Ereb

Ereb (grč. Ἔρεϐος, Erebos) praiskonski je bog, personifikacija tame i sjene koja je ispunjavala sve kutove svijeta. Hesiodova Teogonija ga identificira kao jedno od prvih pet postojećih bića, rođenih iz Haosa i Niktin brat s kojom je imao kćer Hemeru i sina Etera. Ujedno je to naziv i za dio podzemnog svijeta.

Etimologija
Riječ Ereb vjerovatno dolazi iz praindoeuropskog jezika, *hregwos,R. S. P. Beekes, str. 451. koja ima svoju srodnu riječ u starom nordijskom jeziku roekkr, gotskom riqis = tama, sanskrt rajani = noć,. toharskom orkäm = tama. Još jedna mogućnost jest da je riječ posuđena iz hebrejskog jezika - erebh i akadskog jezika -erebu = zalazak sunca, večer (otuda povezanost s tamom). Ista etimologija "zalaska sunca" predložena je i za Evropu.

 Mitologija 
Hesiodova Teogonija (8. vijek p. n. e.) prikazuje Ereba kao potomka Haosa,Hesiod, Theogony 116–124; Gantz, str. 4; Hard, str. 23; Fowler, str. 5; Caldwell, str. 6. i kao brata Nikte, po kome je on otac Etera i Hemere.Hesiod, Theogony 124–126; Gantz, str. 4; Hard, str. 24; Caldwell, p. 6; Smith, s.v. E'rebos.

Prema Higinovim Fabulama, Ereb, Nikta (Noć), Eter i Dies (Dan) su potomci Haosa i Kaligine (Magle); a Ereb, po Noksu, je otac Sudbine, Starosti, Smrti, Uništenja, Svađe, Sna, Snova, Zamišljenosti, Hedimela, Porfiriona, Epafa, Nesloge, Jada, Gnušanja, Neprijatelja, Vedrine, Prijateljstva, Sažaljenja, Stiksa, Parcae (Clotho, Lachesis i Atropos) i Hesperides (Aegle, Hesperia i Erythea).Hyginus, Fabulae Theogony 1 (Smith and Trzaskoma, str. 95).

U Ciceronovom De Natura Deorum, sljedeća se priča da su djeca Erebusa i Noxa (Noći): Eter, Umire (Dan), Amor (Ljubav), Dolus (Prevara), Metus (Strah), Rad (Trud) , Invidentia (Zavist), Fatum (Sudbina), Senectus (Starost), Mors (Smrt), Tenebrae (Tama), Miseria (Jad), Querella (Lamentacija), Gratia (Usluga), Fraus (Prevara), Pertinacia (Tvrdoglavost ), Parcae (Sudbine), Hesperide i Somnia (Snovi).Cicero, De Natura Deorum 3.44.

Kosmogonija koja se pripisuje Alkmanu (7. vijek p. n. e.) očigledno čini Ereba četvrtim bićem koje je nastalo, posle Tetide, Porosa i Tekmora.Alcman, fr. 5 Campbell (pp. 392–395).

U Aristofanovoj komediji Ptice, Haos, Ereb, Nikta i Tartar bili su prva bića, prije postojanja zemlje, zraka ili neba.Aristophanes, Birds 690–694. Nikta je "složila jaje bez klica u njedra beskrajnih dubina Ereba", iz kojih je došao Eros. Eter se takođe naziva Erebovim sinom.Aristophanes, Birds 1191–1194.

Ereb funkcioniše kao neantropomorfizirana personifikacija Tame u Teogoniji, a malo se pojavljuje u grčkoj mitološkoj tradiciji i književnosti. Iako ne igra nikakvu aktivnu ulogu božanstva u kasnijim radovima, "Ereb" se koristi kao naziv za region grčkog podzemlja gde mrtvi prolaze odmah nakon umiranja, a ponekad se koristi naizmenično sa Tartarom.For example, later in the Theogony, the word "Erebus" is used to refer to the place below the earth to which Menoetius is sent by Zeus, and from which the Hecatoncheires are brought. (Hesiod, Theogony 510–517, 668–671; Gantz, str. 4) The name is also used multiple times by Homer to refer to the underworld (Iliad 8.366–369, 9.565–573, 16.325–329; Odyssey 10.526–529, 11.37-39; Gantz, str. 4.); according to Hard, p. 24, the word was used "quite often from the time of Homer onwards as a poetic name for the Underworld in its nature as a realm of gloom". (See also in the "Homeric Hymn" to Demeter (2), 335–339, 347–349.) In Ovid's Metamorphoses, Proserpina is called the "queen of Erebus" (5.572–573), the underworld deities are called the "gods of Erebus" (10.74), and Circe "invoke[s] the aid of Night (Nyx) and all the gods of Night from Erebus and Chaos" (14.394–396). Similarly, in Quintus Smyrnaeus, Fall of Troy, 12.18–19: "When rose the dawn (Eos), and thrust back kindly night (Nyx) [t]o Erebus..."., , , 

Had
Prema nekim kasnijim legendama, Ereb je bio jedan od dijelova podzemnog svijeta u kojem se nalazila palača boga Hada, gdje on, zajedno sa svojom ženom Perzefonom vlada bogovima podzemnog svijeta i dušama mrtvih. Ereb je istovremeno bio sinonim za Hada, boga podzemnog svijeta, i mračan, sumoran prostor kroz koji su duše ulazile u podzemni svijet. U Erebu su dvije rijeke - Leta i Mnemozina. Duše bi pile vodu iz rijeke Lete, rijeke zaborava, da se ne sjećaju prošlog života nakon reinkarnacije. Onaj ko bi pio iz Mnemozine, sjećao bi se svega i postao sveznajućim.

 Reference 

 Vanjski linkovi 
 Ereb u klasičnoj literaturi 


Kategorija:Grčki primordijalni bogovi
Kategorija:Had