At bevæge
Forfattere: Annemette Kure Andersen
Tidsskrift: passage (2000-12-01)

I

t

## At bevæge

## Om at oversætte Giuseppe Ungaretti

## ANNEMETTE KURE ANDERSEN

Når en tekst på et eller andet sprog skal gengives på dansk,  bruges  i  gængs tale og  skrift  "at  oversætte" eller  "o�ersættelse". Et knap så almindeligt udtryk, der næsten må siges at være synonymt med oversæt­ telse,  er  "translation". Ifølge fremmedordbogen har "translation" flere betydninger,  det kan således både betyde oversættelse,  men også overførelse,  overflyt­ ning  og  overladelse.  Det ·  er  vel  i  høj  grad  det  en ?versættelse  drejer  sig  om.  At  overføre  eller  over­ flytte indholdet fra en given tekst fra et sprog til  et andet. Der  er sikkert nogle,  der har  den opfattelse, at  processen  er  umulig  og  gør sig  dermed  til forta­ lere for det, man kunne benævne som et uoversæt­ telighedsprincip.  På sin  vis kan de  have  ret.  I  bund og  grund  er  ethvert  sprog  jo  forskelligt  fra  andre netop  ved f.eks.  at have  en  anderledes  sætningsop­ bygning eller ved at anvende skrifttegn eller bogsta­ ver, der ikke findes tilsvarende på det sprog, der skal oversættes til. Men digte, noveller, bøger, hele vær­ ker bliver alligevel oversat, så længe det skønnes ac­ ceptabelt, at en tekst helt automatisk ændrer karak­ ter,  når  den omsættes fra et sprog til et andet. Også hvad angår det rent lydmæssige ændres ordene. De forskellige  sprogs  fonetik  vil  pr.  definition  rumme markante forskelle. I det følgende skal jeg forsøge at indkredse det felt,  der  vedrører  klangen  og  rytmen i  min  oversættelse  af  et  udvalg  af  den  italienske ly­ riker  Giuseppe  Ungarettis  digte.r Jeg  vil  ikke  tage udgangspunkt i  oversættelsen som sådan,  men  blot vælge et par eksempler til belysning af ovennævnte aspekt.

Vilhelm  Andersen  lader  indgå  i  sin  omtale  af for­ tolkningen af et litterært kunstværk:  "Til sidst søger man at bestemme den rytme, hvori det falder forfat­ teren  naturligt  at  udtrykke  sig.  Ligesom  den  mo­ derne  litterære  syntaks  adskiller  også  den  moderne versrytme sig fra alle tidligere  tiders  ved  sin princi­ pielle tilnærmelse til talesproget,  ved brugen af  ud­ videde  iambisk-anapæstiske  og  choriambiske  ryt­ mer". 2 Skal det karakteristiske ved Ungarettis skrivemåde sættes på en rytmisk formel, vil jeg lade mig inspirere af Hugo Friedrich og  benævne Unga­ rettis  korte  digte  som  "klangfigurer" . 3 Ungaretti skriver  tæt  og  koncentreret,  de fleste  af  hans  digte er  ikke særligt  lange og  har  derfor  ofte fra gm entets karakter.  Naturligvis  finder  der  også inden for Un­ garettis  forfatterskab  en  udvikling  sted  både  med hensyn til form og indhold. Mere præcist drejer det sig  om  en  bevægelse,  der  går  fra  de  kortere  digte med frie  vers  til  længere  digte  med  mere  fast  me­ trik.

I  afsnittet  "Litteraturforskningens metoder" er  ryt­ men  hos  en  given forfatter  et  af  de  punkter,  som Når mange af Ungarettis digte er så korte,  bliver hvert enkelt ord ladet med stor  betydning. I  arbej­ det med oversættelsen af Ungarettis digte giver  det sig selv,  at  der  må  stilles  et uomgængeligt  krav  om at  vælge  hvert. eneste  ord  med  omhu. Den  danske oversættelse  kan  aldrig  blive  et  dækkende  udtryk, men  kun  tilnærmelsesvist  gengive  den  originale teksts indhold. Et bestemt ord på italiensk kan f.eks. have  forskellige  bibetydninger  eller  præsentere  en række  val gm uligheder,  når  det  skal  oversættes  til dansk,  hvorved  en  mængde  mulige  konnotationer, der  forefindes  i  den  italienske  tekst,  går  tabt  i  den danske. Det samme gælder klangen af digtet. Et sær­ kende  ved det italienske sprog  er  lige  præcis musi- kaliteten,  hvorimod det danske sprog  normalt  ikke bliver  betragtet som særligt  musikalsk.  Hvor  enkelt det  end måtte  lyde,  bunder  det  i,  at  italiensk  er  et sprog, der er rigt på vokaler. Italiensk er med andre ord et særdeles klangfuldt sprog. I en erkendelse  af de to sprogs forskellige tone, valgte jeg at ville gen­ skabe selve indholdet i  Ungarettis digte så tro mod originalen som muligt og det som oftest på bekost­ ning  af  klangen  og  rytmen.  I  de  fleste  af  digtene mistes  rim, allitterationer  og  tryk  fuldstændigt  i oversættelsen, men  i sjældne tilfælde opstår de umærkeligt.

Hvis man  prøver at læse  Ungarettis digte  op,  er  de næsten som musik.  Om sit forhold til digtningen og dens musikalske kvaliteter siger  Ungaretti: "jeg genlæste ydmygt digterne, digterne, som sang. Jeg søgte ikke  det vers hos Iacopone,  eller det hos Dante,  el­ ler det hos Petrarca, eller det hos Guittone, eller det hos  Tasso,  eller  det  hos  Calvalcanti,  eller  det  hos Leopardi: jeg søgte sangen hos dem". 4 At sangen el­ ler musikken betyder meget for  Ungarettis poesi bli­ ver  yderligere  understreget  af  følgende  kommentar til den arabiske digtning: "Jeg tror ikke,  at den  ara­ biske poesi er en farvens poesi. Den er en musikkens poesi, ikke farvens"  . s

I  det  følgende  ultrakorte  digt  af Ungaretti,  vil man  også  faktisk  uden  at  have  større  kendskab  til italiensk  kunne  fornemme  disse  rent  lydmæssige kvaliteter,  som  Ungaretti søger at genfinde hos an­ dre digtere. Digtet bærer titlen  "MATTINA" ("MORGEN") med en undertitel, der angiver sted og  tid "Santa  Maria  La  Longa  il  26  gennaio  1917" ("Santa Maria La Longa den 26. januar 1917'.'). Dig­ tet,  der stammer fra  samlingen "L'Allegria"  ("Glæ­ den"),  er nok et afUngarettis mest kendte.  Det ly­ der "M'illurnino/ d'immenso".  Bare ved at kaste et blik  på  digtet,  vil  det  være  tydeligt,  at  det rummer et utal af spil på vokaler og konsonanter. Jeg vil i det følgende forsøge at gøre rede for nogle af disse for­ hold, idet jeg vælger at se bort fra undertitlen, fordi digtet  som  regel  gengives  uden  denne  undertitel  i antologier, oversættelser  og kritiske  værker.  Det første,  som man vil lægge mærke til, er gentagelsen af "m".  "M'et" findes både  i  titlens "MATTINA"

og i de efterfølgende verseliniers  "Millumino/ d'immenso" (min kursivering).  Derefter vil man no­ tere  sig  de  dobbelte  konsonantforbindelser,  dvs.  de to "t'er"  i "MATTINA", de to "l'er"  i "illurnino" og de to "m'er" i "immenso".  Også " i'et" forefin\_ des i alle linier,  hvorimod "o'et" kun optræder som slutvokal i de to verselinier (M'illumino/ d'immenso"). Disse samklange, fordoblinger og spejlinger  er  med til  at  etablere  en  koncentration  i digtets udsagn.  Nu melder spørgsmålet sig så, er det overhovedet muligt at genskabe disse relationer ord­ ene  imellem,  der  baserer sig  på  nogle  rent  lydmæs­ sige  forhold?  Svaret  er  nej.  Kun  titlen  kan  tilnær­ melsesvist blive modsvaret af den danske oversættelse, der også vil indeholde et "m"  i "MORGEN". Men herefter hører enhver sammen­ ligning  op.  På  dansk  lyder  digtet  i  oversættelsen: "Jeg lader mig oplyse/ af det umådelige". I den dan­ ske  udgave  af  digtet  er  det  nødvendigt  at tilføje  et jeg, som på italiensk fremgår af verbets bøjning, der viser personen m � d "o'et" i "illurnino". Den danske oversættelse  f'ar dermed  en  helt  anden  klang  og en helt anden rytme.  At  rytmen bliver anderledes skyl­ des  trykfordelingen  og  antallet  af  stavelser. Under arbejdet med at gengive dette digt på dansk var "il­ luminere" inde i billedet som et bud på oversættelse af  "illurnino".  Men  på  dansk  betyder  "illuminere" overvejende  at  oplyse  festligt  eller  farvelægge  teg­ ninger,  stik  og  tryk.  Selv  om  "illuminere" altså  fo­ netisk  ligger  tættere  på det italienske,  må det  forkas­ tes semantisk ved at have et andet betydningsindhold.

Det næste teksteksempel, som jeg vil inddrage, er dig­ tet "SOLDAT!" med undertitlen "Bosco di Courton luglio 1918"  ligeledes  fra samlingen  "L'  Allegria". Digtet lyder på italiensk:  "Si sta come/  d'autunno/ sugli alberi/ le foglie". I den danske oversættelse har det  :faet  følgende ordlyd:  "Man  står  som/ om efter­ året/  på  træerne/  bladene".  T itlen  bliver  på  dansk til "SOLDATER" med undertitlen "Courtonskoven juli  1918".  Med dette  eksempel  vil jeg vise,  at selve den grafiske opsætning kan bidrage til en art klang­ fuldhed i den oversatte udgave af digtet. I det først teksteksempel blev umuligheden af at genskabe lyd mæssige  kvaliteter  fremhævet.  Men  lige  præcis dette  korte  digt  nærmer  rytmen  i  de  to  sprog  sig hinanden. Hvis jeg skal prøve at ko=e med et bud på,  hvordan  denne  lighed  eventuelt  kunne  siges  at opstå,  vil  jeg  som  et  første  element  pege  på  selve formen af de to digte. Den danske oversættelse har det  held,  at  selve  omfanget  af ord  og  stavelser  er næsten identisk med den italienske original. I de til­ fælde, hvor der på dansk er et ord for meget i en li­ nie, indhentes dette så at sige i den efterfølgende li­ nie,  således at de  to  digte kommer til at indeholde det  sa=e  antal  stavelser.  Yderligere  bliver  der  i den italienske udgave af digtet efter  hvert  linieskift etableret en næsten ikke registrerbar pause. Dette så godt som µmærkelige ophold efter hver verselinie er også til stede i den danske oversættelse. Denne ten­ dens  til  at gøre  et  ophold,  der  knap  er  mærkbart i forbindelse  med  linieskiftet,  optræder  altså  i  begge udgaver  af teksten.  Dette  hænger  sikkert  sa=en med, at den danske oversættelse ikke behøver at be­ nytte sig af uhensigtsmæssigt mange eller lange ord og  dermed  heller  ikke  mange flere  stavelser for  på dækkende  vis at  gengive  indholdet af det italienske digt.  Netop  af  sa=e  grund  bevares  tætheden  og koncentrationen i oversættelsen. At oversættelsen på denne måde i bredt omfang kan honorere krav  om et vist antal stavelser per linie og  dermed  så nogen­ lunde respektere  den  oprindelige  form  bevirker,  at rytmen  i  de  to  digte  bliver  næsten  identisk.  Hertil bidrager naturligvis også·trykfordelingen, men over­ vejende  mener  jeg,  at \_det  skyldes  den  grafiske  op­ sætning.

Afslutningsvis vil jeg  gerne endnu en gang frem­ hæve det forhold, at alle sprog både med hensyn til tempo, klang, ordenes styrkegrad og tonespring har hver  sin  særegne  karakter.  Derfor  kommer  enhver oversættelsesproces til  at  bestå  "af  arbejdet  med  at dechifrere  og  om  muligt  gengive  en  række  enkelt­ elementer,  og  af  et  undertiden fortvivlet forsøg  på at integrere disse enheder i en passende ra=e, det være sig  syntaktis½ : kompositorisk eller  genremæs­ sigt",  som  Viggo  Hjørnager  Pedersen  skriver  i  sin artikel "Oversættelse - et  vue". 6 Jeg  har  forsøgt at vise det umulige i at genskabe Ungarettis klangfigu­ rer,  men samtidig  påvist,  at  det  ved  tilfældigheder­ nes spil på mirakuløs  vis alligevel godt kan lade sig gøre at  nærme sig rytmen i den originale italienske tekst. Jeg  vil lade Ungaretti,  der  selv  oversatte bl.a. G6ngora,  Blake,  Perse,  Racine  og  \_Shakespeare  til italiensk, :fa det sidste ord: "Der er tilfælde, hvor en oversætter, som i øvrigt ikke er andet end en ydmyg gloserer,  kun  kan fortsætte tilnærmelsesvist (  ...  ). At oversætte et digt er især ensbetydende med at prøve at  gribe  digtets  udtryksmåde,  stilen,  som  gør  det forskelligt fra andre og  som åbenbarer det". 7

## Noter

- r. Giuseppe  Ungaretti: Glæde  ved  skibbrud  og  andre  digte oversat af  Annemette Kure Andersen, Borgens Verdensly­ rik fra det 20.  århundrede, Borgens Forlag  1999.
2. Vilhelm  Andersen: Dansk  litteratur 3.  udg.  Gyldendal 1970, p. 36.
3. Hugo  Friedrich: Strukturen  i  moderne  lyrik, Gyldendal 1987, p. 177.
4. Giuseppe  Ungaretti: Vita  d'un  uomo:  Saggi  e  interventi, Milano, Mondadori 1974, p. 274. Citatet lyder på italiensk: "(  ...  )io  releggevo  umilmente i poeti,  i poeti che cantano. Non  cercavo il  verso  di  Iacopone,  o  quello  di Dante,  o quello  del  Petrarca,  o  quello  di  Guittone,  o  quello  del Tasso, o quello del Cavalcanti, o quello del Leopardi: cer­ cavo in loro il canto. " (her citeret fra Girogio Baronis bog om Ungaretti).
5. Giuseppe Ungaretti: Vita d'un uomo.  Tutte le poesie, Mil­ ano,  Mondadori  1969,  p.  504.  Citatet  lyder  på  italiensk: "Non credo che la poesia araba sia una poesia di colore.
6. E poesia di musica,  non di colore".
6. Viggo Hjørnager Pedersen:  "Oversættelse - et  vue" p. 19 in Glas kaster skygge redigeret af Iben Hasselbalch, Gyl­ dendal  1999.
7. Giorgio Luti: Invito alla lettura di Ungaretti, Mursia 1974, p. 100. Citatet lyder  på italiensk:  "Ci  sono  casi  nei  quali
9. un traduttore, il quale non e poi altro se non un modesto glossatore, non pu6 procedere se non per approssimazione
10. (  .. .  ). Tradurre una poesia significa specialmente cercare di coglierne il segno espressivo, di stile, che la distingue e la rivela."