Filmikunst

pisi|Esimene filmitud suudlus, 1896. aasta, naisosas May Irwin. Operaator: Thomas Edison.
Filmikunst ehk kinematograafia (vanakreeka keeles κίνημα kìnema ja γράφειν gràphein ehk 'liikumise talletamine') on kunstiliik, mille alla kuuluvad kunstiteosed on filmid.

Filmikunsti olemuses
Film kui kunstivaldkond esitab väljakutse tavapärasele kunstile ja selle vastuvõtu põhimõtetele. Tehnika ja tehnoloogiline tootmine on vastuolus traditsioonilisele kunstile omaste tunnustega – ainukordsuse, originaalsuse ja psühholoogilisusega. Lisaks sellele sisaldavad klassikalised kunstiteosed alati nn transtsendentaalset mõõdet. See on püüe mõtestada teose tähendust ja sügavamat ideed, mis asub väljaspool meelelise tunnetuse sfääri ja on tabatav mõtlemist või aru rakendades. Moodsat tehnoloogiat iseloomustab aga seriaalsus, mitmuslikkus ja anonüümsus.

Saksa mõtleja Walter Benjamin (1892–1940) arvates ohustavad need tunnused kunstiteoste "aurat" – aja ja ruumi unikaalsust ning sellega seotud müütide transtsendentaalsust, mis on alati lahus materiaalsest maailmast. Filmi emotsionaalne efekt tuleneb liikumisest – vaataja on sellesse liikumisse haaratud ning vaataja suhe liikumisse ei ole staatiline mõtlikuks sundiv; niisugune dünaamika avaldub nii filmimeediumi omapäras kui ka teisenenud vastuvõtus. Sellised põhimõttelised erijooned teevad filmist ühe esinduslikuma moodsa kunsti vormi.

Filminarratiivi vormid
Filmikunsti sajandipikkuse ajaloo vältel on domineerivad stiilivõtted ja vormid olnud paljuski seotud masskultuuri ja meelelahutusega. See ongi nn klassikaline-realistlik Hollywoodi filmimudel, mille olemuseks on 19. sajandi romaanitehnika ja näitlemismeetodid. Filmikunsti lühike ajalugu on alternatiivide otsimine sellele domineerivale jutustamis- ja näitlemismudelile. Filmikunsti areng ongi seotud alternatiivsete jutustamisvõimaluste otsimise ja kehtestamisega.

Näited: 
 avant-garde filmid – näiteks 20. sajandi alguse futuristlikud, ekspressionistlikud, sürrealistlikud katsetused, mis uurisid äsja kasutusele võetud meediumi võimalusi ja filmi suhet teiste kunstivaldkondadega. Neid eksperimente iseloomustab narratiivse põhjuslikkuse eitamine. Näiteks prantslase Fernard Légeri eksperimentaalset filmi "Ballet Mécanique" ("Mehaaniline ballett") võib pidada modernistliku avangardi võtteid koondavaks antoloogiaks;
 modernistlik film – Sergei Eisenstein, Yasujirō Ozu, Marguerite Duras, Robert Bresson jt, kelle filmides on esiplaanil ruumiliste ja ajaliste kategooriate uurimine. Nende kategooriatel on koos narratiiviga filmi ülesehitav roll;
 kunstiline film – Federico Fellini, Ingmar Bergman, Luchino Visconti, Michelangelo Antonioni, François Truffaut jt, kelle teoseid iseloomustab süvenemine inimpsühholoogia keerulistesse labürintidesse ning narratiivi allutamine oma autorinägemusele ja väljenduslikkusele.

Žanrid
Filmide jaotus žanrideks on nende liigitamine teemade järgi ehk selle järgi, millest film on: dokumentaalfilmid on dokumenteeritud sündmustest, armastusfilmid armastusest jne. Žanride alla kuuluvaks võib lugeda ka ekraniseeringut, samas võib ekraniseeringuid viia erinevate filmižanride alla.

Žanr erineb stiilist selle poolest, et erinevaid stiile saab rakendada erinevatele žanritele. Samuti on võimalik žanride kombineerimine, näiteks ulmeseiklusfilm või õuduskomöödia.

 Dokumentaalfilm 
Dokumentaalfilm
Poliitiline dokumentaalfilm
Muusikafilm
Propagandafilm

 Animafilm ehk multifilm 
Joonisfilm
Anime
Hentai
Nukufilm
Lamenukufilm
3D raalanimafilm
flash – vektorgraafiline animafilm
Piksillatsioon ehk inimese animeerimine

 Mängufilm 
pisi|"The Musketeers of Pig Alley" ("Pig Alley musketärid") on 1912. aasta lühitummfilm, mida peetakse üheks esimeseks gangsterifilmiks. Režissöör D.W. Griffith, stsenaristid Anita Loos ja GriffithDokumentaaldraama
Draamafilm
Eksperimentaalfilm
Fantaasiafilm
Komöödiafilm
Kriminaalfilm
Kunstfilm
Lühifilm
Melodraama
Märul (action-film)
Muusikalfilm
Poliitiline film
Pornofilm
Põnevusfilm
Road movie (teekonnafilm)
Romantiline film
Seiklusfilm
vestern
Sõjafilm
Triller
Poliitiline põnevik
Psühholoogiline põnevik
Tummfilm
Ulmefilm
Õudusfilm

 Muusikavideo 

 Reklaamfilm 

Stiilid
Filmi stiil on rühm tavasid, mida filmitegijad kasutavad, et lisada oma töödesse köitvust, tähendusrikkust või sügavust. See võib puudutada filmi mis tahes aspekti: dialoogi, operaatoritööd, suhtumist-hoiakut.

Kuigi osa stiile on tihedalt seotud konkreetse žanriga, saab iga stiili rakendada igale žanrile: näiteks võib välja tulla sürrealistlik seiklusfilm.

 Avant garde
 Ekspressionism
 Film noir
 Formalism
 Küberpunk
 New Wave (Uus Laine)
 No Wave
 Psühhoanalüüs
 Punk
 Remodernism
 Romantism
 Sotsialistlik realism
 Strukturalism
 Sürrealism
 Uusrealism

Filmifestivalid
 Animated Dreams
 Armastus ja Anarhia
 Berliini filmifestival
 Cannes'i filmifestival
 Kinobuss
 Matsalu Loodusfilmide Festival
 Pula filmifestival
 Pärnu Antropoloogiafilmide Festival
 Rotterdami filmifestival
 Sundance'i filmifestival
 Tallinna Pimedate Ööde Filmifestival
 Tartu Maailmafilm
 Veneetsia filmifestival

Filmiauhinnad
 Eesti Filmiajakirjanike Ühingu Aasta filmi auhind
 Kuldgloobus
 Kuldkaru
 Kuldlõvi
 Kuldpõrnikas
 Kuldne Palmioks
 Oscar

Vaata ka

 Filmi mõisteid
 Filmi ajalugu
 Filmide loend
 Eesti filmikunst
 Eesti filmide loend
 Seriaalide loend
 Režissööride loend
 Filminäitlejate loend
 Filmioperaatorite loend
 Filmiprodutsentide loend
 Stsenaristide loend
 Filmitegelaste loend
 BBC 100 parimat 21. sajandi filmi

 Kirjandus 
 Olev Remsu "Filmidraamatehnika". Tartu Ülikooli kirjastus, 2016



bg:Кинофилм
gv:Filmyn