Nafija Sarajlić

Nafija Sarajlić (djevojačko prezime Hadžikarić; Sarajevo, 3. oktobar 1893 – Sarajevo, 15. januar 1970) bila je bosanskohercegovačka književnica.

Rođena je u Sarajevu, gdje je pohađala žensku osnovnu školu Hermanovice ruždije. Zatim, završila je učiteljsku školu i radila kao učiteljica u Sarajevu.

Nafija Sarajlić je jedna od prvih proznih književnica iz Bosne i Hercegovine koja je pisala prosvjetiteljski angažiranu književnost. Umrla je 1970..

 Književni opus 
Prve prozne priče objavila je u "Zemanu" 1912. i "Biseru" 1913-1915, i 1918.. Izdavanje njene zbirke Teme u izdanju Bekira Kalajdžića u Mostaru omeo je Prvi svjetski rat.  Knjiga je objavljena 1986. u izdanju "Zadrugar", Sarajevo. Ranije je bila objavljena i od strane izdavačke kuće Muhameda Bekira Kalajdžića već 1922., u "improviziranom izdanju."

Rad Nafije Sarajlić je nastao u vrijeme između dva svjetska rata i bio u velikoj mjeri posvećen temi emancipacije žena u društvu.

Prvu pripovijetku "Rastanak" je napisala s 19 godina, o iskustvu žene koja napušta svoju poziciju učiteljice nakon ukora uprave škole zbog podučavanja djevojčica o etici i čitanju.

Kroz pripovijetku "Teme" Sarajlić opisuje fiktivno iskustvo junakinje čija se književna dostignuća obezvrijeđuju jer je žena.

Priča "Nekoliko stranica tebi", prvi put objavljena u književnom časopisu Biser iz Mostara, poziva muškarce i žene da "barem napišu jednu stranicu, izražavajući potrebu da i žene budu spomenute i upamćene, uprkos svim javnim i privatnim preprekama."

Sarajlić se zalagala za obrazovnu i društvenu emancipaciju muslimanskih žena u ovom periodu. Bila je aktivna u radu društveno-političkih organizacija u Sarajevu, između ostalog kao članica udruženja Osvitanje, koje je također imalo ovaj cilj.

Njen književni rad bio je kratak, a sastoji od ukupno deset kratkih priča i jedne pjesme "Ustaj ženo!," objavljene 1920. u časopisu Gajret: "Ustaj ženo, / iz zakutka, iz zavitka / čuješ onaj zvučni glas / gdje te zove svjetska žena / da se dižeš, da se boriš / za slobodu ljudskog roda i za spas / […] Tvoja ruka nek je jaka, / ne daj naprijed dušmaninu / da ti bombom zemlju ruši / iz ognjišta vatru gasi / da ti djecu ratom hara / i tvoj narod uništava."

 Privatni život 
Nafija Sarajlić potiče iz sarajevske porodice krojača. Njeni roditelji, majka Dževhira i otac Avdaga su imali šest kćerki i tri sina. Sa svojih pet sestara, Sarajlić je bila jedna od rijetkih školovanih žena svoga vremena.

S 18 godina se udala za supruga  književnika Šemsudina Sarajlića. Povukla se iz književnosti, a njena kćerka Nedreta Sarajlić je kasnije objasnila kako je razlog njenog povlačenja iz javnog života bila smrt kćerke Halide.

Drugi svjetski rat provodi u Sarajevu i Knežini. Kuća joj biva bombardovana 1941. prilikom čega je uništena bogata porodična biblioteka. Posljednje dvije godine života provodi u Semizovcu baveći se voćarstvom i pčelarstvom.

Bibliografija
Rastanak (1912)
Nekoliko stranica tebi (1918)
Kokošija pamet
Kamen na cesti
Jedan čas
Ustaj ženo (pjesma)

 Zanimljivosti 
Po Nafiji Sarajlić su nazvane jedna osnovna škola, ulica u Sarajevu i ulica u Bihaću.

U Muzeju književnosti i pozorišne umjetnosti Bosne i Hercegovine u zbirci "Nafija Sarajlić“ nalazi se svjedočanstvo na arapskom jeziku, potpisano autoričinom rukom. To je jedno od rijetkih svjedočanstava o njenoj pedagoškoj karijeri, koji je muzej dobio od jedne of njenih učenica.

 Reference 

Kategorija:Rođeni 1893.
Kategorija:Umrli 1970.
Kategorija:Biografije, Sarajevo
Kategorija:Bosanskohercegovački pisci