Kazahstan

Kazahstan (), službeno Republika Kazahstan, država je smještena na području Evroazije. S površinom 2.727.300 km2 po veličini je deveta u svijetu (i veća je od zapadne Evrope), dok je najveća od svih zemalja koje nemaju izlaz na moreKazakhstan  United States Central Intelligence Agency (CIA). 2007. "Kazakhstan" in The World Factbook.. Graniči sa Rusijom, Kinom, Kirgistanom, Uzbekistanom i Turkmenistanom, a na zapadu izlazi na Kaspijsko jezero. Glavni grad je Astana, koji je to postao 1997, dokad je glavni grad bio Almati, koji je inače najveći kazahstanski grad.

S obzirom na svoju veličinu, Kazahstan ima vrlo različite tipove terena, od prostranih nizija, preko visoravni, stepa, tajgi, stjenovitih kanjona, brda, delti do pustinja i visokih planina čiji su vrhovi stalno pod snijegom. Sa 18,4 miliona stanovnika (procjena iz 2017), ova zemlja je 62. u svijetu u toj kategoriji, a sa gustinom od 6 stanovnika po kilometru kvadratnom, spada u najrjeđe naseljene zemlje svijeta.

 Etimologija 
Prema najčešće prihvaćenoj teoriji, riječ qazaq (Kazah) potiče od turskog korijena koji znači "slobodni", "nezavisni" ili "odmarač".

Turska riječ qazaq (قازاق) je pouzdano zapisana u rečenicama 13.-14. vijeka, uključujući Kipčakski kodeks i mamluk-kipčki arapski rječnik koji je objavio Martin Houtsma. U tim izvorima, riječ je značila "nepriveđen", "beskućnik", "povučen", ili "progonstvo", a kasnije je stekla značenje "slobodni čovek".

Engleska riječ , koja znači član kazašskog naroda, potiče od ruskog: kazaš.  Rođansko ime je Kazakh, qazaq. Može da potiče od turskog glagola gas- qaz-, 'bljačiti', što odražava nomadnu kulturu Kazahstana.  Termin Kozak je istog porijekla.

U tursko-perzijskim izvorima, pojam Uzbek-Kazak prvi put se pojavio sredinom 16. vijeka, u Tarikh-i-Rashidi od Mirza Muhammad Haidar Dughlat, Čagatayidski princ Kašmir, koji nalazi Kazahstan u istočnom dijelu Dešt-i Kipčaka. Prema Vasilju Bartoldu, Kazahstanci su vjerovatno počeli da koriste taj naziv tokom 15. vijeka.

Iako se Kazak tradicionalno odnosi samo na etničke Kazah, uključujući one koji žive u Kini, Rusiji, Turskoj, Uzbekistanu i drugim susjednim zemljama, termin se sve više koristi za označavanje svakog stanovnika Kazahstana, uključujući i stanovnike drugih etničkih grupa. U kazahskom jeziku, zemlja se naziva Kazahstan u latiničnom pismu.

 Historija 
Veći dio historije prostor današnjeg Kazahstana su naseljavala nomadska plemena. Do 16. vijeka su se formirali Kazasi kao zasebna grupa, sastavljena od tri horde. Rusi na ovaj prostor prvi put dolaze u 18. vijeku, a do sredine 19. vijeka već je cijeli Kazahstan postao dijelom Ruskog Carstva. Nakon Oktobarske revolucije 1917. i Ruskog građanskog rata, koji je uslijedio, teritorij Kazahstana nekoliko puta biva reorganiziran da bi 1936. bila osnovana Kazaška SSR u okviru Sovjetskog Saveza. Tokom 20. vijek]a Kazahstan je bio mjesto mnogih sovjetskih projekata, kao što su Hruščovljeva "Djevičanska polja", zatim kosmodrom u Bajkonuru, te "Poligon" u Semipalatinsku, primarna sovjetska lokacija za testiranje nuklearnog oružja.

Kazahstan je proglasio nezavisnost 16. decembra 1991, kao posljednja sovjetska republika koja je to uradila. Dotadašnji komunistički čelnik Nursultan Nazarbajev postao je prvi predsjednik Kazahstana. Nakon stjecanja nezavisnosti ova država vodi umjerenu vanjsku politiku, te pokušava razviti svoju ekonomiju, posebno hemijsku industriju. Dok se privredni imidž zemlje u svijetu poboljšava, predsjednik Nazarbajev ima jaku kontrolu nad državnom politikom. Ipak, međunarodni ugled se polako gradi. Kazahstan se već sada smatra za vodeću zemlju Srednje Azije. Ova država je član mnogih međunarodnih organizacija uključujući: UN, Partnerstvo za Mir, Zajednicu Nezavisnih Država i Šangajsku Organizaciju za Saradnju. Godine 2010. Kazahstan je predsjedavao OSCE-om.

Kazahstan je etnički i kulturno vrlo raznolik, što je dobrim dijelom posljedica masovnih deportacija u SSSR-u za vrijeme Staljinove vladavine. Kazasi su najbrojniji narod. Dozvoljene su vjerske slobode, pa postoji nekoliko različitih religija koje se praktikuju ovdje. Po broju vjernika najzastupljeniji je Islam. Kazaški je državni jezik, ali se uz njega i ruski koristi kao službeni u državnim institucijama.

 Kazaški Kanat 
Kazahstan je bio naseljen još od kamenog doba. Klima i reljef ove oblast su bili pogodni za stočarstvo. Historičari vjeruju da je konj prvi put pripitomljen upravo u stepama Evroazije. Kako su gradovi Taraz i Hazrat-e Turkestan služili kao važne stanice na Putu svile, koji je povezivao istok i zapad, ovo područje dobija veliki strateški značaj, kada ga u 13. vijeku osvajaju Mongoli. Pod Mongolskim Carstvom, ovo područje je podjeljeno na pokrajine, koje su poslije postale dio Kazaškog Kanata.

U ovom periodu je nomadski način života usko povezan sa stočarstvom nastavio da preovladava među stanovništvom u stepama. U 15. vijeku se počinje izdvajati zaseban kazaški identitet među turskim plemenima ovog područja, a sredinom 16. vijeka je ovaj proces i završio stvaranjem posebnog kazaškog jezika, kulture i privrede. Ipak, ovo područje je bilo poprište čestih sukoba između kazaških emira i perzijskih naroda sa juga. Početkom 17. vijeka Kazaški Kanat se suočio sa velikim rivalstvom među njegovim plemenima, koje je rezultiralo podjelom njegovog stanovništva u 3 horde: Veliku, Srednju i Malu. Politička razjedinjenost, rivalstvo među plemenima i važan položaj između istoka i zapada su faktori koji su slabili Kazaški Kanat.

Tokom 17. vijeka česti su sukobi Kazaha sa Ojratima, savezom zapadnih Mongolskih plemena, među kojima su Džungari bili najagresivniji. Početak 18. vijeka je period kada je Kazaški Kanat doživio svoj vrhunac. U ovom periodu je Mala horda učestvovala u ratu protiv Džungara od 1723. do 1730, koji je popraćen velikom invazijom ovog plemena na kazaške teritorije. Pod vodstvom Abul Kair Kana Kazasi pobjeđuju u ovom ratu. Ključne su bitke bile na rijeci Bulanti 1927. i bitka kod Anrakaja 1929. Ablaj Kan je također učestvovao u mnogim bitkama protiv Džungara, te je proglašen za narodnog heroja. Kazasi su također bili žrtve čestih napada Kalmika sa Volge.

 Rusko Carstvo 
U 19. vijeku Ruska Imperija se širi, između ostalog i u centralnoj Aziji. To je bio period "Velike igre" koji je trajao skoro punih 100 godina, od 1813. do 1907. kada je potpisan Anglo-ruski sporazum. Ruski carevi su tada vladali većim dijelom teritorija današnjeg Kazahstana.

Rusko Carstvo je uspostavilo novi sistem administracije i povećavalo broj svojih vojnih trupa i kasarni u centralnoj Aziji u "Velikoj igri" između njih i Britanske Imperije. Ruski jezik je bio forsiran u svim školama i u administraciji. Ove mjere dovele su do jakog otpora među kazaškim stanovništvom, prvenstveno zbog narušavanja tradicionalnog nomadskog načina života i pojave gladi među ovdašnjim plemenima. Tako se u kasnim 1800-tim godinama razvio Kazaški nacionalni pokret, čiji je primarni cilj bio očuvanje kazaškog jezika i identiteta nasuprot pokušajima Rusije da ih asimilira.

Od 90-ih godina 19. vijeka pa nadalje započinje intenzivnije naseljavanje ruskog stanovništva na teritoriju današnjeg Kazahstana, posebno u provinciju Semirečje. Taj trend dodatno se povećao nakon izgradnje željeznice Orenburg-Taškent, koja je završena 1906. Ova doseljavanja nadzirala je Preseljenička uprava, sa sjedištem u Sankt Petersburgu.

Rivalstvo u borbi za zemlju i vodu između Kazaha i novopridošlog stanovništva sve se više zaoštravalo u posljednjim godinama carske Rusije, što je kulminiralo ustankom 1916. Kazasi su napali ruske i kozačke doseljenike te vojne trupe. Ustanak je rezultirao velikim brojem žrtava i masakara sa obje strane. Ruska osveta bila je nemilosrdna. 300.000 Kazaha moralo je izbjeći u planine ili susjednu Kinu. Kada se sljedeće godine njih otprilike 80.000 vratilo, većina ih je bila pobijena od strane carske vojske. Tokom 1921. i 1922. od gladi je umrlo približno milion Kazaha.

 Kazaška SSR 
mini|lijevo|250px|Položaj Kazačke SSR unutar SSSR-a
Iako je za kratko vrijeme uspostavljena Alaška autonomija (1917-1920), ovo je bio veoma buran period praćen mnogim ustancima i pobunama, koje su brutalno ugušene, te su Kazasi ipak došli pod sovjetsku upravu. Prostor današnjeg Kazahstana je 1920. postao autonomna republika unutar Ruske SFSR.

Sovjetska represija nad tradicionalnom elitom zajedno s forsiranjem kolektivizacije u kasnim 1930-im dovela je do velike gladi. Između 1926. i 1939. broj stanovnika Kazahstana opao je za 22% uslijed gladi, nasilja i emigracije. Procjene su da bi danas Kazahstan brojao blizu 20 miliona stanovnika da u tom periodu nije bilo gladi i masakra nad kazaškom populacijom. Tokom 1930-ih mnogi vodeći kazaški pisci, mislioci, pjesnici, političari i historičari su likvidirani po Staljinovoj naredbi, a sve u cilju suzbijanja kazaškog identiteta i kulture. Komunistički sistem je činio velik napor da integrira Kazahstan u sovjetski sistem. Kazahstan je postao sovjetska republika 1936. U ovom periodu na njegovu teritoriju se prisilno doseljava veliki broj ljudi iz drugih djelova Sovjetskog Saveza. Većina deportacija u SSSR-u su vršene u pravcu Sibira i Kazahstana, a one su često vršene samo na osnovu etničke ili religijske pripadnosti tih ljudi. Nerijetko su oni dospijevali u velike sovjetske radne logore, kao što je Alžir u okolini Nur-Sultana, koji je bio rezervisan za žene ljudi koji su smatrani narodnim neprijateljima.

U toku Drugog svjetskog rata Kazaška Sovjetska Socijalistička Republika je dala 5 nacionalnih divizija Crvenoj armiji, vojsci SSSR-a. Dvije godine nakon završetka Drugog svjetskog rata osnovana je glavna sovjetska lokacija za testiranje nuklearnog oružja, Poligon u Semipalatinsku.

U periodu Drugog svjetskog rata se forsira industrija i rudarstvo, a sve zbog ratnih potreba. No, u vrijeme Staljinove smrti ekonomija ove republike je i dalje bila bazirana na poljoprivredi. Hruščov je 1953. pokrenuo ambiciozni program "Djevičanska polja", koji je imao za cilj da prostrane stepe, koje su uglavnom koristile za ispašu stoke, pretvori u žitorodne oranice. Ovaj projekat je donio polovične rezultate. Međutim, zajedno sa kasnijom modernizacijom koju je uveo sljedeći sovjetski lider Leonid Brežnjev, doveo je do razvoja poljoprivrednog sektora, od koga je direktno zavisio veliki broj stanovnika. Kazasi su 1959. činili tek 30% stanovništva, dok su etnički Rusi bili najbrojniji sa 43% stanovništva Kazaške SSR.

Rastuće napetosti u sovjetskom društvu rezultirale su sve češćim zahtjevima za političkim i privrednim reformama. Glavni uzrok toga je svakako odluka Lavrentija Berije da testira atomsku bombu na teritoriju Kazaške SSR u Semipalatinsku 1949. Ovo je imalo za posljedicu ekološku katastrofu i biološki uticaj na naredne generacije, što je svakako pojačalo bijes Kazaha protiv sovjetskog režima.

U decembru 1986. izbile su masovne demonstracije kazaške omladine na ulicama Alma Ate, nazvane još i Želtoksan, koje su imale za cilj smjenu Prvog sekretara Kazaške SSR Dinmuhameda Konajeva i Ruske SFSR Genadija Kolbina. Vladine snage su suzbile nemire. Nekoliko ljudi je smrtno stradalo, a mnogi od demonstranata su uhapšeni. Za vrijeme sovjetske vladavine nezadovoljstvo je stalno raslo, te je napokon potpuno došlo do izražaja u vrijeme politike Mihaila Gorbačova, koja se nazivala Glasnost.

 Nezavisnost 
U periodu kada su sve sovjetske republike tražile veći stepen autonomije, Kazahstan proglašava suverenitet kao republika u okviru Sovjetskog Saveza u oktobru 1990. Nakon propalog pokušaja državnog udara u Moskvi u augustu 1991, te raspada Sovjetskog Saveza, Kazahstan proglašava nezavisnost 16. decembra 1991, kao posljednja sovjetska republika koja je to učinila.

Sljedeće godine bile su obilježene značajnim reformama vezanim za tranziciju iz socijalističke ekonomije u novi kapitalistički sistem. Pod vodstvom Nursultana Nazarbajeva, koji se 1989. pojavio kao čelnik Komunističke partije Kazahstana, te dvije godine kasnije pobijedio na izborima za predsjednika Kazahstana, ova država ostvarila je značajan napredak u razvoju tržišne ekonomije. Od 2000. uslijedio je još brži privredni rast, prvenstveno zahvaljujući velikim rezervama nafte, plina i mineralnih ruda.

Demokratija, međutim, nije ostvarila veći zamah. U junu 2007, parlament je izglasao zakon kojim se predsjedniku Nazarbajevu omogućava doživotna politička moć i privilegije, kao što je mogućnost ponovnog izbora za predsjednički mandat, pravosudni imunitet i značajnog uticaja na unutrašnju i vanjsku politiku. Kritičari tvrde da je time on postao de facto doživotni predsjednik.

Nazarbajev je u proteklih deset godina svoje vladavine povukao nekoliko kontroverznih poteza, poput cenzure medijskih rasprava o pojedinim spornim zakonima, blokiranja opozicionih web-stranica, zabrana vehabijskog pokreta i odbijanja zahtjeva da se guverneri 14 provincija biraju direktno na izborima, umjesto da ih postavlja predsjednik.

 Vlada i politika 
 Politički sistem 
Kazahstan je predsjednička republika. Predsjednik je šef države. On je također vrhovni komadant oružanih snaga i ima pravo veta na zakone koje donese Parlament. Premijer predsjedava Kabinetom ministara, ali je podređen šefu države. Postoje tri zamjenika premijera i 16 ministara u Kabinetu. Karim Masimov je sadašnji premijer, imenovan 10. januara 2007.

Parlament je dvodomni, sastavljen iz donjeg doma (Medžlis) i gornjeg doma (Senat). Za Medžlis se bira 67 pojedinačnih poslanika, te još 10 poslanika sa stranačke liste. Senat ima 39 mjesta. Iz svake administrativne jedinice (14 povincija + gradovi Nur-Sultan i Almati) biraju se po dva senatora. Predsjednik imenuje preostalih sedam članova Senata. Medžlis i vlada imaju pravo predlagati zakone.

 Izbori 
Parlamentarni izbori 2004. dali su većinu provladinoj stranci Otan predsjednika Nazarbajeva. Većinu preostalih mjesta dobile su dvije stranke naklonjene predsjedniku, poljoprivredno-industrijski blok AIST i stranka Asar, čija je osnivačica Nazarbajevljeva kćerka. Opozicija je osvojila jedno jedino mjesto na tim izborima, za koje je OSCE kazao da nisu zadovoljili međunarodne standarde.

Kazahstan je aplicirao za status posmatrača u Vijeću Evrope 1999. Službeni odgovor je glasio da bi Kazahstan mogao postati i punopravni član jer je manjim svojim dijelom ipak teritorijalno dio Evrope, ali da neće moći dobiti nikakav status dok se demokratija i ljudska prava u ovoj zemlji ne unaprijede.

Na izborima 2005. predsjednik Nazarbajev je ponovno izabran glatkom pobjedom. Izborna komisija objavila je da je osvojio više od 90% glasova. OSCE je iznio zaključak da ni ti izbori nisu odgovarali međunarodnim standardima, usprkos nekim unapređenjima. Novinska agencija Xinhua objavila je da su kineski posmatrači, zaduženi za 25 izbornih mjesta u glavnom gradu Nur-Sultanu, utvrdili da je glasanje prošlo u poštenom i transparentnom ozračju.

Na izborima za donji dom Parlamenta 17. augusta 2007. vladajuća stranka Otan odnijela je suverenu pobjedu s 88% glasova. Nijedna od opozicijskih stranaka nije prešla izborni prag od 7%. U lokalnim medijima to je okarakterisano kao nemoć i nesposobnost opozicijskih čelnika. S druge strane, opozicija je iznijela nekoliko optužbi zbog neregularnosti izbora.

 Obavještajne službe 
Kazahstanski Komitet nacionalne sigurnosti (KNB) formiran je 23. juna 1992. U njega su uključene služba unutrašnje sigurnosti, vojna kontraobavještajna služba, granična služba, nekoliko jedinica komandosa i strana obavještajna služba. Ova posljednja smatra se jednim od najbitnijih dijelova KNB-a.

 Geografija 
S površinom 2,7 miliona km2 Kazahstan je deveta država u svijetu po veličini i najveća od svih koje nemaju izlaz na more. Površinski je približno jednaka zapadnoj Evropi. Ukupna dužina granice iznosi 12.012 kilometara, od čega na granicu s Rusijom otpada 6.846 km, s Uzbekistanom 2.203 km, 1.533 km s Kinom, 1.051 km s Kirgistanom i 379 km s Turkmenistanom. Najveći gradovi su Almati, Nur-Sultan, Karaganda, Šimkent, Atirau, Oskemen. Iako je najvećim dijelom smješten u Aziji, njegova teritorija zapadno od rijeke Ural pripada Evropi.

Kazahstan je pretežno nizijska zemlja, ugrubo nagnuta od istoka ka zapadu. Na zapadu mu pripadaju dijelovi Prikaspijske i Turanske nizije. Veliki dio središnjeg prostora čine razbijena pobrđa Kazaške visije visoka između 300 i 900 metara nadmorske visine. Pobrđa i veliki dio zapada zemlje izgrađeni su od starih kristalastih stijena. Kristalaste stijene su u nizijama prekrivene debelim nanosom koji je nastao mehaničkim trošenjem stijena. Uz samu jugoistočnu granicu se prostiru visoki predjeli u kojima dominiraju planinski vijenci Tjan Šana, Altaja, Alataua, Karataua i dr. Najviši vrh Kazahstana, Kan Tengri (7.010 metara), se nalazi upravo na Tjan Šanu, na granici sa Kirgistanom. Planina Tjan-Šan obiluje i drugim impozantnim reljefnim oblicima. Jedan od takvih je i kanjon Čarin u dolini istoimene rijeke, dubok između 150 i 300 metara. Ove planine su dobrim dijelom građene od vulkanskih stijena, što znači da su vrlo rudonosne.

Kazahstan je izrazito kontinentalna zemlja koja je udaljena od mora više od 2.000 km, tako da čitav ovaj prostor ima izrazito kontinentalnu klimu. Dnevna i godišnja kolebanja temperature su velika, a prelazna godišnja doba (proljeće i jesen) nisu posebno izražena. Prelazi iz hladnijeg u topliji dio godine i obrnuto su dosta nagli. Zime su surove i veoma hladne. Temperature u januaru padaju i ispod -20 °C. Ljeta su dosta topla. Temperature u ovom periodu dosežu i 30 °C, ali su noći i u ovo ljetno doba dosta hladne. Kako je Kazahstan dobro ograđen visokim planinama sa istoka i juga, zračne mase do njega dospijevaju kao suhe. Zbog toga veliki dio zemlje ima malo padavina. Ravničarski predjeli nemaju nigdje više od 300 mm padavina, dok u pustinjama količina padavina ne premašuje 200 mm. Samo planinske oblasti imaju godišnje više od 1.000 mm padavina. U Kepenovoj klasifikaciji klimata dominira suhi stepski klimat (BS), a posebno na jugu zemlje je prisutan i pustinjski klimat (BW). Sa povećanjem nadmorske visine javlja se i borealna (Df), te klima tundre (ET).

S obzirom na veoma male količine padavina, u zemlji nema veliki broj rijeka. Najveća je Sir Darja, koja se ulijeva u Aralsko jezero. Kazahstanu pripada i gornji tok Irtiša, te donji tok Urala. Jezera su većinom slana, te im je ekonomski značaj mali. Najveća jezera su Balhaško i Aralsko, kojeg Kazahstan dijeli sa Uzbekistanom, a također mu pripada i dio Kaspijskog, najvećeg jezera na svijetu. Osim ovih postoji velik broj površinski manjih jezera poput Zajsanskog, Tengiškog, Alakolskog i dr. Vode svih većih rijeka se koriste za natapanje zasijanih površina. Bez navodnjavanja ne bi bilo intenzivne poljoprivrede. Obilje podzemnih arteških voda veoma se koristi za sve vidove vodosnabdijevanja.

Pedološka karta Kazahstana je jednostavna. Sjeverni dio zemlje prekriva plodni černozem, središnji smeđa, dosta neplodna polupustinjska tla, dok su na jugu tipične pustinje. Upravo ovakvi pedološki uslovi i oskudica u vodi učinili su da je u zemlji razvijen vrlo oskudan biljni svijet. U planinskim prostorima su zastupljene šume, ali one obuhvataju manje od 5% površine. Svi ostali dijelovi Kazahstana su travnate stepe i pustinje.

 Oblasti 

Kazahstan je podijeljen na 14 oblasti, dok četiri grada imaju specijalni status: Nur-Sultan (glavni grad), Almati (najveći grad), Bajkonur (iznajmljen Rusiji zajedno s kosmodromom) i Šimkent. Pokrajinama vladaju guverneri (akimi).

 Stanovništvo 
Prema posljednjem popisu stanovništva, održanom od 28. februara do 6. marta 2017, Kazahstan ima 18.004.860 stanovnika.

Najbrojniji su etnički Kazasi, koji čine 67% stanovništva, te Rusi s 21%. Postoji i znatan broj drugih etničkih grupa, kao što su Tatari, Ukrajinci, Uzbeci, Bjelorusi, Ujguri, Azeri, Poljaci i dr. Neke od manjina, poput Nijemaca (tzv. Volški Nijemci), Ukrajinaca, Korejaca, Kurda, Čečena, Mešketijskih Turaka i politički nepodobnih Rusa, bile su deportovane na teritoriju Kazahstana 1930-ih, za vrijeme Staljinove vladavine SSSR-om. Neki od najvećih Staljinovih radnih logora napravljeni su baš u ovoj republici.

Znatno doseljavanje Rusa je nastavljeno i za vrijeme vladavine Hruščova, ponajprije zbog projekta "Djevičanskih polja" i izgradnje kosmodroma u Bajkonuru. Ovdje postoji i mala, ali aktivna jevrejska zajednica. Prije 1991. u Kazahstanu je bilo i približno milion Nijemaca, od kojih se većina odselila u Njemačku nakon raspada Sovjetskog Saveza. I većina Pontijskih Grka emigrirala je u Grčku. U kasnim 1930-im hiljade sovjetskih Korejaca preseljene su u srednju Aziju. Oni su poznati i pod imenom Korjo-saram.

Kazahstan je dvojezična država. Kazaški jezik, kojim govori 64% populacije, ima status državnog jezika, dok je ruski, koji znaju gotovo svi Kazahstanci, proglašen službenim jezikom, korišten najčešće u poslovnim aktivnostima.

Devedesete godine proteklog stoljeća obilježene su velikim odseljavanjem Rusa i Volških Nijemaca. To je proces koji je počeo već u 1870-im. Osim višeg prirodnog priraštaja i doseljavanja iz susjedne Kine, Rusije i Mongolije etničkih Kazaha, to je glavni faktor koji je doveo do situacije u kojoj su Kazasi dvotrećinska većina u zemlji.

Početkom novog milenija Kazahstan je postao jedna od vodećih zemalja po broju međunarodnih usvojenja djece. To je potaklo neke ozbiljne rasprave u njihovom parlamentu, prvenstveno zbog zabrinutosti u vezi s tretiranjem te djece u inozemstvu te problema rijetke naseljenosti u zemlji.

 Terminologija 
Termin Kazahstanci (kazaški: қазақстандықтар, ruski: казахстанцы) upotrebljava se za sve stanovnike Kazahstana, uključujući i one koji nisu etnički Kazasi. Riječ Kazah označava one koji imaju stvarno kazaško porijeklo i pripadaju toj etničkoj grupi, uključujući i one koji žive u Kini, Afganistanu, Turskoj, Uzbekistanu i mnogim drugim državama.

Etnonim Kazah izvedenica je iz turske riječi za nezavisnost, slobodu duha. Ima korijene u kazaškoj kulturi, u kojoj veliku ulogu igraju konji, pa je i povezan s terminom Kozak. Staroperzijska riječ -stan označava zemlju ili mjesto, tako da Kazahstan u prevodu znači "zemlja Kazaha".

 Religija 
Islam je najrasprostranjenija religija u Kazahstanu, a prati je rusko pravoslavlje. Nakon decenija represije pod Sovjetskim Savezom nezavisnost je donijela potrebu za obnavljanjem kazaške kulture djelomično i kroz religiju. Puno priznavanje vjerskih sloboda dovelo je do velikog rasta aktivnih vjernika. U sljedećim godinama građene su stotine džamija, crkvi, sinagoga i drugih vjerskih objekata, povećavši njihov broj sa 670 na 4.170.

Etnički Kazasi, koji čine više od 2/3 stanovništva, zajedno s Uzbecima, Ujgurima i Tatarima, sunitski su muslimani hanefijskog mezheba. Manje od 1% pripadnici su šafijskog mezheba (uglavnom Čečeni). Južni dijelovi zemlje mjesta su najveće koncentracije muslimanskih vjernika. Ovdje ima otprilike 2.300 džamija i one su sve povezane s "Duhovnom zajednicom muslimana Kazahstana", na čelu s vrhovnim muftijom. Kurban-bajram je priznat kao državni praznik.

Otprilike trećina stanovništva su pravoslavci, i to uglavnom etnički Rusi, Ukrajinci i Bjelorusi. Ostale kršćanske grupe obuhvataju rimokatolike, grkokatolike, baptiste i protestante. Postoji 258 pravoslavnih crkvi, 93 katoličke i 50-ak protestantskih. Ruski pravoslavci za državni praznik priznaju Božić. Ostale religije prisutne u Kazahstanu su judaizam, hare Krišna i budizam.

 Privreda 
Podstaknut visokim cijenama nafte na globalnom nivou, BDP Kazahstana u periodu od 2000. do 2005. raste veoma respektabilno, sa godišnjim stopama rasta od: 9,8% (2000), 13,2% (2001), 9,5% (2002), 9,2% (2003), 9,4% (2004) i 9,2% (2005). Pored nafte, značajni izvozni proizvodi su i pšenica, tekstil te meso. Prognoziralo se da će od 2010. Kazahstan postati vodeći svjetski izvoznik urana, što se zaista i desilo."The Atomic Company Kazatomprom web-site". Kazatomprom.kz. 2009-12-30. http://www.kazatomprom.kz/en/news/2/%E2%84%96_1_in_the_world . Pristup stranici 2010-06-01

Zbog velikih dokazanih rezervi nafte i prirodnog gasa, predviđa se ekspanzija njihovog vađenja do 2015, kad bi Kazahstan mogao postati jedna od 10 zemalja, najvećih proizvođača nafte.

Njihov glavni izazov od 2002. je upravljanje jakim deviznim priljevima bez da se javi velika inflacija. Od tad, inflacija nije pod striktnom kontrolom, te se bilježi njena stopa od 6,6% u u 2002, 6,8% u 2003, te 6,4% u 2004.

Kazahstan 2000. postaje prva bivša sovjetska republika koja je otplatila svoj dug MMF-u, sedam godina prije planiranog roka. U martu 2002. SAD je odobrio Kazahstanu trgovinski status pod američkim trgovinskim zakonom.

Privreda države je osjetila udar svjetske ekonomske krize, iz 2008, pa je godišnji porast BDP opao na 19,81% u toj godini. Vlada je spašavala četiri najveće banke, i došlo je do oštrog pada cijena nekretnina.

 Kultura 

 Također pogledajte 
 Zajsansko jezero

 Vanjski linkovi 

 Kazakhstan national tour operator, Official website of KAZAKHSTAN-REISEN 
 profil države iz BBC News

 Kazakhstan informacije iz United States Department of State
 Portals to the World iz USA Kongresne biblioteke
 Kazakhstan u UCB Libraries GovPubs
 Ministarstvo vanjskih poslova Republike Kazahstan 
 podaci i statistika Svjetske banke za Kazahstan
 Kazahstanska Internet Enciklopedija 

 činjenice o državi iz Kazakhstan Discovery
 2008 Izvještaj o ljudskim pravima: Kazahstan. Department of State; Bureau of Democracy, Human Rights and Labor
 Ministarstvo inostranih poslova Republike Kazahstan 
 E-Vlada Republike Kazahstan
 Vlada Kazahstana 
 Predsjednik Republike Kazahstan
 Šef Države i članovi kabineta 

 Reference 

Kategorija:Države svijeta
Kategorija:Države srednje Azije

Kategorija:Države i teritorije osnovane 1991.
Kategorija:Države nastale raspadom Sovjetskog Saveza