Herbert George Wells

Herbert George Wells (Bromley, Engleska 21. septembar 1866 - 13. august 1946) bio je engleski pisac i društveni komentator, rodio se u porodici radničke klase. Plodan u mnogim žanrovima, napisao je više od pedeset romana i desetine kratkih priča. Njegov publicistički rad uključivao je radove društvenih komentara, politike, historije, popularne nauke, satire, biografije i autobiografije. Wellsovi naučnofantastični romani su toliko cijenjeni da su ga nazivali "ocem naučne fantastike".

Pored slave kao pisca, za života je bio istaknut kao napredni, čak i proročki društveni kritičar koji je svoj književni talenat posvetio razvoju progresivne vizije na globalnom nivou. Kao futurista, napisao je niz utopijskih djela i predvidio pojavu aviona, tenkova, svemirskih putovanja, nuklearnog oružja, satelitske televizije i nečega što liči na World Wide Web. Njegova naučna fantastika zamišljala je putovanje kroz vrijeme, invaziju vanzemaljaca, nevidljivost i biološki inženjering prije nego što su ove teme postale uobičajene u žanru. Brian Aldiss je Wellsa nazvao "Šekspirom naučne fantastike", dok ga je Charles Fort nazvao "divljim talentom".

Wells je učinio svoje radove uvjerljivim tako što je ubacio uobičajene detalje uz jednu izvanrednu pretpostavku po djelu – nazvanu "Vellsov zakon" - što je dovelo do toga da ga je Joseph Conrad pozdravio 1898. sa "O realisto fantastičnog!". Njegova najznačajnija naučnofantastična dela uključuju Vremenski stroj (1895), koji je bio njegov prvi roman, Otok doktora Moroa (1896), Nevidljivi čovek (1897), Rat svjetova (1898), vojnu naučnu fantastiku Rat u zraku (1907) i distopija Kad se spavač probudi (1910). Romani socrealizma kao što su Kipps (1905) i Historija gospodina Pollyja (1910), koji opisuju engleski život niže srednje klase, doveli su do mišljenja da je on bio dostojan nasljednik Charlesa Dickensa, Wells je opisao niz društvenih slojeva i čak pokušao, u Tono-Bungayu (1909), postaviti dijagnozu engleskog društva u cjelini. Bio e četiri puta bio nominovan za Nobelovu nagradu za književnost.

Wellsova najranija specijalizovana obuka bila je biologija, a njegovo razmišljanje o etičkim pitanjima odvijalo se u darvinističkom kontekstu. Bio je i otvoreni socijalista od malih nogu, često (ali ne uvijek, kao na početku Prvog svjetskog rata) simpatizirajući pacifističke stavove. U kasnijim godinama pisao je manje beletristike, a više djela izlažući svoje političke i društvene stavove, ponekad dajući svoju profesiju kao novinar. Wells je bio dijabetičar i suosnivao je dobrotvornoj organizaciji The Diabetic Association (Diabetes UK) 1934.

 Biografija 

 Rani život 

Herbert George Wells je rođen u Atlas House, 162 High Street u Bromleyu, Kent, 21. septembra 1866. Porodica ga je zvala "Bertie", bio je četvrto i posljednje dijete Josepha Wellsa, bivšeg kućnog vrtlara, a u to vrijeme trgovca i profesionalnog igrača kriketa i Sare Neal, bivše kućne sluškinje. Nasljeđe je omogućilo porodici da stekne radnju u kojoj su prodavali porcelan i sportsku robu, iako nije uspjela djelomično prosperirati jer su zalihe bile stare i dotrajale, a lokacija je bila loša. Joseph Wells je uspio zaraditi skroman prihod, ali malo toga dolazilo je od trgovine i primao je nestalnu svotu novca od profesionalnog igranja kriketa za tim okruga Kent.Smith, David C. (1986) H.G. Wells: Desperately mortal. A biography. Yale University Press, New Haven and London 

Odlučujući incident u životu mladog Wellsa bila je nesreća 1874. koja ga je ostavila prikovanog za krevet sa slomljenom nogom. Kako bi kratio vrijeme počeo je čitati knjige iz lokalne biblioteke, koje mu je donosio njegov otac. Ubrzo je postao odan drugim svjetovima i životima kojima su mu knjige omogućile pristup; oni su također podstakli njegovu želju za pisanjem. Kasnije te godine upisao je Komercijalnu akademiju Thomasa Morleya, privatnu školu osnovanu 1849, nakon bankrota Morleyeve ranije škole. Nastava je bila nestalna, a nastavni plan i program se uglavnom fokusirao, na izradu bakroreza i studiranje raznih vrsta računanja korisnih za trgovce. Wells je nastavio na Morleyjevoj akademiji do 1880. Godine 1877. njegov otac, Joseph Wells, slomio je butinu. Nesreća je zapravo stavila tačku na Josephovu kriketsku karijeru, a njegova kasnija zarada kao trgovca nije bila dovoljna da nadoknadi gubitak primarnog izvora porodičnog prihoda.


Pošto više nije bila u mogućnosti da se finansijski izdržava, porodica je umjesto toga tražila da svoje sinove smjesti kao šegrte u raznim zanimanjima.[20] Od 1880. do 1883, Wells je bio nesretan kao šegrt drapera u Hyde's Drapery Emporiumu u Southsea. Njegova iskustva u Hyde's, gdje je radio trinaest sati dnevno i spavao u studentskom domu s drugim šegrtima, kasnije su inspirisale njegove romane The Wheels of Chance, The History of Mr Polly i Kipps, koji prikazuju život šegrta drapera i kritikuje društvenu distribucije bogatstva.

Wellsovi roditelji su imali turbulentan brak, prvenstveno zahvaljujući tome što je njegova majka bila protestantkinja, a otac slobodoumnik. Kada se njegova majka vratila na posao kao sluškinja (u Upparku, seoskoj kući u Sussexu), jedan od uslova za rad bio je da joj neće biti dozvoljeno da ima životni prostor za muža i djecu. Nakon toga, ona i Joseph su živjeli odvojenim životima, iako se nikada nisu razveli i ostali su vjerni jedno drugom. Kao posljedica toga, Herbertove lične nevolje su se povećale jer je propao kao draper, a kasnije i kao pomoćnik apoteke. Međutim, Uppark je imao veličanstvenu biblioteku u koju je uronio čitajući mnoga klasična djela, uključujući Platonovu Državu, Utopiju Thomasa Morea i djela Daniela Defoea. Kada je postao prvi doajen naučne fantastike kao posebnog žanra fantastike, Wells se osvrnuo na Frankenštajn Mary Shelley u odnosu na svoja djela, i napisao da, "oni pripadaju klasi pisanja koja uključuje priču o Frankenštajnu."

 Učitelj 

Oktobra 1879, Wellsova majka je preko svog daljeg rođaka, Arthura Williamsa, dogovorila da se on pridruži Nacionalnoj školi u Wookeyju u Somersetu kao učenik-nastavnik, stariji učenik koji je radio kao učitelj mlađe djece. U decembru te godine, međutim, Williams je otpušten zbog nepravilnosti u svojim kvalifikacijama i vraćen je u Uppark. Nakon kratkog šegrtovanja kod hemičara u obližnjem Midhurstu i još kraćeg boravka u Midhurst Gimmar School, podnio je zahtjev za šegrtovanje u Hyde's. Godine 1883. Wells je uvjerio svoje roditelje da ga oslobode šegrtstva, iskoristivši priliku koju je ponudila gimnazija Midhurst ponovo da postane učenik-učitelj; ostalo je zapamćeno njegovo poznavanje latinskog jezika i nauke tokom njegovog ranijeg kratkog boravka.

Godine koje je proveo u Southsea-ju bile su najjadnije u njegovom životu do tog trenutka, ali njegova sreća u osiguranju pozicije u gimnaziji Midhurst značila je da je Wells mogao ozbiljno nastaviti svoje samoobrazovanje. Sljedeće godine, Wells je dobio stipendiju za Normal School of Science (kasnije Kraljevski koledž nauke u Južnom Kensingtonu, koji je postao dio Imperial College London) u Londonu, studirajući biologiju kod Thomass Henryja Huxleya.   Kao student, kasnije je pomogao u osnivanju Kraljevskog koledža za nauku, čiji je postao prvi predsjednik 1909. Wells je studirao u svojoj novoj školi do 1887, uz sedmičnu naknadu od 21 šilinga (gvineju) zahvaljujući njegovoj stipendiji. Ovo je trebalo da bude udobna suma novca (u to vreme mnoge porodice radničke klase imale su "oko funte sedmično" kao cio prihod domaćinstva),Reeves, M. S. Round About a Pound a Week. New York: Garland Pub., 1980. . Some of the text is available online. ali u svom Eksperimentu u autobiografiji Wells govori o tome da su stalno gladni, i zaista njegove fotografije iz tog vremena pokazuju mladića koji je veoma mršav i neuhranjen.

Ubrzo je ušao u Debatno društvo škole. Ove godine označavaju početak njegovog interesovanja za moguću reformu društva. Isprva je pristupio ovoj temi kroz Platonovu Republiku, ubrzo se okrenuo savremenim idejama socijalizma koje je izrazilo nedavno formirano Fabijansko društvo i besplatnim predavanjima u Kelmscott Houseu, domu Williama Morrisa. Bio je i među osnivačima časopisa The Science School Journal, školskog časopisa koji mu je omogućio da izrazi svoje stavove o književnosti i društvu, kao i da se okuša u fikciji; preteča njegovog romana Vremenski stroj je objavljen u časopisu pod naslovom "The Chronic Argonauts". Školska godina 1886–87 bila je posljednja godina njegovih studija.


Tokom 1888. Wells je ostao u Stoke-on-Trentu, živeći u Basfordu. Jedinstveno okruženje The Potteries je svakako bila inspiracija. On je u pismu prijatelju iz okoline napisao da je "okrug na mene ostavio ogroman utisak". Smatra se da je inspiracija za neke od njegovih opisa u Ratu svjetova došla iz njegovog kratkog vremena provedenog ovdje, gledajući kako peći za livnicu gvožđa gore iznad grada, ispuštajući ogromno crveno svjetlo u nebo. Njegov boravak u Grnčarijama rezultirao je i sablasnom pripovijetkom "Konus" (1895, istovremeno s njegovim čuvenim Vremenskim strojem), smještenom na sjeveru grada.

Nakon što je neko vrijeme predavao – kratko je bio u osoblju Holt akademije u Walesu – Wells je nastavio obrazovanje u vezi sa obrazovnim principima i metodologijom i upisao se na College of Preceptors (College of Teachers) gdje je dobio određene certifikate. Tek 1890. Wells je stekao diplomu zoologije na Eksternom programu Univerziteta u Londonu. Godina 1889–90. uspio je dobiti mjesto učitelja u školi Henley House u Londonu, gdje je predavao A. A. Milnea (čiji je otac vodio školu). Njegovo prvo objavljeno djelo bio je Udžbenik biologije u dva toma (1893).

Po izlasku iz Normal School of Science, Wells je ostao bez izvora prihoda. Njegova tetka Meri — snaha njegovog oca — pozvala ga je da neko vreme ostane kod nje, što je rešilo njegov neposredni problem smeštaja. Tokom boravka kod tetke, sve više se interesovao za njenu kćer Isabel, kojoj se kasnije udvarao i oženio. Da bi zaradio novac, počeo je pisati kratke humoristične članke za časopise kao što je The Pall Mall Gazette, kasnije ih je prikupio u Odabrani razgovori sa stricem (1895) i Određene lične stvari (1897). Wells je postao toliko plodan u ovom načinu novinarstva da su mnoga njegova rana djela ostala neidentifikovana. Prema Davidu C. Smithu,
Većina Wellsovih povremenih komada nije sakupljena, a mnogi čak nisu ni identificirani kao njegovi. Wells je automatski primio oznaku koju je tražila njegova reputacija tek nakon 1896. ili tako nešto. ... Kao rezultat toga, mnoga njegova rana djela su nepoznata. Očigledno je da su mnogi rani Wellsovi predmeti izgubljeni.

Njegov uspjeh sa ovim kraćim djelima ga je ohrabrio da napiše djelo koje traje do knjige, i objavio je svoj prvi roman, Vremenski stroj, 1895.

 Privatni život 

Godine 1891. Wells je oženio svoju rodicu Isabel Mary Wells (1865–1931; od 1902. Isabel Mary Smith). Par je pristao da se rastane 1894, kada se on zaljubio u jednu od svojih učenica, Amy Catherine Robbins (1872–1927; kasnije poznatu kao Jane), s kojom se preselio u Woking, Surrey, u maju 1895. Živjeli su u iznajmljenoj kući, 'Lynton' (sada br. 141), Maybury Road, u centru grada nešto manje od 18 mjeseci i vjenčali su se u matičnom uredu St Pancras u oktobru 1895.  Njegov kratki period u Wokingu bio je možda najkreativniji i najproduktivniji u svojoj spisateljskoj karijeri, jer je tamo planirao i napisao Rat svjetova i Vremenski stroj, završio Ostrvo doktora Moreaua, napisao i objavio Divnu posjetu i Točkove slučaja, i počeo pisati još dvije rane knjige, Kad se spavač probudi i Ljubav i gospodin Lewisham.Before the 143rd anniversary of Wells's birth, Google published a cartoon riddle series with the solution being the coordinates of Woking's nearby Horsell Common—the location of the Martian landings in The War Of The Worlds—described in newspaper article by 

U kasno ljeto 1896. Wells i Jane su se preselili u veću kuću u Worcester Parku, blizu Kingstona na Temzi, na dvije godine; ovo je trajalo sve dok ih njegovo loše zdravlje nije odvelo u Sandgate, blizu Folkstona, gde je sagradio veliku porodičnu kuću, Spade House, 1901. Sa Jane je imao dva sina: George Filipa (poznatog kao "Gip"; 1901–1985) i Franka Richarda (1903–1982) (djed filmskog reditelja Simona Wellsa). Jane je umrla 6. oktobra 1927. u Dunmowu, u dobi od 55 godina, zbog čega je Wells bio razoren. Kremirana je u Golders Greenu, uz prisustvo prijatelja para uključujući Georgea Bernarda Shawa.

Wells je imao više ljubavnih afera. Dorothy Richardson je bila prijateljica s kojom je imao kratku aferu koja je dovela do trudnoće i pobačaja, 1907. Wellsova supruga je bila Richardsonova školska drugarica. U decembru 1909. dobio je kćer Anna-Jane sa spisateljicom Amber Reeves, čije je roditelje, Williama i Maud Pember Reeves, upoznao preko Fabijanskog društva. Amber se udala za advokata G. R. Blanko Whitea u julu te godine, u dogovoru sa Wellsom. Nakon što je Beatrice Webb izrazila neodobravanje Wellsove "grozne intrige" sa Amber, on je odgovorio ismijavanjem Beatrice Webb i njenog supruga Sidneya Webb u svom romanu Novi Makijaveli iz 1911. kao "Altiora i Oscar Bailey", par kratkovidih buržuja. Između 1910. i 1913, romanopisac Elizabeth von Arnim bila je jedna od njegovih ljubavnica. Godine 1914. dobio je sina Anthonyja Westa (1914–1987) od romanospisateljice i feministkinje Rebecce West, 26 godina mlađe od njega. 1920–21 i povremeno do svoje smrti, imao je ljubavnu vezu sa američkom aktivisticom za kontrolu rađanja Margaret Sanger."The Passionate Friends: H.G. Wells and Margaret Sanger", at the Margaret Sanger Paper Project.

Između 1924. i 1933. bio je partner sa 22 godine mlađom holandskom avanturistom i spisateljicom Odette Keun, s kojom je živio u Lou Pidouu, kući koju su zajedno izgradili u Grasseu u Francuskoj. Wells joj je posvetio svoju najdužu knjigu (Svijet Williama Clissolda, 1926). Prilikom posjete Maksimu Gorkom u Rusiji 1920, spavao je sa Gorkijevom ljubavnicom Murom Budberg, tada još groficom Benckendorf i 27 godina mlađom od njega. Godine 1933, kada je napustila Gorkog i emigrirala u London, njihova veza se obnovila i ona se brinula o njemu kroz njegovu poslednju bolest. Wells ju je više puta tražio da se uda za njega, ali je Budberg oštro odbijala njegove ponude.

U Eksperiment s autobiografijom (1934), Wells je napisao: "Nikad nisam bio veliki amorist, iako sam jako duboko volio nekoliko ljudi." Roman David Lodgea A Man of Parts (2011) – 'narativ zasnovan na činjeničnim izvorima' (napomena autora) – daje uvjerljiv i općenito simpatičan prikaz Wellsovih odnosa sa gore navedenim ženama i drugima.

Reditelj Simon Wells (rođen 1961), autorov praunuk, bio je konsultant za buduće scene u Povratku u budućnost 2 (1989).
 Umjetnik 
Jedan od načina na koji se Wells izražavao je kroz  crteže i skice. Jedno uobičajeno mjesto za njih bili su završni listovi i naslovne stranice njegovih vlastitih dnevnika, a pokrivali su širok raspon tema, od političkih komentara do njegovih osjećaja prema književnim savremenicima i njegovih trenutnih romantičnih interesovanja. Tokom braka sa Amy Catherine, kojoj je dao nadimak Jane, nacrtao je popriličan broj slika, od kojih su mnoge bile otvoreni komentari njihovog braka. Tokom tog perioda, on je ove slike nazvao "picshuas",  koji su bile tema proučavanja naučnika već dugi niz godina, a 2006. je objavljena i knjiga na tu temu.Rinkel, Gene and Margaret. The Picshuas of H.G. Wells: A burlesque diary. Urbana: University of Illinois Press, 2006.  (cloth: acid-free paper).

 Pisac 

Neki od njegovih ranih romana, pod nazivom "naučne romanse", izmislili su nekoliko tema koje su danas klasika u naučnoj fantastici u djelima kao što su Vremenski stroj, Otok doktora Moroa, Nevidljivi čovjek, Rat svjetova, When the Sleeper Wakes i The First Men in the Moon. Napisao je i realistične romane koji su dobili priznanje kritike, uključujući Kippsa i kritiku engleske kulture tokom edvardijanskog perioda, Tono-Bungay. Wells je također napisao desetine kratkih priča i novela, uključujući "Cvjetanje čudne orhideje", koje su pomogle da se široj javnosti prenese puni utjecaj Darwinovih revolucionarnih botaničkih ideja, a praćeni su mnogim kasnijim uspjesima kao što je "Zemlja slijepih" (1904).

Prema Jamesu E. Gunnu, jedan od Wellsovih glavnih doprinosa žanru naučne fantastike bio je njegov pristup, koji je nazvao svojim "novim sistemom ideja". Po njegovom mišljenju, autor uvijek treba da teži da priča bude što vjerodostojnija, čak i ako su i pisac i čitalac znali da su neki elementi nemogući, omogućavajući čitaocu da prihvati ideje kao nešto što bi se zaista moglo desiti, što se danas naziva "uvjerljivo nemoguće" i "suspenzija nevjerice". Iako ni nevidljivost ni putovanje kroz vrijeme nisu bili novost u spekulativnoj fikciji, Wells je dodao osjećaj realizma konceptima s kojima čitaoci nisu bili upoznati. Osmislio je ideju korištenja vozila koje omogućava operateru da namjerno i selektivno putuje naprijed ili nazad u vremenu. Termin "Vremenski storj", koji je skovao Wells, se skoro univerzalno koristi za označavanje takvog vozila. Objasnio je da je dok je pisao Vremenski stroj shvatio da "što je priča koju sam morao ispričati nemogućija, to je okruženje uobičajenije, a okolnosti u kojima sam sada postavio Putnika kroz vrijeme bile su sve što sam mogao zamisliti o komforu više klase." U "Wellsovom zakonu", naučnofantastična priča treba da sadrži samo jednu izuzetnu pretpostavku. Stoga je kao opravdanje za nemoguće koristio naučne ideje i teorije. Wellsova najpoznatija izjava o "zakonu" pojavljuje se u njegovom uvodu u zbirku njegovih radova objavljenu 1934.:

Čim je magični trik obavljen, cijeli posao pisca fantastike je da sve ostalo zadrži ljudskim i stvarnim. Dodiri prozaičnih detalja su imperativ i rigorozno pridržavanje hipoteze. Svaka dodatna fantazija izvan kardinalne pretpostavke odmah daje dašak neodgovorne gluposti izumu.

"Dr. Griffin" u Nevidljivom čovjeku je briljantan naučnik koji otkriva metod nevidljivosti, ali ne može da preokrene proces. Zaljubljenik u nasumično i neodgovorno nasilje, Griffin je postao kultni lik u horor fikciji. Otok Doktora Moreaua vidi brodolomca ostavljenog na ostrvskom domu doktora Moroa, ludog naučnika koji od životinja vivisekcijom stvara hibridna bića slična ljudima. Najraniji prikaz uzdizanja, roman se bavi brojnim filozofskim temama, uključujući bol i okrutnost, moralnu odgovornost, ljudski identitet i ljudsko miješanje u prirodu. U The First Men in the Moon Wells je koristio ideju radio komunikacije između astronomskih objekata, što je zaplet inspirisan tvrdnjom Nikole Tesle da je primio radio signale sa Marsa. Osim naučne fantastike, Wells je proizveo djela koja se bave mitološkim bićima poput anđela u The Wonderful Visit (1895) i sirene u The Sea Lady (1902).

Iako Tono-Bungay nije naučnofantastični roman, radioaktivni raspad igra malu, ali posljedičnu ulogu u tome. Radioaktivni raspad igra mnogo veću ulogu u The World Set Free (1914), knjizi posvećenoj Fredericku Soddyju koji će dobiti Nobelovu nagradu za dokazivanje postojanja radioaktivnih izotopa. Ova knjiga sadrži ono što je zasigurno Wellsov najveći proročanski "hit", s prvim opisom nuklearnog oružja (koje je on nazvao "atomske bombe"). Tadašnji naučnici su bili svjesni da prirodni raspad radijuma oslobađa energiju sporom brzinom tokom hiljada godina. Brzina oslobađanja je prespora da bi imala praktičnu korist, ali ukupna oslobođena količina je ogromna. Wellsov roman se vrti oko (nespecificiranog) izuma koji ubrzava proces radioaktivnog raspadanja, proizvodeći bombe koje eksplodiraju ne većom silom od običnih visokih eksploziva — ali koje "nastavljaju da eksplodiraju" danima nakon toga. "Ljudima ranijeg dvadesetog vijeka ništa nije moglo biti očiglednije od brzine kojom je rat postajao nemoguć... [ali] oni to nisu vidjeli sve dok atomske bombe nisu eksplodirale u njihovim nespokojnim rukama". Godine 1932, fizičar i idejni tvorac nuklearne lančane reakcije Leó Szilárd pročitao je "The World Set Free" (iste godine kada je Sir James Chadwick otkrio neutron), knjigu koju je napisao u svojim memoarima ostavila je "veoma veliki utisak na mene." Godine 1934. Szilárd je svoje ideje za lančanu reakciju iznio Britanskoj ratnoj kancelariji, a kasnije i Admiralitetu, prepustivši svoj patent Admiralitetu kako bi vijesti spriječile da dođu do šire naučne zajednice. Napisao je: "Znajući šta bi ova [lančana reakcija] značila - a znao sam to jer sam čitao H. G. Wellsa - nisam želio da ovaj patent postane javan."


Wells je također pisao nefikciju. Njegov prvi bestseler non-fiction bio je Anticipacije reakcije mehaničkog i naučnog napretka na ljudski život i misao (1901). Kada je originalno objavljen u časopisu, imao je podnaslov "An Experiment in Prophecy" i smatra se njegovim najeksplicitnijim futurističkim radom. Nudila je neposrednu političku poruku privilegovanih slojeva društva koja nastavlja da sprječava napredovanje sposobnih muškaraca iz drugih klasa sve dok rat ne bi nametnuo potrebu za zapošljavanjem onih najsposobnijih, a ne tradicionalnih viših klasa, kao vođe. Predviđajući kakav će svijet izgledati 2000, knjiga je zanimljiva i po svojim tačnim predviđanjima (vozovi i automobili koji rezultiraju disperzijom stanovništva iz gradova u predgrađa; moralna ograničenja koja se smanjuju kako muškarci i žene traže veću seksualnu slobodu; poraz njemačkog militarizma i postojanje Evropske unije) i njeni promašaji (nije očekivao uspješne letjelice pre 1950, i tvrdio je da "moja mašta odbija da vidi bilo kakvu podmornicu koja radi bilo šta osim da guši svoju posadu i osnivača u moru").

Njegov najprodavaniji dvotomni rad, Nacrt historije (The Outline of History) (1920), započeo je novu eru popularizirane svjetske historije. Primio je mješovitu kritiku od strane profesionalnih historičara, Međutim, bio je vrlo popularan među općom populacijom što ga je obogatilo. Mnogi drugi autori su napisali svoje Nacrte u drugim područjima. Ponovio je svoj Nacrt 1922. sa mnogo kraćim popularnim djelom, Kratka historija svijeta, historijskom knjigom koju je pohvalio Albert Einstein, i dva duga djela, Nauka o životu (1930.) - napisana sa njegovim sinom G. P. Wellsom i evolucionim biologom Julian Huxley, i Rad, bogatstvo i sreća čovječanstva (1931).H.G. Wells, The Work, Wealth and Happiness of Mankind (London: William Heinemann, 1932), p. 812. "Nacrti" su postali dovoljno uobičajeni da James Thurber parodira trend u svom humorističnom eseju, "Okvir naučnika". Wellsov Nacrt historije ostaje u štampi sa novim izdanjem iz 2005, dok je Kratka historija svijeta reeditirana (2006).

Od početaka karijere, tražio je bolji način da organizuje društvo i napisao je niz utopijskih romana. Prva od njih bila je Moderna utopija (1905.), koja prikazuje svjetsku utopiju "bez uvoza osim meteorita i bez ikakvog izvoza"; dva putnika iz našeg svijeta upadaju u njegovu alternativnu povijest. Ostali obično počinju tako što svijet juri u katastrofu, sve dok ljudi ne shvate bolji način života: bilo da misteriozni gasovi iz komete navode ljude da se ponašaju racionalno i napuštaju evropski rat (In the Days of the Comet (1906)), ili Svjetsko vijeće naučnika preuzima vlast, kao u Obrisima budućnosti (1933, koji je kasnije adaptirao za film Aleksandra Korde, Things to Come) iz 1936. Ovo je, oslikavalo predstojeći svjetski rat, sa gradovima koji su uništeni bombama. Također je prikazao uspon fašističkih diktatora u The Autocracy of Mr. Parham (1930) i The Holy Terror (1939). Ljudi poput bogova (1923) je također utopijski roman. Wells se u ovom periodu smatrao izuzetno uticajnom figurom; književni kritičar Malcolm Cowley je izjavio: "u vrijeme kada je imao četrdeset godina, njegov utjecaj je bio širi od bilo kojeg drugog živog engleskog pisca".Cowley, Malcolm. "Outline of Wells's History". The New Republic Vol. 81 Issue 1041, 14 November 1934 (pp. 22–23).

Wells razmatra ideje prirode i odgoja i propituje čovječanstvo u knjigama kao što su The First Men in the Moon, gdje je priroda potpuno potisnuta odgojem, i Otok doktora Moreaua, gdje snažno prisustvo prirode predstavlja prijetnju civiliziranom društvu. Nisu sve njegove naučne romanse završile utopijom, a Wells je napisao i distopijski roman When the Sleeper Wakes (1899), koji prikazuje buduće društvo u kojem su klase postajale sve više odvojene, vodeći na pobunu masa protiv vladara.William Steinhoff, "Utopia Reconsidered: Comments on 1984" 153, in Eric S. Rabkin, Martin H. Greenberg, and Joseph D. Olander, eds., No Place Else: Explorations in Utopian and Dystopian Fiction.  . Otok doktora Moreaua je još mračniji. Pripovjedač, nakon što je zarobljen na ostrvu životinja koje su vivisektirane (neuspješno) u ljudska bića, na kraju se vraća u Englesku; poput Gulivera po povratku iz Houyhnhnma, on smatra da nije u stanju da se otrese percepcije svojih bližnjih kao jedva civiliziranih zvijeri, koje se polako vraćaju svojoj životinjskoj prirodi.Wells, H. G. (2005). The Island of Dr Moreau. "Fear and Trembling". Penguin UK.

Wells je također napisao predgovor za prvo izdanje dnevnika W. N. P. Barbelliona, The Journal of a Disappointed Man, objavljenog 1919. Pošto je "Barbellion" bio pravi pseudonim, mnogi recenzenti su vjerovali da je Wells bio pravi autor časopisa; Wells je to uvijek poricao, iako je bio pun hvale za dnevnike.

Godine 1927, kanadska učiteljica i spisateljica Florence Deeks neuspješno je tužila Wells-a za kršenje autorskih prava i kršenje povjerenja, tvrdeći da je veći dio Nacrt historije plagiran iz njenog neobjavljenih rukopisa,At the time of the alleged infringement in 1919–20, unpublished works were protected in Canada under common law. Web of the World's Romance, koji je proveo skoro devet mjeseci u rukama Wellsovog kanadskog izdavača Macmillan Canada. Međutim, na suđenju je navedeno, pod zakletvom da je rukopis ostao u Torontu na čuvanju u Macmillanu, te da Wells nije ni znao da postoji, a kamoli da ga je vidio.Clarke, Arthur C. (March 1978). "Professor Irwin and the Deeks Affair". p. 91. Science Fiction Studies. SF-TH Inc. 5 Sud nije našao dokaze o kopiranju i odlučio je da su sličnosti posljedica činjenice da su knjige slične prirode i da su oba pisca imala pristup istim izvorima. Podnesena je žalba od kanadskih sudova Sudskom komitetu Tajnog vijeća, u to vrijeme najvišem apelacionom sudu Britanske imperije, koji je odbio žalbu u predmetu Deeks protiv Wellsa.Deeks v. Wells, 1932 CanLII 315 (UK JCPC). Godine 2000., A. B. McKillop, profesor historije na Univerzitetu Carleton, objavio je knjigu o tom slučaju, The Spister & The Prophet: Florence Deeks, H. G. Wells, and the Mystery of the Purloined Past.McKillop, A. B. (2000) Macfarlane Walter & Ross, Toronto. Prema McKillop-u, tužba je bila neuspješna zbog predrasuda prema ženi koja je tužila poznatog i priznatog muškog pisca, a on ispisuje detaljnu priču zasnovanu na posrednim dokazima slučaja.Deeks, Florence A. (1930-te) "Plagiarism?" unpublished typescript, copy in Deeks Fonds, Baldwin Room, Toronto Reference Library, Toronto, Ontario. Godine 2004, Denis N. Magnusson, profesor emeritus Pravnog fakulteta Queen's University, Ontario, objavio je članak o Deeksu protiv Wellsa. On preispituje slučaj u odnosu na McKillopovu knjigu. Iako ima neke simpatije prema Deeksu, tvrdi da je imalo slab slučaj koji nije bio dobro predstavljen, i iako se možda susrela sa seksizmom svojih advokata, dobila je pošteno suđenje, dodajući da je zakon koji se primjenjuje u suštini isti zakon koji bi se danas primjenio na sličan slučaj (tj. 2004).

Godine 1933. Wells je u The Shape of Things to Come predvidio da će svjetski rat za koji se bojao početi u januaru 1940, predviđanje koje se na kraju obistinilo četiri mjeseca ranije, u septembru 1939., s izbijanjem Drugog svjetskog rata. Godine 1936, pred Kraljevskom institucijom, Wells je pozvao na sastavljanje stalno rastuće i mijenjajuće Svjetske enciklopedije, koju bi recenzirali izvanredni autoriteti i koja bi bila pristupačna svakom ljudskom biću. Također je predstavio svoju koncepciju svjetske enciklopedije na Svjetskom kongresu univerzalne dokumentacije u Parizu 1937.Rayward, W. Boyd. (1999). “H.G. Wells’s Idea of a World Brain: A Critical Reassessment.” Journal of the American Society for Information Science 50 (7): 557–73.

Godine 1938. objavio je zbirku eseja o budućoj organizaciji znanja i obrazovanja Svjetski mozak, uključujući i esej "Ideja stalne svjetske enciklopedije".

Prije 1933, Wellsove knjige bile su naširoko čitane u Njemačkoj i Austriji, a većina njegovih naučnofantastičnih djela prevedena je ubrzo nakon objavljivanja. Do 1933. privukao je pažnju njemačkih zvaničnika zbog kritike političke situacije u Njemačkoj, a 10. maja 1933. nacistička omladina je spalila Wellsove knjige na berlinskom Opernplatzu, a njegova djela zabranjena su u bibliotekama i knjižarama.Patrick Parrinder and John S. Partington (2005). The Reception of H. G. in Europe. str. 106–108. Bloomsbury Publishing. Wells, kao predsjednik PEN-a (pjesnici, esejisti, romanopisci), razljutio je naciste nadgledajući izbacivanje njemačkog PEN kluba iz međunarodnog tijela 1934. nakon odbijanja njemačkog PEN-a da primi u svoje članstvo nearijske pisce. Na konferenciji PEN-a u Raguzi, Wells je odbio da popusti pred nacističkim simpatizerima koji su tražili da se prognani autor Ernst Toller spriječi da govori. Pred kraj Drugog svjetskog rata, savezničke snage su otkrile da je SS sastavio spiskove ljudi predviđenih za hitno hapšenje tokom invazije na Britaniju u napuštenoj operaciji "Morski lav", a Wells je uključen u abecednu listu "Crne knjige".Wells, Frank. H.G. Wells—A Pictorial Biography. London: Jupiter Books, 1977, p. 91.

 Bibliografija 
 Romani 
 Vremenski stroj (The Time Machine) (1896)
 The Wonderful Visit (1895)
 Otok doktora Moreaua (The Island of Dr. Moreau) (1896)
 The Wheels of Chance (1896)
 Nevidljivi čovjek (The Invisible Man) (1897)
 Rat svjetova (The War of the Worlds) (1898)
 When the Sleeper Wakes (1899)
 Love and Mr Lewisham (1900)
 The First Men in the Moon (1901)
 The Sea Lady (1902)
 The Food of the Gods and How It Came to Earth (1904)
Kipps (1905)
Moderna utopija (A Modern Utopia) (1905)
In the Days of the Comet (1906)
The War in the Air (1908)
Tono-Bungay (1909)
En Veronika (1909)
The History of Mr Polly (1910)
The Sleeper Awakes (1910) – revised edition of When the Sleeper Wakes (1899)
The New Machiavelli (1911)
Marriage (1912)
The Passionate Friends (1913)
The Wife of Sir Isaac Harman (1914)
The World Set Free (1914)
Bealby: A Holiday (1915)
Boon (1915) (as Reginald Bliss)
The Research Magnificent (1915)
Mr Britling Sees It Through (1916)
The Soul of a Bishop (1917)
Joan and Peter: The Story of an Education (1918)
The Undying Fire (1919)
The Secret Places of the Heart (1922)
 Ljudi poput bogova (Men Like Gods) (1923)
The Dream (1924)
Christina Alberta's Father (1925)
The World of William Clissold (1926)
Meanwhile (1927)
Mr. Blettsworthy on Rampole Island (1928)
The Autocracy of Mr. Parham (1930)
The Bulpington of Blup (1932)
 Obrisi budućnosti (The Shape of Things to Come) (1933)
Brynhild (1937)
Star Begotten (1937)
Apropos of Dolores (1938)
The Holy Terror (1939)
Babes in the Darkling Wood (1940)
You Can't Be Too Careful (1941)

 Vanjski linkovi 




 Future Tense – Priča o H. G. Wellsu na BBC One – dokumentarac povodom 150ta godišnjice (2016)
 "In the footsteps of H.G. Wells" na New Statesman – "Veliki autor je pozvao na Zakon o ljudskim pravima; 60 godina kasnije, imamo ih" (2000)

 Reference 

 Izvori—kolekcije 



 Besplatna djela H.G. Wells preuzimanja za iPhone, iPad, Nook, Android i Kindle u PDF-u i svim popularnim formatima čitača e-knjiga (AZW3, EPUB, MOBI) na ebooktakeaway.com* H.G. Wells  na  Britanskoj biblioteci
 H.G. Wells papers at University of Illinois
 Eknjige  H.G. Wellsa na Global Grey Ebooks

Izvori—pisma, eseji i intervjui 
 Archive of Wells's BBC broadcasts
 Film interview with H.G. Wells 
 "Stephen Crane. From an English Standpoint", by Wells, 1900.
 Rabindranath Tagore: In conversation with H.G. Wells. Rabindranath Tagore and Wells conversing in Geneva in 1930.
 "Introduction", to W.N.P. Barbellion's The Journal of a Disappointed Man, by Wells, 1919.
 "Woman and Primitive Culture", by Wells, 1895.
 Letter, to M. P. Shiel, by Wells, 1937.

 Biografija 

 "H.G. Wells". In Encyclopædia Britannica Online. 


 Kritički eseji 
 An introduction to The War of the Worlds by Iain Sinclair on the British Library's Discovering Literature website.
 "An Appreciation of H.G. Wells", by Mary Austin, 1911.
 "Socialism and the Family" (1906) by Belfort Bax, Part 1, Part 2.
 "H.G. Wells warned us how it would feel to fight a War of the Worlds", by Niall Ferguson, in The Telegraph, 24 June 2005.
 "H.G. Wells's Idea of a World Brain: A Critical Re-assessment", by W. Boyd Rayward, in Journal of the American Society for Information Science 50 (15 May 1999): 557–579
 "Mr H.G. Wells and the Giants", by G.K. Chesterton, from his book Heretics (1908).
 "The Internet: a world brain?", by Martin Gardner, in Skeptical Inquirer, Jan–Feb 1999.
 "Science Fiction: The Shape of Things to Come", by Mark Bould, in The Socialist Review, May 2005.
 "Who needs Utopia? A dialogue with my utopian self (with apologies, and thanks, to H.G. Wells)", by Gregory Claeys in Spaces of Utopia: An Electronic Journal, no 1, Spring 2006.
 "When H.G. Wells Split the Atom: A 1914 Preview of 1945", by Freda Kirchwey, in The Nation, posted 4 September 2003 (original 18 August 1945 issue).
 "War of the Worldviews", by John J. Miller, in The Wall Street Journal Opinion Journal, 21 June 2005.
 "Wells's Autobiography", by John Hart, from New International, Vol.2 No.2, Mar 1935, pp. 75–76.
 "History in the Science Fiction of H.G. Wells", by Patrick Parrinder, Cycnos, 22.2 (2006).
 "From the World Brain to the Worldwide Web", by Martin Campbell-Kelly, Gresham College Lecture, 9 November 2006.
 "The Beginning of Wisdom: On Reading H.G. Wells", by Vivian Gornick, Boston Review, 31.1 (2007).
 John Hammond, The Complete List of Short Stories of H.G. Wells
 "H.G. Wells Predictions Ring True, 143 Years Later" at National Geographic
 "H.G. Wells, the man I knew" Obituary of Wells by George Bernard Shaw, at the New Statesman




Kategorija:Rođeni 1866.
Kategorija:Umrli 1946.
Kategorija:Britanski pisci
Kategorija:Engleski pisci
Kategorija:Britanski pisci naučne fantastike