Pauk

Pauk (Arenaida) su zglavkari koji udišu zrak i imaju osam nogu (4 para) helicere sa očnjacima koje općenito mogu ubrizgati otrov, i predice koje istiskuju svilu. Razne vrste pauka žive u svim krajevima svijeta a ujed nekih vrsta može biti vrlo opasan ili čak smrtonosan. Oni su najveći red arachnida i zauzimaju sedmo mjesto u ukupnoj raznolikosti vrsta među svim redovima organizama. Pauci se nalaze širom svijeta na svim kontinentima osim na Antarktiku, a ustalili su se u gotovo svim kopnenim staništima. Od avgusta 2022. taksonomisti su zabilježili 50.356 vrsta pauka u 132 porodice. Međutim, među naučnicima se vodi debata o tome kako porodice treba da se klasifikuju, sa preko 20 različitih klasifikacija predloženo od 1900. godine.

Anatomski, pauci se razlikuju od ostalih člankonožaca po tome što su uobičajeni segmenti tijela spojeni u dvije tagme, cefalotoraks (prosoma) i opistosom (trbuh), i spojeni malim, cilindričnim pedicelom, međutim, nema ni paleontološkog ni embriološki dokaza da su pauci ikada imali odvojenu podelu nalik grudnom košu, postoji argument protiv valjanosti termina cephalothorax, što znači spojeni cefalon (glava) i grudni koš. Slično, mogu se formirati argumenti protiv upotrebe termina abdomen, jer opistosom svih pauka sadrži srce i respiratorne organe, organe netipične za abdomen.

Za razliku od insekata, pauci nemaju antene. U svim osim u najprimitivnijoj grupi, Mesothelae, pauci imaju najcentralizovaniji nervni sistem od svih člankonožaca, jer su njihove ganglije spojene u jednu masu u cefalotoraksu. Za razliku od većine člankonožaca, pauci nemaju mišiće ekstenzore u udovima i umjesto toga ih protežu hidrauličkim pritiskom.

Njihovi abdomeni nose dodatke koji su modificirani u prede koje istiskuju svilu iz šest vrsta žlijezda. Paukove mreže se uvelike razlikuju po veličini, obliku i količini korištene ljepljive niti. Sada se čini da je spiralna kuglasta mreža jedan od najranijih oblika, a pauci koji stvaraju zamršenu paučinu su brojniji i raznovrsniji od pauka koji pletu kugle. Arachnide s čepovima za proizvodnju svile pojavili su se u devonskom periodu prije oko 386 miliona godina, ali ovim životinjama očito su nedostajale predice. Pravi pauci su pronađeni u karbonskim stijenama od prije 318 do 299 miliona godina, i vrlo su slični najprimitivnijem preživjelom podredu, Mesothelae. Glavne grupe modernih pauka, Mygalomorphae i Araneomorphae, prvi put su se pojavile u periodu trijasa, prije 200 miliona godina.

Vrsta Bagheera kiplingi opisana je kao biljojed 2008. godine, ali sve ostale poznate vrste su grabežljivci, uglavnom lovi insekte i druge pauke, iako nekoliko velikih vrsta također love ptice i guštere. Procjenjuje se da 25 miliona tona pauka u svijetu ubije 400-800 miliona tona plijena godišnje. Pauci koriste širok raspon strategija za hvatanje plijena: hvataju ga u ljepljive mreže, gađaju ga ljepljivim bolama, oponašaju plijen kako bi izbjegli otkrivanje ili ga obaraju. Većina otkriva plijen osjećajem vibracije, ali aktivni lovci imaju oštar vid, a lovci iz roda Portia pokazuju znakove inteligencije u odabiru taktike i sposobnosti da razviju nove. Paukova crijeva su preuska da bi primila čvrstu hranu, pa oni svoju hranu ukapljuju tako što je preplavljuju probavnim enzimima. Hranu melju i bazama pedipalpa, jer pauci nemaju mandibule koje imaju rakovi i insekti.

Kako bi izbjegli da ih pojedu ženke, koje su obično mnogo veće, mužjaci pauka identificiraju se potencijalnim partnerima raznim složenim ritualima udvaranja. Mužjaci većine vrsta prežive nekoliko parenja, ograničeno uglavnom kratkim životnim vijekom. Ženke tkaju svilene kutije za jaja, od kojih svaka može sadržavati stotine jaja. Ženke mnogih vrsta brinu se za svoje mlade, na primjer tako što ih nose okolo ili dijele hranu s njima. Manjina vrsta su društvene, grade zajedničku mrežu koja može udomiti od nekoliko do 50.000 jedinki. Društveno ponašanje se kreće od nesigurne tolerancije, kao kod crnih udovica, do kooperativnog lova i dijeljenja hrane. Iako većina pauka živi najviše dvije godine, tarantule i drugi migalomorfni pauci mogu živjeti i do 25 godina u zatočeništvu.

Dok je otrov nekoliko vrsta opasan za ljude, naučnici sada istražuju upotrebu otrova pauka u medicini i kao pesticida koji ne zagađuje okolinu. Paukova svila pruža kombinaciju lakoće, snage i elastičnosti koja je superiornija u odnosu na sintetičke materijale, a geni paukove svile su umetnuti u sisare i biljke kako bi se vidjelo da li se oni mogu koristiti kao tvornice svile. Kao rezultat njihovog širokog spektra ponašanja, pauci su postali uobičajeni simboli u umjetnosti i mitologiji simbolizirajući različite kombinacije strpljenja, okrutnosti i kreativnih moći. Iracionalni strah od pauka naziva se arahnofobija.

Pauci se razlikuju po broju presvlačenja, ali im životni vijek obično traje najmanje godinu dana. Njihove paučinaste bradavice razlikuju se među vrstama i povezane su s veličinom tijela i mreže koju pletu. Prvobitna funkcija mreže bila je zaštita potomstva, a danas služi i za hvatanje plijena. Pauci mogu po vibracijama mreže prepoznati plijen ili opasnost. Ako imaju posla s većim plijenom ili predatorom, mogu otkinuti dio mreže i pobjeći.

Postoje i opasne vrste pauka za čovjeka, čiji ugrizi izazivaju bol i ponekad trovanja. Na Balkanu je prisutna crna udovica (Latrodectus mactans), čiji otrov izaziva grčeve mišića i druge simptome. Pauci imaju važnu ulogu u prirodi jer kontrolišu brojnost insekata. Hrane se uglavnom kukcima i drugim manjim životinjama.

Red Aranea (pauci) dijeli se na tri podreda:

 Liphistiomorphes – najstarija i najprimitivnija grupa, s osam živih vrsta (npr. Liphistius sp.).
 Mygalomorphes – obuhvata najkrupnije pauke (npr. Atrax robustus koji može probosti ljudski nokat, Avicularia avicularia, Theraphosa sp., Atypus sp.). Ima oko 2.200 vrsta.
 Araneomorphes – najrazvijenija i najbrojnija grupa s oko 20.000 vrsta. Tu spadaju porodice poput Dysderidae, Pholcidae, Salticidae (skakači) i Theridiidae (npr. Latrodectus mactans – crna udovica).

Većina pauka živi samostalno, ali neke vrste grade zajedničke mreže. Pauci koriste paučinu i za kretanje pomoću vjetra (tzv. baloniranje). Žlijezde koje proizvode paučinu mogu lučiti različite hemijske sastave niti.

Najveći pauk je tarantula, a najotrovniji je crna udovica.

 Također pogledajte 
 Arachnide
 Lažni pauci

 Reference 

 Vanjski linkovi 

 https://web.archive.org/web/20130415065258/http://www.dmoz.org/Science/Biology/Flora_and_Fauna/Animalia/Arthropoda/Arachnida/Araneae
 https://web.archive.org/web/20110903061307/http://www.eol.org/pages/166
 http://www.naturbildarchiv-guenter.de/index.php?id=2343&L=1 

Kategorija:Paučnjaci