Histologija

mini|Mikroskopski izgled histološkog uzorka pluća čovjeka, obojen hematokslin om i  eozinom.
Histologija (grč.  ἱστός – histos = tkivo + Λόγος – logos = nauka, učenje) je biološka nauka o tkivima, koja ima veoma značajnu primjenu u  medicini. U širem smislu,  histologija uključuje mikroskopsku anatomiju, ogranak anatomije. Sljedstveno tome, patohistologija  je nauka patološkim promjena tkiva.Sofradžija A., Šoljan D., Hadžiselimović R. (2000): Biologija 1, Svjetlost, Sarajevo, .Mader S. S. (2000): Human biology. McGraw-Hill, New York, ; .Međedović S., Maslić E., Hadžiselimović R. (2000): Biologija 2. Svjetlost, Sarajevo, .
Primjena histološke analize 
Uzorci tkiva se ispituju na dvije osnovne razine presjeka, tj. preparata za mikroskopsku analizu. U tu svrhu, za snalizu pod svjetlosnim mikroskopom pripremaju se obojene sekcije tkiva mikrometarske debljine.  Međutim, za pretrage pod  elektronskim  mikroskopom neophodni su mnogo tanji sekcije, obično oko 0,01-0,5 mikrona.http://www.open.edu/openlearn/science-maths-technology/science/biology/introduction-histology/content-section-0 .

Histološka ispitivanja u medicini služe za  nekoliko svrhe, kao su primjerice: 
rano otkrivanje tumora (npr. čira na biopsiji) 
klasifikacija tumora (benigni / maligni), 
otkrivanje metaboličkih poremećaja i 
parazitskih, bakterijskih, upalnih bolesti, 
pomoć u izboru terapije i još mnogo toga.
U ovakve pretrage uključuju se  i odgovarajući podaci morfološke dijagnoze, jer se konačni nalaz kreira na osnovu izgleda i ponašanja pri bojenju tkivnih struktura.

Opća i medicinska histologija, osobito histopatologija obično uključuju  metode ispitivanja slijedećih struktura kao što su:
epitelno tkivo,
vezivno tkivo,
masno tkivo,
hrskavica,
kosti,
nervno tkivo,
mišićno i ostala tkiva.

Specijalna histologija obuhvata i topografsku histologiju (po tjelesnim regijama) tijela, histofiziku, histohemiju i histofiziologiju.Kuehnel W. (2003): Color atlas of cytology, histology, and microscopic anatomy. Georg Thieme Verlag, Stuttgart,  Thieme New York,  (GTV);  (TNY).

Izvori materijala za histološke pretrage su: 
kirurški uzorci (npr. želuca, crijeva, bubrega), uzorke  
ekscizija (npr. mladež, tetiva, cista) i 
biopsija (npr. želuca, debelog crijeva, dojke,  biopsija ostalih tkiva). 
Uz pomoć moderne tehnologije, histološka dijagnozu može se kreirati već posmatranjem sitnih komadića tkiva (1–2 mm). Ovi mikro-invazivni metodi su nježno-bezbolni za pacijenta pa se takvi pregledi često obavljaju.

Historija
Počeci histologije
Kao osnivač histologiju smatra se Xavier Bichat (1771.-1802.), koji je, bez mikroskopa, u ljudskom tijelu je opisao 21 vrstu tkiva. Pojava prvih patohistoloških analizea se pripisuje Johannesu Mülleru  (1801.-1858.), koji je 1838. objavio knjigu o karakteristikama, prirodi i strukturi raka. Kao otac patohistološke analize označen  je Rudolf Virchow (1821.-1902.).

Termin histologija  je, 1819. godine, uveo od anatom Franz Josef Carl Mayer (1787.-1865.),  definisan i kao grana pregledne anatomije. pregledane.  Od  1830., pod impresijom  Vincenta Jaquesa Louisa Chevaliera (1770.-1841.) i njegovog sina Charlesa Louisa Chevaliera (1804-1859.), izraz mikrotom je uveden za opremu za  parčanje tkiva. Ta firma je, od 1765.,  u Parizu, proizvodila  naučne instrumente.

Razvoj tehnike bojenja
Malpighi (1628.-1694)  je među prvima,  pomoću mikroskopa proučavao organe i biljaka i  životinja.  Henri-Louis Duhamel du Monceau (1700.-1782.) je utvrdio da se životinjske kosti mogu bojiti biljnom bojom vrste Rubia tinctorum.
Christian Gottfried Ehrenberg (1838.) koristi karmin za bojenje i mikroskopsko posmatranja  protista  (tada zvanih infuzorije).  Heinrich Göppert i Ferdinand Cohn (1849.) putem bojila uočio protoplazmatska kretanja  u biljnim ćelijama. Histološke tehnike bojenja je, oko 1855. , razvio anatom Joseph von Gerlach. On je opisao bojenje jedara u životinjskim ćelijama, pomoći  karmina.

Heinrich Wilhelm Waldeyer koristi (1863.) ekstrakt „krvavog drveta“ (Haematoxylum campechianum) za proizvodnju hematoksilina  za bojenje nervnih ćelija. Još jedan važan korak naprijed u ovoj oblasti je bila i upotreba anilinskog bojenja po Paulu Ehrlichu, koji je usavšavao te mogućnosti u periodu od 1879. do 1894. Godine.

 Također pogledajte 
Tkivo
Citologija
Patologija
Reference

 Vanjski linkovi 
HistoNet 2000 - Online interaktivni Atlas
Histology-online

Kategorija:Histotehnologija
Kategorija:Histologija
Kategorija:Medicinska terminologija