Isak Samokovlija

Isak Samokovlija (Goražde, 3. septembar 1889 - Sarajevo, 15. januar 1955) bio je jugoslavenski i bosanskohercegovački književnik, autor djela sa bosansko-jevrejskom tematikom. Po zanimanju je bio ljekar. Živio je u Goraždu, Fojnici i Sarajevu.

 Biografija 
Isak Samokovlija je rođen u Goraždu, tada dijelu Austro-Ugarskog carstva, 3. septembra 1889. u porodici sefardskih (španskih) Jevreja. Njegova porodica se doselila iz Samokova u Bugarskoj, po čemu su dobili prezime Samokovlija.  Nakon djetinjstva provedenog u Goraždu, odlazi u Sarajevo i završava Prvu gimnaziju. Jevrejsko dobrotvorno društvo La Benevolencija mu je dodijelila stipendiju te studira medicinu u Beču. Nakon studija, radio je kao ljekar u Goraždu i Fojnici, prije nego je počeo raditi u bolnici Koševo 1925. Prvu pripovjetku "Rafina avlija" objavljuje 1927. a dvije godine kasnije izlazi i prva zbirka pripovijetki "Od proljeća do proljeća" u izdanju Grupe sarajevskih književnika. U mladosti je pisao i pjesme.

Početak Drugog svjetskog rata dočekuje u bolnici Koševo u Sarajevu gdje je bio šef jednog odjeljenja. Ubrzo dobija otkaz i biva prinuđen nositi žutu traku s Davidovom zvijezdom, kojom su nacisti obilježavali sve Jevreje. Nakon proglašenja NDH zatvoren je od strane ustaša, te kasnije prebačen u izbjeglički logor na Alipašinom mostu u Sarajevu. U proljeće 1945. uspijeva pobjeći od ustaša koji su ga prinudno vodili sa sobom, te se krio sve do oslobođenja zemlje.

Po završetku Drugog svjetskog rata drži razne pozicije u bosanskohercegovačkim i jugoslavenskim književnim krugovima. Uređivao je književni časopis "Brazda" od 1948. do 1951, a poslije toga je sve do smrti bio urednik u Izdavačkom preduzeću "Svjetlost".

Na njegovo književno djelo mnogo je utjecalo odrastanje uz rijeku Drinu u Goraždu. U njegovim djelima, dominantan je motiv tragedije njegovog naroda, ali i motivi prolaznosti, ništavila i  postojanja. Ivo Andrić ga je nazvao jednim od najboljih pisaca koje je Bosna i Hercegovina dala, a Meša Selimović je rekao kako je Samokovlija, izuzmemo li Andrića, najbolji bosanski pripovijedač poslije Kočića.

Umro je 15. januara 1955. u Sarajevu. Sahranjen je na starom jevrejskom groblju na strmoj padini Trebevića.

 Bibliografija 
"Od proljeća do proljeća" (1929, pripovijetka)
"Nosač Samuel" (1946, pripovijetka)
"Solomunovo slovo" (1949, pripovijetka)
 Hanka (drama)
 Plava Jevrejka (drama)
 On je lud (drama)
 Fuzija (drama)
 "Tragom života"
 "Đerdan"
 "Priča o radostima"
"Nemiri"
"Dija, dija, Pesa"

 Vanjski linkovi 

 "Svijet Isaka Samokovlije nestao je u holokaustu", Jasmin Agić, Al Jazeera Balkans, 8. 4. 2018.

 Reference 

Kategorija:Rođeni 1889.
Kategorija:Umrli 1955.
Kategorija:Biografije, Goražde
Kategorija:Bosanskohercegovački pisci
Kategorija:Jevreji u Bosni i Hercegovini
Kategorija:Jugoslavenski pisci