Stomatologija

Stomatologija (grč. στομα, "usta"), u zapadnom svijetu poznata i kao dentalna medicina jeste grana medicine fokusirana na zube, desni i usta. Sastoji se od proučavanja, dijagnostike, prevencije, upravljanja i liječenja bolesti, poremećaja i stanja usne šupljine, najčešće usmjerenih na denticiju (razvoj i raspored zuba) kao i na oralnu sluznicu. Stomatologija može obuhvatiti i druge aspekte kraniofacijalnog kompleksa uključujući temporomandibularni zglob.

Historija stomatologije je skoro isto toliko stara koliko i historija čovječanstva i civilizacije, a najraniji dokazi datiraju od 7000 p.n.e. do 5500 p.n.e.. Smatra se da je stomatologija bila prva specijalizacija u medicini koja je razvila vlastitu akreditovanu diplomu sa vlastitim specijalizacijama. Stomatologija se također često podrazumijeva kao sada već uveliko ugašena medicinska specijalnost stomatologije (proučavanje usta i njihovih poremećaja i bolesti) zbog čega se ova dva termina koriste naizmjenično u određenim regijama. Međutim, neke specijalnosti kao što su oralna i maksilofacijalna hirurgija (rekonstrukcija lica) mogu zahtijevati i medicinske i stomatološke diplome. U evropskoj historiji smatra se da je stomatologija nastala iz zanata berberskih hirurga.

Stomatološke tretmane izvodi stomatološki tim, koji se često sastoji od stomatologa i stomatoloških pomoćnih radnika (dentalnih asistenata, dentalnih higijeničara, dentalnih tehničara, kao i dentalnih terapeuta). Većina stomatologa radi u privatnim ordinacijama (primarna zaštita), stomatološkim bolnicama ili (sekundarna zaštita) ustanovama (zatvori, baze oružanih snaga, itd.).

Moderni pokret stomatologije zasnovane na dokazima poziva na korištenje visokokvalitetnih naučnih istraživanja i dokaza za usmjeravanje donošenja odluka kao što su ručna konzervacija zuba, upotreba vode za tretman fluorom i paste za zube sa fluorom, bavljenje oralnim bolestima kao što su karijes i parodontitis, kao i sistemske bolesti poput osteoporoze, dijabetesa, celijakije, karcinoma, HIV/AIDS-a koje mogu zahvatiti i usnu šupljinu. Ostale prakse relevantne za stomatologiju zasnovanu na dokazima uključuju radiologiju usne šupljine radi pregleda deformiteta zuba ili oralne slabosti, hematologiju (proučavanje krvi) kako bi se izbjegle komplikacije krvarenja tijekom stomatološke operacije, kardiologiju (zbog različitih teških komplikacija koje proizlaze iz stomatološke operacije kod pacijenata sa srčanim oboljenjima) itd..

Stomatologija je priznata internacionalna disciplina u specijaliziranoj medicini, koja zahtijeva minimalno obrazovanje od 5 godina, s mogućnošću daljnje specijalizacije. Postoji više grana stomatologije, a sve se bave izučavanjem bolesti usta, ali i tehnologijom izrade raznih naprava i postavljanja vještačkih materijala kojima se nadoknađuju i/ili nadograđuju izgubljeni zubi i okolne strukture. Podijeljena je upravo po tom kriteriju: većina ustaljenih bolesti usta i neke rjeđe imaju svoj specijalizacijski proces i kao takve su i priznate. Pogrešno ustaljeni naziv za stomatologa je zubar. Zubari su medicinski radnici koji su završili višu zubarsku školu (jedna takva postojala je, npr, u Ljubljani).

 Stomatološki tretman 
Stomatologija obično obuhvata tretmane vezane za usnu šupljinu. Prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji, oralne bolesti su veliki javnozdravstveni problemi zbog svoje visoke incidencije i prevalencije širom svijeta, pri čemu su osobe u nepovoljnom položaju pogođene više od drugih socio-ekonomskih grupa.

Većina stomatoloških tretmana provodi se radi prevencije ili liječenja dvije najčešće oralne bolesti, a to su karijes i parodontalna bolest (bolest desni ili pioreja). Uobičajeni tretmani uključuju restauraciju zuba, vađenje ili hirurško uklanjanje zuba, skaliranje i blanjanje korijena, endodontsko liječenje korijenskog kanala i estetsku stomatologiju.mini|lijevo|230px|Na stomatološkoj stolici

Stomatolozi, bez specijalizacije, po prirodi svoje opšte obuke mogu obavljati većinu stomatoloških tretmana kao što su restauracije (plombe, krunice, mostovi), protetske (proteze), endodontske (korijenske) terapije, parodontalne (desnog) terapije i ekstrakcije zuba, kao i obavljanje pregleda, radiografija (rendgenskih snimaka) i dijagnostike. Stomatolozi također mogu propisati lijekove kao što su antibiotici, sedativi i bilo koji drugi lijekovi koji se koriste u liječenju pacijenata. Ovisno o njihovim odborima za licenciranje, od općih stomatologa može se tražiti da prođu dodatnu obuku za izvođenje sedacije, zubnih implantata itd.

Nepovratni defekti cakline uzrokovani neliječenom celijakijom mogu biti jedini trag za njegovu dijagnozu, čak i u odsustvu gastrointestinalnih simptoma, ali se često miješaju s fluorozom, promjenom boje tetraciklina, refluksom kiseline ili drugim uzrocima.Dental Enamel Defects and Celiac Disease  National Institute of Health (NIH) Nacionalni instituti za zdravlje uključuju stomatološki pregled u dijagnostički protokol celijakije.

Stomatolozi također potiču prevenciju oralnih bolesti kroz pravilnu higijenu i redovne, dva ili više puta godišnje, preglede radi profesionalnog čišćenja i evaluacije. Oralne infekcije i upale mogu utjecati na cjelokupno zdravlje, a stanja u usnoj šupljini mogu ukazivati na sistemske bolesti, kao što su osteoporoza, dijabetes, celijakija ili rak. Mnoge studije su također pokazale da je bolest desni povezana s povećanim rizikom od dijabetesa, srčanih bolesti i prijevremenog porođaja. Koncept da oralno zdravlje može utjecati na sistemsko zdravlje i bolest naziva se "oralno-sistemsko zdravlje".

 Grane stomatologije 
Dentalna antropologija
Morfologija zuba
Restaurativna stomatologija
Endodoncija
Gnatologija
Dječija stomatologija - pedodoncija
Oralna higijena i preventivna stomatologija
Ortodoncija
Parodontologija
Oralna hirurgija
Stomatološka protetika
Oralna medicina

 Reference 

 Također pogledajte 
Amalgam


Kategorija:Medicina