Bosanski prijatelj (časopis)

Bosanski prijatelj  je  najstariji bosanskohercegovački časopis za književnost i kulturu, kog je 1850. godine pokrenuo Ivan Franjo Jukić u Zagrebu, a prvi broj je štampan zahvaljujući Ljudevitu Gaju, pod naslovom Bosanski prijatelj : časopis saderžavajući potriebite, koristne i zabavne stvari. Drugi broj je izašao 1851, treći 1861, a četvrti i zadnji svezak 1870. godine, kog je uredio njegov učenik fra Antun KneževićIvan Lovrenović: Putovanje Ivana Frane Jukića, Zadužbina Petar Kočić, Banja Luka - Zagreb, 2005. . Časopis je pretendirao da bude neka vrsta enciklopedije potrebnog i korisnog znanja iz historije Bosne i Hercegovine, geografije, etnografije, kao i književnosti i zabave. Za 20 godina izlaženja su objavljene 4 sveske.

Od radova objavljenih u časopisu se izdvajaju: Ljetopis Katoličke crkve, Zemljodržavopisni pregled turskog carstva u Europi , Omer-paša i bosanski Turci i putopis Putovanje iz Sarajeva u Carigrad 1852. godine.Ivo Pranjković:  Hrvatski jezik i franjevci Bosne Srebrene , Vijenac br. 167, Matica hrvatska

 Izdanja 

Prvi broj Bosanskog prijatelja Jukić je završio 1850. u Varcar Vakufu (današnjem Mrkonjić Gradu), a tiskao ga je Ljudevit Gaj iste godine u Zagrebu u svojoj štampariji i o svom trošku. Materijal za prvu svesku Jukić je prikupljao godinama ranije, jer je planirao osnivanje književnog društva "Kolo bosansko" koje bi objavljivalo svoj časopis, ali do toga nije došlo. Prvi broj je posvećen biskupu Josipu Strossmayer i imao je 140 strana. U njemu se, između ostalog, autor žali na teškoće oko izdavanja časopisa i poziva na osnivanje književnog društva i prebacuje crkvenim i svjetovnim vlastima što nemaju razumijevanja za ovakve ideje.

Drugi broj je izašao u studenom 1851. i troškove ispisa je snosio sam Jukić. Ovaj broj je imao oko 200 stranica i bio je posvećen seraskeru Omer-paši Latasu. Samo dva mjeseca nakon objavljivanja ovog broja, Latas je Jukića uhapsio u Sarajevu i kasnije prebacio u carigradski zatvor i protjerao iz Bosne.

Treći broj časopisa Jukić je sastavljao u izgnanstvu, uglavnom za vrijeme službe u Đakovu. Objavljen je tek 1861. (Četiri godine nakon njegove smrti), a ispis je omogućila Matica Ilirska. Imao je 215 stranica. 

Četvrti broj je sastavio i izdao 1870. godine u Sisku fra Antun Knežević , koji je u Varcar Vakufu bio Jukićev učenik i kasnije blizak prijatelj i sljedbenik.

Urednici
 Ivan Franjo Jukić i Antun Knežević.

Saradnici
Saradnici u prvom broju bili su: Ljubomir Hercegovac,

 Vanjski linkovi 
 I Svezak Bosanskog prijatelja
 II Svezak Bosanskog prijatelja
 III Svezak Bosanskog prijatelja
 IV Svezak Bosanskog prijatelja

 Reference 

Kategorija:Časopisi u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Bosanskohercegovačka kultura
Kategorija:Časopisi osnovani 1850.
Kategorija:Časopisi prestali sa izlaženjem 1870.
Kategorija:Mediji u Zagrebu