El-Gazali

Ebu Hāmid Muhammad ibn Muhammad el-Gazālī (5. juli 1057-19 decembar 1111) (), poznat i kao Algazel u srednjevjekovnoj Evropi. Rodio se u Tusu, perzijskoj proviniciji (današnji Iran) Bio je sunitski polimatičar.The Spirit of Creativity: Basic Mechanisms of Creative Achievements "Persian polymath Al-Ghazali published several treatises...."http://www.ibe.unesco.org/sites/default/files/ghazalie.pdf  « Al-Ghazali was born in A.D. 1058 (A.H. 450) in or near the city of Tus in Khurasan to a Persian family of modest means... »The Ethics of Suicide: Historical Sources "A native of Khorassan, of Persian origin, the Muslim theologian, sufi mystic, and philosopher Abu Hamid Muhammad al-Ghazali is one of the great figures of Islamic religious thought...." Jedan je od najistaknutijih i najuticajnijih pravnika, pravnih teoretičara, muftija, filozofa, teologa, logičara i mistika u islamskoj historiji.

Smatra se mudžadidom iz 11. stoljeća,William Montgomery Watt, Al-Ghazali: The Muslim Intellectual, p. 180. Edinburgh: Edinburgh University Press, 1963. obnoviteljem vjere koji se, prema proročkom hadisu, pojavljuje jednom u 100 godina da bi obnovio vjeru muslimanske zajednice.Dhahabi, Siyar, 4.566 El-Gazalijeva djela su bila toliko cijenjena od strane njegovih savremenika da mu je dodijeljena počasna titula "Dokaz islama" (Ḥujjat al-Islām). El-Gazali je bio istaknuti mudžtehid u šafijskoj školi prava.

Veliki dio El-Ghazalijevog rada proizašao je iz njegovih duhovnih kriza nakon njegovog imenovanja za šefa Univerziteta Nizzamiyya u Bagdadu – što je bila najprestižnija akademska pozicija u muslimanskom svijetu u to vrijeme.Joseph E. B. Lumbard, Islam, Fundamentalism, and the Betrayal of Tradition: Essays by Western Muslim Scholars p90. George Makdisi, The Rise of Colleges, p27 To je dovelo do njegovog konačnog nestanka iz muslimanskog svijeta na više od 10 godina, shvativši da je izabrao put statusa i ega umjesto Boga.Nasr, Seyyed Hossein (2014). "Happiness and the Attainment of Happiness: An Islamic Perspective". Journal of Law and Religion. 29 (1): 76–91 [80]. doi:10.1017/jlr.2013.18. JSTOR 24739088. U tom periodu napisana su mnoga njegova najveća djela. Vjerovao je da je islamska duhovna tradicija zamrla i da su duhovne nauke koje je podučavala prva generacija muslimana zaboravljene. Ovo vjerovanje ga je navelo da napiše svoj magnum opus pod naslovom Iḥyā’ ‘ulūm ad-dīn ("Oživljavanje religijske naukw"). Među njegovim drugim djelima, Tahāfut al-Falāsifa ("Nekoherentnost filozofa") je orijentir u historiji filozofije, jer unapređuje kritiku aristotelovske nauke razvijene kasnije u Evropi u 14. vijeku.

 Biografija 
El-Ghazali je rođen oko 1058. u Tusu, tada u sastavu Seldžučkog carstva. Bio je muslimanski učenjak, stručnjak za pravo, racionalista i spiritualista perzijskog porijekla. Rođen je u Tabaranu, gradu u okrugu Tus, Horasan (danas dio Irana), nedugo nakon što su Seldžuci ušli u Bagdad i okončali šiitsku vlast. Ovo je označilo početak uticaja Seldžuka na halifat. Dok je uticaj dinastije Seldžuka rastao, Čagri beg je 1056. godine udao je svoju kćer Arslan Hatun Hatidžu za halifu al-Qa'ima.

Posthumna tradicija, čija je autentičnost dovedena u pitanje u nedavnim studijama, je da je njegov otac umro u siromaštvu i ostavio mladog el-Ghazalija i njegovog brata Ahmada na brigu sufiji. El-Ghazalijev savremenik i prvi biograf, 'Abd al-Ghafir al-Farisi, samo bilježi da je al-Ghazali počeo primati instrukcije iz fika (islamske jurisprudencije) od Ahmada al-Radhakanija, lokalnog učitelja i Abu ali Farmadija, nakšibendijskog sufije. iz Tusa.  Kasnije je studirao kod el-Juwaynija, istaknutog pravnika i teologa i "najistaknutijeg muslimanskog učenjaka svog vremena," u Nišapuru,  možda nakon nekog perioda studiranja u Gurganu. Nakon el-Juwaynijeve smrti 1085, el-Ghazali je otišao iz Nišapura i pridružio se dvoru Nizama al-Mulka, moćnog vezira Seldžučkog Carstva, čije je središte vjerovatno bilo u Isfahanu. Nakon što mu je dodijelio titule "Briljant religije" i "Eminencija među vjerskim vođama", Nizam al-Mulk je u julu 1091. unaprijedio el-Gazalija do "najprestižnijeg i najizazovnijeg" profesorskog položaja u to vrijeme: Nizamiyya medresa u Bagdadu.

Doživio je duhovnu krizu 1095, za koju neki spekulišu da je izazvana kliničkom histerijom,Abū Ḥāmid b. Muḥammad b. Muḥammad b. Muḥammad al-Ghazzālī, "al-Munqidh min al-Ḍalāl" in Majmūʿa Rasāʾil al-Imām al-Ghazzālī. Ed. by Aḥmad Shams al-Dīn (Beirut: Dār al-Kutub al-ʿIlmiyya, 1988), 29, 60Jacques Lacan, "Some Reflections on the Ego" in The International Journal of Psychoanalysis, 1953, No. 34, 13. (presentation, the British Psycho-Analytical Society, London, May 2nd, 1951)Ovidio Salazar, Al-Ghazali: The Alchemist of Happiness (2004; London: Matmedia Productions, 2006), DVD. te je napustio svoju karijeru i Bagdad pod izgovorom da ide na hodočašće u Mekku. Organizujući svoju porodicu, oslobodio se svog bogatstva i preuzeo asketski način života. Prema biografu Duncanu B. Macdonaldu, svrha uzdržavanja od naučnog rada bila je suočavanje s duhovnim iskustvom i uobičajenijim razumijevanjem "Riječi i tradicije".Nicholson, Reynold Alleyne. (1966). "A literary history of the Arabs." London: Cambridge University Press. p. 382. Nakon nekog vremena u Damasku i Jerusalemu, uz posjetu Medini i Mekki 1096, vratio se u Tus da bi narednih nekoliko godina proveo u izolaciji. Osamljenost se sastojala u uzdržavanju od podučavanja u institucijama koje je sponzorisala država, ali je nastavio da objavljuje, prima posjetioce i podučava u zaviji (privatnoj medresi) i kanaki (sufijskoj loži) koju je izgradio.

Fakhr el-Mulk, veliki vezir Ahmeda Sanjara, pritisnuo je el-Gazalija da se vrati u Nizamiju u Nišapuru. El-Gazali je nevoljko pristao 1106, strahujući s pravom da će on i njegova učenja naići na otpor i kontroverze. Kasnije se vratio u Tus i 1110. odbio poziv velikog vezira Seldžučkog sultana Muhameda I da se vrati u Bagdad. Umro je 19. decembra 1111. Prema 'Abdul-Ghafir el-Farisi, imao je nekoliko kćeri, ali nijednog sina.

mini|desno|200px|Gazalijeva autobiografija, zadnja stranica

 Pripadnost školi 
El-Gazali je značajno doprinio razvoju sistematskog pogleda na sufizam i njegovu integraciju i prihvatanje u glavni tok islama. Kao učenjak islama, pripadao je šafijskoj školi islamske jurisprudencije i ašaritskoj školi teologije.R.M. Frank, Al-Ghazali and the Ashʿarite School, Duke University Press, London 1994 El-Gazali je dobio mnoge titule kao što su Zayn al-Dīn (زين الدين) i Ḥujjat al-Islām (حجة الإسلام).

Smatra se ključnim članom uticajne ašaritske škole rane muslimanske filozofije i najvažnijim opovrgačem mu'tezilija. Međutim, on je odabrao nešto drugačiju poziciju u poređenju sa Ašaritima. Njegova vjerovanja i misli se u nekim aspektima razlikuju od ortodoksne ašaritske škole.

 Djela 
 Teologija 
 al-Munqidh min al-dalal 
 Hujjat al-Haq (Dokazi istine )
 al-Iqtisad fil-i`tiqad (Median in Belief)
 al-Risala al-Qudsiyya (Jerusalemska poslanica)
 al-maqsad al-asna fi sharah asma' Allahu al-husna (Najbolji načini za korištenje Allahovih lijepih imena) 
 Jawahir al-Qur'an wa duraruh (Blago Kur'ana i njegovi biseri)
 Mishkat al-Anwar 
 Kitab al-arba'in fi usul al-din

 Tesavvuf 
 Mizan al-'amal (Kriterij postupaka)
 Ihya'ul ulum al-din, "Oživljavanje religijske nauke", Ghazalijev najznačajniji rad 
 Kimiya-ye sa'ādat 
 Bidayat al-hidayah (Početak vodstva)
 Nasihat al-muluk (Kralj savjetodavac) 
 al-Munqidh min al-dalal (Spasioc od grešaka)
 Sir al-'alamian wa kashf ma' fi al-darian (Tajana dvaju svjetova i otkriće dvaju stanova)

 Filozofija 
 Maqasid al falasifa (Ciljevi filozofa) [napisano na početku njegove karijere u slavu filozofije i kao prikaz osnovnih teorija filozofije; većinom pod uticajem Avicenna] 
 Tahafut al-Falasifa (Nekoherentnost filozofa), [u ovoj knjizi pobija grške filozofe, posebno ciljajući na muslimanskog učenjaka Al-Farabija; o ovome je Ibn Rušd napisao svoju knjigu Tahafut al-tahafut (Nekoherentnost ne koherentnosti) u kojoj Ibn Rušd nastoji pobiti Ghazalijevo pobijanje filozofije. Ibn Rušdova knjiga nije naišla na veće prihvatanje u muslimanskoj zajednici.
 al-Qistas al-mustaqim (Pravilan balans)

 Islamsko pravo 
 al-Mustasfa fi 'ilm al-isul (Pojašnjenja u teoriji prava)
 Al-wasit fi al-mathab (Mediji u Jurisprudentialnoj školi)
 Kitab tahzib al-Isul (Teorija prava)
 Fatawy al-Ghazali (Gazalijeve fetve)
 Asas al-Qiyas (Osnovi analognog mišljenja).

 Logika 
 Miyar al-Ilm fi fan al-mantiq (Kriterij logičkog znanja) 
 Mihakk al-nazar f'l-mantiq (Osnova logičkih dokaza) 
 al-Qistas al-mustaqim (Pravilan balans)

 Reference 

 Izvori 








 Dodatna literatura 

 Macdonald, Duncan B. (1899). "The life of al-Ghazzali", in Journal of the American Oriental Society. 20, p. 122 sqq.
 Laoust, H: La politique de Gazali, Paris 1970
 Campanini, M.: Al-Ghazzali, in Seyyed Hossein Nasr and Oliver Leaman, History of Islamic Philosophy 1996
 Campanini, Massimo, Ghazali, in Muhammad in History, Thought, and Culture: An Encyclopedia of the Prophet of God (2 vols.), Edited by C. Fitzpatrick and A. Walker, Santa Barbara, ABC-CLIO, 2014. 
 Watt, W. M.: Muslim Intellectual: A Study of al-Ghazali, Edinburgh 1963
 Zwemer, S. M. A Moslem Seeker after God, New York 1920
 Nakamura, K. "Al-Ghazali", Encyclopedia of Philosophy
 Dougan, A. The Glimpse: The Inner teaching of Abu Hamid Muhammad al-Ghazzali's Mishkat al-Anwar (The Niche for Lights) by Abdullah Dougan 
 A comparison between the philosophy of Ghazali and the Copenhagen Interpretation: 


 Vanjski linkovi 

 El-Ghazali sajt
 Prijevod Ihya'ul ulum al-din (Oživljavanje religijske nauke), Tom 1, Tom 2, Tom 3, Tom 4

 Puni tekst na francuskom Spasioc od grešaka, Préservatif contre l'erreur
 Ghazali Series page na Islamic Texts Society

 Detaljna biografija imama Ghazzali (450-505H) الغزَّالِي 

 Gazali i islamska reforma
 Gazali i oživljavanje islamskog učenja
 Puni tekst Nekoherentnost filozofa, s El-Ghazali sajta
 kratki komentar djela Alhemija sreće
 Alhemija sreće, prijevod Henry A. Homes (Albany, N.Y.: Munsell, 1873). Pogledajte orginalni tekst na  Online biblioteka slobode .
 "el-Ghazali kontra Aristotela: Nepredviđena uvertura u nauku u Bagdadu 11og stoljeća". Richard P. Aulie. PSCF 45. mart 1994. str. 26–46.
 Abu Hamid el-Ghazali, na 
 Profession de Foi de l'Imam Al Ghazali

Kategorija:Islam
Kategorija:Filozofi