Društvo

Društvo je grupa pojedinaca uključenih u stalnu društvenu interakciju ili velika društvena grupa koja dijeli istu prostornu ili društvenu teritoriju, tipično podložna istom političkom autoritetu i dominantnim kulturnim očekivanjima. U sociologiji i antropološkim naukama označava općenit pojam koji obuhvata različite karakteristike ograničenog broja osoba, koji međusobno povezani kao socijalni akteri zajedno žive i direktno ili indirektno vrše međusobne interakcije. Etnologija (nauka o narodima) pod društvom podrazumijeva veću socijalnu grupu čiji su članovi međusobno povezani zajedničkim jezikom, ubjeđenjima, tradicijama, iskustvima i zajedničkim mjerilom vrijednosti.Dieter Haller: Dtv-Atlas Ethnologie. 2., dop. izd., dtv, München 2010, , str. 175. Društva karakteriziraju obrasci odnosa (društvenih odnosa) između pojedinaca koji dijele karakterističnu kulturu i institucije; dato društvo se može opisati kao zbir takvih odnosa među njegovim konstitutivnim članovima. U društvenim naukama, veće društvo često pokazuje stratifikaciju ili obrasce dominacije u podgrupama.

Društva izgrađuju obrasce ponašanja tako što određene radnje ili koncepte smatraju prihvatljivim ili neprihvatljivim. Ovi obrasci ponašanja u datom društvu poznati su kao društvene norme. Društva i njihove norme prolaze kroz postepene i stalne promjene.

U mjeri u kojoj je kolaborativno, društvo može omogućiti svojim članovima da imaju koristi na načine koji bi inače bili teški na individualnoj osnovi; Tako se mogu razlikovati i pojedinačne i društvene (zajedničke) koristi, ili se u mnogim slučajevima mogu utvrditi da se preklapaju. Društvo se također može sastojati od ljudi istomišljenika kojima upravljaju vlastite norme i vrijednosti unutar dominantnog, većeg društva. Ovo se ponekad naziva subkultura, termin koji se uveliko koristi u kriminologiji, a također se primjenjuje na posebne podsekcije većeg društva.

U širem smislu, a posebno unutar strukturalističke misli, društvo se može ilustrovati kao ekonomska, društvena, industrijska ili kulturna infrastruktura sastavljena od, a ipak različita, od raznolike kolekcije pojedinaca. U tom smislu, društvo može značiti objektivne odnose koje ljudi imaju s materijalnim svijetom i drugim ljudima, a ne "drugim ljudima" izvan pojedinca i njihovog poznatog društvenog okruženja.

Pojam društva se odnosi na čovječanstvo u cjelini (nasuprot životinjskom i biljnom carstvu), kao i na određene grupe ljudi, naprimjer na jedan narod ili naciju. Međutim, društvo se može odnositi i na neku prostorom ograničenu grupu ljudi i strukturiranu međuzavisnost između njih (npr. švedsko društvo) ili na klaster u socijalnoj mreži čovječanstva, koji se može ograničiti multipleksitet socijalnih interakcija i gustoću društvene mreže.

U aktuelnoj sociologiji pojam društva se koristi unutar te nauke često sa neodređenim značenjem.

 Koncepti 
Ljudi spadaju između presocijalnog i eusocijalnog na spektru životinjske etologije. Veliki majmuni su uvijek bili više (Bonobo, Homo, Pan) ili manje (Gorila, Pongo) društvene životinje. Prema antropologu Mauriceu Godelieru, jedna kritična novost u društvu, za razliku od najbližih bioloških srodnika čovječanstva (čmpanze i bonoba), je roditeljska uloga koju preuzimaju mužijaci, a koja je navodno bila odsutna kod naših najbližih rođaka, za koje očinstvo općenito nije odredivo.

Sa evolucijske tačke gledišta, čini se da je opstanak ljudskskog roda, u teškim fizičkim uslovima, bio na strani drupe koja praktikuje društveni život-Homo sapiensa.

 U sociologiji 

Sociolog Peter L. Berger definiše društvo kao "...ljudski proizvod, i ništa osim ljudskog proizvoda, koji ipak kontinuirano djeluje... na svoje proizvođače." Prema njegovim riječima, društvo su stvorili ljudi, ali se ta kreacija svakodnevno vraća i stvara ili oblikuje ljude.


Sociolog Gerhard Lenski razlikuje društva na osnovu njihovog nivoa tehnologije, komunikacije i ekonomije: 1) lovci i sakupljači; 2) jednostavna poljoprivredna društva; 3)napredna poljoprivredna društva; 4)industrijska društva; i 5) posebna društva (npr. ribarska društva ili pomorska društva).

Ovo je slično sistemu koji su ranije razvili antropolozi Morton H. Fried, teoretičar sukoba, i Elman Service, teoretičar integracije, koji su proizveli sistem klasifikacije za društva u svim ljudskim kulturama zasnovan na evoluciji društvene nejednakosti i uloge države. Ovaj sistem klasifikacije sadrži četiri kategorije:

Lovačko-sakupljačke družine (kategorizacija dužnosti i odgovornosti). Zatim je došlo poljoprivredno društvo.
Plemenska društva u kojima postoje ograničeni primjeri društvenog ranga i prestiža.
Stratificirane strukture na čelu sa poglavicama.
Civilizacije, sa složenim društvenim hijerarhijama i organizovanim, institucionalnim vladama.
Pored ovoga, tu su i:

Čovječanstvo, na kojem počivaju svi elementi društva, uključujući i uvjerenja društva.
Virtuelno društvo, društvo zasnovano na online identitetu, koje se razvija u informatičkom dobu.
Vremenom su neke kulture napredovale prema složenijim oblicima organizacije i kontrole. Ova kulturna evolucija ima dubok uticaj na obrasce zajednice. Plemena lovaca-sakupljača naselila su se oko sezonskih zaliha hrane da bi postala agrarna sela. Sela su prerasla u gradove. Gradovi su se pretvorili u gradove-države i nacionalne države.Effland, R. 1998. The Cultural Evolution of Civilizations .

 Vrste 
Društva su društvene grupe koje se razlikuju prema strategijama egzistencije, načinima na koji ljudi koriste tehnologiju kako bi ispunili svoje potrebe. Iako su ljudi tokom historije uspostavili mnoge tipove društava, antropolozi imaju tendenciju da klasifikuju različita društva prema stepenu do kojeg različite grupe unutar društva imaju nejednak pristup prednostima kao što su resursi, prestiž ili moć. Praktično sva društva razvila su određeni stepen nejednakosti među svojim ljudima kroz proces društvene stratifikacije, podjele članova društva na nivoe s nejednakim bogatstvom, prestižem ili moći. Sociolozi svrstavaju društva u tri široke kategorije: predindustrijska, industrijska i postindustrijska.OpenStax (2021). Introduction to Sociology, 3rd edition (PDF). Rice University. Arhivirano (iz PDF-a) s orginala 9. 10. 2022.

 Predindustrijsko društvo 
U predindustrijskom društvu proizvodnja hrane, koja se odvija korištenjem ljudskog i životinjskog rada, je glavna ekonomska aktivnost. Ova društva se mogu podijeliti prema njihovom nivou tehnologije i načinu proizvodnje hrane. Ove pododjele su Lovačko-sakupljački, pastirski, hortikulturni i poljoprivredni.

 Lov i sakupljanje 
Glavni oblik proizvodnje hrane u lovačko-sakupljačkim društvima je svakodnevno skupljanje divljih biljaka i lov na divlje životinje. Lovci-sakupljači se stalno kreću u potrazi za hranom. Kao rezultat toga, oni ne grade stalna sela i ne stvaraju široku paletu artefakata, obično  formiraju samo male grupe kao što su grupe i plemena. Međutim, neka lovačka i sakupljačka društva u područjima s obilnim resursima (kao što je narod Tlingita u Sjevernoj Americi) živjela su u većim grupama i formirala složene hijerarhijske društvene strukture kao što je poglavarstvo. Potreba za mobilnošću također ograničava veličinu ovih društava. Grupe se sastoje od 15 do 50 ljudi u srodstvu. Statusi unutar plemena su relativno jednaki, a odluke se donose opštim dogovorom. Veze koje vezuju pleme su složenije od veza između grupa. Liderstvo je lično – harizmatično – i koristi se u posebne svrhe samo u plemenskom društvu. Ne postoje političke kancelarije koje sadrže stvarnu moć, a šef je samo osoba od uticaja. Porodica čini glavnu društvenu jedinicu, pri čemu je većina članova povezana rođenjem ili brakom. Antropolog Marshall Sahlins opisao je lovce-sakupljače kao "prvobitno bogato društvo" zbog njihovog produženog slobodnog vremena: See also:  and  odrasli u krmnim i hortikulturnim društvima rade u prosjeku oko 6,5 sati dnevno, dok ljudi u poljoprivrednim i industrijskim društvima rade u prosjeku 8,8 sati dnevno.

 Pastirsko društvo 
Pastirsko društvo je malo efikasniji oblik izdržavanja. Umjesto da svakodnevno traže hranu, članovi pastirskog društva oslanjaju se na pripitomljene stočne životinje kako bi zadovoljile svoje potrebe za hranom. Stočari žive nomadskim životom, seleći svoja stada s jednog pašnjaka na drugi. Budući da je njihova opskrba hranom daleko pouzdanija, pastirska društva mogu podržati veće populacije. Budući da postoje viškovi hrane, potrebno je manje ljudi za proizvodnju hrane. Kao rezultat toga, podjela rada (specijalizacija pojedinaca ili grupa u obavljanju određenih ekonomskih aktivnosti) postaje složenija. Na primjer, neki ljudi postaju zanatlije, proizvodeći alate, oružje i nakit, između ostalih vrijednih predmeta. Proizvodnja robe podstiče trgovinu. Ova trgovina pomaže u stvaranju nejednakosti, jer neke porodice nabavljaju više dobara od drugih. Ove porodice često dobijaju moć zahvaljujući povećanom bogatstvu. Prenošenje imovine s jedne generacije na drugu pomaže u centralizaciji bogatstva i moći. Vremenom se pojavljuju nasljedne poglavice, tipični oblik vladavine u pastoralnim društvima.

 Hortikulturalno društvo 
Voće i povrće uzgojeno u vrtnim parcelama koje su očišćene od džungle ili šume predstavljaju glavni izvor hrane u hortikulturnom društvu. Ova društva imaju nivo tehnologije i složenosti sličan pastirskim društvima. Historičari koriste izraz Poljoprivredna revolucija da se referišu na tehnološke promjene koje su se dogodile prije čak 10.000 godina, a koje su dovele do uzgoja usjeva i domaćih životinja.Bulliet, Richard; Crossley, Pamela; Headrick, Daniel; Hirsch, Steven; Johnson, Lyman (2015). The Earth and Its Peoples: A Global History. Vol. 1 Neke hortikulturne grupe koriste metodu sječenja i spaljivanja za uzgoj usjeva. Samoniklo rastinje se kosi i spaljuje, a pepeo se koristi kao gnojivo. Hortikulturisti koriste ljudski rad i jednostavne alate za obradu zemlje jednu ili više sezona. Kada zemljište postane neplodno, hortikulturisti raščišćavaju novu parcelu i ostavljaju staru da se vrati u prirodno stanje. Oni se mogu vratiti na prvobitnu zemlju nekoliko godina kasnije i ponovo započeti proces. Smjenjivanjem svojih vrtnih parcela, hortikulturisti mogu ostati na jednom području prilično dugo. To im omogućava da grade polutrajna ili stalna sela. Veličina stanovništva sela zavisi od količine zemljišta na raspolaganju za poljoprivredu; tako sela mogu biti u rasponu od 30 do čak 2000 ljudi.

Kao i kod pastirskih društava, višak hrane dovodi do složenije podjele rada. Specijalizirane uloge u hortikulturnim društvima uključuju zanatlije, šamane (vjerske vođe) i trgovce. Ova specijalizacija uloga omogućava ljudima da kreiraju širok spektar artefakata. Kao i u pastirskim društvima, višak hrane može dovesti do nejednakosti u bogatstvu i moći unutar hortikulturnih političkih sistema, nastalih zbog ustaljene prirode hortikulturnog života.

 Agrarna društva 

Agrarna društva koriste poljoprivredna tehnološka dostignuća za uzgoj usjeva na velikoj površini. Prema Lenskom, razlika između hortikulturnih i agrarnih društava je upotreba pluga. Povećanje zaliha hrane zbog poboljšane tehnologije dovelo je do veće populacije nego u ranijim zajednicama. To je značilo veći višak hrane, što je rezultiralo gradovima koji su postajali centri trgovine podržavajući različite vladare, prosvjetitelje, zanatlije, trgovce i vjerske vođe koji nisu morali brinuti o proizvodnji hrane.

Veći stepen društvenog raslojavanja pojavio se u agrarnim društvima. Na primjer, žene su ranije imale viši društveni status jer su ravnopravnije dijelile rad s muškarcima. U lovačko-sakupljačkim društvima žene su čak skupljale više hrane od muškaraca. Međutim, kako su se prodavnice hrane poboljšale i žene su preuzimale različite uloge u obezbeđivanju hrane za porodicu, muškarci su preuzimali sve dominantniju ulogu u društvu. Kako su se sela i gradovi širili u susjedna područja, sukobi sa drugim zajednicama su se neizbježno javljali. Farmeri su ratnicima davali hranu u zamjenu za zaštitu od invazije neprijatelja. Pojavio se i sistem vladara sa visokim društvenim statusom. Ovo plemstvo je organizovalo ratnike da zaštite društvo od invazije. Na taj način plemstvo je uspjelo izvući dobra od "manjih" članova društva.

 Industrijsko društvo 
Između 15. i 16. vijeka nastao je novi ekonomski sistem. Kapitalizam je obilježen otvorenom konkurencijom na slobodnom tržištu, na kojem su sredstva za proizvodnju u privatnom vlasništvu. Evropsko otkriće Amerike poslužilo je kao jedan podsticaj za razvoj kapitalizma. Uvođenje stranih metala, svile i začina podstaklo je veliku komercijalnu aktivnost u evropskim društvima.

Industrijska društva se u velikoj mjeri oslanjaju na mašine koje se pokreću na gorivo za proizvodnju robe. Ovo je dovelo do daljeg dramatičnog povećanja efikasnosti. Povećana efikasnost proizvodnje industrijske revolucije proizvela je još veći višak nego prije. Sada višak nisu bili samo poljoprivredna dobra, već i industrijska roba. Ovaj veći višak doveo je do toga da sve promjene o kojima se ranije govorilo u revoluciji pripitomljavanja postanu još izraženije.

Ponovo je došlo do procvata stanovništva. Povećana produktivnost učinila je više robe dostupnim svima. Međutim, nejednakost je postala još veća nego prije. Raspad poljoprivrednih društava doveo je do toga da mnogi ljudi napuste zemlju i potraže posao u gradovima. To je stvorilo veliki višak radne snage i kapitalistima dalo dosta radnika koji su mogli biti unajmljeni za ekstremno niske plate.

 Postindustrijsko društvo 
Postindustrijska društva su društva u kojima dominiraju informacije, usluge i visoka tehnologija više nego proizvodnja dobara. Napredna industrijska društva sada vide pomak ka povećanju uslužnih sektora u odnosu na proizvodnju. Sjedinjene Američke Države su prva zemlja koja ima više od polovine svoje radne snage zaposlene u uslužnim djelatnostima. Uslužne industrije uključuju vladu, istraživanje, obrazovanje, zdravstvo, prodaju, pravo i bankarstvo.

 Karakteristike 

 Rod 
Podjela ljudi na muške i ženske rodne uloge kulturno je obilježena odgovarajućom podjelom normi, praksi, odijevanja, ponašanja, prava, dužnosti, privilegija, statusa i moći. Često se vjerovalo da su kulturološke razlike prema spolu nastale prirodno iz podjele reproduktivnog rada; biološka činjenica da žene rađaju dovela je do njihove dalje kulturne odgovornosti za njegovanje i brigu o djeci. Rodne uloge su se historijski razlikovale, a izazovi preovlađujućih rodnih normi su se ponavljali u mnogim društvima.

 Srodstvo 
Sva ljudska društva organizuju, prepoznaju i klasifikuju tipove društvenih odnosa na osnovu odnosa između roditelja, djece i drugih potomaka (srodstvo), i odnosa kroz brak (afinitet). Postoji i treći tip koji se primjenjuje na kumove ili usvojitelje (fiktivno). Ovi kulturno definisani odnosi nazivaju se srodstvom. U mnogim društvima, to je jedan od najvažnijih principa društvenog organizovanja i igra ulogu u prenošenju statusa i naslijeđa. Sva društva imaju pravila tabua incesta, prema kojima su brakovi između određenih vrsta rodbinskih odnosa zabranjeni, a neka imaju i pravila preferencijalnog braka sa određenim srodničkim vezama.

 Etnička pripadnost 
Ljudske etničke grupe su društvena kategorija koja se zajedno identificira kao grupa na osnovu zajedničkih atributa koji ih razlikuju od drugih grupa. To može biti zajednički skup tradicija, porijekla, jezika, historije, društva, kulture, nacije, religije ili društvenog tretmana unutar područja njihovog stanovanja. Etnička pripadnost je odvojena od koncepta rase, koji se zasniva na fizičkim karakteristikama, iako su oboje društveno konstruisani. Dodjeljivanje etničke pripadnosti određenoj populaciji je komplikovano, jer čak i unutar uobičajenih etničkih oznaka može postojati raznovrstan raspon podgrupa, a sastav ovih etničkih grupa može se vremenom mijenjati i na kolektivnom i na individualnom nivou. Također, ne postoji opšteprihvaćena definicija o tome šta čini etnička grupa. Etničke grupe mogu igrati moćnu ulogu u društvenom identitetu i solidarnosti etnopolitičkih jedinica. Usko je povezano sa usponom nacionalne države kao dominantnog oblika političke organizacije u 19. i 20. vijeku.

 Vlada i politika 
Rana raspodjela političke moći bila je određena dostupnošću svježe vode, plodnog tla i umjerene klime na različitim lokacijama. Kako se poljoprivredna populacija okupljala u većim i gušćim zajednicama, interakcije između ovih različitih grupa su se povećavale. To je dovelo do razvoja upravljanja unutar i između zajednica. Kako su zajednice postajale sve veće, potreba za nekim oblikom upravljanja se povećavala, jer su se sva velika društva bez vlade borila da funkcionišu. Ljudi su razvili sposobnost relativno lakog mijenjanja pripadnosti različitim društvenim grupama, uključujući prethodno jake političke saveze, ako se to smatra pružanjem ličnih prednosti. Ova kognitivna fleksibilnost omogućava pojedinim ljudima da mijenjaju svoje političke ideologije, pri čemu je manje vjerovatno da će oni s većom fleksibilnošću podržavati autoritarne i nacionalističke stavove.

Vlade kreiraju zakone i politike koje utiču na građane kojima upravljaju. Postojalo je više oblika vladavine kroz ljudsku historiju, od kojih je svaki imao različita sredstva za dobijanje moći i mogućnost vršenja različitih kontrola nad stanovništvom. Od 2017. godine, više od polovine svih nacionalnih vlada su demokratske, sa 13% autokratija, a 28% koje sadrže elemente oba. Mnoge zemlje su formirale međunarodne političke organizacije i saveze, a najveća su Ujedinjene nacije sa 193 države članice.

 Trgovina i ekonomija 
Trgovina, dobrovoljna razmjena dobara i usluga, smatra se osobinom koja razlikuje ljude od drugih životinja i navodi se kao praksa koja je Homo sapiensu dala veliku prednost u odnosu na druge hominide. Dokazi sugerišu da je rani H. Sapiens koristio trgovačke puteve na velike udaljenosti za razmjenu dobara i ideja, što je dovelo do kulturne eksplozija i obezbjeđivanja dodatnih izvora hrane kada je lov bio rijedak, dok takve trgovačke mreže nisu postojale za izumrle neandertalce. Rana trgovina je vjerovatno uključivala materijale za stvaranje alata poput opsidijana. Prvi istinski međunarodni trgovački putevi bili su trgovina začinima kroz rimsko i srednjevjekovno razdoblje.

Rane ljudske ekonomije su se češće zasnivale na davanju poklona umjesto na sistemu razmjene. Rani novac se sastojao od robe; najstarija valuta u obliku goveda i najšire korištene su školjke kaurija. Novac je od tada evoluirao u kovanice koje je izdavala vlada, te papirni i elektronski novac. Ljudsko proučavanje ekonomije je društvena nauka koja se bavi time kako društva raspodjeljuju ograničene resurse među ljudima.  Postoje ogromne nejednakosti u podjeli bogatstva među ljudima; osam najbogatijih ljudi vrijede istu neto novčanu vrijednost kao i najsiromašnija polovina cjelokupne ljudske populacije.

 Također pogledajte 
 Civilno društvo

 Reference 

Kategorija:Sociologija
Kategorija:Čovjek