Vidovo polje

Vidovo polje se u srednjem vijeku javlja kao posebna administrativna cjelina nastala izdvajanjem iz kontura ranijih župa, najvjerovatnije iz župe Dubrave ili župe Dabar. Glavna utvrda na području Vidovog polja je Vidovski, a glavno njegovo naselje je Stolac. Vidovo polje je u 15. vijeku pripadalo vlasteli iz roda Kosače.

Krajem 14, tokom 15. i u 16. vijeku Vidovo polje se kontinuirano spominje u pisanim izvorima. Najstariji poznati pisani spomen Vidovog polja potječe iz početka maja 1393. godine. Vukac Bratojević iz Vidovog polja (Vocheç Bratoeuich de Vidouopoye) se obavezao na četvorogodišnju službu kod dubrovačkog vlastelina Junija Tripe Đorđića. Vlastelin Junije Đorđić se obavezao da će brinuti o svome sluzi prema ustaljenim običajima i na kraju službe dati mu zaradu u iznosu od 11 perpera dubrovačkih dinara. Time je Vukac Bratojević prvi poznati stanovnik stolačkog područja u pisanim izvorima srednjega vijeka.  „Ego Vocheç Bratoeuich de Vidouopoye confiteor quod loco me et operas meas ad standum cum ser Junio Trippe de Georgio, presente et recipient usque ad IIIIor annos proxime futuros, promittens eidem fideliter et legaliter seruire et hobedire eius mandatis et facere quemcumque michi comiserit facienda. Et ab eo non aufugere vel recedere ante dictum termini. Et res et bona sua fideliter custodire et saluare et ipsius furtum non facere nec fraudem comittere nec volenti facere vel committere consocire. Et ego Junio promitto eidem Vocheç dare victum et vestitum condecentes secundum condicione famullorum toto dicto tempore et in finem termini dare eidem pro eius salario et mercede tocius dicti temporis perperos undecim. Ser Clemens M. de Goçe judex et ser Jacobi de Gondulla testis” (5. maj 1393. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Diversa Cancellariae, Svezak: XXXI, Folija: 62 verso.  Slični ugovori o prelasku radne snage i odlasku na izučavanje zanata stanovnika sa područja Vidovog polja u Dubrovnik, ali i Italiju, ima tokom čitavog 15. vijeka. Početkom aprila 1417. godine Grubač Ostojić iz Vidovog polja (Grubaç Ostoych de Vidoua poglia) se obavezao na dvogodišnju službu kod Jakše Ratkovića. Grubač se obavezao da neće bježati od svoga poslodavca, već da će njegove stvari i dobra vjerno čuvati kao dobar sluga. Poslodavac Jakša se obavezao da će se u predviđenom vremenu brinuti za svoga slugu te da će mu na kraju službovanja isplatiti zaradu od pet perpera dubrovačkih dinara.  „Grubaç Ostoych de Vidoua poglia locauit se et opera sua ad standum cum Jaxa Ratchouich pro duos annos proxime sequentis cum hoc pacto quod dictus Grubaç dicto durante tempore duorum annorum non possit recedere a dicto Jaxa, promictens et dictus Grubaç non furare ne furare volenti consentire dicto Jaxe, videlicet, res et bona eisdem bene, fideliter et legaliter custodire ad usum boni famuli. Et hoc pro eo quia dictus Jaxa promictit dictum Grubaç pro dicto tempore alere, calciare, vestire et sibi necessaria dare et quolibet anno dictorum duorum annorum promisit dictus Jaxa dare dicto Grubacio pro suo salario et soldo yperperos quinque. Renuntiando” (6. april 1417. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Diversa Cancellariae, Svezak: XLI, Folija: 102.  Krajem istog mjeseca Vidovo polje je navedeno u latinskom izrazu kao Planum sancti Viti.  Uz jemstvo Radiča Kutjekmića, Milić Bogetić Križanović iz Vidovog polja (de Plano Sancti Viti) obavezao se kao sluga na dvogodišnju službu kod zlatara Mihoča Miloševića. Milić se obavezao na vjerno služenje svoga poslodavca te da neće bježati od preuzete obaveze. Pored brige o sluzi na isteku dvogodišnje službe poslodavac će Miliću obezbjediti zaradu od osam perpera dubrovačkih dinara.  „Milich Boghetich Crisanouich de Plano Sancti Viti locauit se et opera suas Michoçio Miloseuich aurifici pro annis duobus proxime futuros, promittens res et bona sua saluare et gubernare bona fide sine fraude et eidem seruire fideliter et bono corde. Et fugam ab eo non facere nec furtum committere nec committenti consentire. Et versa vice dictus Michocius promisit illum pascere et tenere sanum et infirmum per totum dictum tempus et eidem tradere quolibet anno unum par vestimentorum de rassia cum camisia et aliis que dantur cum vestimentis condecenter secundum condictionem suam. Et in fine dictorum duorum annorum eidem tradere in pecunia numerata yperperorum octo grossoruum de Ragusio et illum relinquere in sua libertate cum vestibus quas sibi fecisse. Renuntiando etc. Et pro quo Milich Radiç Cutiechmich se constituit plezium et principalem pagatorem pro omni damno quod dictus Milich faceret eidem Michocio supra se et bona sua ad melius tenendem per aptai renuntiando etc.” (26. april 1417. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Diversa Cancellariae, Svezak: XLI, Folija: 110 verso.  Decembra 1429. Radašin Vukosalić iz Vidova polja (Radasinus Volcosaglich de Vidoua pogle), starosti oko 14 godina, obavezao se na dvogodišnju službu i učenje kožarskog zanata kod Radoja Petkovića u Dubrovniku.  „Radasinus Volcosaglich de Vidoua pogle etatis annorum XIIII et ultra locauit se et operas suas Radoe Petchouich pellipario presenti et conducenti pro annis duobus proxime futuros, promittens eidem bene et fideliter seruire per totum tempus, et res et bona sua legaliter saluare et custodire, et ab eo non recedere nec furtum committere nec committenti consentire. Et versa vice dictus Radoe promissit illumtenere sanum et infirmum per totum dictum tempus et bene et mansuete illum tractare et docere artem suam predictam juxta posse suum et dare sibi expensas victus condecenter secundum usum famulorum et pro vestibus dare sibi unam zubam nouam et unam clamidem de bona rassa, unam beretam et caligas de panno et in fine temporis dare sibi capita artis secundum usum Ragusii. Renuntiando ambo. Judex ser Andreas de Mençe et testis Ruscus magistri Christofori. Pro quo Radassino Stoisauus Turticouich pelliparius se constituit plezium et principalem pagatorem insolidum et ad melius tenendum pro omni damno quod inferret et furto quod committeret super se et bona sua. Renuntiando” (19. decembar 1429. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Diversa Notariae, Svezak: XVI, Folija: 168 verso.  Maja 1436. Vukmir Gojaković iz Stoca u Vidovom poolju obavezao se na sedmogodišnju službu kod oružara Antolina Obradovića.  „Vochmir Goiacouich de Stolaç de Vidoe poglie locauit se et opera sua usque ad septem annos proxime futuros cum Antolino Obradouich protomagistro arsanate presente et eum conducente ad standum et laborandum cum ipso, promittens idem Vochmir dicto tempore stare cum eo Antolino et ab ipso non aufugere necque recedere sed ei obedire et fideliter seruire et se et personam suam operari et exercere in factis et agendis ipsius Antolini prout sibi comissum et ordinatum fuint et res et bona ipsius autem saluare et custodire” (31. maj 1436. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Diversa Notariae, Svezak: XX, Folija: 249.  Aprila 1437. spomenut je Radoslav Gojsalić iz Vidovog polja. On se obavezao na trogodišnje služenje kod Jakše Brajkovića. Jakša će se brinuti o Radoslavu i poslije isteka tri godine isplatiti mu iznos od 26 perpera dubrovačkih dinara.  „Radossauus Goissalich de Vidua poglia locauit se et opera sua hinc ad annos tres proxime futuris Jaxe Braichouich Tintina presenti, stipulanti et conducenti, promittens secum toto dicto tempore stare et ab eo non auffugere nec recedere, scilicet, eidem bene et fideliter seruire et obedire in Ragusio et extra in omnibus licitis et honestis et res et bona sua fideliter saluare, custodire, regere et gubernare nec sibi furtum facere nec committere volentibus consentire, imo suo posse penitus obiuare. Et versa vice idem jaxa promisit dictum Radossauum toto dicto tempore sanum et infirmum tenere, pascere, vestire, nutrire et humane Ragusino more tractare et in fine annorum trium sibi dare pro eius mercede yperperos viginti sex. Pro quo Radossauo et eius precibus Radaua Anutana Miomanoua pro omni furto et damno que comitteret dicto Jaxe se constituit pleçia et principalis debitor ad meliustenentem eidem Jaxe ex quibus furtum siue damnum ab aliquo eorum factis debeat dicto Jaxe suo sacramento. Que omnia et singula suprascripta dicte partes simul firma et rata habere promiserunt super se et omnia ipsorum cuiuslibet bona. Renuntiantes. Judex et testis ut supra” (24. april 1437. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Diversa Notariae, Svezak: XXI, Folija: 136.  Decembra 1443. Radivoj Boljesalić i njegova supruga Stanica iz Vidovog polja daju svoju kćerku Stanu na službu kod Henrika iz Firence. Stana se obavezuje da će vjerno služiti svoga gospodara sve do vremena udaje. Henrik se obavezuje da će se brinuti o Stani za vrijeme njene službe (smještaj, ishrana, odjeća, obuća, zdravlje, humano ponašanje) sve do vremena Stanine udaje, a onda se obavezuje i da će je udati.  „Radiuoi Boliesaligh de Vidoapoglia et Staniça eius uxor acordauit et locauerunt eorum filiam Stanam cum Henrico Filippi de Arigucio de Florentia cum hic pactis et condicionibus, videlicet, quod ipsa Stana debet stare cum ipso Henrico et non cum aliquo usque ad congruum tempus maritationis ipsius Stane secundum discretionem ipsius Henrici et secundum quod erit conueniens et debet sibi bene seruire in omnibus rebus licitis et honestis. Et ipse Henricus debet tenere ipsam Stanam in domo sua durante dicto tempore tam infirmam quam sanam et sibi facere expensas et eam vestire et calciare secundum statum ipsius Stane et bene atque humaniter tractare et quando erit tempus maritandi ipsam Stanam quod ipse Henricus debeat maritare ipsam secundum discretionem suam et secundum quod erit conueniens et honorale. Que omnia suprascripta dicte partes promiserunt inter se firmiter obseruare renunciantes” (27. decembar 1443. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Diversa Cancellariae, Svezak: LVIII, Folija: 142.  To nije bio jedini slučaj. Marta 1457. Radoslava, kćerka Ivana iz Vidovog polja se obavezala na službu kod Leonarda Nikole iz Firence.  „Ser Leonardus Nicolai de Asinis de Florentia habitans nunc presentiarum in Ortona conduxit et acordauit Radossauam filiam condam Iuani de Viduapoglia ut ipsa dixit se sic nominari ibi presentem et se et opera suam sponte ultro et voluntate locantem et obligantem ad standum cum dicto ser Leonardo tamdiu quamdiu ipsi Leonardo et ipsi Radossaue placuerit, promittens ipsa Radossaua se ituram Ortonam, Florentiam et quaslibet alias Italie partes ad quas dictus Leonardus eam conducere voluerit” (3. mart 1457. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Diversa Cancellariae, Svezak: LXVI, Folija: 96 verso-97.  Januara 1493. Stanula, kćerka Ljubislave i Vukmira Vlatkovića iz Vidovog polja obavezala se na petogodišnju službu kod Marina Dobrića u Dubrovniku.  „Marinus Tho. de Dobrich conduxit et accordauit Stanulam filiam Gliubissaue de Vidoui poglie presentem et se et suas operas locantem pro famula pro annis quinque proxime futuris cum presentia et consensu matris sue Gliubissaue et Vuchmiri Vlatchouich patrui ipsius Stanule et promittentem famulari, obedire et seruire dicto Marino et non furari nec furari volentibus consentire, scilicet, res et bona dicti Marini diligenter custodire et conseruare et non discedere ab eo ante dictum tempus. Et hoc ideo quia dictus Marinus promisit tenere secum in domo dictam Stanulam tam egram quam sanam et eam cibare et humaniter tractare et in fine dicti temporis dare et soluere ipsi Stanule pro eius mercede et salario iperperos decem. Renuntiando” (12. januar 1493. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Diversa Cancellariae, Svezak: LXXXIX, Folija: 76.  Aprila 1499. Dragić Milovatović iz Barana u Vidovom polju, uz jemstvo zemljaka Radoslav Braničića i Radinca Vitkovića obavezao se na sedmogodišnju službu i izučavanje zanata kod kovača Jurja Vukićievića.  „Giuragus Vuchichieuich faber ferarius conduxit et accordauit in eius famulum Dragichichium Milouatouich de Baran de Vidouo poglie, presentem et se et sua opera locantem pro annis septem proxime futuris ad artem fabrorum, promittentes quia bene et fideliter seruire, obedire et non furari nec furari volentibus consentire et non discedere a dicto Giuragio durante dicto tempore. Et e contra predictus Giurag promisit dictum Dragichium teneri domi et aleri tam sanum quam egrum et artem fabrorum eum edocere, calciari et vestire et in fine temporis eidem dare incudem, manticas, maleos et alia omnia dari consueta secundum artem et consuetudinem fabrorum. Renuntiando. Pro quo Radossaus Branicich et Radinaz Vitchouich de supradicto loco plegios se constituerunt. Renuntiando” (11. april 1499. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Diversa Cancellariae, Svezak: XCIII, Folija: 141 verso. 

Stanovništvo sa područja Vidovog polja može se upratiti i u svom djelovanju u Dubrovniku. Oktobra 1419 spomenut je Dejan Radosalić iz Vidovog polja i njegova supruga Milica u ugovoru o mirazu. Dejan je čovjek dubrovačkog vlastelina Žore Palmotića i stanovnik Dubrovnika.  „Ego Deianus Radosaglich de Vidouapogl homo ser Zore de Palmota habitator Ragusi confiteor quod super me et omnia bona mea pro dote et perchiuio Militze uxoris mee habui et recepi ab ipsa Miliza  uxor mea, famula olim Paule uxoris Jacobi de Artim, dante et soluente michi de suis propriis denariis pro dote sua yperperos quinquaginta grossorum secundum consuetudinem Ragusii” (7. oktobar 1419. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Liber dotium, Svezak: IV, Folija: 56 verso.  Miraz je predmet ugovora iz januara 1447. godine. Tada je spomenuta Radoslava, kćerka Radovca Dobrogostića iz Vidovog polja.  „Ego Radouan Malouich caligarius confiteor quod super me et omnia mea bona pro dote et perchiuio Radosaue filie condam Radouaz Dobrogostich de Vidouopoglio et uxor mee quod habui et recepi ab Iucho et Iuanis filiis dicti condam Radouaz et fratribus dicte Radosaue dantibus pro dote et perchiuio dicte Radosaue eorum sororis yperperorum quinquaginta grossorum Ragusii et exagia auri triginta quinque” (21. novembar 1447. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Liber dotium, Svezak: VI, Folija: 102 verso. 

Stočarstvo i trgovina su bili razvijeni na području Vidovog polja. Februara 1437. godine braća Kodoje i Miokan Krečić (Krejčić ?) iz Vidovog polja prodali za četiri perpera dubrovačkih dinara magarca Dubrovčaninu Nikoli de Lane.  „Codoe Crecich et Miochanus Creycich} fratres de Vidouopolye faciunt manifestum quod ipsi vendiderunt unum asinum Nicole de Lone in platea prope carrum pro perperis quatuor, promitentes dicti fratres ut supra venditores ad meliustenentem quia dictus asinus unquam emeretur dicto Nicole de soluendo ipsi Nicole dictos perperos quatuor super se et eorum bona. Renuntiando” (20. februar 1437. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Diversa Cancellariae, Svezak: L, Folija: 150 verso .  Stanovnici Vidovog polja se u kreditnoj trgovini javljaju krajem 15. i u 16. vijeku. Juna 1496. kao dužnici zabilježeni su Vranac Vladisalić i Radoslav Vraničić iz Vidovog polja. Oni se zadužuju kod Ivana Stjepanovog iz Kotora na iznos od 500 aspri.  „Nos Radossauus Vranizich et Vranaz Vladissalich de Vidouo poglie principales debitores et nos Radossauus Boglchouich et Martinus Puthnicouich de Ragusio perlabuchi plegii cui nos tamen principales debitores constituimus confitemur quod super nos et omnia nostra bona obligamus nos dare et soluere Johanni Stephani de Catharo aspris quingentos moneti de Turchia de argento de bona stampa. Ad voluntatem creditoris. Sub pena etc. Tenente se etc. Renuntiando etc. Hec autemcarta etc. Judex et testis ut supra” (3. juni 1496. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Debita Notariae, Svezak: LVIII, Folija: 38.   Maja 1501. Vlatko Vukotić, Vukić Jurjević i Herak Ivković iz Vidovog polja zadužuju se kod Natala Marina Dobrića na iznos od 10 dukata i 34 groša.  „Nos Vlatchus Vuchotich, Vuchich Giurgeuich et Cherach Ifchouich de Vodouo poglie confitemur quod super nos et omnia nostra bona obligamus nos dare et soluere Natali filio Marini Nat. de Dobrich ducatos auri decem grossos triginta quattuor per totum mensem septembris proxime futuris. Sub pena etc. Tenente se etc. Renuntiando etc. Hec autem carta etc. Judex et testis ut supra” (12. maj 1501. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Debita Notariae, Svezak: LXI, Folija: 25.   

Nisu rijetke situacije da je područje Vidovog polja mjesto pljačkanja i razbojništva. Augusta 1413. Radojko krznar optužio je Nikšu Kuzmanića, Vlaha iz katuna Sodni i izvjesnog Tomaša Milatovića da su ga opljačkali u Vidovom polju (in Vidoui pogle).  „Radoicho piliparius coram domino Marino de Gradi conqueritur supra Nichxam Chuzmanich de cathono Sodnni et Thomas Millathouich, dicens quod in die sancti Georgii proxime elapsi predicti in Vidoui pogle per vim aceperunt sibi tot merces qui erant valoris perperorum XXti et tres vachas” (7. august 1413. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Lamenta de foris, Svezak: III, Folija: 87 verso. U drugoj polovini aprila 1427. registrirana je pljačka koja se desila u Vidovom polju (in Vidoe poglie). Radin Grabovčić, nosač, optužio je Vlaha Taraha Brančića i njegove neimenovane sinove zbog pljačke 6 koza i isto toliko kozlića (jaradi).  „Radin Grabouçich bastasius coram domino Rectore ser Marino P. de Zrieua conqueritur supra Tarach Brançich vlachum et supra eius filios. Eo quia filio eiusdem Radin per vim acceperunt capras sex cum sex capretis dum venire vellet Ragusium. Et esset in Vidoe poglie. Testes: Radinaç Biosich, Stoiach Bogosalich, Vitomir Radouçich, Vochaç Goiacouich} vlachi” (23. april 1427. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Lamenta de foris, Svezak: VII, Folija: 174 verso.  Septembra 1450. godine za pljačku izvršenu u Vidovom polju optuženi su Stjepan Rajanović, Milat Vlatković i Milut Paravnić, ljudi hercega Stjepana Vukčića Kosače.  „Raianus Milutouich coram domino Rectore ser Georgio de Goze fecit lamentum supra Stiepan Raianouich et Milath Vlatchouich et Miluth Paraunich homines chercechi Stiepani, dicens quod in Vidouopoglie acceperunt sibi per vim pecudes et castronos triginta et boues sex” (30. septembar 1450. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Lamenta de foris, Svezak: XXIII, Folija: 246 verso.  Decembra 1450. za izvršenu pljačku u Vidovom polju optuženi su Milanko Vukšić, te braća Vukašin, Radibrat i Seperko Milutović.  „Ostoia Rachoeuich coram domino Rectore ser Johanne Mat. de Georgio fecit lamentum supra Milanchum Vuchsich, Vucassin, Radibrad et Sepercho Milutouichi, dicens quod in Vidouopoglie acceperunt sibi per vim vachas quinque et duos ducatos in auro” (30. decembar 1450. godine), Državni arhiv u Dubrovniku, Serija: Lamenta de foris, Svezak: XXIV, Folija: 58 verso.  Juna 1469. kao mjesto pljačke i odvođenja dubrovačkih trgovaca spomenuto je naselje Predolje u Vidovom polju, smješteno istočno od Stoca, na putu između Stoca i Berkovića, bliže naselju Berkovići. “Radicius [prema cjelini dokumenta vjerovatno: Radissich] iverit una cum Vocota Vlatchouich textore suo consocio in Bosnam, videlicet ad Neuesigne ... et cum venissent in Vidouo poglie in loco dicto Priedolie et inde recedentes ignorantes quod actum sit de eis dictis aut sint interfecti ab aliquibus latronibus vel fuerunt capti ad Turchis sive a robcis” (19. juni 1469. godine), Dinić Mihailo, Из дубровачког архива, Књига 3, Српска академија наука и уметности, Зборник за историју, језик и књижевност српског народа, Треће одељење 22, Београд 1967, 151-152. 

 Reference 

 Literatura 

 Mihailo Dinić, Земље херцега Светога Саве, Глас Српске академије наука и уметности 182, Београд 1940.
 Mihailo Dinić, Из дубровачког архива, Књига 3, Српска академија наука и уметности, Зборник за историју, језик и књижевност српског народа, Треће одељење 22, Београд 1967,
 Marko Vego, Naselja srednjevjekovne bosanske države, Svjetlost, Sarajevo 1957.
 Esad Kurtović, Vidovski, Vidovo polje i Stolac – prvi pisani pokazatelji, Bosna franciscana XIV/24, Sarajevo 2006, 87-102.
 Esad Kurtović, Novi podaci Vidovom polju, Prilozi Instituta za historiju 37, Sarajevo 2008, 129-134. 

Kategorija: Župe u srednjovjekovnoj Bosni‎