Fodbold som velfærd 1934 -1995: Mellem moralsk opbyggelighed og forretning
Forfattere: David Holt Olsen
Tidsskrift: forumforidraet (2011-03-01)

## Fodbold som velfærd 1934-1995:

## Mellem moralsk opbyg  gelighed og forretning

## INDLEDNING

I  1995  skete  der  relativt  ubemærket  en  vigtig begivenhed  i  dansk  fodbold.  Karsten  Aabrink m.fl. investerede i FC København (FCK) på den betingelse, at moderklubberne B1903 og Københavns Boldklub (KB) mistede deres bestemmende  aktieposter.  Dermed  åbnedes  for,  at  forretningsmænd kunne agere mere frit i forhold til moderklubbernes interesser. 15 år tidligere ville den udvikling have udløst et ramaskrig. Årsagen til, at det kunne foregå så stilfærdigt i 1995, er ikke  økonomisk,  men  skal  findes  i  kulturelle faktorer. Bl.a. udtrykt i de fortællinger om den moralsk opbyggelige amatørfodbold, som udvikledes i og omkring fodboldbevægelsen.

Fodboldbevægelsen er en del af de mange folkelige bevægelser, der voksede frem i 1800-tallet  som  f.eks.  skytte-,  gymnastik,  andels-,  husmands- og sparekassebevægelsen centreret omkring foreninger af civilsamfundsmæssig karakter.  Fælles  var  de  om  en  forståelse  af  sig  selv som filantropiske foretagender snarere end økonomiske. Fri af markedets profitorientering og det offentliges formynderi.

Danmark har, som Thorkild Kjærgaard (2000) har pointeret, en lang historie som industrination,  selvom  landbruget  på  et  mentalt  plan  har fyldt  mere  blandt  lægmand  og  faghistorikere. Industrien  fik  dog  en  mere  fremtrædende  og samfundsbærende stilling op gennem 1950'erne og  60'erne.  Bl.a.  med  baggrund  heri  blev  civilsamfund, herunder sportsklubberne, i stigende  grad  inddraget  i  opbygningen  af  velfærdssamfundet.   Velfærdssamfundet  er  traditionelt blevet set som et spørgsmål om økonomisk fordeling.  I  denne  artikel  fokuseres  på  velfærdssamfundet som et kulturelt og moralsk projekt. Frygten var, at den stadigt stigende mekanisering og specialisering i industriens fabrikshaller ville  sænke  arbejderens  åndsevner.  Der  var brug for en modvægt med fokus på personlig udvikling i fritiden. Det skete, alt imens subkulturer i fodboldbevægelsen kæmpede for at bryde med amatørismen for at indføre betalt fodbold. Overgangen  til  betalt  fodbold  blev  imidlertid lang, og der vil i denne artikel blive argumenteret  for,  at  amatørfodbolden  blev  indlejret  i  en makrofortælling om velfærd, som var vanskelig at bryde ud af.

AF DAVID HOLT OLSEN

Heltene i fodboldens tidlige år var fodboldspillets pionerer, der idealistisk og uden personlig vinding for øje havde kæmpet for fodboldens fremme. Her er det Frederik Markmann fra KB.

## TEORETISK AFSÆT OG ANVENDT METODE

I sin grundsubstans kræver fortællingen tre elementer: En tingenes tilstand, en hændelse samt konsekvenserne heraf, der fører til en forandret tilstand.  Fortællingen  skaber  på  den  måde  en forbindelse  mellem  en  tidligere  tilstand  og  en ny forandret tilstand og skaber dermed retning og mening i fortidens kaos (Czarniawska, 1998, s. 2 og Mordhorst, 2004, s. 152). Fortællingen er en væsentlig komponent i konstruktionen af en fælles kultur og identitet gennem en dikotomi mellem os og dem, dyrkelse af helte og skurke, ligesom den ofte trækker på de modsætninger, der allerede er i spil i andre politiske og kultu- relle sammenhænge (Hansen, 2007, s. 920-930). Der vil i artiklen blive lagt vægt på, at fodboldbevægelsen i denne periode netop knyttedes til en makrohistorisk velfærdsfortælling.

Indgangsvinklen til at analysere brudfladerne og forskydningerne i fortællingerne hentes i Joanne  Martins  organisationsteori.  Martins  teori består af tre perspektiver, der tilsammen kan lokalisere en organisationskultur:

1.    The  integration  perspective:  Beskriver  den delte kultur fra top til bund i en organisation.
2.    The  differentiation  perspective:  Beskæftiger sig  med  en  organisations  forskellige  subkulturer.
3.    The fragmentation perspective: Beskriver de dele af kulturen, som mangler konsensus med resten af organisationens kultur. (Martin, 2002, s. 18 og s. 142-167)

Hvert perspektiv har blinde vinkler: Et integrationsperspektiv vil nedtone uenighed og tvetydighed,  mens  differentiation-  og  fragmentationsperspektivet vil  gøre  det  omvendte.  Martin understreger, at de forskellige perspektiver kan eksistere i en organisation på samme tid (Martin, 2002, s. 156). De kan derfor med fordel bruges i kombination. Per H. Hansen har indvendt, at Martin overser historiens rolle i konstruktionen af organisationers identitet og kultur:

»When an organization has a strong historical  narrative,  and  no  serious  contextual pressure to challenge it, the narrative represents an important resource for the organization because it installs integration as the home perspective ... When contextual external  pressure  challenges  the  organization's self understanding and strategic goals, however, this weakens the narrative's ability to make sense of, and assign meaning to, the organization  and  the  events  that  effect  it. External pressure may therefore eventually shift the home perspective towards differentiation  and  even  fragmentation.«  (Hansen, 2007, s. 926-927)

Jeg vil hævde, at de danske fodboldklubber var ofre for denne mekanisme.

Fokus er på udviklingen i den historiske fortælling  hos  eliteklubberne  ud  fra  en  antagelse om, at det er her, de ændrede vilkår i konteksten først afspejles med alle de erkendte skævheder i forhold til repræsentativitet, det medfører.

## AMATØRER ELLER PROFESSIONELLE?

Professionalisme blev i  en  begrænset  form  tilladt allerede i 1880'erne i England, ligesom mellemkrigstiden førte professionalisme med sig i Mellem-  og  Sydeuropa.  Amatørismen  gjorde sport til forbeholdt de få. Derfor blev den også stridspunkt i Danmark, i takt med at nye sociale grupper  gjorde  deres  entre  i  sporten  som  en konsekvens af otte timers arbejdsdagen i 1919. Man skulle demokratisere adgangen til fodbolden uden at gå for meget på kompromis med de opbyggelige amatøridealer.

Løsningen  for  Dansk  Boldspil-Union  (DBU) blev at indføre erstatning for tabt arbejdsfortjeneste for landsholdsspillere i 1921, hvilket reelt var en gradbøjning af den mere ortodokse amatørisme.

Dansk Arbejder Idræt (DAI) dannedes i 1929. Her ville man frigøre sig fra det borgerlige lederskab,  som  Danmarks  Idræts-Forbund  (DIF) og DBU var præget af. Man blev politisk klemt, da Socialdemokratiet i 1934 gik fra at betragte sig som et klasseparti til et folkeparti med partiprogrammet  »Danmark  for  folket«.  DAI's  konfrontatoriske linje passede ikke godt med dette skifte. Socialdemokratiet tilsluttede sig pragmatisk amatøridrætten, og målet blev det universalistiske princip om »idræt for alle« (Grønkjær &amp; Olsen, 2007, s. 104-129).

Rødderne  hertil  lå  i  1930'ernes  »rødmuldssamarbejde« mellem arbejdere og bønder. Det manifesterede sig ikke bare politisk-økonomisk med Kanslergadeforliget  i  1933,  men  gav  også udslag i initiativer på fritidsområdet. Mest tydeligt i 1938 med oprettelsen af Dansk Folkeferie. Her  skulle  land  og  by  sammentømres  med  en »Danmark  for  Folket«-politik  på  græsrodsniveau (Nielsen, 2009, s. 487). Det er oplagt at se udviklingen inden for fodboldbevægelsen i samme lys. Amatørismen blev bundet op på en frembrydende,  klasseoverskridende  forståelsesramme om det moderne Danmark, som for alvor slog igennem efter 2. verdenskrig med en høj grad af politisk konsensus mellem de fire gamle partier: Venstre, Det Konservative Folkeparti, Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet.

Hvordan konstrueredes klubbernes historiske fortælling på græsrodsniveau i denne overgang?

EKSEMPEL 1: KJØBENHAVNS BOLDKLUB (KB) 1926 Ved KB's 50 års jubilæum i 1926 sås tilbage på klubbens første tid som en hård tid, hvor man måtte kæmpe hårdt for fodboldens fremme. Det er fortællingen om idealistiske ledere, der trods modgang gennem frivillighed og kammeratskab fik stablet livsduelige klubber på benene, således  at  det  danske  samfund  fik  glæde  af  dem. Den  tidlige  periode  beskrives  som  en  idyllisk, harmonisk tilstand, som vi kender fra den klassiske dannelsesroman: »hjem-ude-hjemme«:

»Endnu langt op i de første internationale Fodboldkampes  Dage  eksisterede  faktisk Idyllen endnu. Det var de samme faa Hundrede trofaste, som efterhaanden alle kend- I. P. LUND

I 1976 fremhæves æresmedlemmerne stadig som helte. Her er de på rad og række i KBs 100 års jubilæumsskrift.

te hinanden, der fulgte Boldbegivenhederne  -  provinsielt  kan  man  kalde  det,  men svært hyggeligt,  og  værdifuldere  for  Boldspillets Fremtid end det ved første Øjekast skulde skønnes.« (Jørgensen, 1926, s. 4)

Heltene  var  ikke  spillerne,  men  bevægelsen symboliseredes ved sportens pionerer eller æresmedlemmerne,  der  inkarnerede  de  rette dyder.  Den  forkerte  opførsel  var  at  hæve  sig over fællesskabet:

»Der blev lidt efter lidt stillet større og større Krav til Fodboldspillernes Tid og Kræfter, med det  ret  naturlige  resultat,  at  disse  begyndte at blive fordringsfulde, vilde have et Ord med at skulle have sagt (...) i vores Dage synes jeg, at der er kommet lidt Misforhold mellem Dygtighed og Iver for Spillet paa den ene Side og Krav til Vellevned og Komfort.« (Jørgensen, 1926, s. 94-95)

Her  ser  vi  striden  mellem  amatørisme  og  en form  for  professionalisme  på  græsrodsniveau, dog i harmoniseret form. Således tager formændene  og  bestyrelsesmedlemmerne  efter  dette »fald«  lederskabet,  hvorefter  enighed  og  harmoni genetableres. KB's stævnekampe mod britiske hold behandledes ikke, da de »har i Reglen været mere Forretnings- end Hjerte-Forbindelser.« (Jørgensen, 1926, s. 119)

Stævnekampene lagde ellers grunden til KB's sportslige og økonomiske dominans i dansk fodbold,  men kampenes betydning udgrænsedes i fortællingen.  Hvorfor?  Orvar  Löfgren  og  Jonas Frykman (1979, s. 65) har anført, at industrialiseringen medførte en skarp opdeling af livsverdener:  Hjem  og  omverden,  arbejde  og  fritid samt  produktion  og  reproduktion.  Muligheden for at være et helt menneske fandtes i naturen, hjemmet og fritiden. Det er den skelnen, der går igen i sportsbevægelsens dyrkelse af amatøris- Store KB-ledere har gjort klubben stor

## Fr. Markmann stiftede landets ferste juniorafdeling, oversatte fodboldlovene, blev DBU's formand og stiftede FIB

## KB har haft mange store ledere genBegejstringen

stadig større, og

et fortjentsfuldt arbejde for klubben, men for hele den danske idræt. Intet under, at så mange af dem har siddet ge, før man ha boldspillere, ikk vore dage er jun

nem tiderne - de har ikke alene gjort

på de vigtigste poster i de DIF-special-

forbund, som dyrker vore tre sports-

grene.

En af de betydeligste i dansk boldspils barndom er F. J. A. Markmann, og han blev en af de KB'ere, som med flammeskrift har indskrevet sit navn i klubbens historie. En KB-jubilæumsbog kan ikke udkomme uden at riste ham og flere andre KB-pionerer og

:1.1\_-

senere -ledere en minderne. Fr. Markmann var KB's formand fra 1880 til 1883, hvorpå han nedlagde sit hverv. Allerede på det tidspunkt havde han udført så meget for KB, at han blev udnævnt til æresmedlem. Senere kom han i bestyrelsen igen, men ville

1.1

klubberne en se

det en revolutio

der blev så vell

Til Englan

I 1883 stifted egen kapital »Fo Boldrekvisitter« flere gange tidli:

i dette skrift, og 1

indtil 1890, da

hvor han skulle

FIB blev til si gavn for vor klı hver, i hvert fal I 1887 sørged‹ net for at de enc

men, og derfor pengenes betydning udgrænse-

des.

Det syn på fritiden genspejles i noget mindre højstemt facon i arbejderklassens tidlige fritidssyn, hvor det var i fritiden, man kunne slappe af og nyde livet (Nielsen, 2009, s. 498). En distinktion mellem nødvendighedens og frihedens rige. I  synet  på  fritiden  kunne  arbejderbevægelsen finde samklang med den borgerlige idræt. Amatørfodbolden,  i  dens  fra  1921  demokratiserede version, blev for begge parter den rigtige udgave af fodbolden.

KB's helt over dem alle Frederik Markmann og hans meritter.

## DELTAGERDEMOKRATI ELLER BETALT FODBOLD?

Efter 2. verdenskrig nedsattes en ungdomskommission, der skulle stille forslag til forbedringer af ungdommens sociale og uddannelsesmæssige vilkår. Her blev forholdet mellem arbejde og fritid bærende. Frygten var, at den stadige mekanisering  i  industrien  ville  sænke  arbejderens åndsevner. Det kunne afbalanceres af fokus på personlig udvikling i fritiden for at udvikle »det hele menneske« (Korsgaard, 1997, s. 368). Denne politisering eller demokratisering af fritiden foregik på en lang række områder såsom bolig-

Fr. Markmann - stor KB-leder indretning, kost og ernæring samt kultur- og uddannelsespolitik.  Der  skulle  en  adfærds-  og smagsmæssig højnelse til, hvilket blev et demokratisk og statsligt anliggende. Her kunne stat og civilsamfund nærme sig hinanden. I den offensive, klasseoverskridende kamp blev amatørfodbolden  ophøjet  til  god,  (deltager)demokratisk smag, mens professionalismen i den historiske  fortælling  blev  udgrænset  og  marginaliseret.

Tankerne hvilede på Hal Kochs ide om demokrati som værende en livsform med et samarbejdende  folkestyre  og  et  organiseret  aktivt  civilsamfund, hvorfra der udgik levende demokratisk deltagelse (Knudsen, 2007, s. 9). Det resulterede bl.a. i Tipsloven, hvorigennem staten ud fra et armslængdeprincip siden 1948/49 har tildelt idrætten midler.

## EKSEMPEL 2 - GUNNAR »NU« HANSEN

Hos KB var »den anden« de umoralske spillere, der ville have »vellevned«. Den dikotomi reproduceredes  med  internationalt  udblik  gennem sportsjournalistikken, hvor professionalismen blev  marginaliseret.  I  1954  var  Gunnar  »Nu« Hansen på rejse i Italien:

»Fodbold er kun for de få. Man har ikke store ungdomsafdelinger ... Trods den fantastiske interesse blandt publikum har man ikke råd til at opdrage sin egen fodboldungdom. Langt den største del af de enorme indtægter går til at indkøbe og lønne storspillere.« (Hansen, 1954, s. 95)

Det  universalistiske,  demokratiske  projekt  var fraværende: De to livsverdener, arbejde og fritid, var sammenblandede:

»Kampen var kun få minutter gammel, da Juventus'  anfører  Parola  måtte  forlade  banen. En modspiller havde sparket ham bru- talt over knæet, naturligvis uden dommeren så  det.  Et  kvarter  senere  måtte  en  anden Juventus-spiller gå ud, og en tredje spiller blev  ekspederet  samme  vej  af  et  regulært kæbestød,  fikst  anbragt,  mens  dommeren havde sin opmærksomhed rettet andetsteds hen.« (Hansen, 1954, s. 99)

Italienerne var i Gunnar »Nu« Hansens fortælling  reduceret  til  socialt  og  moralsk  laverestående væsner. Morten Mortensen har karakteriseret idrætsforeningerne som stående i en moralsk konkurrence med andre aktører om varetagelsen af især børn og unges fritid (Mortensen, 2004, s. 457). Her var der ikke nødvendigvis tale om strategisk tænkning fra klubberne, men i lige så høj grad om ægte idealisme. Idealismen førte  en  stærk  moralisme  med  sig,  som  var  en ressource for fodboldbevægelsen både i form af intern mobilisering og offentlige tilskud.

## MAKROFORTÆLLINGEN I OPBRUD

Pedersen skriver (2011, s. 13 og 187), at det var den politiske (Jordskredsvalget) og økonomiske (Oliekriserne) krise i 1970'erne, der indvarslede overgangen  fra  velfærdsstat  til  det,  Pedersen kalder konkurrencestat med tiden fra 1970'erne til  1990 som en mellemtid mellem efterkrigstidens orden og nutidens globale orden. Den brede politiske konsensus faldt bort. Fokus skiftede fra keynesianisme til en monetaristisk neoliberal  diskurs.  I  meningsdannende  lag  talte  man om et post-industrielt samfund, hvor servicesektoren  skulle  være  motor.  Hvor  velfærdsstaten blev  regeret  som  en  lukket  national  økonomi med fokus på demokratisk deltagelse og på at kompensere  befolkningen  for  konsekvenserne af den internationale konkurrence; således tænktes konkurrencestaten som en koncern i en global økonomi. I den overgang ændredes synet på medborgeren også i retning af en forbruger af både private og offentlige ydelser. Tim Knudsen (2007, s. 446-449) har karakteriseret udviklingen  som  gående  fra  deltagerdemokrati  til markedsdemokrati.

Det er i lyset af disse kulturelle, økonomiske og  politiske  ændringer  i  den  makrofortælling, som fodboldklubberne havde været indlejret i, at muligheden for gennemførelsen af betalt fodbold skal ses.

## FODBOLDBEVÆGELSENS TRADITIONELLE FORTÆLLING UNDER OPBRUD

I  slutningen  af  1960'erne  kom  dansk  fodbolds historiske  fortælling  ligeledes  internt  under pres.  Resultaterne  udeblev.  Spillerflugt  til  udlandet og tilskuerkrise blev dagens orden. Divisionsforeningen,  hvis  formål  var  at  gennemtrumfe betalt  fodbold  dannedes  i  1969.  I  1969 fremsatte AGF forslag om oprettelse af en piratliga uden for DBU i protest mod amatørreglerne, uden dog at finde flertal. Udenlandske professionelle  fik  i  begrænset  omfang  adgang  til landsholdet.  Hjemmeperspektivet  gik  fra  inte- gration  til  differentiation,  hvor  nogle  klubber forfulgte egne mål og strategier.

En ny tids helt. Per Bjerregaard præsenterer logoet for samarbejdet  med  erhvervslivet,  da  prof-projektet  lanceres  i 1985. Med betalt fodbolds indførelse stod klublederne mere tydeligt frem som handlekraftige, dynamiske helte.

DBU reagerede i 1960'erne på presset ved at liberalisere amatørbestemmelserne og fra 1966 indføre  gaveregulativer  og  udvidet  erstatning for tabt arbejdsfortjeneste mv. I 1970 tillod man reklamer på tøjet. Tipsbladet skrev:

»Et kvikt hoved foreslog reklamer på spillerdragten. Amatørlederne mandede sig op og  vejrede.  Penge!  Ikke  til  spillerne. Altså vedtaget! Kom så ikke og sig, at lederne fejer alle professionelle forslag af bordet, for noget  mere  professionelt  og  kommercielt skal man vist lede længe efter.« (Grønkjær og Olsen, 2007, s. 162)

Presset for fornyelse kom også fra sportsjournalister,  der ikke identificerede sig med den fælles fortælling, som fodboldlederne fik sværere ved at styre. Den traditionelle historiske fortælling kunne ikke give fremadrettede svar på fodboldbevægelsens  udfordringer.  Amatørsystemet  kollapsede i 1978 under truslen om en piratliga fremsat af Harald Nielsen og Helge Sander i 1977.

Hvordan rekonstruerede klubberne deres fortælling i den overgang?

## EKSEMPEL 3 - BRØNDBY IF (BIF) 1987

BIF er fra 1964 og uden den samme historiske ballast som de gamle stævneklubber. En del af spillerne blev fuldtidsprofessionelle efter klubbens første mesterskab i 1985, ligesom klubben blev børsnoteret som den anden klub i verden i 1987.

I  1987  skrev  Frits Ahlstrøm Fra landsbyhold til Europaklasse. Brøndbyernes IF , hvor man kom ind på  de  nye  professionelle  tiltag  gennem  interviews med spillere. Fortællestrukturen var ikke »hjem-ude-hjemme«, men fremstår postmoder- ne i brudstykker. Dog stadig med en morale. Her er det hjemvendte Kim Vilfort:

»I en klub som Lille er det for de fleste spillere et spørgsmål om at gøre det så godt som muligt i den tid, deres kontrakt løber, at de kan opnå en endnu bedre et andet sted. Der bruges  ikke  tid  og  kræfter  på  socialt  samvær med holdkammeraterne - som i Brøndbyerne, hvor vi også har noget sammen uden for klubben.« (Ahlstrøm, 1978, s. 25)

Den hjemlige professionalisme var mere socialt anlagt. Selvforståelsen hvilede på klassiske, deltagerdemokratiske foreningsdyder:

»BIF [er] én stor familie, hvor alle entusiastisk er involveret i klubbens arbejde og udvikling - og trods et epokegørende professionelt  arbejde  har  bevaret  den  lille  klubs glæde  ved  kammeratskabet.  BIF  har  holdt fast i sine grundideer: Mange bække små ... Og vi er alle lige.« (Ahlstrøm, 1987, s. 31)

NS 39708

1990'ernes helt var forretningsmanden, der frigjorde fodbolden fra amatørismens foreningstradition og rendyrkede forretningsdelen. Her er det Karsten Aabrink i 1995. Heltene kunne dog lige så hurtigt blive skurke, hvis forretningen gik skævt. Det er senest sket for Flemming Østergaard i FCK, som med dags varsel gik fra helt til skurk.

Inden for rammerne af fritidsloven måtte det offentlige  ikke  støtte  den  professionelle  idræt. Derfor  udskilte  klubberne  professionelle  afdelinger. Elite og bredde fjernede sig på den måde fra  hinanden.  Den  modsætning  udglattedes  i Brøndbys historiske fortælling.

På den måde eroderede den historiske fortælling  i  1980'erne,  men  den  kulturelle  identitet, den havde skabt, gjorde, at det for selv de mest ivrige  fornyere  i  1980'erne  ikke  var  muligt  at forlade fortællingen. En slags dansk, socialt ansvarlig 'sonderweg' ind i professionalismen.

Nutidens kampe om magten i Brøndby kan ses i det lys, hvor forretningsfolk vil have indflydelse uafhængigt af amatørafdelingen, hvis de skal lægge penge i klubben. Amatørafdelingens bestemmende aktiepost blokerer for det,  men  et brud vil samtidig være et brud med den historiske fortælling, der har været en succes gennem 30 år. Således er vi tilbage ved udgangspunktet for artiklen.

## EKSEMPEL 4 - FC KØBENHAVN 1995

FC København blev stiftet 1. juli 1992 som en overbygning til  KB  og  B1903.  Som  fusionsklub havde man ikke en tung historisk bagage, hvilket i 1995 gjorde det lettere for Karsten Aabrink at  reducere  moderklubbernes aktieposter. Den store fælles fortælling om, hvad dansk fodbold var, faldt uigenkaldeligt fra hinanden og blev erstattet af flere forskellige fortællinger afhængig af  klubbens  status  som  stor  eliteklub,  en  mellemklub fanget mellem elite- og breddesatsning eller  en  rendyrket  bredde-  og  amatørklub.  I breddeklubberne står den traditionelle  fortælling med rette stadig tydeligt frem.

## OPSUMMERENDE

Fra  midten  af  1930'erne  og  frem  til  midten  af 1960'erne var integration hjemmeperspektivet.

Professionalisme var skurken med den ensidige resultatorientering  i  stærk  kontrast  til  dansk fodbolds universalistiske, velfærdsdemokratiske projekt. Fritiden var åndehullet friholdt fra arbejdslivets rationalitet og ensformighed. Den fortælling fandt klangbund i det fremvoksende velfærdsdemokrati  med  Hal  Kochs  tanker  om demokrati  som  livsform,  hvor  civilsamfund  og stat  kunne  nærme  sig  hinanden.  Fortællingen var  en  enorm  ressource,  der  skabte  sammenhængskraft  i  bevægelsen  og  en  stærk  fælles identitet og kultur, hvor alle fra den frivillige ølsælger på stadion, den feterede topscorer til den flittige,  uegennyttige  kasserer  trak  på  samme hammel.

Fra midten af 1960'erne skiftede hjemmeperspektivet fra integration til differentiation. Den fælles fortælling var stadig levende, hvilken gik fra at være en ressource til at hæmme eliteklubbernes  mulighed  for  at  skifte  strategi.  Idealismen og den offentlige støtte skabte inerti og afhængighed  og  gjorde  det  meget  vanskeligt  at omfavne det, man havde defineret sig i modsætning  til.  Gennem  1970'erne  begyndte  den  makrohistoriske  velfærdsfortælling  imidlertid  at slå  revner,  hvilket  satte  velfærdssamfundet såvel  som  idrætsbevægelsen  i  opbrud  og  muliggjorde betalt fodbold i 1978. Den traditionelle fortælling  mistede  på  et  eliteniveau  mening, selvom  1980'ernes  toneangivende  klub,  Brøndby,  respektfuldt  omformulerede  fortællingen. De kulturelle, politiske og økonomiske ændringer på makroniveau hen mod en mere markedsorienteret  diskurs  fik  den  traditionelle  fortælling  til  yderligere  at  erodere,  hvilket  i  1995 gjorde det muligt for FCK i relativ ubemærkethed at rendyrke den tidligere så marginaliserede forretningsdel.

Transformationen  af  dansk  elitefodbold  fra idealistiske amatører til professionel forretning var tilendebragt. Skillelinjen i dag står mellem de klubber, der fungerer som rene forretninger, og de klubber, hvor moderafdelingen stadig har de bestemmende aktier. Et fokus på klubbernes historiske fortælling kan således give en dybere forståelse af baggrunden for disse forskelle.

## LITTERATURLISTE

Ahlstrøm, F. (1987). Fra landsbyhold til Europaklasse . København: Brøndbyernes IF.

Czarniawska, B. (1998). A narrative approach to organization studies , Thousand Oaks. Calif: Sage Publications.

Frykman, J. &amp; Löfgren, O. (1979). Den kultiverade människan . Lund.

Grønkjær  A.  &amp;  Olsen,  D.  (2007). Fodbold,  fair play  og  forretning.  Dansk  klubfodbolds  historie . Århus: Turbine Forlaget.

Hansen, G. (1954). Så bringer vi sporten - og lidt til . København: Eiler Wangels Forlag.

Hansen,  P.H.  (2007).  »Organizational  Culture and Organizational Change: The Transformation of  Savings  Banks  in  Denmark,  1965-1990«. Enterprise and Society ,  Vol. 8(4).

Mordhorst, M. (2004). Fra bondefrigørelse til fødevareindustri. I: P.H. Hansen &amp; J. Nevers (red.) (2004). Historiefagets teoretiske udfordringer . Odense: Syddansk Universitetsforlag.

Jørgensen, M.V. (red.) (1926). Kjøbenhavns Boldklub 1876-1926 . København: J. Jørgensen &amp; Co.

Kjærgaard, T. (2000). Om at bekende sig til virkeligheden: Industriens image historisk set. København: Dansk Industri.

Knudsen, T. (2007). Fra folkestyre til markedsdemokrati - Dansk demokratihistorie efter 1973. København: Akademisk Forlag.

Korsgaard, O. (1997). Kampen om lyset - Dansk voksenoplysning gennem 500 år . København: Gyldendal.

Martin,  J.  (2002). Organizational  Culture.  Mapping the terrain ,  Thousand Oaks. Calif: Sage Publications.

Mortensen, M. (2004). Idræt som kommunal velfærd .  Ph.d.-afhandling.  København:  Institut  for Idræt.

Nielsen,  N.  K.  (2009). Bonde, stat  og  hjem  -  fra pietismen til 2. verdenskrig .  Århus: Aarhus Universitetsforlag.

Pedersen,  O.  K.  (2011). Konkurrencestaten .  København: Hans Reitzels Forlag.