Grigori Pomerants

Grigori Solomonovitš Pomerants (vene Григорий Соломонович Померанц; 13. märts 1918 Vilnius – 16. veebruar 2013 Moskva) oli juudi päritolu Vene kirjandusteadlane, kultuuriteoreetik, filosoof ja õiguskaitsja.

Lõpetas 1940. aastal Moskva Ajaloo-, Filosoofia- ja Kirjandusinstituudi vene kirjanduse osakonna. Et tema kursusetöö polevat olnud ideoloogiliselt väljapeetud, siis teda aspirantuuri ei võetud. 

Võttis osa suurest isamaasõjast. Käis läbi sõjatee Stalingradist Berliinini. Sai kaks korda haavata.

1946. aastal heideti Pomerants parteivastaste avalduste eest parteist välja. 1949. aastal arreteeriti ta süüdistatuna nõukogudevastases tegevuses ning mõisteti süüdi. Pärast Stalini surma 1953. aastal ta vabastati ja 1956. aastal rehabiliteeriti. 

Pomerants oli tihedates suhetes dissidentlike ringkondadega. Tema teoseid anti palju välja tamizdatis ja samizdatis.

Aastail 1976–1988 oli Nõukogude ajakirjanduses keelatud Grigori Pomerantsi nime mainida.

Grigori Pomerants on maetud Danilovskoje kalmistule.

Töökohad
 1940–1941 – Tula Pedagoogilise Instituudi õppejõud
 Töökoht trustis Sojuzenergomontaž
 1946–1949 – Ajakirjanduslevi kiosköör
 1953–1959 – maakooli õpetaja
 1956. aastast NSV Liidu Teaduste Akadeemia ühiskonnateaduste fundamentaalraamatukogu Aasia ja Aafrika maade osakonna bibliograaf

Teosed

1965 – samizdatis avaldati tema diskussiooniline ettekanne "О роли нравстенного облика личности в жизни исторического коллектива" ("Isiksuse kõlbelise palge rollist ajaloolise kollektiivi elus"), millest sai üks 1960. aastate teisitimõtlemise märgilisi sündmusi 
1972 – "Неопубликованное" ("Avaldamata kirjutised"; 1960. aastatel samizdatis avaldatud tekstide kogumik), München
1984 – "Сны Земли" ("Maa unenäod"), Pariis
1989 – "Открытость бездне. Этюды о Достоевском" ("Avatus kuristikule. Etüüdid Dostojevskist"), New York
1990 – "Открытость бездне. Встречи с Достоевским" ("Avatus kuristikule. Kohtumised Dostojevskiga"), Moskva
1993 – "Собирание себя" ("Enesekogumine"; esseede tsükkel isiksuse saamisloost), Moskva
1994 – esseekogu ajakirjas Russkoje Bogatstvo
1995 – "Выход из транса" ("Transist väljumine"; filosoofilised ja religioossed esseed 1960. aastatest 1990. aastateni), Moskva
1998 – "Записки гадкого утенка" ("Inetu pardipoja märkmed"; filosoofilised memuaarid), Moskva
1998 – "Страстная односторонность и бессмертие духа" ("Kirglik ühekülgsus ja vaimu surematus"; esseed, põhiliselt kirjandusest), Moskva

Pomerants avaldas raamatuid ka kaasautorluses oma luuletajast abikaasa Zinaida Mirkinaga, näiteks "Великие религии мира" ("Maailma suured religioonid"). 

Ta pidas regulaarselt loenguid Moskvas Venemaa metseenide ja heategijate muuseumis.

Vaata ka
 Grigori Pomerantsi ettekanne Isiksuse kõlbelise palge rollist ajaloolise kollektiivi elus

Välislingid
 Gleb Pavlovski. Померанц и изобретение советской интеллигенции, gefter.ru, 19. veebruar 2013 

Kategooria:Venemaa kirjandusteadlased
Kategooria:Vene filosoofid
Kategooria:NLKP-st väljaheidetud liikmed
Kategooria:Punatähe ordeni kavalerid
Kategooria:Danilovskoje kalmistule maetud
Kategooria:Sündinud 1918
Kategooria:Surnud 2013