San u crvenom paviljonu

San u crvenom paviljonu (kin. "Hong Lou Meng") je kineski roman iz 18. vijeka, jedna od najpoznatijih i najuticajnijih kineskih klasičnih knjiga. Pripada skupini četiri velika klasična kineska romana.

Napisan je sredinom 18. vijeka za vrijeme dinastije Qing. Autor je Cao Hsuečin, koji je roman objavio anonimno, ali se kasnije ustanovilo da je on autor. Počeo je pisati roman "Kamen", ali ga nije dovršio. Napisao je 80 poglavlja, a nakon njegove smrti, krajem 18. vijeka, dodano je 40 novih poglavlja i promijenjeno ime romana u "San u crvenom paviljonu". Dijelom je autobiografski tekst.

Zamršeni zapleti prikazuju uspon i pad porodice slične Caoovoj, a samim tim i same dinastije. Cao prikazuje moć oca nad porodicom, ali roman je zamišljen kao spomenik ženama koje je poznavao u mladosti: prijateljima, rođacima i sluškinjama. Na dubljem nivou, autor istražuje religijska i filozofska pitanja, a stil pisanja uključuje odjeke drama i romana kasnog Minga, kao i poeziju iz ranijih perioda.Jonathan Spence, The Search for Modern China (New York: Norton, 1990), 106–110.

Postoji posebna nauka "crvenologija", koja proučava ovaj roman. U njemu je 30 glavnih i preko 400 sporednih likova, uglavnom ženskih. Bogata je psihološka karakterizacija likova. Detaljno prikazuje život i socijalnu strukturu tipičnog kineskoga plemstva 18. vijeka. Crveni paviljon je naziv za mjesta stanovanja djevojaka iz bogatih plemićkih obitelji.
mini|215x215piksel|Stranica iz "Jimao rukopisa" (jedne od Rouge verzija) romana, 1759.

 Sadržaj 
U romanu je detaljno opisan porodični klan Jia (Đa) i njegova dva ogranka, kuće Rongguo i Ningguo. Smješteni su u velikim porodičnim kućama glavnoga grada. Njihovi preci postali su vojvode. Na početku romana, obje kuće pripadaju najpoštovanijim porodicama u gradu. Opisano je njihovo bogatstvo i uticaj sve dok ne dođe do pada i sukoba sa carem. Njihove kuće su pokradene i zaplijenjene, događaju se zločini i trpe bijedu. Pri kraju romana, njihovo stanje se popravlja. Jedna od glavnih priča u romanu je i ljubavni trokut. Glavni lik Jia Baoyu (Đa Baoju) zaljubljen je u rođakinju Lin Daiyu (Lin Daiju), ali se ženi rođakinjom Xue Baochai (Šue Baoćai). Njihova ljubavna priča završava tragično.

 Jezik 
Roman je napisan pisanim narodnim jezikom ( baihua), a ne klasičnim kineskim (wenyan). Cao Xueqin je bio vrlo vješt i u kineskoj poeziji i u klasičnom kineskom jeziku, pišući eseje u polu- wenyan stilu. Međutim, dijalozi u romanu su napisani pekinškim mandarinskim dijalektom, koji je kasnije postao temelj modernog govornog kineskog jezika. Početkom 20. stoljeća, leksikografi su koristili tekst za uspostavljanje vokabulara novog standardiziranog jezika, a reformatori su koristili roman za promociju pisanog narodnog jezika.

 Reference 

 Vanjski linkovi 

 Bryan Van Norden, Guide to Reading Story of the Stone/Dream of the Red Chamber.
 Zhang Xiugui, CliffsNotes. Summary and notes.
 Richard Smith (Rice University) Dream of the Red Chamber Outline of Vol I of Story of the Stone, with comments.
 Article on China Central Television Program about Red Chamber – China Daily. Raymond Zhou. 12 November 2005.
 Dream of the Red Chamber 紅樓夢 Chinese text with embedded Chinese-English dictionary

 Dream of the Red Chamber: Afterlives, University of Minnesota. Eight sections of an on-line course, including "The Text of the Novel; "Nineteenth Century Responses"; "Twentieth and Twenty-first Century Responses"; "The Social World of the Dream";

  Describes the book conservation work.

Kategorija:Svjetska književnost
Kategorija:Romani