Forord
Forfattere: Redaktionen Kultur & Klasse
Tidsskrift: kok (1988-09-05)

## Forord

Vi kender  H.c.Anderseris eventyr: Keiser~ns  nye  Kleder som en satire over  kollektiv  forblzndirig.  Kejseren  går  i procession  gennem  byen uden tsj på, efter at nogle  berageriske  skrzddere har frariarret ham og alle  hans  undersåtter  deres sansers brug.  Deri~ie fabel  er lagt  så traefsikkert tilrette, skriver Haris Brix i H. C.Anders~n og  hans Eventyr, at deri siden er blevet »\riidlingsvaabenet  for de utallige, der i Danmark gBr  Fordring  paa  at  vzre  Indehavere  af sund  Fornuft&lt;&lt;. Anderseri lader et barn udtrykke fornuften: han har ikke noget på, siger det til sin far.  De ~ i y c klzder er usynlige, de er  udtryk  for en  illusion.

Men, hzvder Torben Kragh  Grodal i dette niimmers indledende artikel, Det gnlige og det uvnlige, klzderne er også synlige, nemlig i teksten som sprog. Andersen skriver ikke, at kejseren  er nsgen. Han fastholder i stedet lzsere~is opmzrksomhed på den sociale overflade, ved  at vzlge det negative udtryk: kejseren har ikke noget på. Når vi i teksteri ikke  ser  nsgenhederi,  men  fravzret af  tsj,  bevidner  vi  en  aktiv forskydning afopmzrksomheden bort fra den pinlige n~genhed og hen mod en &gt;)fysisk  udtryksfigura: ikke-tsj, der fungerer som kompromisdannelse mellem jeg  og omverden, idet den tillader det emotionelle felt omkring det nsgne at blive synligt. Barnet ser det 'socialt usynlige', fordi det endnu ikke er integreret i de sociale normer, der styrer den kollektive opmxrksomhedsforskydning.

Torben  Kragh  Grodals  artikel  handler  både om  tekstlzsning  og om  psykoanalysens  fortrzngriingsbegreb.  Moderne  fiktionsanalyse bestemmer  ofte  et  synligt  og et  usynligt  lag  i  teksten.  Forfatterens intenderede  betydningskonstruktion t r z d e r   frem  på  baggrund af tekstelementer,  der enten har vzret fortrzngt fra den skrivendes bevidsthed  eller  blot  ikke  har fået opmzrksomhed. Når man  lzser en fortzlling 'mod hårene', betragter man tekstens metaforer som 'nye klaeder', der skjuler ubevidste, 'ri~gne' fslelser. Derved afkoder analytikereri  de socialt forhandlede  mediationer.  Man kan  i stedet se  en teksts symbolstruktur som udtryk for en socialt rettet sublimering, og efter en lignende tankegang kunne man, argumenterer Torben Kragh Grodal, erstatte Freuds fortrzngningsbegreb med et generaliseret begreb om bevidstheds-  og opmzrksomhedsforskydning.

Nummerets  svrige  artikler  kredser  også  om  det  synlige  og  det usyiiligc. T a n i a   g r u m og L i s e  Busk-Jensen skriver begge om postmoder- nismen som inspiration  og udfordring  for feminismen. Kvindeforskningen  har lznge haft synliggmrelse af kvinder på programmet, og en majsommelig  forskningsindsats  har  skullet  skaffe  dem  en  social  og politisk  identitet. Nu  siger postmoderne  feminister, at kannet kun er en position  i sproget uden virkelighedsreferencer, og at 'kvinde'  kun er en metafor for forskel og andethed i den symbolske orden. Hvis det er rigtigt, kan kvinder så  overhovedet synliggares, og er de synliggjorte kvinder andet end stivnede sociale billeder? Tania @rum mener, at feminismen  i  postmodernismen  har  fundet  en  interessant  allieret  i kampen mod den dominerende 'herredammediskurs'.  Lise Busk-Jensen  argumenterer  for,  at kvindeforskningens  kvindelige  subjekt  må forstås  som en 'historisk mentalitet'.

I  Ssren  Schous og Lis Msllers  artikler  fortsaettes  den  tekstteoretiske diskussion.  Saren Schou hzvder i  Tekst og  intention, at der er et hemmeligt  broderskab mellem nykritikken, marxismen og psykoanalysen omkring begrebet  forfatterintention, idet de alle har ansket at detronisere det almzgtige skaber-subjekt for i stedet at se bag forfatterens ryg og under hans bevidsthedstzrskel efter usynlig betydninger.  Paul de Man, en af dekonstruktionens fzdre, rehabiliterer  til gengzld intentionalismen, når han ser tekster som intenderede betydninger, der forulempes af de sproglige  koder,  de udtrykker sig  igennem. Saren Schou argumenterer selv for, at netop  spillet  mellem  det  synlige og det usynlige i teksten vil udviskes, hvis vi forlader intentionsbegrebet. Standpunktet  eksemplificeres  i  en  lzsning  af Goldschmidts fortzl-

ling: »En Dampskibstur«, der bringes som appendiks.

Lis Maller resumerer i Historisk sandhed o g   narrativ sandhed forskellige nyere positioner inden for psykoanalytisk  litteraturteori og viser gennem en nzrlzsning af Freuds »Konstruktion in der Analyse« (1937), at hans mange kritikere eller hovedlase efterlignere ikke har ret, når de har hzvdet, at han blandede historisk sandhed og narrativ sandhed sammen. Tvzrtimod ser Freud selv, at resultatet af en psykoanalyse  er en  historie  om fortiden, ikke  en  historie  fra fortiden.  Freuds egne forsag på psykoanalytisk litteraturlzsning blev aldrig andet end indholdsarkzologi, men hans case stories indeholder med deres kredsen  om  erindringsorganisering,  fortzllerkompetence  og  analytiske konstruktioner  en  'implicit narratologi', hzvder Lis  Maller med  Peter Brooks, således at psykoanalysen  og litteraturteorien på fortzllin-

gens niveau  kan mades på lige fod.

Til slut afrunder I b  Bondebjerg sin diskussion  med Kim Schrader Klasse 61) i en  forsonlig  markering  af  medieforskerens lader glide hen over 'seerfladen', men fastholde sin kritiske analyse af

(se Kultur C3 position:  man skal ikke falde på halen  for alt, hvad  medieindustrien dens usynlige manipulation med  os seere.