Tallinna toomkirik

pisi|püsti|Toomkirik (2005)
pisi|püsti|Toomkiriku kesklööv
pisi|püsti|Toomkiriku torni muna ja tuulelipp

Tallinna toomkirik on kirik Tallinnas. See on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku peakirik Eestis ja seda kasutab Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkogudus.

2018. aastast kuulub Tallinna Toomkirik 1927. aastal moodustatud Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik ToomkoguduseleTallinna Toomkirik kuulub esimest korda ajaloos eesikeelsele kogudusele, err.ee, 19.04.2018, enne seda kasutas kirikut Toompea saksa kogudus.

Tallinna toomkirik ehk Domus Mariana on pühitsetud neitsi Maarjale, nagu ka Saksa ordu ja Taani kuninga ristiretkega vallutatud Vana-Liivimaa territoorium. Toomkirikut on esmamainitud 1219. aastal. Praegust hoonet hakati ehitama tõenäoliselt 1230. aastatel. Valmis sai see 1240. aastal. Kuningas Valdemar II tegi sellest oma Eesti valduste (Eestimaa hertsogiriigi) peakiriku. Kuni 1560. aastani oli see katoliiklike Tallinna piiskoppide katedraalkirik, hiljem võtsid seal koha sisse Eesti luterlikud piiskopid ja superintendendid.

Toomkiriku juures tegutses Tallinna piiskopkonna Tallinna toomkapiitel, mis juhtis ja korraldas piiskopkonna kirikuelu. Üks toomkapiitli liikmeist, (toom)skolastik, pidi kapiitlisiseste ülesannete täitmise kõrval inspekteerima ja juhatama toomkirikute juures töötavaid koole. 13. sajandil olid toomskolastikud ka sageli ainsad õpetajad, hiljem aga olid nad peamiselt vaimuliku elukutseks valmistuvate kooli vanemate õpilaste – toomskolaaride – õpetajad. Õpetajaamet eraldus Eesti toomkoolides vaimulikukutsest arvatavasti 14. sajandil. Kuni 16. sajandini, s.o Liivi sõjani, oli katoliiklikul toomkoolil kaks põhiülesannet: kindlustada järelkasv kohalikele katoliku usu vaimulikele ja teiste kirikuametite pidajaile ning anda linnakodanike lastele algharidus. Katoliiklikud toomkoolid säilisid Tallinnas ja Tartus 16. sajandi teisel veerandini. Toompeal tegutses vaheaegadega tõenäoliselt 13. sajandist kuni 1939. aastani Tallinna Toomkool.

Rootsi ajal allutati Toomkirik mitte 1629. aastal asutatud Tallinna linnakonsistooriumile ja selle superintendendile, vaid 1638. aastal asutatud Eestimaa konsistooriumile ja Eestimaa piiskopileKeskaegse Vana Liivimaa piiskopkondade ajalugu, eelk.ee (vaadatud 02.08.2024). Toomkirikus oli Rootsi ajal ametis üks saksa ja üks rootsi kirikuõpetaja. 

18.,Toomkirik Ajalugu Kronoloogia. 1710 – Tallinn ja Eestimaa rüütelkond kapituleeruvad Venemaa ees, rüütelkonna privileegid säilitatakse nn akordpunktidega, toomkirikust saab Ritter- und Domkirche. 19. sajand ja 20. sajandi alguses nimetati kirikut ja Toomkiriku kogudust saksakeelses kirjanduses Tallinna rüütelkonna- ja toomkirikuks (saksa Ritter- und Domkirche in Reval).Ritter- und Domkirche in Reval: ein Erinnerungsblatt für das Jahr 1900, 1900

Eesti iseseisvumise eel asutati Eesti Evangeelne Luterlik Kirik ning sisse seati Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku piiskopi amet. Esimeseks EELK piiskopiks nimetati Jakob Kukk. Kuna piiskopi kui kirikupea ametist tulenes otseselt toomkoguduse ülemõpetaja ametikoht, siis vastavalt ajaloolistele traditsioonidele sai Jakob Kukest ka EELK Piiskopliku Toomkoguduse ülemõpetaja. Eesti riik tunnistas toomkiriku enda omandiks ning andis EELK piiskopile kasutamiseks. Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse taasasutati 1927. aasta kevadel, mil kogudus registreeriti usuühinguna.

Üks Tallinna Toomkirikus asuv uks valmis arvatavasti vahemikus 1378–1394 ja on teadaolevalt siiani vanim Eestis."Eesti vanim uks peitis end 640 aastat Toomkiriku kabelis" ERR, 15. jaanuar 2025

 Ajalugu 
Toomkiriku hoonet hakati ehitama tõenäoliselt 1230. aastatel. Valmis sai see 1240. aastal. Aastatel 1430–1460 ehitati kirikuhoone ümber kolmelööviliseks basiilikaks. Kirik ja suur osa Toompea hoonestusest hävis 1684. aasta Toompea tulekahjus. Toomkirikut, taastamise rahastamiseks tehti mitmel pool Rootsis korjandusi, kuid erilist tulu sellega ei saadud. Kiriku toetuseks kehtestas Eestimaa rüütelkond oma liikmetele vastava maksu. Eestimaa konsistoorium laenas 600 hõbetaalrit ning Rootsi riigivõim toetas kiriku taastamist aastatel 1689–1699 38 000 – 40 000 hõbetaalrigaJaak Naber,  Riiklikud ehitus- ja kindlustustööd Tallinnas XVII sajandi lõpul, vaadelduna majanduslikust aspektist. // Ajalooalaseid töid: TRÜ ÜTÜ Ajalooringi kogumik, VI. Tartu 1977, lk 120. Alles kahe ja poole aasta pärast oli Toomkirik sellises korras, et seal sai jälle jumalateenistusi pidada.
Toomkiriku gooti stiilis tornikiiver (asus katusel) hävis ning aastatel 1778–1779 ehitati uus suur torn ja barokkstiilis tornikiiver. Uue torni kõrgus on 69 meetrit. 

2. novembril 1926 otsustas Riigikohus, et kuna Eestimaa rüütelkonna õigused on Eesti riigile üle läinud, siis tuleb ka toomkirikut vaadelda kui riigi omandust. Tallinna toomkiriku saksa koguduse esindajad aga kohale ei ilmunud ja keeldusid kiriku võtit välja andmast. Seejärel andis sõja- ja siseminister kindral Jaan Soots politseile käsu kiriku uksed lukkseppade abiga lahti murda, mis 1927. aasta 19. veebruari varahommikul ka tehti. Kirikupäev andis sakslastele loa samuti toomkirikut jumalateenistusteks kasutada, kuid viimased eelistasid siiski ümber kolida Niguliste kirikusse. 3. aprillil pidas piiskop Jakob Kukk toomkirikus avajumalateenistuse, kusjuures Tallinna toomkiriku eesti kogudus oli veel asutamata.

1927. aastal otsustas konsistoorium teha toomkirikust "ühe korraliku kiriku". Muu hulgas võeti maha kirikus olnud Eestimaa rüütelkonna liikmete vapid. Sel puhul kirjutati ajalehes Vaba Maa: "Meie arvates oleks haridusministeeriumil tulnud ikkagi viibimata lõpetada konsistooriumi poolt ette võetud "remont" toomkirikus, mis täiesti seadusevastaselt alati. Konsistooriumi inimestel näib puuduvat täielikult igasugune närv meie maa ajaloo ja kunsti väärtuste hindamiseks ja ei või olla sellepärast mingisugust kindlustust võimalikkude üllatuste ärahoidmiseks, mis meile võivad kalliks maksma minna."

2023. aastal valiti Tallinna toomkiriku 2022. aastal remonditud tornikiiver rahvusvahelise katuseala föderatsiooni (IFD) üle aasta toimuval konkursil IFD Award maailma parimaks metallkatuseks.

 Sisustus 
 Altar ja kantsel 
Kiriku altari valmistasid Nicodemus Tessin noorem ja Christian Ackermann 1696. aastal, altarimaali "Kristus ristil" Eduard von Gebhardt 1866. aastal. Barokkstiilis kiriku kantsli tegi Christian Ackermann 1686. aastal.

 Orel 
pisi|Toomkiriku orel
Varane Toomkiriku orel hävis 1684. aasta Toompea tulekahjus. Tallinna toomkiriku kahe manuaali ja 31 registriga oreli, mis valmis 1783. aastal, valmistas Johann Friedrich Gräbner (1753–1812)Heidi Heinmaa, Muusikaelu Tallinnas 18. sajandil, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Väitekirjad 9. Tallinn 2017, lk 105. Tänapäevase ainulaadse oreli ehitas 1878. aastal tuntud saksa orelimeister Friedrich Ladegast.Tallinna toomkiriku peaorel, eestiorelid.ee Algselt kolme manuaali ja 49 registriga orelit laiendati 1913. aastalKadri Ploompuu, Tallinna toomkiriku saja-aastane orel on unikaalne, err.ee, 20.08.2014 Wilhelm Saueri firmas Frankfurdis Saksamaal. Sellel oli nüüd 71 registrit ligi 4500 vilega, algsest säilitati 27 registrit.

1998. aastal remonditi orelit põhjalikult. Selleks loodi 1995. aastal Tallinna toomkiriku Oreli Fond. Restaureerimise käigus uuendati aastakümnetega kulunud pneumaatiline mängumehhanism, valmistati üks uus register ja intoneeriti ümber kümmekond. Tööde teostajaks oli Saksa restaureerimisfirma Christian Scheffler Sieversdorfist Saksamaal.

 Kellad 
Toomkirikul on kaks suurt kella, Maarjakell ja Salvator 1685. aastast, ning kaks väikest kirikukella 1792. aastast.
 Kooriruum 
Toomkiriku kooriruumi lõunaküljel asuvad Arent Passeri loodud Pontus de la Gardie ja tema abikaasa sarkofaag ning kooriruumi põhjaküljel asub Tiesenhausenite sarkofaag.
 Edelakabel 
 Püha Jüri kabel 
pisi|Samuel Greighi hauamonument Tallinna Toomkirikus
Toomkiriku põhjaküljel paikneb Püha Jüri kabel, kabeli sissepääs asub Samuel Greighi hauamonumendi taga. Püha Jüri kabelis paiknevad ooberst Richard Rosenkrantzi ja Thomas Rammi sarkofaagid.Kaja Tiisel, Vanaraamatu toimkond Toompeal, Raamatukogu, nr. 1, märts 2019, lk 40
 Ferseni kabel 
pisi|Borodino epitaaf
Ferseni kabelis asusid sada aastat hoiul marmorist epitaafid (vaadatud 12.09.2023) Borodino lahingus langenute nimedega, kuni nende paigutamiseni oma ajaloolisse asukohta Eestimaa rüütelkonna hoonesse 2024. aastalUwe Gnadenteich, Mälestustahvlid jõudsid kirikust tagasi Eestimaa rüütelkonna hoonesse, Postimees, 2. veebruar 2024, epitaafid asusid algselt Eestimaa rüütelkonna hoone Rüütlisaali seinal.
 Vappepitaafid 
pisi|Eestimaa rüütelkonna peamehe (1842–1845) Otto Gustav von Lilienfeldi (1805–1896) vappepitaaf Tallinna Toomkirikus
Toomkiriku puidust mälestustahvlite ehk vappepitaafide kogu pärineb hoone põlemisele 6. juunil 1684 järgnenud ajast. Enamus suuri epitaafe pärineb 17. sajandi lõpust ja 18. sajandist. Seoses 1772. aastal kehtima hakanud kirikutesse matmise keeluga puidust matusetähiste toomkirikusse paigutamise komme soikus. 19. sajandi keskpaigast kuni esimese maailmasõjani riputati toomkiriku seintele puidust mälestustahvleid-kenotaafe Eestimaa rüütelkonna peameestele ja muidu ühiskondlikus elus silma paistnud isikutele, kes ei ole enam maetud kirikusse, vaid perekonnakalmistuile. Toomkirikus on 109 vappepitaafi: mh Eestimaa rüütelkonna peamehele (1671–1676) ja hilisemale Eestimaa maanõunikule Berend Johann von Uexküllile, Eestimaa maanõunik Adam Johann von Uexküllile (1667–1729) (vaadatud 14.09.2023), Eestimaa provintsiaalpoliitik ja Eestimaa maanõunik Robert von Tollile (vaadatud 14.09.2023), Rootsi leitnant Gerhart Johann von Vietinghoffile (1647–1693) (vaadatud 14.09.2023), Eestimaa rüütelkonna peamees Otto Gustav von Lilienfeldile (1805–1896) (vaadatud 14.09.2023) jt.

Aastatel 1927–1928 eemaldati katedraali siseremondi aegu toomkiriku seintelt ajutiselt kõik mälestustahvlid. 1960. aastatel toimunud remondi aegu eemaldati epitaafid uuesti, misjärel suurem osa kogust ladustati asjatundmatult aastakümneteks kiriku pikihoonesse ja kabelitesse, kus paljud epitaafid said kannatada. 1993. aastal sai alguse töö epitaafide konserveerimiseks. Konserveerimistöökoja juhataja Ene Trompi ja tema abiliste käe all toimunud konserveerimistööde eesmärgiks oli vappepitaafide algse väljanägemise säilitamine. See hõlmas kõigi hilisemate ülemaalingute eemaldamist, originaalpolükroomia ja krundi puhastamist ja kinnitamist ning puitkonstruktsioonide tugevdamist. Kaotsi läinud puitdetaile konserveerimise käigus ei asendatud ja midagi üle ei värvitud. 2013. aasta seisuga on kõik säilinud vappepitaafid konserveeritud ja uuesti seintele riputatud.

Tallinna Toomkiriku põrand koosneb suuresti hauaplaatidest, millest paljud said kahjustusi 1684. aasta suures Toompea tulekahjus ning kannavad neid märke tänini. Põrandas olevatest hauaplaatidest on mitmed purunenud ning taastamise käigus on neil kokku pandud erinevate plaatide fragmente. 
 Kirikusse maetuid 
Tallinna toomkirik oli Eestimaa rüütelkonna ja Toompea Maarja gildi liikmete matmiskoht.
MaetuTäpsustusedHauatähise autorValmimisaasta Arnoldus (suri 1301) preester     Sander de Pal (surnud 1344) kanoonik    Woldemarus Sorsever    tundmatu Tallinna kiviraidur  14. sajand Johannes Rekeling (suri 1401) Tallinna piiskop 1390–1403    Simon von der Borch  Tallinna piiskop 1477–1492    Nicolaus Roddendorp  Tallinna piiskop 1492–1509     Margareta Eriksdotter (1497–1536) Gustav I õde, Hoya krahvi Johanni abikaasa     J. Taube     u 1562 Pontus De la Gardie (1520–1585) Rootsi väejuht, P. De la Gardie ja S. Gyllenhielmi hauamonument-sarkofaag ja epitaaf  Arent Passer  1589–1595 Sofia Gyllenhielm (1559–1583) Johan III tütar, Pontus De la Gardie abikaasa, P. De la Gardie ja S. Gyllenhielmi hauamonument-sarkofaag ja epitaaf  Arent Passer  1589–1595 Olof Ryning (surnud 1589) Rootsi õuemarssal, Eestimaa asehaldur, Tyresö isand  Hans von Aken  1594 Caspar von TiesenhausenMälestised • 1329 G. v. Tiesenhauseni ja M.Oxenstierna hauamonument-sarkofaag, A. Passer, 16. saj. lopp (dolomiit)  Kiiu mõisnik, Haapsalu asehaldur  Arent Passer  1599 Märta Oxenstierna  Caspar von Tiesenhauseni abikaasa  Arent Passer  1599 Otto von Uexküll (surnud 1601)  Rootsi feldmarssal  Arent Passer  u 1601 Karl Henriksson Horn (u 1550–1601)  Rootsi väejuht  Arent Passer  u 1601 Agnes von Delwig  Karl Henriksson Horni abikaasa  Arent Passer   Richard Rosencrantz (surnud 1622) Pärnu asehaldur, Püha Jüri kabelis  Arent Passer  u 1623 Margaretha Fahrensbach Richard Rosencranzi ja Thomas von Rammi abikaasa  Arent Passer  u 1623 Thomas von Ramm (surnud 1631) Riia bürgermeister ja Tartu õuekohtu president, Püha Jüri kabelis  Arent Passeri töökoda  1634 Krahv Franz Bernhard von Thurn (1592–1628)  Rootsi sõjaväelane     Christian von Thurn (1624–1640)Von Thurn nr 5, www.adelsvapen.com Franz Bernhard von Thurni poeg     Krahv Heinrich Matthias von Thurn (1567–1640) Böömi aadlimees, Ferdinand II vastase mässu eestvedajaid, hiljem Rootsi diplomaat ja sõjaväelane, Pärnu krahvkonna härra     Heinrich Burtt  Rootsi sõjaväelane  tundmatu Tallinna kiviraidur  17. sajandi keskapaik Magdalene von Vietinghoff  Heinrich Burtti abikaasa  tundmatu Tallinna kiviraidur  17. sajandi keskpaik Dietrich von Taube (1601–1654)Stackelberg, Otto Magnus von. Dietrich von Taube, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 1, Görlitz, 1931, s. 390   Eestimaa rüütelkonna peamees 1650–1653     Margarethe von Taube (surn. 1667)    Dietrich von Taube (1601–1654) abikaasa    Hans Wrangel (suri 1663)   tundmatu Tallinna kiviraidur  1660. aastad Elisabeth Tiesenhausen Hans Wrangeli abikaasa  tundmatu Tallinna kiviraidur  1660. aastad Caspar Wrede (maeti 1667Casper Wrede, friherre Wrede af Elimä,  Kaptenlöjtnant.  (introd. 1654 under nr 44). Död 1667 och begraven s. å. 27/2 i Revals domkyrka, www.adelsvapen.com) Rootsi sõjaväelane (kaptenleitnant), Eesti Preedi mõisa ja Liivimaal Wredenhofi (Briede) ning Soome Peipäla mõisnik  tundmatu Tallinna kiviraidur  u 1667 Sophia Taube Caspar Wrede abikaasa  tundmatu Tallinna kiviraidur  u 1667 Lars Persson (surnud 1667)  Kuninglik kirjutaja Tallinna linnuses  tundmatu Tallinna kiviraidur  u 1667 Johann Hastfer (surnud 1674) Rootsi sõjaväelane, Eestimaa rüütelkonna maanõunik  Nicolaes Millich (vaadatud 12.12.2023)  1676 Fabian von Fersen (1626–1677) Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane  Johann Gustav Stockenberg (vaadatud 05.10.2024)  17. sajandi II pool Sabina Elisabeth von Westerhagen (surnud 1684/92)  Fabian von Ferseni abikaasa  Johann Gustav Stockenberg  17. sajandi II pool Otto Reinhold Taube (1627–1689) vabahärra, Rootsi oberst, Tartu maakonna aadlipealik, Tartu asehaldur ja linna komandant; Maidla, Luunja ja Kullamaa mõisa pärushärra (vaadatud 12.12.2023)  Johann Gustav Stockenberg  17. sajandi IV veerand Margareta Oxe (u 1630 – pärast 1690)Margareta Oxe, hovjungfru hos M. Gift De la Gardies gemål 1647-02-00. Levde änka 1690. Gift 1654 med landshövdingen, friherre Otto Reinhold Taube af Karlö, www.adelsvapen.com Otto Reinhold von Taube abikaasa  Johann Gustav Stockenberg  17. sajandi IV veerand Wolter von Stackelberg (1625–1691) Rootsi sõjaväelane (ooberst), Harjumaa meeskohtunik, Eestimaa maanõunik, Haljava mõisnik  vappepitaaf, tundmatu Tallinna tisler-puunikerdaja (vaadatud 12.12.2023)  u 1692 Hans von Wrangell (1626–1691)Hans von Wrangell, Stackelberg, Otto Magnus von: Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 1, Görlitz, [1931], seite 555 Kuusiku, Vasta ja Tuhala mõisnik, Rootsi sõjaväelane (ooberst) ja kammerhärra, Eestimaa maanõunik  tundmatu Tallinna kiviraidur  u 1692 Margaretha von Lode Hans von Wrangelli abikaasa  tundmatu Tallinna kiviraidur  u 1691 Reinhold von Lode Pahkla mõisnik  tundmatu Tallinna kiviraidur  u 1695 Reinhold von Wrangell1342 N. Wrangeli hauaplaat antiikvatekstiga, 1695 (paas), Kultuurimälestiste register   tundmatu Tallinna kiviraidur  u 1695 Catharina Elisabeth Nieroth  Reinhold Wrangelli abikaasa  tundmatu Tallinna kiviraidur  u 1695 Otto Johann von Taube Edise ja Koonu mõisnik  tundmatu Tallinna kiviraidur  u 1696 Bernhard von Taube (1619–1696) (vaadatud 23.12.2023)  Eestimaa maanõunik, Rootsi kindralmajor, Navesti ja Kose mõisa rentnik  vapp-epitaaf, Chr. Ackermann  u 1696 Johan Bagghufvud (1652–1702Johan, till Kerrafer, född 1652-03-16 i Reval. Ryttmästare. Död 1702-12-12 och begraven i Revals domkyrka, där hans huvudbaner uppsattes., www.adelsvapen.com)  Rootsi sõjaväelane (rittmeister), Käravete mõisnik  vapp-epitaaf, Chr. Ackermann (vaadatud 12.12.2023)   1702 Otto Wilhelm von Fersen (1623–1703) Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane  Johan Gustav Stockenberg?  18. sajandi algus Carl Johann von Huene (surnud 1743)  major  tundmatu Tallinna kiviraidur  u 1743 Karl von Wrangell (1677–1758) Eestimaa maanõunik, kapten, Koila, Kohatu, Kirna ja Kirdalu mõisnik    Samuel Greigh (1736–1788) Vene mereväeohvitser  Giacomo Quarenghi   Krahv Ferdinand von Tiesenhausen (1782–1805)  Aleksander I tiibadjutant    u 1806 Adam Johann von Krusenstern (1770–1846) Vene maadeavastaja  Johann Gottfried Exner  1848
Vt. Tallinna toomkirikusse maetud
 Kogudused 
Toomkirikut ja selle kogudust on läbi ajaloo seostatud eelkõige saksa kogudusega, kuna toomkogudusse kuulusid põhiliselt Eestimaa rüütelkonna liikmed.Toomkirikus oli Rootsi ajal ametis üks saksa koguduse ja rootsi koguduse kirikuõpetajaTallinna Toomkirik 700-aastane, Waba Maa, nr. 254, 28 oktoober 1935Tallinna Toomkiriku ümber., Eesti Kirik (1923-1940), nr. 10, 12 märts 1925.

Kiriku juures tegutses ka soome toomkogudus.Marten Seppel, 1603. aasta katk Tallinnas Georg Mülleri tuluraamatu põhjal, TUNA 3 / 2017, lk 30–44.
Ametlikult asutati Toompea eeslinna eestlastest elanike kogudus Rootsi ajal, 1636. aastal. Tallinna toomkiriku soome-eesti kogudus viidi üle 20. detsembril 1670 pühitsetud Kaarli kirikusse. 1684. aasta Toompea tulekahju järel toimusid Tallinna toomkiriku soome-eesti, rootsi ja saksa koguduse jumalateenistused Tõnismäe Kaarli kirikus, rootsi ja soome-eesti kogudus hakkaski käima Kaarli kirikus ja pärast toomkiriku taastamist jäi eesti kogudus pärast 1692. aastat Tallinna Kaarli kiriku Tallinna Kaarli kogudusseTõnismae kalmistud, linnaarhiiv.wordpress.com, 18.11.2018. 1690. aastal Tallinna Toompea Kaarli koguduse soome ja eesti kogudused lahutati.

Tallinna toomkiriku ülemõpetaja oli ühtlasi ka Tallinna superintendent.

Tallinna toomkirikut kasutas 1927. aastani Tallinna Toompea saksa kogudus ja Rootsi ajast kuni 1710. aastani ka Tallinna toomkiriku rootsi kogudus. 1927. aastast võeti kirik seniselt Tallinna toomkiriku saksa koguduselt ära ja asutati uus, Eesti evangeeliumi luteri usu Toomkogudus, hilisem EELK Piiskoplik Toomkogudus. Senised saksa koguduse liikmed astusid Oleviste ja Niguliste kogudusse. Kiriku uksed avati muukrauaga ja kirik anti Toompea lossi komandandi major Konstantin Kanepi järelevalve alla. 3. aprillil 1927 pidas piiskop Hugo Bernhard Rahamägi kirikus esimese eestikeelse jumalateenistuse.

Pärast Niguliste kiriku põlemist 1944. aastal liideti Niguliste kogudus Tallinna toomkogudusega.Kristjan Luhamets, Koguduse lugu: Tallinna Emmause, Peetruse ja Kolmainu koguduste lood, https://e-kirik.eelk.ee/
 Vaata ka 
 Tallinna piiskopkond
 Tallinna Toomkool

 Viited 

 Kirjandus 
 Toomkiriku tüliküsimus lõplikult lahendatud. Kaja, 6. oktoober 1934, nr 236, lk 4.
Olaf Sild. Kas Tallinna doomkirik on kirikuloolises arenemiskäigus olnud piiskopi-kirikuks?, Usuteaduslik Ajakiri, 1926, LISAVIHK NR. 1

 Välislingid 


 Tallinna toomkirik koguduse kodulehel


Toomkirik
Kategooria:Toompea
Kategooria:13. sajand Tallinnas
Toomkirik
Kategooria:Gooti kirikud Eestis
Kategooria:Taani valitsusaeg Eestis
Kategooria:EELK Põhja-Eesti piiskopkond
Kategooria:EELK Tallinna peapiiskopkond