Helirida

Helirida (inglise keeles scale, saksa keeles Tonleiter) on muusikas helide helikõrguslik järjestus helisüsteemi piires.

Heliread võivad olla näiteks pentatoonilised, diatoonilised, kromaatilised, dodekafoonilised, mikrotoonaalsed.

Tuleb teha vahet helirea ja helilaadi mõistel. 

Helirida ja helilaad
Eri keeltes ja eri autorite poolt on helirea tähenduses kasutatud sõnu moodus (i.k mode pr.k mode, it.k modo, ld.k modus – kooskõla, korrastus, ehitus, kuju), helilaad ehk laad (v.k лад. Vene muusikateoorias tähendab mõiste "laad" eelkõige helirea helide suhetevõrgustikku (Лад в музыке – система взаимоотношений звуков, vt :ru:Лад (музыкальный строй)), heliastmik, heliskaala, heliredel, gamma, skaala, kõrgusastmik ("kõrgusastmiku ehitust väljendab astmikuvormel, mis esitleb naaberhelide kõrguskaugusi ehk intervalle toonides, pooltoonides või poolteisttoonides. Kõrgusastmiku alumist (esimest) heli nim. põhi- ehk esiheliks." Leo Semlek 2003:"Muusika elementaarteooria õpik" 8. väljaanne. Kirjastus Kodutrükk, Tallinn. kõrgusastmik:lk. 41 ISBN 9985-805-36-4 )

Tuleb teha vahet helirea ja helilaadi mõistel, kuna helilaad kujutab enesest erinevat funktsiooni omavate helikõrgusastmete abstraktset süsteemi ning helirida on selle süsteemi konkreetne avaldumisvorm. Nii näiteks loomuliku mažoorse laadi (mille struktuur on [1,1,1/2,1,1,1,1/2] ning astmete funktsioonid on I – toonika, II – ülemine juhttoon, III – ülemine mediant, IV – subdominant, V – dominant, VI – alumine mediant, VII – alumine juhttoon) põhjal c-noodist üles ehitatud helireaks on Do-mažoor. 

 Helirida muusika ajaloos 
Muusika ajalugu tunneb paljusid heliridu erinevates muusikatraditsioonides.

Helirida arhailises rahvamuusikas
Vanimad rahvaviisid koosnevad kahest, kolmest või neljast helist. Helirea kitsas ulatus on omane paljudele rahvaviisidele. Selliseid viise ei saa alati kohandada hilisemate heliridadega, vaid nad moodustavad heliridade arengus omaette arhailise perioodi. 

Helirida euroopalikus muusikas
Alates Vana-Kreekast kasutatakse euroopalikus muusikas diatoonilisi heliridu (vastavad klahvpillide klaviatuuri valgete klahvidega (oktavis on seitse astet)). 

Keskaegse heliridade teooria aluseks on Boëthiuse viies raamatus "De institutione musica" kirjeldatud Vana-Kreeka heliridade süsteem ja Ptolemaiose transpositsiooniskaalad.

Tervetoonhelirida, naaberhelide intervallidega 1 (üks) tervetoon, on olnud sporaadiliselt kasutusel heliteoste sees. Tervetoonilise helirea oktav koosneb kahest tritoonist, mida keskajal on peetud saatana intervalliks. Paljud heliloojad on tervetoonilist helirida kasutanud ooperites jm viitamaks deemonlikele jõududele vms.

Helirida euroopavälistes kultuurides
India muusikas on heliridade üldnimetus sanskriti keeles raga; hiina jpt rahvaste muusikas kasutatakse pentatoonilist helirida (koosneb viiest helist, mis on vastavuses näiteks klahvpillide klaviatuuri mustade klahvidega) jne.

Helirida nüüdismuusikas
20. sajandil võeti kasutusele kõigil võrdtempereeritud kromaatilise helirea helidel põhinev 12-heliline (dodekafooniline) helirida.

 Heliridade liigitus 
Helide arv helireas
Helirida võib olla: 
1-heliline – monohord (kr. monos – üks, üksik, ainuke horde – keel) 
2-heliline – duhord ehk bihord (kr. duo – kaks, mõlemad lad. bis – kaks korda) 
3-heliline – trihord (kr. tria – kolm) 
4-heliline – tetrahord (kr. tetras – neli) 
5-heliline – pentahord (kr. pentas – viis) 
6-heliline – heksahord (kr. heksas – kuus) 
7-heliline – heptahord (kr. hepta – seitse) 
8-heliline – oktohord (kr. okto – kaheksa) 
9-heliline – enneahord e. novehord e. nonohord (kr. ennea, lad. novem – üheksa) 
10-heliline – dekahord (kr. deka – kümme) 
11-heliline – endekahord (kr. endeka – üksteist) 
12-heliline – dodekahord (kr. dodeka – kaksteist)

Heliridasid võib liigitada ka:
mittetäielik – näiteks 5-heliline pentahord ehk pentatoonika
täielik – 7-heliline heptahord ehk heptatoonika
täiendatud kordusheliga – 8-heliline oktohord ehk oktohord-heptatoonika. Koosneb 7-st diatoonilisest helist ja 1-st kordushelist.

Helidevahelised suhted helireas
Heliread järjestatakse kindla süsteemi järgi.
Vastavalt helide omavahelistele suhtele helireas võivad heliread olla:
 diatoonilised, vt diatooniline helirida 
altereeritud, vt altereeritud helirida
kromaatilised, vt kromaatiline helirida
atonaalsed
tonaalsed
modaalsed

 Duur ja moll 
Loomulik mažoor ehk mažoorne helirida ehk duurhelirida vastab joonia helilaadile, loomulik minoor minoorne helirida ehk mollhelirida eoolia helilaadile.

Diatooniliste ja duur-moll-süsteemi heliridade astmed 
Diatooniliste ja duur-moll-süsteemi heliridade helid paiknevad astmetel, mida tähistatakse järjekorranumbritega arvates põhihelist ehk I astmest (teatud kontekstis toonika).

Helirea astmete suhteid nimetatakse funktsioonideks.  

Funktsionaalharmoonias liigitatakse heptatooniliste heliridade astmed helirea põhi- ja kõrvalastmeteks. Selle kohaselt on toonika kolmkõla kui ainsana püsiva kolmkõla priim, terts ja kvint s.o. I, III ja V aste helirea püsivad astmed. Ülejäänud II, IV, VI ja VII aste helirea kulgevad astmed.

Heliread
60px Loomulik mažoor (Joonia)  60px  Loomulik minoor  (Eoolia)  60px  Harmooniline minoor  60px Mustlasminoor  125px Meloodiline minoor 60px Dooria  60px Früügia  60px Lüüdia  60px Miksolüüdia  60px Lokria  60px Kromaatiline   60px Tervetooniline   60px Mažoorne pentatoonika  60px Minoorne pentatoonika  60px Altereeritud  60px Vähendatud helirida,1. vorm  60px Vähendatud helirida,2. vorm  60px Hispaania jajuutide helirida  60px Araabia helirida(Araabia mažoor)  60px Mi Sheberach helirida 
Skeemil on pooltoon üleminekul ühest reast teise.

Vaata ka
 Helilaad

Viited

Kirjandus
 Ross-Maimets 2004: Jaan Ross ja Kaire Maimets (toim.), "Mõeldes muusikast. Sissevaateid muusikateadusesse". Varrak, Tallinn. helirida: 15,19,24–31,88–95,183,184,347,348,355,453,457,463–465. ISBN 9985-3-0958-8

Välislingid
 http://www.ericweisstein.com/encyclopedias/music/topics/ScalesandModes.html

Kategooria:Muusikateooria
Kategooria:Helikõrgus