Hiiu-Suuremõisa mõis

Hiiu-Suuremõis ehk Hiiu-Suuremõisa mõis ehk Suuremõisa mõis (saksa keeles Grossenhof, Dagö-Großenhof) oli rüütlimõis Hiiumaal Pühalepa kihelkonnas. Mõisa keskus jääb nüüd Suuremõisa külla.

 Ajalugu 
Suuremõisa mõisa on esmamainitud 1519. aastal ordumõisana. Kunagise Allika küla asemele ehitatud mõisa tunti sel ajal Maasilinna foogtkonna Pühalepa ametkonnamõisana ning maad valdas Johann Starke. 1528. aastal nimetati mõisa Poulupi ordumõisaks.

pisi|Mõisa allee
Pühalepa ametimõis (hiljem SuuremõisaLeo Tiik, Kassari kaugetest aegadest, Nõukogude Hiiumaa : EKP Hiiumaa Rajoonikomitee ja Hiiumaa Rajooni RSN ajaleht, nr. 78, 4 juuli 1974 lk 3) oli Liivi ordu Hiiumaa-valduste majanduskeskus.

Hiiumaa Rootsi võimu alla mineku järel, 1563. aasta augustis, resideeris Suuremõisa mõisas Rootsi kuninglik foogtLeo Tiik, Märkmeid Kärdla ajaloost, Nõukogude Hiiumaa: EKP Hiiumaa Rajoonikomitee ja Hiiumaa Rajooni RSN ajaleht, nr. 111, 21 september 1989, lk 3

1603. aastal andis Rootsi kuningas Karl IX läänikirja, millega ta läänistas Pühalepa eluajaks rittmeister Christoffer StackelbergileSuuremõisa mõis (Pühalepa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis. 1620. aastatel läks mõis krahv Jakob De la Gardie (1583–1642) omandusse. De la Gardiedele kuulus mõis 1691. aastani. 1633. aastast oli mõisa nimi Suuremõisa. Pärast Jakob De la Gardie surma päris tema valdused poeg krahv Magnus Gabriel De la Gardie (1622–1686). De la Gardiedele, kes olid Rootsi riigis kõrgetes riigiametites, haldasid Hiiumaa valdusi nende valduste ülemvalitsejad. Hiiumaa valduste keskuseks ehitati välja Suuremõisa mõis. Reduktsiooni käigus kaotasid De la Gardie ja tema abikaasa suure osa oma maavaldustest ja päritud varast. Suuremõisa redutseeriti 1691. aastal, mil see Rootsi kroonile tagastati ja läks rendimõisana Erasmus Jakobsson Bloedyselile ning mõisa viimane Rootsi valitsusaegne rentnik oli major Lucius.

pisi|püsti| krahv Jakob Pontus Stenbock (1744–1824)
Pärast Põhjasõda võeti mõis Vene kroonile. 1710. aasta sügisel ilmusid saarele Vene võimuesindajad ja 1712. aastal anti Suuremõisa koos teiste Hiiumaa riigimõisatega rendile ooberst-leitnant Johan Gustav von der Osten-Sackenile ja major Fabian Gustav von Aderkasile. Juba 1715. aastal tuli tsaar Peeter I-lt käsk anda Hiiumaa ja Vormsi üle admiraliteedile, mille järel sai mõisa valitsejaks Andreas WetterstrandFredrik Ulrik Wrangel, Personhistorisk tidskrift. Femte årgången 1903, Ätten von Wetterstrand i Estland. s. 135, Stockholm Kungl. Boktryckeriet. P. A. Norstedt & söner, 1904. 1725. aastal anti mõis rendile parun Fabian Ernst von Ungern-Sternbergi volinikule. Keisrinna Katariina I surma järel anti mõis ja Hiiumaa riigimõisate rendileping 1727. aastal ooberst Bernhard Friedrich von Rosenthalile,Suuremõisa, Hiiumaa, aegade algusest kuni tänapäevani tolle surma järel 1734. aastal kanti rendileping üle tema väimehele Otto Reinhold von Delwigile, kes sattus talupoegade müügi tõttu kohtu alla. 1739. aastal anti Suuremõisa (Pühalepa) mõis koos mitme teise Hiiumaa kroonumõisaga rendile ratsakaardiväe leitnandile Karl Gustav von Lilienfeldile (1711–1759) ning 1744. aastal kuni renditähtaja lõpuni tema vennale Jakob Heinrich von Lilienfeldile (1716–1785).Leo Tiik, Hiiumaast. Eriti Orjakust, Reigist ja Putkastest, Kassarimaa, nr. 32, lk 11, 1 detsember 2012. Seejärel oli mõis rendil kammerhärra Nikolaus von Korffi käesJuhan Maiste. Hiiu-Suuremõisa and Kolga. Two manor ensembles of the De la Gardie and Stenbock families in the mirror of the 17th–18th century noble culture (pdf), lk 114..

1755. aasta kevadel tagastati PühalepaLand-Rolle des Hertzogthums Ehstland nach der Revision von 1765. Oder Verzeichniss zu dem Hertzogthume Ehstland gehörigen Güter, deren Grösse nebst den Namen der Familien welche dieselben im Besitze haben. Revall 1766, seite 43 mõis De la Gardie perekonna kunagise valdusena Axel Julius De la Gardie pojatütrele Ebba Margaretha Stenbockile, kes lasi ehitada mõisa peahoone, esindusliku Suuremõisa lossi. Loss pidavat jäljendama üht Ebba Margaretha lapsepõlvelossi Rootsis ning projekti autor on tõenäoliselt Joseph Gabriel Destain.

Pärast Ebba Margaretha surma (1775) oli tema poeg Jakob Pontus Stenbock (1744–1824) oma krahvilikust elustiilist tingitud suurte võlgade tõttu sunnitud pantima Suuremõisa, Pühalepa koos Vallipe, Soonlepa, Vohi ja Harjo karjamõisatega 1796. aastal mereröövli ja Ungru krahvina tuntud Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergile (1744–1811). Pärast Otto Reinhold Ludwigi surma päris Suuremõisa tema lesk Magdalene Charlotte von Ungern-Sternberg (1749–1824), kes andis selle oma pojale Peter Ludwig Konstantin von Ungern-Sternbergile (1779–1836) üle. Konstantin von Ungern-Sternbergi surma järel jäi mõis tema teisele naisele Charlotte Helene Elisabeth von Ungern-Sternbergile (1796–1850). 1840. aastatel tegeles Suuremõisa majandamisega Konstantini poeg Adam Theodor Andreas von Ungern-Sternberg (1819–1847).

1849. aastal müüs paruness mõisa oma pojale Ewald Alexander Andreas von Ungern-Sternbergile (1824–1899). Ewald Alexander Andreas von Ungern-Sternbergi pärija oli tema poeg krahv Ewald Adam Gustav Paul Konstantin von Ungern-Sternberg (1863–1909). Ewald Ungern-Sternbergi surma järel 1909. aastal päris Suuremõisa tema ema, krahvinna Adele (Ada) von Ungern-Sternberg (1833–1915), kes kinkis Suuremõisa (koos Soonlepaga) oma tütrele Dorothea von Stackelbergile (sündinud 1870). Ka krahvinna vanem tütar Helene von Ungern-Sternberg (sündinud 1854) elas Suuremõisas.

Osa mõisast jäi Dorothea von Stackelbergi ja hiljem tema venna Claus Casper Alexander von Ungern-Sternbergi kätte rendile kuni 1929. aastani.

Mõisamaade jagamine Suuremõisas algas 1920. aastal, mõisasüdames ja lähikonnas tekkinud 27 asundustalu said aluseks hilisemale Suuremõisa külale.

 Mõisakompleks 
pisi|Suuremõisa mõisa peahoone
pisi|Talli varemed

Mõisa barokkstiilis kahekorruseline murdkelpkatusega peahoone (Suuremõisa loss) rajati aastail 1755–1760, ühekorruselised tiibehitised rajati 1770. aastatel. Rahvajutu järgi olnud vanal mõisal maa-alused käigud, millest üks ühendas mõisa Pühalepa kirikuga ning teine jõudnud välja "ussikeldri" juurde. Ehitusel töötasid talupojad kuni 30 km kauguselt ning pärimuse järgi organiseeriti kivide müüri jõudmiseks inimkett, mille abil anti kive edasi paari kilomeetri kaugusel olevast Hilleste paemurrust.

Mõisas oli hulk kõrvalhooneid, mis on säilinud erinevas seisukorras. Säilinud ja muinsuskaitse all on tall, tallmeistrimaja, tõllakuur, ait, jääkelder, sepikoda, kasvuhoone, küün, tüdrukutemaja, teenijatemaja, aednikumaja, juustukoda, meierei, masinarehi ja väike laut, tuuleveski, kõrtsi, viinavabriku ja "ussikeldri" varemed ning park.Suuremõisa mõis. MKA arhiiv, kultuurimälestiste register, vaadatud 5.10.2024.

Suuremõisa mõisas töötasid 18. sajandil ka Suuremõisa tellisetehas ja Suursadama laevatehas, kus ehitati ka kahe mastiga 20–40-lastilisi laevu. Sajandi lõpul kuulus Suuremõisa laevastikku kaks prikki (40–50 lasti), kaks jahti (20–30 lasti) ja seitse praami (neist üks oli kahe mastiga ja ülejäänud ühe mastiga; 5–25 lasti). Ehitajateks olid kohalikud talupojad, kellel oli kogemusi ja teadmisi.

Võõrandamise järel alustas lossis tööd kool. Nõukogude perioodil oli seal 8-klassiline (hiljem alg)kool, rahvamaja, raamatukogu ja kino, 1977. aastast Putkaste sovhoostehnikum.

Loss on siiani kasutusel, seal asuvad Suuremõisa Rahvamaja, Suuremõisa Põhikooli ja Hiiumaa Ametikooli (endise Suuremõisa tehnikumi) ruumid.

 Vaata ka 
 Suuremõisa park

 Viited 

 Välislingid 

 Hiiu-Suuremõisa lugu Mõisablogis

 Hiiu-Suuremõisa mõis (Dagö-Großenhof) Eesti mõisaportaalis

Kategooria:Eestimaa rüütlimõisad
Kategooria:Ungern-Sternbergide mõisad
Kategooria:Stenbockide mõisad
Kategooria:Läänemaa mõisad
Kategooria:Pühalepa kihelkond
Kategooria:Stackelbergide mõisad
Kategooria:De la Gardiede mõisad
Kategooria:Hiiumaa mõisad