Narcizam

Narcizam je stanje nastranosti u kome su ljudi usmjereni da traže zadovoljstvo u samom sebi. Porijeklo  ljubavi prema sebi moguće je  objasniti nagonom za samoodržanjem. Postoji veza između hipohondrije, psihoza i narcizma. Narcizam se javlja i kod djece i primitivnih naroda koji vjeruju u magiju svojih snaga i usmjereni su na sebe. 

Sigmund Freud razlikuje primarni i sekundarni narcizam. 

 Primarni se odnosi na najraniju fazu ljudskog razvoja kada ne postoji granica između sebe i svijeta. 
 Sekundarni izrasta iz kasnije faze razvoja zbog izgubljenosti ili osjećaja razočarenja. Narcizam iz djetinjstva dijelom snadbijeva ego, izgrađuje međustupanj u sazrijevanju seksualnosti ili se manifestira kroz: nastranosti, karakterne poremećaje, sklonost magičnom mišljenju i veliki broj ljudskih odnosa. Omogućava razvoj ego ideala.

 Podjela 

Psihoanalitičari narcizam svrstavaju u tri grupe 
 Libidni narcizam
 Destruktivni narcizam 
 Zdravi narcizam

 Libidni narcizam 

Sigmund Freud smatrao je primarni narcizam normalnim razvojnim stepenom u kome dijete misli samo o sebi. Taj stepen prethodi objektnim odnosima tj sposobnost da uspostavimo odnos s drugima. Ronald Britton to stanje psihičkog povlačenja u sebe naziva libidnim narcizmom.

 Destruktivni narcizam 

Suprotno tome, Karl Abraham, a poslije i kleinovska škola (posebno 
destruktivni narcizam Herbert Rosenfeld i Otto Kernberg), ističu destruktivne aspekte narcizma, kada narcis patološki zavidi, mrzi i aktivno želi uništiti drugoga.

 Zdravi narcizam 

Treći psihoanalitički pristup narcizmu povezuje se sa školom 
psihologije sopstva Heinza Kohuta. On  je smatrao da narcizam, tj. 
ljubav prema sebi, i objektna ljubav ne tvore kontinuum, nego su to dva odvojena razvojna smjera koji traju čitav život, sa svojim posebnim obilježjima i patologijom.

Kategorija:Psihologija