikadakas (Juniperus communis alpina) kasvab Põhja-Ameerika ida- ja lääneosas, Gröönimaal, Euroopas ja Aasias.
Mägede alpiinses ja subalpiinses vööndis ning tundras kasvab tavaliselt hariliku kadaka teisend mägikadakas (Juniperus communis montana). See kasvab kuni 20 cm kõrguseks ja katab maapinda nagu vaip. Oksad on lühikesed, jämedad, kolmnurksed ja sageli kõverad. Okkad on 4–8 mm pikad ja 1–2 mm laiad, mõnikord otsast kõverad, aga mõnikord ootamatult teravad.
1949. aastal leiti Kabardiini-Balkaarias 2700 m kõrgusel merepinnast poolkerakujuline kadakas (Juniperus communis hemisphaerica). Rohkem kui 26 aasta vanune taim oli 1,5 meetri kõrgune.

 Paljunemine ja kasvamine 
pisi|Isasõisikud
Harilik kadakas on tavaliselt kahekojaline, harva ühekojaline puu ja paljuneb üldjuhul seemnetega. Soodsates tingimustes võib ta paljuneda ka vegetatiivselt alumiste okste juurdumisega. Tolmlemine toimub tavaliselt mai alguses. Rohkem vilju on valguse käes kasvavatel puudel. Seemneid levitavad tavaliselt linnud. Tõusmetel on kaks idulehte. Puu kasvab üsna aeglaselt, kümneaastaselt on selle kõrgus tavaliselt 40–50 cm, 50-aastaselt 3–4 m.

 Vanus 
Soome põhjaosast on leitud harilik kadakas, mis hakkas kasvama hiljemalt aastal 260 ja suri aastal 1906 ehk see kadakas elas vähemalt 1647 aastat vanaks. Lisaks on leitud enam kui tuhandeaastaseid kadakaid Rootsi põhjaosast."Lapimaalt leiti maailma vanim kadakas" ERR Novaator, 28. veebruar 2025.

 Kasutamine 
pisi|left|Hariliku kadaka puit
 Kadaka puit 

Hariliku kadaka puit on ilusa tekstuuriga, tihedate aastarõngastega, väga meeldiva lõhnaga, sitke ja keskmise tihedusega 550–650 kg/m³. Lülipuit on hallikas- kuni punakaspruun, maltspuit on kitsas ja valkjas. Puude väikse kasvu tõttu ei ole puidul eriti suurt majanduslikku tähtsust, seda kasutatakse peamiselt tisleritöödel, muusikainstrumentide, suveniiride jms valmistamisel.

Aastarõngad on käänulised ja hästi märgatavad kõigis lõigetes. Aastarõnga varane osa läheb järsult üle hiliseks osaks, mis on vähearenenud. Vaigukäike ei ole. Puidul on tavaliselt head mehaanilised omadused. 15% niiskuse korral on puidu tihedus 570 kg/m³, survetugevus 395 kg/cm² ja kõvadus pikikiudu 459 kg/cm².

 Kadaka keemiline koostis 
pisi|Küpsed ja toored kadakamarjad
Magusa maitsega viljad sisaldavad kuni 40% suhkruid (peamiselt glükoosi ja fruktoosi), eeterlikke õlisid, lipiide, orgaanilisi happeid (õun-, sipelg- ja äädikhape), vaikaineid, taimevaha, vitamiine ja teisi bioaktiivseid aineid. Viljadest valmistatakse siirupit, mis on tooraineks kondiitritööstuses, ja maitseaineid, mida kasutatakse kalade konservimisel ning viina ja likööride tootmisel. Mikroelementidest sisaldavad viljad mangaani, rauda, vaske ja alumiiniumi.

Kadakajuurtest on leitud eeterlikke õlisid, vaikaineid, saponiine, parkaineid ja värvaineid. Okkad sisaldavad 2,7‰ askorbiinhapet.

Okastest ja viljadega võrsetest saab valmistada eeterlikku õli (kadakaõli), mida on kasutatud antibakteriaalse vahendina meditsiinis ja veterinaarias.

Kadakas leidub ka mürgiseid aineid, mistõttu ei tohi kadakamarju liiga palju süüa ega kadakaõli liiga palju tarvitada.

 Ilupuu 

Kadakat kasutatakse ilupuuna parkides ja aedades, kuigi neid on raske ümber istutada. Ümberistutamisel tuleb jälgida, et säilitataks taime senine asend ilmakaarte suhtes.

Kadakaid istutatakse ka pinnase kinnistamiseks.

pisi|left|Kadakamarjad
 Kokandus 
Kadakamarju (botaanilises mõttes käbisid) kasutatakse vürtsina. Tavaliselt lisatakse neid metsloomadest ning rasvasest sea- ja lambalihast toidu tegemisel, samuti tumedatesse lihakastmetesse. Lihale ja kalale võib küpsetamise ajaks lisada peale kadakamarjade ka kadakaokkaid. Need parandavad ka kapsa ja peedi maitset. Vürtsina kasutatakse neid ka piparkookide, kommide ja morsi tegemisel.

 Harilik kadakas Eestis 

Eestis on kadaka põhilised kasvualad (75%) Saaremaal ja Läänemaal. Vähem ja hajusamalt esineb kadastikke Hiiumaal, Pärnumaal ja Harjumaal. Üksikpõõsana võib kadakat leida kõikjalt. Eesti paistab silma kadastike rohkuse, nende esteetilisuse, kõrge vanuse, ligipääsetavuse ja kadakaga seotud rahvatraditsioonide poolest.

 Tähelepanuväärsed isendid Eestis 
pisi|Kernu kadakas (2011)
pisi|Loigu keerdkadakal on tüvi keerdunud vastupäeva
Kadakaid, mille ümbermõõt ületab meetri, on Eestis  teada 29. Kõige rohkem, koguni üheksa neist, kasvab Harjumaal, Raplamaal on teada neli, mujal vähem. Varasemast ajast on andmeid veel 28 nii jämeda kadaka kohta, kuid enamik neist on kuivanud. Mõned said hukka 1967. aasta augustitormis, mõne on hävitanud inimkäsi.

Eesti üht vanimat, praeguseks kuivanud Taressaare kadakat Viljandimaal peeti kuni 600-aastaseks.
Tüve jämeduselt teadaolevalt Eesti suurim kadakas (Lokuta kadakas) kasvab Raplamaal Metskülas Lokuta talu lähedal põllul. Tema tüve ümbermõõt on 201 cm.
Kunagine jämedaim, Jõessaare kadakas asub Viljandimaal Paaksima külast paar kilomeetrit lõunas endise Jõessaare talu heinamaal. Kadaka tüve ümbermõõt oli 184 cm, mõningate andmete kohaselt 223 cm. Võimalik, et see oli kokku kasvanud mitmest harust. See puu on 8. augusti 2015 seisuga umbes kahe meetri kõrguselt murdunud ning täielikult kuivanud.
Harjumaa jämedaim kadakas on Uuemõisa kadakas, mis kasvab Maeru külas. Ta on saanud nime talu järgi. Ümbermõõt on sel puul 169 cm ja kõrgus 7,5 m.
Kübara kattai kasvab Põlva maakonnas Väike-Veerksu külas. Veerksu oja veerul kasvav puu hargneb 1,3 m kõrgusel kolmeks (harude ümbermõõdud 84, 68 ja 92 cm), tüve ümbermõõt on 180 cm, puu kõrgus 11 m. Püramiidja kadaka ühe haru latv on murdunud, kuid see on endiselt kahar.
Eesti üks kõige tuntumaid suuri kadakaid asub Viitnal, üsna Tallinna–Narva maantee ääres, kus ta pälvib möödujate tähelepanu ilusa küpressitaolise võraga. Kadaka latv küünib 10,3 meetrini ja 1,3 m kõrgusel on tüve ümbermõõt 169 cm. Sinna, harunemiskohale, on paigutatud raudklamber, hoidmaks võra koos. Kadakas on endiselt elujõuline.
Saaremaa jämedaim kadakas on Oidika kadakas Hindu külas. Temagi tüvi haruneb, ent ümbermõõt pisut madalamal, rinnakõrgusel, küünib 166 cm-ni. Kadakas on 10 m kõrge ja kasvab kiviaial, kuid nigelast kasvupinnasest hoolimata pole tal kuivanud oksi.
 Harjumaal Suurekõrve külas Tihualuse–Tubademetsa tee läheduses kasvavast kolmest kadakast on üks kuivanud. Kahest ülejäänust jämedam on 150 cm ümbermõõduga, tema kõrgus on 8,5 meetrit.
 Reinu kadakas kasvab Võrumaal Võru vallas Paidra–Joosu tee ja Karsna järve vahel põllul Reinu pere lähedal. Varem olnud ta kaitstud taraga. Puu ümbermõõt on 139 või 145 cm ja kõrgus 13,5 m, seega peaks ta olema Eesti kõrgeim kadakas. Püramiidjas võra on veel täiesti elujõuline. Puu arvatav vanus on 100–150 aastat, mida loetakse kadakale keskmiseks vanuseks. Kadaka võra on ilusa püramiidja kujuga.
Tartumaal Ahunapalu kalmistul on aegade jooksul kasvanud palju põliseid kadakaid. Alles on vaid kaks, neist suurem vajus juba  viltu ja seisab nüüd umbes 35° nurga all. Juba varem oli ta peaaegu kuivanud, seni haljendab vaid väike külgoks (umbes 1% võrast). Puu vanuseks on arvatud 330 aastat, tema tüve ümbermõõt on 141 cm ja püstisena oleks ta kõrgus 11,2 m (mõningatel andmetel 13,5 meetrit).
 Ajakirjas Eesti Loodus (1970, nr 5) on kirjutatud Laitse kadakatest, millest jämedaima tüve ümbermõõt oli juba artikli ilmumise ajal 135 cm. See mahub teadaolevaist viimasena esikümnesse.
Eesti kuulsaim kadakas on seitsmekeeruline Kernu kadakas (jämeduselt 13. koht, kõrgus neli meetrit). Selle hüüdnimi on "Rootsi kuninga kepp" ja selle olla Põhjasõja ajal istutanud Rootsi kuningas Karl XII. Legend ütleb, et kui kadakas ära kuivab, siis tuleb "hea Rootsi aeg" jälle Eestimaale tagasi. Puu kuivas ära 2013. aastal.
 Läänemaal Kadarpiku külas Ants Laikmaa kodupargis kasvavad Laikmaa kadakad. Need on Laikmaa enese istutatud.
 Reima kadakas asub Suursoo külas.
 Kataveski hiiekadakas kasvab Tuhalas.
 Loigu keerdkadakas kasvab Keilas.
Nasva kadakad asuvad Hiiumaal.

 Viited 

 Välislingid 

Levila kaart

Kategooria:Eesti pärismaised puuliigid
Kategooria:Küpressilised