Kristina Šmigun-Vähi

Kristina Šmigun-VähiNime hääldatakse [krist'iina šmig'unn-vähi] (kuni 2007 Kristina Šmigun; sündinud 23. veebruaril 1977 Tartus) on Eesti poliitik ja endine tippsportlane, kes on naiste murdmaasuusatamises kahekordne juunioride ja ühekordne täiskasvanute maailmameister ning kahekordne olümpiavõitja. Šmigun-Vähi kuulub Reformierakonda; ta oli Riigikogu XIV (2019–2023) ja on 2023. aastal Riigikogu XV koosseisu liige.

Kristina Šmigun on lõpetanud 1996. aastal Tartu Kommertsgümnaasiumi.

Tema esimene treener oli Herbert Abel ja järgmine Anatoli Šmigun.
Esimest korda osales ta olümpiamängudel 1994. aastal Lillehammeris, kus saavutas 10 km vabastiilisõidus 27. koha.

2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys saavutas Šmigun 30 km klassikastiilisõidu seitsmenda koha. "Kõigil mu olümpiatel on midagi valesti olnud," rääkis ta Soldier Hollow' suusastaadionil. Lõputseremoonial kandis Šmigun Eesti lippu. Nädal pärast olümpiamänge võitis ta maailma karikasarja Lahti etapi 10 km vabastiilis, alistades olümpiavõitja Stefania Belmondo 0,6 sekundiga.

2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos võitis Kristina Šmigun kuldmedali nii 10 km klassikasõidus kui ka 15 km suusavahetusega sõidus. Samal aastal andis Rahvusvaheline Olümpiakomitee Šmigunile Sportstari auhinna.

Pärast hooaja vahelejätmist tütre sünni tõttu teatas Kristina Šmigun-Vähi 21. septembril 2009, et kavatseb tippspordis jätkata. 2010. aasta taliolümpiamängudel võitis ta hõbemedali, kuid 2010. aasta juulis teatas, et loobub tippspordist.

2010. aastal valiti Šmigun-Vähi Eesti aasta naissportlaseks ja 2012. aastal Eesti Olümpiakomitee asepresidendiks.

 Saavutused 
 27px Olümpiamängudel 
pisi|Kristina Šmigun ja Kateřina Neumannová Torino OM-il 2006. aastal
 1994  Lillehammeris
 27. koht 10 km vabastiilis
 28. koht 15 km vabastiilis
 30. koht 5 km klassikastiilis
 1998  Naganos
 46. koht 30 km vabastiilis
 2002  Salt Lake Citys
 7. koht 30 km klassikastiilis
 8. koht 15 km vabastiilis
 15. koht 5 + 5 km topeltjälitussõidus
 25. koht sprindis
 2006  Torinos
 15px olümpiavõitja 7,5 + 7,5 km suusavahetusega sõidus
 15px olümpiavõitja 10 km klassikasstiilis
 8. koht 30 km vabastiilis ühisstardiga sõidus
 2010  Vancouveris
 15px 10 km vabastiilis

 Maailmameistrivõistlustel 
pisi|Kristina Šmigun MK-etapil Otepääl 2007. aastal
 1993  Falunis
 31. koht 10 km vabastiilis
 35. koht 5 km klassikastiilis
 1995  Thunder Bays
 5. koht 5 km klassikastiilis
 20. koht 10 km vabastiilis
 1997  Trondheimis
 8. koht 15 km vabastiilis
 9. koht 10 km vabastiilis
 28. koht 5 km klassikastiilis
 1999  Ramsaus
  hõbemedal 15 km vabastiilis
  pronksmedal 30 km klassikastiilis
 6. koht 10 km vabastiilis
 9. koht 5 km klassikastiilis
 2001  Lahtis
 12. koht 10 km klassikastiilis
 19. koht sprindis
 41. koht 15 km klassikastiilis
 2003  Val di Fiemmes
  maailmameister topeltjälitussõidus (5 km klassikastiilis + 5 km vabastiilis)
  hõbemedal 10 km klassikastiilis
  hõbemedal 15 km klassikastiilis ühisstardiga sõidus
  pronksmedal 30 km vabastiilis
 2005  Oberstdorfis
 4. koht 10 km vabastiilis
 14. koht 30 km klassikastiilis
 2007  Sapporos
 6. koht 30 km klassikastiilis ühisstardiga sõidus
 9. koht 10 km vabastiilis
 10. koht 7,5 + 7,5 km suusavahetusega sõidus

 Juunioride maailmameistrivõistlustel 
 1995  Gällivares
  hõbemedal 5 km klassikastiilis
  hõbemedal 15 km vabastiilis
 1996  Asiagos
  hõbemedal 5 km klassikastiilis
  hõbemedal 15 km vabastiilis
 1997  Canmore'is
  juunioride maailmameister 5 km klassikastiilis
  juunioride maailmameister 15 km vabastiilis

 Maailma karikasarjas 

 Maailma karikas 
 Üldkarikas
 2. koht: 2000, 2003
 Tavakarikas
 1. koht: 1999
 3. koht: 2004, 2005
 Sprindikarikas
 3. koht: 1999, 2000
 Lühikeste distantside karikas
 1. koht: 2000
 Pikkade distantside karikas
 2. koht: 2000

 Maailma karikasarja etapivõidud 
Kristina Šmigun-Vähi osales karjääri jooksul maailma karikasarja etappidel 164 korda. Poodiumile jõudis ta neist 50 korral, millest 16 korral kõige kõrgemale astmele.

Jrk-nr Aasta Kuupäev Koht Riik Ala1. 1999 12. jaanuar Nové Město  15 km vabastiilisõit2. 1999 10. detsember Sappada  10 km vabastiilisõit3. 1999 28. detsember Garmisch-Partenkirchen Sprint4. 2000 16. veebruar Goms  5 km vabastiilisõit5. 2000 23. märts Lahti  Sprint6. 2001 22. detsember Ramsau  15 km ühisstardist vabastiilisõit7. 2002 2. märts Lahti 10 km vabastiilisõit8. 2002 23. november Kiruna  5 km vabastiilisõit9. 2003 4. jaanuar Kavgolovo  5 km vabastiilisõit10. 2003 22. november Beitostølen  10 km vabastiilisõit11. 2003 29. november Kuusamo  2 × 7,5 km topeltjälitussõit12. 2003 6. detsember Dobbiaco  15 km ühisstardist vabastiilisõit13. 2003 21. detsemberRamsau  2 × 7,5 km topeltjälitussõit14. 2004 28. november Kuusamo  10 km klassikastiilisõit15. 2004 8. detsember Ramsau  15 km ühisstardist vabastiilisõit16. 2007 11. märts Lahti  10 km klassikastiilisõit

 Maailma karikasarjas saadud punktid ja kohad 

 Aasta Punkte Koht 1993/1994 7 60. 1994/1995 93 29. 1995/1996  17. 1996/1997 211 13. 1997/1998 138 19. 1998/1999 666 4. 1999/2000 1165 2 2000/2001 352 10. 2001/2002 649 4. 2002/2003 834 2. 2003/2004 853 5. 2004/2005 643 4. 2005/2006 346 17. 2006/2007 405 11. 2009/2010 259 32.

 Terviseprobleemid 
1997. aasta lõpus, enne Nagano olümpiamänge, sai Šmigun Lõuna-Eestis mootorsaaniga sõites rangluumurru. Tartu Ülikooli Kliinikumis tehtud operatsiooni järel paranes ta kodus, kuni oli valmis suusatamisega jätkama. Esialgu sai Šmigun liigutada vaid vasakut kätt, paremat takistas tugiplaat.

2. veebruaril 1998 eemaldas spordiarst Toomas Tein Tartus osa fiksaatorist. Kuigi Nagano olümpiamängudele sõidu mõttekuses leidus kahtlejaid, asus Kristina koos isaga 5. veebruaril teele. Üle kuu aja intervjuude andmisest hoidunud Šmigun tunnistas Tallinna lennujaamas: "Piiriks on valu. Võistlen vaid juhul, kui ihuliikmed vastu ei karju." Ta osales ainult 30 km vabastiilisõidus ja sai 63 osavõtja seas 46. koha.

2001. aasta Lahti maailmameistrivõistlused olid Šmigunile suur pettumus. Haigestumine jaanuaris viis parima vormi ega võimaldanud MM-iks soovitud moel valmistuda. Lahtis sai ta 9. koha 10 km klassikastiilis. Enda arvates tegi Šmigun vea, kui tahtis täielikult tervenemata kiiresti vormi jõuda: "Uskusin tõesti, et suudan pärast haigust võistelda samamoodi kui enne, kuid eksisin," kinnitas ta.

 Dopingukahtlustused 
 2002 
23. jaanuaril 2002 saabus Eesti Suusaliitu Rahvusvaheliselt Suusaliidult sõnum, et Kristina Šmiguni dopinguproov on osutunud positiivseks. Tema 12. detsembril 2001 maailma karikasarja etapil Brussonis antud proovist oli leitud keelatud ainete nimekirja kuuluvat steroidset hormooni 19-norandrosteroon, mis on inimorganismis meessuguhormooni (nandroloon) ainevahetuse tagajärjel tekkiv aine.

"Ma pole kasutanud seda ainet, mis seisab kirjas Rahvusvahelisest Suusaliidust tulnud faksil," kinnitas Šmigun, "seepärast soovin kiiresti B-proovi uurimist. Võitlen oma puhtuse ja õigluse eest. Ma ei karda midagi. Võin, käsi piiblil, vanduda, et minu südametunnistus on puhas."

Rahvusvahelise Olümpiakomitee meditsiinikomisjoni otsusel tohib naissportlase uriiniproovis 19-norandrosterooni kontsentratsioon olla 5 ng/ml (nanogrammi milliliitri kohta), meessportlasel 2 ng/ml. Šmiguni A-proov näitas 6,4 ng/ml.

Eesti Antidopingu Keskuse juhataja Mihkel Mardna arvates ületas suusasportlase proov lubatud füsioloogilise piiri vaid "väikese koguse võrra" ja ta kahtles, kas Šmiguni puhul on üldse tegu dopingujuhtumiga. FIS-ist saabunud teate järgi osutus Šmiguni 15. detsembril 2001 Davosis antud proov negatiivseks. Ka Eesti Suusaliidu president Toomas Savi väljendas lootust, et tegu on arusaamatusega. Savi eestvõttel alustasid Šmiguni kaitseks tööd mitmed Eesti juristid, spordibioloogia ja -meditsiini asjatundjad. Nende käsitlust suusataja organismi eripära kohta polnud aga vaja käiku anda, sest enne seda, 30. jaanuaril 2002 tuli Saksamaalt Kreischast laborist uus sõnum: testimisel võetud B-proovi 21-kordne analüüsimine andis tulemuse 4,2 ng/ml, mis on negatiivne. Esmane dopinguteade lükati ümber ja Šmigun võis sõita olümpiamängudele.

 2014 
2014. aasta veebruaris teatas Vene spordiportaal Ves' Sport ("Весь Спорт"), et Torino olümpiamängude ajal ühelt Eesti sportlaselt võetud A-proov osutus positiivseks. Kuna ROK oli juba detsembris teavitanud tulemustest EOK-d ja see omakorda Šmiguni, otsustas Šmigun uudist isiklikult kinnitada. Ta valis teadlikult teistsuguse meediale lähenemise, kui seda oli tehtud Andrus Veerpalu juhtumi korral. Šmiguni teatel on ta andnud vabatahtlikult valedetektori all tunnistuse, et pole elus kordagi teadlikult dopingut tarvitanud. Valedetektori test pole küll juriidiliselt otsustav, kuid oluline on vabatahtlik tunnistus. Veebruari keskpaigaks ei olnud B-proovi avalikustamise aeg veel teada.

13. detsembril 2017 teatas ROK, et kõik Torino olümpiamängude järelproovid on puhtad.Kristina Šmigun-Vähi dopingukahtlusest vabanemisest: päev on päikest täis!, sport.err.ee, 13.
detsember 2017.

 Tegevus poliitikuna 
Šmigun-Vähi kuulub Reformierakonda.

2019. aasta Riigikogu valimistel sai ta 2002 häält ning osutus ringkonnamandaadiga valituks Riigikogu XIV koosseisu liikmeks.https://rk2019.valimised.ee/et/election-result/acquired-mandates.htmlhttps://rk2019.valimised.ee/et/voting-result/district-2-voting-result.html

Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 1005 häält ning osutus valituks.

 Tunnustus 
 2004 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk
 2004 – Eesti Vabariigi spordipreemia (maailmameistritiitli ning kahe hõbe- ja ühe pronksmedali võitmise eest 2003. aasta suusatamise maailmameistrivõistlustel)
 2006 – Valgetähe I klassi teenetemärk
 2006 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk
 2007 – Eesti Vabariigi spordipreemia (kahe kuldmedali võitmise eest murdmaasuusatamises Torino taliolümpiamängudel 2006. aastal)
 2010 – aasta naine
 1997, 1999, 2000, 2002, 2003, 2004, 2006, 2010 – aasta naissportlane
 2022 – Eesti spordi kuulsuste halli autahvel.

 Isiklikku 
pisi|Kristjan-Thor Vähi 2022. aasta Arvamusfestivalil
Kristina Šmigun-Vähi on 168 cm pikk ja kaalus tippsportlasena 59 kilogrammi.

1993. aastal tutvus ta Kristjan-Thor Vähiga, kes töötas seejärel aastaid Kristina Šmiguni tiimi mänedžerina. Pärast nende abiellumist 2007. aastal hakkas Kristina kandma liitperekonnanime Šmigun-Vähi. Juba enne abiellumist teatas Šmigun, et kavatseb jätta vähemalt ühe võistlushooaja vahele. 17. juunil 2008 sündis tütar Victoria Kris ja 3. märtsil 2011 poeg Kristhor Tomi.

Kristina Šmigun-Vähi ema on endine tippsuusataja Rutt Rehemaa-Šmigun ning isa suusatreener ja endine tippsuusataja Anatoli Šmigun. Ka õde Katrin Šmigun on endine tippsuusataja. Samuti on suusatajad onupoeg Aivar Rehemaa ja onutütar Jana Rehemaa-Weinberger.

 Mälestuse jäädvustamine 
12. septembril 2006 avati Tartu kommertsgümnaasiumi hoone seinal bareljeef kooli vilistlasele Kristina Šmigunile (skulptor Endel Taniloo).

 Viited 

 Kirjandus 
 Jaan Martinson, Kristina Šmigun-Vähi. "Kristina". Menu Kirjastus, Tallinn 2010, 288 lk; ISBN 9789949470327
 Kirsti Vainküla "63 päeva hoitud saladus" Eesti Ekspress, 13. veebruar 2014, lk 6–9.
 Raul Ranne "Šmiguni juhtum tekitab paranoilisi küsimusi". Eesti Ekspress, 13. veebruar 2014, lk 9.

 Välislingid 

 Kristina Šmigun-Vähi andmed FIS-i kodulehel

 Kullatüdruk Kristina Šmigun: «Mul on uus unistus – kuld Vancouverist.». Õhtuleht, 27. veebruar 2006.
 Emaroll kaalus Šmigunil tippspordi üles. Postimees, 18. november 2008.
 Kristina Šmigun-Vähi: tahaks hirmsasti jälle tugevasti treenida. EPL.ee, 31. märts 2009.
 Gunnar Leheste. Suusakuninganna valis perekonna. EPL.ee, 3. juuli 2010.

Kategooria:Eesti murdmaasuusatajad
Kategooria:Eesti olümpiavõitjad
Kategooria:Tartust pärit sportlased
Kategooria:Eesti Reformierakonna poliitikud
Kategooria:XIV Riigikogu liikmed
Kategooria:XV Riigikogu liikmed
Kategooria:Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Kategooria:Valgetähe I klassi teenetemärgi kavalerid
Kategooria:Sündinud 1977