Orlovača (pećina)

Pećina Orlovača, poznata i kao Savina pećina, nalazi se na brdu Orlovača, zaseok Sinjevo u naselju Sumbulovac, općina Pale, Bosna i Hercegovina. Od magistralnog puta Sarajevo - Sokolac udaljena je 1 km.

Unutrašni dijelovi pećine su otkriveni  relativno  kasno,  osamdesetih  godina  20. stoljeća. Ulaz  u  glavni  kanal  je u vrijeme  holocena bio zatrpan debelom naslagom osipine. Do glavnog kanala se moglo doći samo pužući uskim i niskim (speleogenetski mlađim)  kanalom dugačkim 206 m. Na kraju tog kanala bio je uski otvor koji su proširili prvi speleolozi i tako bili prvi posjetioci unutrašnjih dijelova pećine. To je istovremeno značilo i da su pećinski ukrasi i svi paleontološki nalazi bili u  potpunosti  očuvani.

Po  otkrivanju  glavnog  hodnika, Speleološko  društvo  „Bosansko-hercegovački  krš“ iz Sarajeva, do 1992. godine izgradilo je 220 m turističke staze. Napravljena  je  i  prijemna  kuća  i  dovedena  električna struja. Rat je prekinuo dalji turistički razvoj.

Pećina je za turiste otvorena ponovo 2002. godine. Izgrađen je novi pristupni put i stepenište uz sipar do ulaza u pećinu, postavljena  rasvjeta  i  produžena  turistička  staza  u dužini od 560 m.  U 2010. godini ušla je u program razvoja rurarlnog turizma u okviru projekta koji podržava „Razvoj agroturizma u planinskim područjima BiH“ (nosilac regija Piemonte, Italija).Jasminko Mulaomerović -Zbornik radova -Čovjek i krš Međugorje  2011-Speleoturizam: regija vs. Bosna i Hercegovina

 Geologija 
Pećina je nastala u srednjetrijaskim krečnjacima i to na rubu grebena brda Orlovača ispod kojeg su starije verfenske naslage predstavljene pješčarima, pjeskovitim škriljcima i laporima. Na obodu brda se pored pećine Orlovače u nizu nalazi nekoliko manjih pećina (Žohara, Vasina i Okrugla pećina), a na kontaktu krečnjaka i verfenskih naslaga nekoliko vrela od kojih je najveće vrelo rijeke Sinjeve. Njen tok se može pratiti i unutar pećine u zadnjim dijelovima glavnog kanala.

Za  formiranje  pećine  presudan  je  bio  sistem  pukotina  po  dva  osnovna  pravca.  Duž tih pukotina dolazilo je do proticanja vode čija se eroziona baza spuštala sve niže, a više položeni hodnici su postajali suhi. U nima je tad nastupila faza korozivnog djelovanja vode i trošenja stijena. Rezultat korozije u glavnom kanalu je pećinska ilovača, a velika količina kamenih blokova i kamene drobine (posebno izražena u pojedinim dijelovima pećine)  produkt  su  korozije  i  mehaničkog  djelovanja.

Pored  toga, kroz  pukotine  na stropu, u  glavni kanal prolaze  duž  pukotina  s površine  atmosferske  vode  bogate  ugljičnim dioksidom  koje  otapaju  krečnjak,  da  bi  ga  u podzemnim prostorima istaložile u obliku različitih sigastih formi. Formiranje  pećine Orlovače  započelo  je tokom  gornjeg  i  srednjeg pleistocena, budući da je u gornjem pleistocenu pećina već sadržavala crvenosmeđu ilovaču na više mjesta u kojoj su nađeni skeletni ostaci pećinskog  medvjeda,  crvenog  alpskog  vuka  i kozoroga kao tipičnih predstavnika gornjopleistocenih sisavaca.
 Morfologija 
Podzemni  sistem  kanala  pećine  Orlovače rasprostire  se  na  četiri  međusobno  povezana nivoa. Najniži je nivo spomenuti aktivni odzemni tok rijeke Sinjeve. Nešto više je postavljen ulazni  hodnik,  povremeno  aktivan  za  vrijeme velikih voda. Zbog toga a i zbog veoma malih dimenzija (teška prohodnost) nema tragova ni boravka  čovjeka,  ni  paleontoloških  ostataka. Nešto viši nivo zauzima glavni kanal prostran, dobro  prohodan  i  veoma  bogat  pećinskim ukrasima. U njegovom početnom dijelu nađeni su brojni paleontološki nalazi. Najviši nivo pećine je dug svega 14 metara, sastoji se od tri manje prostorije i spaja se sa glavnim hodnikom.

U  njemu  su,  cijelom  dužinom,  nađeni  brlozi pećinskih  medvjeda.  Ukupna  dužina  do  sada istraženih  kanala  je  oko  2.500  m.

Vrijednost pećine Orlovače je u bogatstvu i jedinstvenoj očuvanosti pećinskih ukrasa i bogatom paleontološkom materijalu. Sigaste tvorevine zastupljene su različitim formama stalagmita i stalagmitskih kristaličnih ploča čije debljine idu od tanke kore do debljina od preko pola metra. Stalagmiti su formirani na raznim podlogama, ponekad i na ilovači, različitih  debljina  i  visina.  Boje  su  im  najčešćebijele  ili  u  raznim  tonovima  crvene  zbog  otopljenih  oksida  željeza.  Ponekad  su  stalagmiti spojeni sa stalagmitima na stropu pa formiraju kolonade stupova. Stalaktiti su također zastupljeni različitim formama, ponekad pojedinačno, ponekad razvojem u grupi praveći zavjese. Postoji i nekoliko pojava heliktita, ali manjih dimenzija,  što  znači  da  strujanje  vjetra  u  pećini nije bilo izraženo. Zabilježene su i pojave „pećinskog mlijeka“ i pizolita „pećinskih bisera“.

 Arheologija 
O paleontoloških nalaza najbrojnije su kosti pećinskog medvjeda (Ursus spelaeus) nađene na više mjesta u glavnom pećinskom kanalu i u najvišem kanalu, gdje su bili i njihovi brlozi. U tom dijelu kosti su bile prevučene samo tankom sigastom korom, dok su u glavnom kanalu kosti uložene u smeđecrvenkastu ilovaču. Osim po brojnosti kostiju pećinskog medvjeda, Orlovača  je  značajna  i  po  tzv  „medvjeđim  gnijezdima“,  tj.  mjestima  gdje  su  medvjedi  boravili, posebno gravidne ženke kroz duži vremenski period ili u toku zimskog mirovanja. Oblik „gnijezda“  je  tanjurasto  udubljenje  promjera  2-3 metra, najčešće formirano u pećinskoj ilovači.

Uz „pećinska gnijezda“ gotovo uvijek se mogu naći i tzv „medvjeđa brušenja“. To su uglačane površine bočnih stijena ili kamenih blokova nastale češanjem pećinskih medvjeda uglavnom radi  brojnih  parazita  koji  su  živjeli  u  njihovim krznima. U krzna su također dospjele i brojne čestice različitih minerala kao posljedica valjanja medvjeda u pećinskoj ilovači. Upravo su te čestice polirale stijene.

Pored brojnih nalaza pećinskog medvjeda nađeni  su  još  samo  pojedinačni  nalazi  crvenog alpskog vuka i kozoroga iz vremena pleistocena, te veći broj fragmenata svinje i goveda koji možda pripadaju i domaćim životinjama.
 Zaštićeno područje - Spomenik prirode 
Pećina je 2011. god. uključena u III kategoriju zaštićenih područja (spomenik prirode), prema kriterijima IUCN–a, kao i po kategorizaciji zaštićenih područja utvrđenih Zakonom o zaštiti prirode Republike SrpskePećina Orlovača - cin.baOdluka o Zaštiti pećine - Sl. glasnik RS br. 117, 2011. god
 Reference 

 Vanjski linkovi 
 Pećina Orlovača
 Speleoturizam u Bosni i Hercegovini 

Kategorija:Spomenici prirode u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Istočno Sarajevo
Kategorija:Zaštićena područja osnovana 2011.