Urmas Reinsalu

Urmas Reinsalu (sündinud 22. juunil 1975 Tallinnas) on Eesti poliitik, XV Riigikogu liige, alates 10. juunist 2023 erakonna Isamaa Erakonna esimees.

Ta on olnud 2003–2012 ja 2014–2015 ning on alates 2021 Riigikogu liige. Aastatel 2012–2014 oli ta kaitseminister Andrus Ansipi kolmandas valitsuses, 2015–2016 justiitsminister Taavi Rõivase teises valitsuses ja 2016–2019 justiitsminister Jüri Ratase esimeses valitsuses. Seejärel oli ta 2019–2021 välisminister Jüri Ratase teises valitsuses ning 2022–2023 uuesti välisminister Kaja Kallase teises valitsuses.

 Haridus 
Urmas Reinsalu lõpetas 1993. aastal Tallinna 37. Keskkooli ja 1997. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.

Oli Tartu Ülikooli Üliõpilaskonna Edustuse esimees 1994–1995.

 Töökäik 
 Justiitsministeeriumi spetsialist 1996–1997 avaliku õiguse valdkonnas
 Eesti Vabariigi Valitsuse põhiseaduse juriidilise ekspertiisi komisjoni ekspert 1996–1997
 Vabariigi Presidendi sisepoliitika nõunik 1997–1998
 Vabariigi Presidendi Kantselei direktor 1998–2001
 Res Publica poliitiline sekretär 2001–2002
 Res Publica volikogu esimees alates 2002. aastast
 Sisekaitseakadeemia lektor 2002–2003
 X Riigikogu liige 2003–2007
 XI Riigikogu liige 2007–2011
 XII Riigikogu liige 2011–2012 ja 2014–2015
 IRLi esimees 2012–2015
 Eesti Vabariigi kaitseminister 2012–2014
 Eesti Vabariigi justiitsminister 2015–2019
 Eesti Vabariigi välisminister 2019–2021
 Isamaa Erakonna esimees 2023–

 Poliitiline tegevus 
Reinsalu oli 1992. aastast Ühenduse Res Publica ja 2001. aastast Erakonna Res Publica liige ning pärast selle ühinemist Isamaaliiduga on ta erakonna Isamaa ja Res Publica Liit liige, mis alates 2018. aastast kannab nime Isamaa Erakond. 

1993. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel kandideeris Reinsalu Tallinna linnavolikogusse, saades tulemuseks 83 häält.

Reinsalu kuulus Res Publica poliitikute rühmitusse Äraostmatud. 2003. aastal oli ta ajakirjanduses Res Publicaga seostatud OÜ Patricia juhatuse liige koos Ken-Marti Vaheri, Taavi Veskimägi ja Indrek Raudsega.Maakohtute registriosakondade keskandmebaasi väljatrükk seisuga 29.01.2012 kell 16:38. Äriregister.

2002. aasta kohalike omavlaitsuste volikogude valimistel kogus Reinsalu 1364 häält. Järgnenud aastal toimunud Riigikogu valimistel 2754 häält.

Reinsalu oli Erakond Res Publica nimekirja esinumber 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimiste nimekirjas, kogudes 4717 häält, kuid ei osutunud valituks. Res Publica sai vaid 6,7 protsenti häältest ning valimiskaotus viis erakonna kadumisele poliitikamaastikul.

2007. aasta Riigikogu valimistel sai ta 1888 häält, 2009. aasta kohalikel valimistel 2256 häält ning  2011. aasta Riigikogu valimistel 5055 häält.

Alates 28. jaanuarist 2012 kuni 6. juunini 2015 oli Reinsalu Erakonna Isamaa ja Res Publica Liit esimees. 2013. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel kandideeris Reinsalu Tallinna linnavolikogusse ja kogus 2509 häält. 2. aprillist 9. aprillini 2015 oli ta Riigikogu Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esimees. 2015. aasta Riigikogu valimistel kogus Reinsalu 2949 häält.

President Toomas Hendrik Ilves nimetas Reinsalu 11. mail 2012 kaitseministriks, ametisse asus ta ametivande andmisega Riigikogu ees 14. mail 2012.Kaitseminister Urmas Reinsalu alustab tööd. Valitsuse kommunikatsioonibüroo teade, 14.05.2012.

9. aprillist 2015 kuni 23. novembrini 2016 oli Eesti justiitsminister Taavi Rõivase teises valitsuses. Seejärel oli ta alates 23. novembrist 2016 kuni 29. aprillini 2019 justiitsminister Jüri Ratase esimeses valitsuses ning seejärel Eesti välisminister 29. aprillist 2019 kuni 26. jaanuarini 2021 Ratase teises valitsuses. Samal ajal osales ta nii 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kui ka 2019. aasta Riigikogu valimistel, kogudes vastavalt 722 häält (Tallinnas) ning 2633 häält.

2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris Reinsalu Tallinnas, kogudes 1393 häält. Ajaleht Äripäev tõi hiljem välja, et Isamaa liige ja ärimees Tõnis Palts tasus varajatult Reinsalu kasuks tehtud kampaaniakulud."Reinsalu mobilisatsioon: ärimees rahastas varjatult Isamaa juhtfiguuri valimiskampaaniat" Äripäev, 27. veebruar 2023

18. juulist 2022 kuni 17. aprillini 2023 oli Reinsalu teist korda Eesti välisminister ja seda Kaja Kallase teises valitsuses.

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 4509 häält ning osutus valituks.

Ta kandideeris 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, kogus 14 248 häält ning ei osutunud valituks.Euroopa Parlamendi valimiste detailne hääletamistulemus (11.06.2024). Valimised.ee. Kasutatud 12.06.2024, https://ep2024.valimised.ee/et/detailed-voting-result/index.html

Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Nõmme linnaosas, kogus 2302 häält ning osutus valituks. Reinsalu oli 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Isamaa Tallinna linnapeakandidaat.

pisi|Urmas Reinsalu Arvamusfestivalil (2021)

 Tunnustus 
 2001 Auleegioni orden (komandör)
 2018 Eesti Naisteühenduste Ümarlaua Valge Lindi auhind"Kanakarja kambakast" rääkinud Urmas Reinsalu sai naisteühendustelt kõrge tunnustuse naistevastase vägivalla vastu võitlemise eest Delfi, 25. november 2018]
 2021 Vabaduse Tammepärja aumärkVabaduse Tammepärja aumärgi kavalerid

 Viited 

 Välislingid 

 Urmas Reinsalu saates "Kukul külas", 13. aprill 2008, 

Kategooria:Eesti juristid
Kategooria:Isamaa Erakonna poliitikud
Kategooria:Nõmme linnaosa halduskogu liikmed
Kategooria:X Riigikogu liikmed
Kategooria:XI Riigikogu liikmed
Kategooria:XII Riigikogu liikmed
Kategooria:XIII Riigikogu liikmed
Kategooria:XIV Riigikogu liikmed
Kategooria:XV Riigikogu liikmed
Kategooria:Eesti kaitseministrid
Kategooria:Eesti justiitsministrid
Kategooria:Eesti välisministrid
Kategooria:Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Kategooria:Auleegioni komandörid
Kategooria:Sündinud 1975