Redaktionelt forord
Forfattere: Redaktionen Passage
Tidsskrift: passage (2002-02-01)

## Beckett &amp; Bachmann

Nogenlunde lige så kendt som Samuel Beckett er, lige så ukendt er den tyske forfatter Ingeborg Bachmann. I Danmark, vel at mærke, trods et par oversættelser fra tid til anden, for i T yskland regnes hun med rette for en af efterkrigstidens store moderne forfattere.

Beckett (1906-89) og Bachmann (1926-73) arbejdede begge på tværs af genrer. Begge har lavet kritiske afhandlinger i deres ungdom - Beckett om Proust, Bachmann om Heidegger - begge skrev noveller, romaner og ikke mindst dramatiske arbejder med kunstneriske højdepunkter i 1950'erne. Beckett med et verdensgennembrud med Mens vi venter på Godot .   Bachmann med radiohørespil, der også intenst beskæftiger sig med det moderne menneskes mangel på orienteringspunkter, ikke mindst i hovedværket Den gode gud fra Manhattan.

Interessen for dramaet og for arbejdet i forskellige genrer er også knyttet til et andet forhold, der binder Beckett og Bachmann sammen, nemlig en afsøgning af udsigelsespositioner i litteraturen. Det sætter sig igennem både i dramaerne og prosaværkerne som et afgørende element i deres formbevidsthed.

Vi byder på tekster af Beckett selv - 'Tre dialoger' - af den franske litteraturfilosof Maurice Blanchot som om nogen har beskæftiget sig med udsigelsens betydning, foruden artikler om Beckett af Stig Sæterbakken og Jacob Lund Pedersen.

Ingeborg Bachmann er repræsenteret med sin store novelle 'Problemer problemer', mens Erik Granly Jensen med afsæt i  Walter Benjamin skriver om hørespillets udvikling og nærmere udfoldelse hos Bachmann, og Jan Bäcklund fremlæser sammenhænge mellem apati, skønhed og sandhed i hendes værker.

Genre og udsigelse er også i centrum i Elias Canettis optegnelser over romanen og i Adam Ægidius' artikel om den prosa-poetiske autobiografi, som i fransk litteratur har nået en tilstrækkelig mængde af tekster til, at man kan tale om en egen selvstændig genre. Denne radikalt nysgerrige måde at skrive om et subjekts erfaringer er måske dét, det handler om hos Beckett og Bachmann, blot med den modstand som genrens form giver.