Psihologija

Psihologija je nauka koja se bavi proučavanjem psihičkih procesa i ponašanja. Njen predmet istraživanja obuhvata ponašanje ljudi i životinja, svjesne i nesvjesne fenomene, te mentalne procese kao što su misli, osjećanja i motivi.

Psihologija je nauka širokog opsega koja objedinjuje principe prirodnih i društvenih nauka. Kao prirodna nauka, ona se manifestuje kroz oblasti poput biološke psihologije, gdje istraživači teže razumijevanju emergentnih svojstava mozga povezujući disciplinu sa neuronaukom. S druge strane, psihologija djeluje kao društvena nauka kada se fokusira na analizu i razumijevanje složenih obrazaca ponašanja pojedinaca i društvenih grupa.

 Etimologija i definicije 

Riječ psihologija potječe od grčke riječi psyche (grč. ψυχή), što znači duh ili duša. Drugi dio riječi, -logija, potječe od sufiksa -λογία (-logia), što označava nauku, izučavanje ili istraživanje. Riječ psihologija prvi put se pojavljuje u doba renesanse. U svom latinskom obliku, psychiologia, prvi ju je upotrijebio hrvatski humanista i latinista Marko Marulić u svojoj knjizi Psichiologia de ratione animae humanae (Psihologija, o prirodi ljudske duše) u periodu između 1510. i 1520. Najraniji poznati spomen riječi psychology u engleskom jeziku potječe iz 1694., kada ju je Steven Blankaart naveo u djelu The Physical Dictionary. U tom rječniku se navodi da se "anatomija bavi tijelom, a psihologija dušom."

Slovo Ψ (psi), prvo slovo grčke riječi psyche iz koje je izveden termin psihologija, općenito se povezuje sa psihologijom kao naukom i koristi se kao njen simbol.

Godine 1890, William James definisao je psihologiju kao "nauku o mentalnom životu, kako u pogledu njegovih pojava, tako i u pogledu njihovih uslova." Ova definicija bila je široko prihvaćena tokom više decenija. Međutim, njeno značenje je osporavano, naročito od strane Johna B. Watsona, koji je 1913. iznio stavove metodološkog biheviorizma, posmatrajući psihologiju kao isključivo objektivnu eksperimentalnu granu prirodne nauke, čiji je teorijski cilj "predviđanje i kontrola ponašanja." Od trenutka kada je James definisao pojam "psihologija", ovaj termin se sve snažnije povezuje s naučnim eksperimentisanjem. Pod pojmom narodna psihologija (eng. folk psychology) podrazumijeva se razumijevanje mentalnih stanja i ponašanja ljudi kakvo imaju obični ljudi, za razliku od stručnog razumijevanja kojeg imaju profesionalni psiholozi.

 Najvažniji pravci 

 Biheviorizam, pravac koji se počeo prepoznavati kao jedinstven početkom 20. stoljeća. Njegovim osnivačem se smatra John Watson, poznati američki psiholog. Korijen imena je zapravo u engleskoj riječi "behaviour", što znači ponašanje, i to je centar zanimanja i proučavanja ovoga pravca. Osnivač biheviorizma je smatrao, kao i njegovi sljedbenici, da bi psihologija trebala proučavati ponašanje kao nuspojavu svih unutrašnjih psihičkih dešavanja. Ovaj pravac karakteriše zanemarivanje svega što je subjektivno tj. svih unutrašnjih procesa i osjećaja i samo se koncentriše na ponašanje, odnosno na ono što je vanjsko i vidljivo.
 Kognitivna psihologija se još naziva i strukturalističkom. Nastala je početkom 20. stoljeća. Predmet njenog zanimanja je sve ono što se dešava od ulaska informacije, odnosno od registrovanja, preko shvatanja i povratka informacije. Značajan predstavnik ovog pravca je Ž. Pijaže.
 Psihoanaliza je jedan od najpoznatijih dinamičkih pravaca u psihologiji. Njegov osnivač i najvažniji predstavnik je Sigmund Freud. Sljedbenici ovog pravca vjeruju da nama upravljaju podsvjesni nagoni, najčešće seksualne prirode. Cilj psihoanalize je da nam pomogne da spoznamo unutrašnje potrebe, podsvjesne osjećaje te da ih se spoznajom oslobodimo u cilju vođenja zdravijeg i kvalitetnijeg života.
 Geštalt je pravac koji je nastao kao odgovor na pretjerano cjepkanje psiholoških pravaca. Geštalt na njemačkom jeziku znači cjelina, što je nastalo jer se ovaj pravac zalaže da se sve proučava kao jedna cjelina, dakle i procesi i reakcija, jer tako i doživljavamo sve u našem organizmu, kao cjelinu.
 Humanistička psihologija je pravac u kojem su najpoznatija i najzvučnija imena Abraham Maslow i Rogers, američki psiholozi.

 Discipline 

Povezane discipline su: 
 eksperimentalna psihologija - koja se bavi proučavanjem reakcija čovjeka na namjerno inducirane podražaje, bilo fizičke, bilo socijalne. Najčešće primjenjivana metoda u ovom pravcu je eksperiment.
 socijalna psihologija - koja proučava ljude i njihovo ponašanje u međuzavisnosti s njihovom (ljudskom) okolinom, sve oblike međuljudskih odnosa, te ponašanje grupe kao cjeline.
 klinička psihologija - koja proučava (i traži lijek za) patološke oblike ponašanja
 ergonomija - koja proučava odnos čovjeka prema radu, te nastoji pronaći načine što boljeg prilagođavanja rada čovjeku.
 životinjska ili ZOO psihologija koja postaje sve popularnija u svijetu, pa i kod nas. Dolazi do zaključaka izvodeći eksperimente na životinjama, a zatim te zaključke primjenjuje na ljude i ljudsko ponašanje.
 razvojna psihologija proučava razne periode u razvoju čovjeka, od rođenja do smrti, te uticaje hormona na određeni period npr. uticaj hormona na ponašanje u klimaksu ili u adolescenciji.
 pedagoška psihologija bavi se proučavanjem procesa učenja, te podizanjem motivacije u toku učenja.Također se zanima za saradnju roditelja i škole u cilju postizanja boljih rezultata kod učenika.

 Etika i etički principi 

Etički principi i pravila u domenu psihologije mijenjali su se tokom vremena. Neka poznata istraživanja iz prošlosti danas se smatraju neetičkim i suprotnim važećim kodeksima (npr. Kanadski kodeks ponašanja za istraživanja koja uključuju ljude i Belmontov izvještaj). Američko psihološko udruženje (APA) razvilo je skup etičkih principa i kodeks ponašanja za ovu profesiju.

Savremeni standardi uključuju informisani i dobrovoljni pristanak. Nakon Drugog svjetskog rata, uspostavljen je Nürnberški kodeks zbog zloupotreba ispitanika koji učestvuju u eksperimentu od strane nacista. Nakon toga je većina zemalja (i naučnih časopisa) usvojila Helsinšku deklaraciju. U SAD-u su Nacionalni instituti za zdravlje (NIH) 1966. osnovali Institucionalni odbor za reviziju (Institutional Review Board), a 1974. je usvojen Nacionalni zakon o istraživanju. Ove mjere su potaknule istraživače da obavezno dobiju informisani pristanak od učesnika. Do uspostavljanja ovih pravila doveo je određeni broj etički upitnih istraživanja, među kojima su radioizotopske studije u školi Fernald (MIT–Harvard), tragedija s talidomidom, istraživanje hepatitisa u Willowbrooku, Milgramova istraživanja o poslušnosti autoritetu i Stanfordski zatvorski eksperiment.

 Etika u radu s ljudima 

Kodeks etike Američkog psihološkog udruženja nastao je 1951. pod nazivom „Etički standardi psihologa“. Ovaj kodeks je usmjeravao donošenje zakona o licenciranju u većini američkih saveznih država. Tokom decenija više puta je mijenjan i sadrži i opće principe i obavezujuće etičke standarde.

Etički principi psihologa i kodeks ponašanja APA sastoje se od pet općih principa, koji imaju zadatak da usmjere psihologe ka višem nivou etičke prakse u situacijama kada se ne primjenjuje određeni standard. Ti principi su:

 A. Dobrobit i neškodljivost – Psiholozi moraju djelovati u korist onih s kojima rade i „ne nanositi štetu“.
 B. Vjernost i odgovornost – Svijest o povjerenju javnosti u profesiju i pridržavanje etičkih standarda.
 C. Integritet – Promovisanje iskrenosti i tačnosti, uz izbjegavanje obmana i prevara.
 D. Pravednost – Razumijevanje da psihologija mora biti na dobrobit svima.
 E. Poštivanje prava i dostojanstva ljudi – Zaštita prava osoba u radu s psiholozima, uključujući povjerljivost, privatnost i autonomiju.

APA je 2010. dodatno revidirala kodeks kako bi spriječila njegovu upotrebu za opravdavanje kršenja ljudskih prava, što je bio odgovor na učešće članova APA u ispitivanjima tokom administracije predsjednika SAD-a Georgea W. Busha.

Kanadsko psihološko udruženje (CPA) i Evropska federacija udruženja psihologa (EFPA) koriste slične modele zasnovane na principima dostojanstva, odgovornosti i integriteta.

Među etičkim pitanjima koja se smatraju naročito značajnim su obaveza rada isključivo u okviru vlastite stručnosti, čuvanje povjerljivosti podataka o pacijentima i izbjegavanje seksualnih odnosa s njima. Neke od najčešćih pritužbi protiv kliničkih psihologa odnose se na seksualno neprimjereno ponašanje i povrede povjerljivosti ili privatnosti.

 Etika u radu sa životinjama 

Istraživanja na životinjama, također, regulišu univerzitetski etički odbori. Etičke smjernice navode da je upotreba životinja u naučne svrhe prihvatljiva samo kada je šteta nanesena životinjama manja od koristi koje proizlaze iz istraživanja.

 Također pogledajte 
 Pažnja i poremećaji pažnje
 Zaboravljanje
 Lucidni snovi
 Psihoterapija UNM metod
 Parafilija
 Hans-Štaufenov sindrom

 Psiholozi 
 Robert Sternberg
 Savremeni psiholozi

 Reference 

 Izvori 

 Baker, David B. (ed.). (2012). The Oxford Handbook of the History of Psychology. Oxford University Press (Oxford Library of Psychology). 
 Blum, D. (1994). The Monkey Wars. Oxford University Press.
 Blum, D. (2002). Love at Goon Park: Harry Harlow and the science of affection. Perseus Pub.
 Brock, Adrian C. (ed.). Internationalizing the History of Psychology. New York University Press, 2006. 
 Canadian Psychological Association. (2017). Canadian Code of Ethics for Psychologists.Preuzeto sa https://cpa.ca/docs/File/Ethics/CPA_Code_2017_4thEd.pdf. Pristupljeno 13. februar 2026.
 Cina, Carol. (1981). "Social Science for Whom? A Structural History of Social Psychology." Doctoral dissertation, accepted by the State University of New York at Stony Brook.
 Cocks, Geoffrey. (1997). Psychotherapy in the Third Reich: The Göring Institute, second edition. New Brunswick, NJ: Transaction Publishers. 
 Forgas, Joseph P., Kipling D. Williams, & Simon M. Laham. (2005). Social Motivation: Conscious and Unconscious Processes. Cambridge University Press. 
 Guthrie, Robert. (1998). Even the Rat was White: A Historical View of Psychology. Second edition. Boston, Allyn and Bacon (Viacon). 
 Herman, Ellen. (1993). "Psychology as Politics: How Psychological Experts Transformed Public Life in the United States 1940–1970." Doctoral dissertation accepted by Brandeis University.
 Morgan, Robert D., Tara L. Kuther, & Corey J. Habben. (2005). Life After Graduate School in Psychology: Insider's Advice from New Psychologists. New York: Psychology Press (Taylor & Francis Group). 
 Severin, Frank T. (ed.). (1965). Humanistic Viewpoints in Psychology: A Book of Readings. New York: McGraw Hill. ISBN
 Shah, James Y., and Wendi L. Gardner. (2008). Handbook of Motivation Science. New York: The Guilford Press. 
 Wallace, Edwin R., IV, & John Gach (eds.). (2008). History of Psychiatry and Medical Psychology; New York: Springer. 
 Weiner, B. (2013). Human Motivation. Hoboken, NJ: Taylor and Francis. 
 Weiner, I. B. (2003). Handbook of Psychology. Hoboken, NJ: John Wiley & Sons. 
 Volume 1: History of Psychology. Donald K. Freedheim, ed. 
 Volume 2: Research Methods in Psychology. John A. Schinka & Wayne F. Velicer, eds. 
 Volume 3: Biological Psychology. Michela Gallagher & Randy J. Nelson, eds. 
 Volume 4: Experimental Psychology. Alice F. Healy & Robert W. Proctor, eds. 
 Volume 8: Clinical Psychology. George Stricker, Thomas A. Widiger, eds. 

 Dalje čitanje 


















 Vanjski linkovi 

 International PSY Congresses 
 Psihologija, linkovi 
 Ansia University of Milan Psychology Research

Kategorija:Psihologija
Kategorija:Društvene nauke
Kategorija:Nauke o ponašanju