Rijeka

Rijeka je prirodni slatkovodni tok koji teče kopnom ili unutar pećina prema drugoj vodenoj površini na nižoj nadmorskoj visini, kao što je okean, jezero ili druga rijeka. Rijeka može presušiti prije nego što dođe do kraja svog toka ako ostane bez vode ili teče samo tokom određenih godišnjih doba. Rijeke su regulirane ciklusom vode, procesima kojim se voda kreće oko Zemlje. Voda prvo ulazi u rijeke putem padavina, bilo zbog padavina, oticanja vode niz padinu, topljenja glečera ili snijega, ili curenja iz vodonosnih slojeva ispod površine Zemlje.

Rijeke teku u kanaliziranim vodotocima i spajaju se u ušća kako bi formirali slivove, područja gdje površinske vode na kraju teku u zajednički ispust. Rijeke imaju veliki uticaj na pejzaž oko sebe. Mogu se redovno izliti iz korita i poplaviti okolno područje, šireći hranljive materije u okolno područje. Sediment ili aluvij koji nose rijeke oblikuju krajolik oko njega, formirajući delte i ostrva gdje se tok usporava. Rijeke rijetko teku u pravoj liniji, umjesto toga krivudaju; lokacija obala rijeke može se često mijenjati. Rijeke dobivaju aluvij od erozije, koja urezuje stijene u kanjone i doline.

Rijeke su održavale ljudski i životinjski život milenijumima, uključujući prve ljudske civilizacije. Organizmi koji žive oko ili u rijeci, kao što su ribe, vodene biljke i insekti, imaju različite uloge, uključujući preradu organske tvari i grabežljivce. Rijeke pružaju razne resurse ljudima, uključujući hranu, transport, vodu za piće i rekreaciju. Ljudi su projektirali rijeke kako bi spriječili poplave, navodnjavali usjeve, obavljali radove s vodenim kotačima i proizvodili hidroelektričnu energiju iz brana. Ljudi povezuju rijeke sa životom i plodnošću i imaju snažne vjerske, političke, društvene i mitološke vezanosti za njih.

Rijeke i riječni ekosistemi ugroženi su zagađenjem vode, klimatskim promjenama i ljudskim aktivnostima. Izgradnja brana, kanala, nasipa i drugih projektovanih objekata eliminisala je staništa, izazvala izumiranje nekih vrsta i smanjila količinu aluvijuma koji teče kroz rijeke. Smanjenje snježnih padavina zbog klimatskih promjena dovelo je do manje dostupnosti vode za rijeke tokom ljeta. Regulacija zagađenja, uklanjanje brana i tretman kanalizacije pomogli su poboljšanju kvaliteta vode i obnavljanju riječnih staništa.

 Topografija 
 Definicija 
Rijeka je prirodni tok slatke vode koji teče kopnom ili kroz njega prema drugom vodenom tijelu nizbrdo. Ovaj tok može biti u jezero, okean ili drugu rijeku. Potok se odnosi na vodu koja teče prirodnim kanalom, geografsko obilježje koje može sadržavati tekuću vodu. Potok se može nazvati i vodotokom. Proučavanje kretanja vode na Zemlji naziva se hidrologijom, a njihov utjecaj na krajolik pokriven je geomorfologijom.

Termin uzvodno se koristi kod označavanja smjera u pravcu izvora a koji je suprotan protoku vodene mase. Nasuprot tome, termin nizvodno odnosi na pravac gledajući u pravcu ušća rijeke. Lijeva obala rijeke je ona obala koja se nalazi lijevo gledajući u smjeru protoka rijeke dok se nasuprot nje nalazi desna obala.

 Izvorište i sliv 

Rijeke su dio hidrološkog ciklusa, kontinuiranih procesa kojima se voda kreće oko Zemlje. To znači da sva voda koja teče u rijekama mora u konačnici poticati od padavina. Na obalama rijeka nalazi se zemljište koje je na višoj nadmorskoj visini od same rijeke, a u tim područjima voda teče nizbrdo u rijeku. Izvorište rijeke su manji potoci koji napajaju rijeku i čine izvor rijeke. Ovi potoci mogu biti mali i brzo teku niz strane planine. Cijelo zemljište uzbrdo rijeke koja je na ovaj način hrani vodom nalazi se u slivu te rijeke. Greben više nadmorske visine je ono što obično razdvaja slivove; voda s jedne strane grebena će teći u jednu rijeku, a voda s druge strane će teći u drugu. Jedan primjer za to je kontinentalna podjela Amerike u Stjenovitim planinama. Voda sa zapadne strane podjele teče u Tihi okean, dok voda na drugoj strani teče u Atlantski okean.

Ne otiču sve padavine direktno u rijeke; nešto vode prodire u podzemne vodonosnike. Oni, zauzvrat, još uvijek mogu hraniti rijeke preko podzemnih voda, podzemnih voda ispod površine zemljišta uskladištenih u tlu. Voda se ulijeva u rijeke na mjestima gdje je visina rijeke niža od nadmorske visine. Ovaj fenomen je razlog zašto rijeke još uvijek mogu teći čak i za vrijeme suše. Rijeke se također napajaju otapanjem snježnih glečera prisutnih u višim regijama. U ljetnim mjesecima, više temperature otapaju snijeg i led, uzrokujući dodatno otjecanje vode u rijeke. Otapanje glečera može dopuniti otapanje snijega u vremenima poput kasnog ljeta, kada može ostati manje snijega da se otopi, pomažući da se osigura da rijeke nizvodno od glečera imaju kontinuiranu opskrbu vodom.

 Tok rijeka 
Rijeke teku nizbrdo, a njihov smjer određuje gravitacija. Uobičajena zabluda je da sve ili većina rijeka teku sa sjevera na jug, ali to nije istina. Kako rijeke teku nizvodno, one se na kraju spajaju i formiraju veće rijeke. Reka koja se uliva u drugu je pritoka, a mjesto gde se sastaju je ušće. Rijeke moraju teći na niže nadmorske visine zbog gravitacije. Korito rijeke je obično unutar riječne doline između brda ili planina. Rijeke koje teku kroz nepropusni dio zemlje kao što su stijene će erodirati padine na obalama rijeke. Kada rijeka isječe visoravan ili slično područje na visokoj nadmorskoj visini, može se formirati kanjon sa liticama na obje strane rijeke. Područja rijeke sa mekšim stijenama erodira brže od područja sa tvrđim stijenama, što uzrokuje razliku u nadmorskoj visini između dvije tačke rijeke. To može uzrokovati formiranje vodopada jer tok rijeke pada niz vertikalni pad.


Rijeka u propusnom području ne pokazuje ovo ponašanje i može čak imati podignute obale zbog nanosa. Rijeke također mijenjaju svoj krajolik putem transporta sedimenta, često poznatog kao aluvij kada se primjenjuje posebno na rijeke. Ovaj otpad dolazi od erozije koju vrše same rijeke, krhotina koje su padavine izbacile u rijeke, kao i erozije uzrokovane sporim kretanjem glečera. Pijesak u pustinjama i sediment koji formira barska ostrva je iz rijeka. Veličina čestica krhotina postepeno se sortira prema rijeci, pri čemu teže čestice poput stijena tonu na dno, a sitnije čestice poput pijeska ili mulja nose se dalje niz rijeku. Ovaj sediment se može taložiti u riječnim dolinama ili biti odnesen u more.

Prinos nanosa rijeke je količina pijeska po jedinici površine unutar sliva koja se uklanja tokom određenog vremenskog perioda. Praćenje prinosa nanosa u rijeci je važno za ekologe kako bi razumjeli zdravlje njenih ekosistema, stopu erozije riječne okoline i efekte ljudskih aktivnosti.

alt=A photo showing a wide river with a variety of low wetland vegetation on the sides.|thumb|Nil u Egiptu poznat je po svojim plodnim poplavnim ravnicama, koje poplave svake godine.

Rijeke rijetko teku u pravoj liniji, umjesto toga radije krivudaju. To je zato što svaka prirodna prepreka toku rijeke može uzrokovati skretanje struje u drugom smjeru. Kada se to dogodi, aluvijum koji nosi rijeka može se nagomilati na ovoj prepreci, preusmjeravajući tok rijeke. Tok se tada usmjerava na suprotnu obalu rijeke, koja će erodirati u konkavniji oblik kako bi se prilagodila toku. Banka će i dalje blokirati tok, uzrokujući da se reflektira u drugom smjeru. Tako se stvara krivina u rijeci.

Rijeke mogu teći kroz niske, ravne regije na svom putu prema moru. Ova mjesta mogu imati poplavne ravnice koje su periodično poplavljene kada postoji visok nivo vode koja teče kroz rijeku. Ovi događaji se mogu nazvati "vlažnim sezonama" i "sušnim sezonama" kada su poplave predvidljive zbog klime. Aluvij nošen rijekama, natovaren mineralima, taloži se u poplavnu ravnicu kada se obale izliju, obezbeđujući nove hranljive materije u tlu, omogućavajući im da podrže ljudsku aktivnost kao što je poljoprivreda, kao i mnoštvo biljnog i životinjskog svijeta. Nanos iz rijeka može formirati privremena ili dugotrajna riječna ostrva. Ova ostrva postoje u skoro svakoj rijeci.

 Netrajne rijeke 
Otprilike polovina svih plovnih puteva na Zemlji su povremene rijeke, koje nemaju uvijek neprekidan tok vode tokom cijele godine. To može biti zato što je aridna klima previše suha ovisno o godišnjem dobu da bi mogla podržati potok, ili zato što je rijeka sezonski zaleđena zimi (kao što je u području sa značajnim permafrostom), ili u izvorima rijeka u planinama, gdje je otapanje snijega potrebno da nahrani rijeku. Ove rijeke se mogu pojaviti u različitim klimatskim uslovima, a ipak pružaju stanište za vodeni život i obavljaju druge ekološke funkcije.

 Podzemne rijeke 
alt=A river of blue water flowing through a brown rock cave with sun peeking through.|thumb|Pećina Plave vode u Quezon na Filipinima ima podzemnu rijeku.|upright=0.9

Ponornice mogu teći podzemno kroz poplavljene pećine. To se može dogoditi u kraškim sistemima, gdje se stijene rastvaraju i formiraju pećine. Ove rijeke pružaju stanište za različite mikroorganizme i postale su važna meta proučavanja mikrobiologa. Druge rijeke i potoci su prekriveni ili pretvoreni u tunele zbog ljudskog razvoja. Ove rijeke obično ne ugošćuju život i često se koriste samo za oborinske vode ili kontrolu poplava. Jedan takav primjer je Sunswick Creek u New Yorku, koji je bio pokriven 1800-ih godina i sada postoji samo kao cijev nalik na kanalizaciju.

 Završetak rijeke 
alt=A satellite photo of a large river delta with many branching paths.|thumb|Delta rijeke Lene u Rusiji formirana je od riječnog sedimenta.|upright=0.8

Dok se rijeke mogu uljevati u jezera ili umjetne objekte kao što su rezervoari, voda u njima uvijek će teći prema okeanu. Međutim, ako ljudska aktivnost izvuče previše vode iz rijeke za druge svrhe, korito rijeke može presušiti prije nego što stigne do mora. Ušće rijeke može imati nekoliko oblika. Nivoi plimnih rijeka (često dio ušća) imaju porast i pad s plimom. Budući da su nivoi ovih rijeka često već na nivou mora ili blizu njega, tok aluvijuma i bočate vode koja teče u ovim rijekama može biti uzvodno ili nizvodno u zavisnosti od doba dana.

Rijeke koje nisu plimne mogu formirati delte koje kontinuirano talože aluvij u more iz svojih ušća. U zavisnosti od aktivnosti talasa, jačine rijeke i jačine plimne struje, sediment se može akumulirati i formirati novo zemljište. Kada se gleda odozgo, delta može izgledati kao da ima oblik nekoliko trouglastih oblika jer se čini da se ušće rijeke odvaja od izvorne obale.

 Klasifikacija 

U hidrologiji, red tokova je pozitivan cijeli broj koji se koristi za opisivanje nivoa grananja rijeke u slivu. Postoji nekoliko sistema reda tokova, od kojih je jedan Strahlerov broj. U ovom sistemu, prve pritoke rijeke su rijeke 1. reda. Kada se spoje dvije rijeke 1. reda, rezultirajuća rijeka je 2. reda. Ako se rijeka višeg reda i nižeg reda spoje, redoslijed se povećava od one koja je od prethodnih rijeka imala viši red. Redoslijed toka je u korelaciji i stoga se može koristiti za predviđanje određenih tačaka podataka vezanih za rijeke, kao što je veličina sliva (drenažna površina) i dužina kanala.

 Vanzemaljske rijeke 
alt=An orange moonscape, showing the rusty Mars soil. Impressions in the sand show where rivers once flowed, in a fractal-like form.|thumb|Presušena mreža riječnih dolina na Marsu

Danas površina Marsa nema tečnu vodu. Sva voda na Marsu dio je ledenih kapa permafrosta ili vodene pare u tragovima u atmosferi. Međutim, postoje dokazi da su rijeke tekle na Marsu najmanje 100.000 godina. Hellas Planitia je krater koji je ostao iza udara asteroida. Ima sedimentne stijene koje su nastale prije 3,7 milijardi godina i polja lave koja su stara 3,3 milijarde godina. Slike visoke rezolucije površine ravnice pokazuju dokaze riječne mreže, pa čak i riječnih delti. Ove slike otkrivaju kanale formirane u stijeni, koje su geolozi koji proučavaju rijeke na Zemlji prepoznali kao stvorene od rijeka, kao i reljefne oblike "klupa i padina", izbočine stijena koje pokazuju dokaze riječne erozije. Ne samo da ove formacije sugerišu da su rijeke nekada postojale, već i da su tekle dugi vremenski period i da su bile dio hidrološkog ciklusa koji je uključivao padavine.

Termin flumen, u planetarnoj geologiji, odnosi se na kanale na Saturnovom mjesecu Titanu koji mogu prenositi tekućinu. Titanovim rijekama teku tečni metan i etan. Postoje riječne doline koje pokazuju talasnu eroziju, mora i okeane. Naučnici se nadaju da će proučiti ove sisteme kako bi vidjeli kako obale erodiraju bez utjecaja ljudskih aktivnosti, nešto što nije moguće kada se proučavaju kopnene rijeke.

 Također pogledajte 
 Rijeke u BiH
 Spisak najdužih rijeka na svijetu

 Reference 

 Vanjski linkovi 

 https://www.youtube.com/watch?v=6VdKoqsHRqQ Earth Water Sources – Streams and Rivers
 http://maternjijezik-tirol.net/cms/?page_id=472

Kategorija:Geomorfologija
Kategorija:Hidrologija
Kategorija:Rijeke
Kategorija:Vodene mase
Kategorija:Sedimentologija
Kategorija:Fluvijalni oblici reljefa