8 digte
Forfattere: Jens Ørnsbo
Tidsskrift: passage (2001-09-01)

## JESS  ØRNSBO

## 8  digte

## Kigger

De har spændt et sejl ud for vinduet de andre kalder det for himmel et  uvasket  sejl der slår sig mellem skyernes sprosser et sejl i alle retninger lidt forrevet dag næste morgen er det der igen naboen og alle de andre mistænksomheder siger det tørrer aldrig det bliver heller aldrig helt genkendeligt det kan ikke holde på farverne derfor kommer det igen og  igen mildt belærende om sit eget fravær

## Fraværende

Følelser kan ikke aflæses drrekte på tapetet sagde professoren

Men ellers var alt roligt blomsterne sad velbehageligt i deres stole nogle cykler kørte rundt oppe ved tavlen i  en  ellers noget sen pubertet

## Helt udenfor

klods op ad træernes forstoppelse stod postkasserne på række og producerede glemsel Nogle enkelte fejltagelsesdamer gik rundt og  så  bestemt på hinanden men ellers ...

Når østenvinden blæser husker jeg intet kom professoren til at sige Så kom stormen og viskede hans ansigt ud

Til sidst så udelukkende nogle skeer på vandring efter føde og så ellers blot denne vilde lyd af  støvletramp fra alle de fraværende

## Poesien

De umælendes gud kaffemaskinernes mester den store pause efter jordskælvet det pludselige lys i en døende hests øjne alt er der

de  lysende depressioner glæden der springer i sit reagensglas sommerens store sovelyd under træer en gammel vagabond trækker sin lugt ind i stuen og nogle minder kommer kravlende på alle fire

En vogn kører bort og alt bliver nærværende

## Samtidighed

En mærkelig forståelse hersker snart mellem de døde

Gravstenene viser sig at være dagbogsnotater

Hvalen drømmer om det spæk der groede på den engang

Moderen lægger d yn en om barnet præsten trækker lagenet op om den afdøde

Andre begynder helt forfra

Edith Piaf fødes klokken tre om morgenen på en politikappe i Rue de Belleville og begynder straks at s yn ge

Skyerne klæber til himlen fiskene sidder fast i  vandet

Ansigter som malede cykelstel en gammel mand åbner uforvarende bukserne og bænkebiderne kryber straks ud

Og ellers bare mennesker glidende som i vaseline unge mænd med løbelår haster forbi i  minihverdagen glemslen flyder i gaderne som gammelt papir en hund tisser intenst på sin herre og byen blot eet stort sammenhængende selvmord

Edith Piaf s yn ger bare videre Besøg En folkelig  fortælling Den nat min mormor døde Der kom en kold brise fra væggen Jeg var nødt til at  vågne Mit hår blæste væk fra mig Nogen skulle åbenbart ud at rejse Det hjalp ikke jeg blev  ved med at sige farvel Selv  efter  begravelsen blev hun  ved med at komme til mig Hun havde sin duft med sig og et par gamle lommetørklæder Hun var begyndt at stamme men kunne som sædvanligt ikke udstå præster Jeg fortalte hende hun  var død det forbavsede hende Vejret huede hende ikke så til sidst  holdt  hun  op med at  komme

## Kvantesprin g

Alting handler om forvandling Fra ingenting til kaos og fra kaos til ingenting

Fra myredronning til præriehest fra skoledreng til minister for den offentlige bevidsthed altid det samme der blot har skiftet køn

Fra sparebøsse til galeanstalt fra verdensmester til besætter af hospitalsseng Kun lagenerne bevarer lige­ vægten

Alt hvad vi genkender er det der blev  væk i fjor Barnet bliver kørt ned af sit legetøjstog men dødsattesten siger bommesieslag

Fra rustning til bikini fra skosværte til tandlæge vejen frem og  tilbage er aldrig lige  lang

Fra alt det mellem linierne til mindets cement

Fra kærlighed til fugtigt revolverskud fra badedage til rullestol fra  åbent hav til synkebesvær fra forårsenge til herbarium evigt ejes kun det tabte

## En god dag

Her går det godt sikker sylte omvendt spæk jeg ser ud gennem de møre vinduer spjæt de kronede tidsler al denne salat der  vokser  på taget endnu kører ambulancerne efter de andre men snart bliver her tomt spjæt åh sjappersko og let formuldet eftermiddag naboen med sine snyderiøjne godt det ikke er noget fodbordel detteher med flæskesteg i håret og  smilets  fødelsdag  med  våde sløjfer ingen pædagogik her mellem levende og afdøde spjæt og  pubertetskunder  ingen adgang kun nogle natkjoler der snart  vil blive efterlyst i Vejle samt en forbikørende potteplante for nemlig her sikker sylte omvendt spæk spjæt

## Du stadt meiner triiume.  Til roskildefestivalen

Man bombarderer byen fra luften med døde heste skåret til i faldhøjde stuepiger går ellers og  fejer i gaderne med små gyldne riskoste Store skilte i vinduerne  beskrev begivenhederne og  temperaturen steg en smule Et optog af små forsmåede funktionærer med hjemmebagte lune brød var  ved at blive ramt af  de fl yv ende heste .............  . .  ..  ..  ...  .  .  da kom han Hirihiri den berømte Hiri med alle jernbanestationernes under­ jordiske  velsignelse Der sad stadig  kødrester  under  neglene og i hans hår (  egentlig  et fuglebur  grønt) sad  små hunde og gøede på alle tungemål Fl yv ende heste slog ned og sprængte sprin gv andene og  alle de ydre cisterner med Hiri den store Hiri alle forærede ham deres læber og løse  hår uspiselige småbørn sad fast mellem hans tæer guitarerne fødte det ene uh yr e efter  det andet brændende heste hamrede på trommerne hans nøgenhed blændede selv de bagerste hjerner luften blev skoldet af hans læber og ingen navlestreng kunne mere holde mængden på plads oh Hirhirihum midt i din blæsende dødelige rock