Europæisering af koalitioner mellem Folketingets partier
Forfattere: Rasmus Brun Pedersen, Flemming Juul Christiansen
Tidsskrift: politica (2012-01-01)

## Rasmus Brun Pedersen og Flemming Juul Christiansen Europæisering af koalitioner mellem Folketingets partier1

Påvirker Eli-medlemskabet koa1itionsdan nelsen i Folketinget? Vi peger på, at det er tilfældet over tid, på tværs af regeringsfarve og politikområder og viser, at der er forskel på koalitionsdannelsen på lovgivning påvirket af EU sammenlignet med almindelig national lovgivning. Yi påpeger eksistensen af en stabil koalition af "EU-partier", som ud over at indgå overordnede aftaler om dansk europapoli¬ tik også sikrer regeringen flertal om EU-lovgivningen. Vi argumenterer for, at variationen i koalitionsmønstrene skyldes, at regeringens dagsordenskontrol er mindre, når EU fastlægger indhold og timing. Regeringen kompenserer for den reducerede kontrol ved at inddrage en kerne af Folketingets partier i et fast sam¬ arbejde, der minder om politiske forligskredse. En række af de negative effekter af europæiseri ng i form af parlamentarisk afkobling slår dermed mind re kraftigt igennem i det danske mindretalssystem.

På trods af en stigende interesse for hvordan EU påvirker sine medlemslandes parlamentariske arbejde, mangler der fortsat studier af, hvorvidt og hvor meget det europæiske samarbejde ændrer hverdagen i medlemsstaternes parlamenter. Fx efterlyser Raunio (2009) samt Raunio og Wiberg (2010) mere detaljerede empiriske analyser af, hvordan EU-medlemskabet påvirker samarbejdsrelationerne mellem de nationale parlamenters politiske partier.

Vores artikel fokuserer på et hidtil overset aspekt af dette, nemlig EU-medlemskabets påvirkning af partiernes flertalsopbygning i Folketinget. Europæi¬ sering kan defineres som en proces, i hvilken individuelle eller organisatoriske aktører eller institutioner reagerer på ændrede betingelser som følge af EU s udvikling (Ladrech, 2002: 393). Litteraturen har overvejende fokuseret på europæiseringens effekt på Folketingets institutioner, herunder særligt Euro¬ paudvalget. Vores artikel peger på relevansen af at fokusere på koalitionsdan¬ nelsen forud for partiernes aktivitet i Europaudvalget samt i folketingssalen efterfølgende. Vi identificerer en relativt fast koalition af "EU-partier", som er parter i de politiske aftaler, der overordnet fastlægger Danmarks EU-politik. Ved at sammenligne lovgivning, der udspringer fra EU, med normal national lovgivning, når vi ydermere frem til, at samme kreds af partier står bag største¬ parten af de vedtagne love, som implementerer EU-regler, uanset hvilket poli¬ tikområde det drejer sig om. Forskelle i regeringens dagsordenskontrol udgør en mulig forklaring på denne forskel. Resultaterne peger samlet på, at det er væsentligt at inddrage koalitioner for at forstå Folketingets EU-koordinering, hvormed den hidtidige, overvejende institutionelt prægede litteratur sættes i et nyt perspektiv.

## Håndteringen afEU-lovgivningen: Et koalitionsteoretisk udgangspunkt

Koa1itionsdannelse mellem partier er et almindeligt fænomen i parlamenta¬ riske demokratier, når intet parti har flertal alene (Laver og Schofield, 1990). Mindretalsregeringer må derudover inddrage partier uden for regeringen, hvil¬ ket kan ske fra sag til sag eller med fast støtteparti (Strøm, 1990: 97). For Dan¬ marks vedkommende findes også længerevarende, men emnemæssigt afgræn¬ sede aftaler kaldet politiske forlig. Disse er karakteriseret ved, at regerings- og oppositionspartier sammen binder sig til at gennemføre og opretholde politik, så længe forliget løber (Christiansen, 2008; Pedersen, 2011). Det sker meget sjældent, at en lov vedtages uden om regeringspartierne (jf. dog Damgaard og Svensson, 1989). Den danske regering besidder, på linje med regeringer i de fleste andre parlamentariske systemer, en betydelig grad af dagsordenskontrol (Tsebelis, 2002: 93). Det indebærer, at de nationale regeringer i vidt omfang bestemmer over lovforslagenes substantielle indhold samt timingen for deres fremsættelse (jf. Döring, 1995; Bräuninger og Debus, 2009). Regeringerne kan også forsøge at kontrollere flertalsdannelsesprocessen ved selv at vælge sine samarbejdspartnere samt at tilbyde dem kompensation.

Den europæiske integrationsproces antages at påvirke magtrelationerne mel¬ lem nationale regeringer og parlamenter til førstnævntes fordel pga. deres di¬ rekte deltagelse i Ministerrådets forhandlinger. Dette giver teoretisk mulighed for at tilegne sig en række informations- og ressourcemæssige fordele, som syste¬ matisk anvendes til at udøve indflydelse på indholdet af lovgivningen (Raunio, 1999, 2005; Raunio og Hix, 2000; Maurer og Wessels, 2001; Anderson, 2002; Goetz, 2005; Börzel og Risse, 2006). Forhandlingerne i EU-systernet fungerer imidlertid ikke kun til regeringernes fordel, da de på en række områder også begrænser regeringernes dagsordenskontrollerende funktion. Benz (2004) pe¬ ger på, at nationale parlamenter og regeringer har langt mindre kontrol over indholdet og timingen af EU-initieret lovgivning sammenlignet med national lovgivning. Dette forstærkes for samarbejdets små medlemsstater, hvis mulig¬ heder for at sætte den europæiske dagsorden og bestemme indholdet af EU's lovgivningsproces er begrænset (Moravcsik, 1998; Anderson, 2002).

I Danmark kompliceres billedet af, at de danske mindretalsregeringer fra midten af 1990erne er begyndt at basere deres indenrigspolitiske parlamenta¬ riske flertal på EU-skeptiske partier, som imidlertid ikke i samme grad kan for- ventes at bakke op om initiativer og regulering fra EU. Regeringernes mulig¬ heder for at kontrollere bes1utn i n gsprocessen omkring EU-lovgivning adskiller sig dermed fra den normale nationale lovgivning, selvom de fortsat har brug for at skabe flertal om den EU-initierede lovgivning, da de i udgangspunktet er i mindretal på disse områder. Dermed bliver det mere fordelagtigt end på inden¬ rigspolitikken at inddrage EU-positive oppositionspartier i flertaIsdannelsen. Vi bør forvente særskilte, bredere koalitionsmønstre omkring lovgivning påvir¬ ket af EU som følge af, at regeringens evne til at sætte den lovgivningsmæssige dagsorden, samt frit at vælge sine koalitionspartnere, reduceres. Hermed bliver den mere afhængig af oppositionen for at vedtage denne type lovgivning. EUmedlemskabet udsætter de nationale regeringer for et kontinuerligt pres for at opbygge flertal omkring EU-relateret politik på tidspunkter og lovgivningsom¬ råder, som regeringen kun i begrænset omfang kan påvirke. I et mindretalssystem som det danske bliver regeringen dermed relativt mere afhængig af en bredere inddragelse af den EU-positive del af oppositionen, end den ville blive på den nationale lovgivning, hvor den mere frit vil kunne vælge, hvornår eller om den vil fremsætte sine lovforslag.

Nationale regeringer - og i særlig grad mindretalsregeringer - må forventes at etablere procedurer, der kan håndtere dette kontinuerlige lovgivningsmæs¬ sige pres og systematisk reducere muligheden for at komme i mindretal (Benz, 2004; Auel og Benz 2005). Et redskab er at udvikle eller benytte allerede eksi¬ sterende parlamentariske mekanismer og arbejdsprocedurer. Dette sikrer sta¬ bile og længerevarende koalitioner for dermed at undgå usikkerhed og reducere de forventede t ra nsa ktionsom kostnin ger, der opstår ved at skulle forhandle sine flertal fra sag til sag (Strøm og Lupia, 2008).

Disse mekanismer udfolder sig formelt i Europaudvalget, men giver sig ufor¬ melt udtryk på det europapolitiske område på to beslægtede måder. For det før¬ ste kommer de til udtryk gennem formuleringen af såkaldte "europapolitiske aftaler" eller "nationale kompromisser" for EU-politikken, der fungerer som brede rammeaftaler for Folketingets EU-partier (jf. Folketinget, 2004, 2008). Selve aftalerne er uden udløbsdato og specificerer, at kun aftalepartnerne kan ændre i dem, hvorved disse partier tildeles vetoret, som det også er kendt fra indenrigspolitiske forlig. Disse forligslignende arrangementer afspejler en fæl¬ les forståelse mellem deltagerne på det europapolitiske område, men de har et længere tidsperspektiv og er mindre policyspecifikke end traditionelle forlig, idet de primært handler om principper og procedurer for europapolitikken. For det andet ved etableringen af en parlamentarisk norm for den praktiske flertalsopbygning, som går ud på, at gruppen af selvudnævnt ansvarlige "EUpartier" medvirker til at sikre, at påkrævede EU-initiativer bliver gennemført i dansk lovgivning, så de danske EU-forpligtelser bliver overholdt. I forhold til indholdet er både regeringens og EU-partiernes indflydelse begrænset. I mod¬ sætning til en traditionel forligskreds har partierne dermed ikke vetoret i for¬ hold til EU-i mplementeringen, men tværtimod en vidtgående forpligtelse til at varetage de danske EU-forpligtelser og herunder vedtage lovgivning, der sikrer EU-implementering. 1 lighed med forligskredse udgør EU-partierne dog en re¬ lativt bindende politisk ramme, inden for hvilken dansk EU-politik formuleres og forhandles (jf. Christiansen, 2008; Pedersen, 2009). Regeringen kompense¬ rer dermed for sin reducerede dagsordenskontrol, der i et vist omfang tvinger den til at fremlægge en politik fastlagt af EU, ved at give en kreds af partier herunder EU-positive oppositionspartier - en mere privilegeret adgang til EUbeslutningsprocessen for at yde sin støtte til den politik. Vi forventer, at denne forskel kommer til udtryk i partiernes stemrneadfærd, hvor vi bør forvente forskellige stemmemønstre mellem EU og almindelig national lovgivning.

## Forventninger og hypoteser

Vores hypotese lyder, at dansk EU-politik formuleres i en kreds af partier, der uanset regeringsfarve medvirker til at sikre flertallene bag den til enhver tid siddende danske regering på EU-politikken. Uden dagsordenskontrol kan en regering ikke i samme omfang som med almindelig indenrigspolitik styre ti¬ mingen og indholdet af sine lovforslag, men den skal alligevel bruge et flertal. Det kræver større indrømmelser til de partier, den vælger at benytte sig af i flertalsopbygningen. Partier med regeringspotentiale vil ydermere have en inte¬ resse i, at Folketingets behandling af EU-politikken "fungerer" uden samtidig at afskære sig fra at benytte stemmer fra EU-skeptiske partier i andre spørgs¬ mål. Vi forventer en højere grad af samarbejde mellem en stabil kreds af partier omkring de lovforslag, som relaterer sig til direkte dansk implementering af EU-initiativer, da disse områder er underlagt mindst national dagsordenskon¬ trol. Sammenhæn gen forventes at gælde på tværs af politikområder og regeringsfarve. Omvendt vil partierne uden for aftalekredsen støtte en mindre del af implementeringslovgivningen, som Folketinget skal godkende, end det er tilfældet for EU-partierne. For national lovgivning forventer vi, at regeringens stærkere dagsordenskontrol gør, at den i højere grad benytter muligheden for at få gennemført mest muligt af sin fremlagte politik ved at samarbejde med det parlamentariske grundlag, uanset om loven i øvrigt tager hensyn til EU-regler eller ej.

Ligeledes forventer vi, at det gør en forskel for partiernes stemmeadfærd at blive inkluderet som en del af EU-koa1it ionen, altså at der er en "før og efter ef¬ fekt". Dette tester vi ved at fokusere på Socialistisk Folkepartis stemmeadfærd forud for partiets indtræden i det nye nationale kompromis på EU-politikken i 2004 og efterfølgende. På netop dette tidspunkt burde vi kunne observere en ændring.

## Måling afeuropæisering af nationale koalitionsmønstre

Raunio (2009: 326) peger på, at der mangler teoretisk konsensus om, hvordan "europæisering af national lovgivning" skal operationaliseres og måles. Dette har gjort det vanskeligt at formulere og anvende komparative mål for EU's ind¬ flydelse på de nationale parlamenter. Årsagen hertil er blandt andet forskelle i det omfang, hvormed regeringer udsteder bekendtgørelser eller dekreter, som ikke kræver parlamentarisk inddragelse i lovgivningsog implementeringsarb ej det (Raunio, 2009). For det andet kan det være vanskeligt at måle den euro¬ pæiske integrations indirekte indflydelse, da mange medlemslande undlader at registrere, om forslaget er omfattet af EU eller gør opmærksom på dette i behandlingen af det konkrete lovforslag. Danske lovforslag rummer imidlertid siden 1998 en systematisk stillingtagen til EU-elementer. Da vores fokus er på den parlamentariske koa1itionsdannelse, har vi brug for et kvantitativt mål, der indfanger, hvordan partierne tager stilling, hvilket sker i forbindelse med vedtagelsen af lovforslag samt i forhold til mandatafgivning i Europaudvalget. Ligeledes har vi brug for en kvalitativ forståelse af, hvordan de europapolitiske aftaler forpligter de parlamentariske partier i lovgivningsprocessen.

## Konceptualisering og operationalisering

Om national koalitionsdannelse er blevet europæiseret betyder, at vi må iden¬ tificere, hvilke love er påvirket af EU. Derfor har vi kodet samtlige 2894 ved¬ tagne love i det danske Folketing mellem 1998 og 2011 i forhold til deres EU-status. Administrativt fastsatte regler i form af bekendtgørelser mv., som implementerer EU-regler uden lovændringer, er ikke inkluderet i vores analyse, da vores primære fokus er at analysere koa1 itionsdannelsen mellem Folketin¬ gets partier på EU-området.

De fleste hidtidige danske (Blom-Hansen og Christensen, 2004; Kelstrup et al., 2008) og internationale opgørelser af loves EU-status (fx Raunio og Wi¬ berg, 2010) har overvejende opereret med en ren dikotomi: EU eller ikke-EU. Argumentet om regeringens tabte dagsordenskontrol nødvendiggør en yder¬ ligere opdeling, der kan indfange både den indirekte og den direkte påvirk¬ ning af EU-samarbejdet. Dele af lovgivningen er udtryk for vedtagelsen af EUinitieret lovgivning fx i form af direktiver og forordninger, som indarbejdes i dansk lovgivning gennem Folketingets direkte godkendelse. Anden lovgivning er derimod påvirket af EU-retten, selvom den udspringer fra et rent dansk initiativ. Denne indirekte påvirkning kan have flere former: Lovgivning som er begrænset af EU-ret, tilpasser sig denne, eller som eksempelvis kræver EUnotificering, ligesom en lov kan videreføre allerede gældende EU-implementering.2 Endelig findes der national lovgivning, som EU ikke har relevans for.

Vi har kodet lovforslagene i tre kategorier, som indfanger henholdsvis den direkte og indirekte påvirkning samt den del af lovgivningen, der ikke er på¬ virket af EU. Her lægger vi os på linje med analyser og metoder i den dan¬ ske Magtudredning, som har en lignende operationalisering af målingen af europæiseringen af den danske lovgivning (Togeby et al., 2003).3 Metodisk udbygger vi dog disse undersøgelser ved at opstille et tidsseriestudie frem for at foretage nedslag i enkelte samlinger, hvilket giver et mere fuldstændigt billede af udviklingstendenserne samt stabiliteten i koalitionsmønstrene, som hidtil ikke har været undersøgt på baggrund af afstemningsdata fra Folketinget.

I vurderingen af den enkelte lovs EU-status har vi baseret vores kodning på en fortolkning af lovforslagets bemærkninger fremsat ved lovforslags fremsæt¬ telse. Andre studier støtter sig også til bemærkningerne i lovforslagene som primær kilde, hvormed vores operationalisering følger gængs praksis i forhold til hidtidige analyser af EU-emnet i dansk lovgivning (Togeby et al., 2003; Blom-Hansen og Christensen, 2004; Kelstrup et al., 2008; jf. desuden CEPOS, 2011). Fra 1998 har næsten alle lovforslags bemærkninger rummet en fast EU-rubrik, men vi har kodet samtlige bemærkninger. Vi undersøger der¬ med fire valgperioder fra 1998 til 2011.

For at opnå et mål for koalitionsdannelsen i Folketinget har vi endvidere inkluderet kvantitative data fra de politiske partiers tilslutning til afgivelse af mandater i Europaudvalget, som er blevet offentliggjort siden 2001. Mandatafgivningsproceduren har til formål at garantere regeringen, at der ikke er et flertal imod dens forhandlin gsposition.

Selvom regeringen meget sjældent har et flertal imod sig i udvalget, kan det skyldes, at inddragelsen af EU-partierne i forhandlingsprocessen op til den for¬ melle mandatafgivning i udvalget påvirker regeringen sådan, at dens oplæg til¬ passes oppositionen, så regeringen undgår at få et flertal imod sig. Omfanget af denne indflydelse kan kun meget vanskeligt måles kvantitativt. Derfor har vi i analysen suppleret den kvantitative dataindsamling med en række baggrundsinterviews med EU-ordførere og partiernes EU-politiske medarbejdere om de europapolitiske aftalers funktion i forhold til flertalsopbygning samt betyd¬ ningen af, at aftalekredsen inddrages i lovgivningsprocessen. Vi har desuden studeret udvalgsberetninger samt udtalelser fra folketingsdebatterne, der synes at bekræfte eksistensen af en parlamentarisk norm, som forpligter en kreds af EU-positive partier til at sikre overholdelsen af de danske EU-forpligteiser, når de kræver gennemførelse via lovgivning og dermed inddragelse af Folketinget.

## EU i dansk lovgivning

I perioden fra 1998 til 2011 vedtog Folketinget i alt 2894 love, hvoraf omtrent 40 pet. indeholdt en eksplicit reference til EU i bemærkningerne til loven. Af disse angik godt 14 procentpoint implementering af direktiver, domstolsafgø¬ relser mv., mens omtrent 26 pet. på anden måde var EU-relaterede. Lige knap 60 pet. af de vedtagne love i perioden fra 1998 til 2011 vedrørte ikke EU.

Tabel 1: EUs andel i dansk lovgivning behandlet i Folketinget 1998-2011

| Regerings¬ periode   |   Direkte implementering | Direkte implementering   |   National lovgivning EU-relateret | National lovgivning EU-relateret   |   Al EU-om fat tet lovgivning | Al EU-om fat tet lovgivning   |   National lovgivning - ikke EU-omlat tet | National lovgivning - ikke EU-omlat tet   |   Al lovgivning | Al lovgivning   |
|----------------------|--------------------------|--------------------------|------------------------------------|------------------------------------|-------------------------------|-------------------------------|-------------------------------------------|-------------------------------------------|-----------------|-----------------|
| 1998-2001            |                      110 | (13,9)                   |                                216 | (27,3)                             |                           326 | (41,3)                        |                                       464 | (58,7)                                    |             790 | (100)           |
| 2001-2005            |                       97 | (14,3)                   |                                172 | (25,4)                             |                           269 | (39,7)                        |                                       409 | (60,3)                                    |             678 | (100)           |
| 2005-2007            |                       88 | (14,8)                   |                                135 | (22,7)                             |                           223 | (37,4)                        |                                       373 | (62,6)                                    |             596 | (100)           |
| 2007-2011            |                      118 | (14,2)                   |                                232 | (28,0)                             |                           350 | (42,2)                        |                                       480 | (57,8)                                    |             830 | (100)           |
| Total                |                      413 | (14,3)                   |                                755 | (26,1)                             |                          1168 | (40,4)                        |                                      1726 | (59,6)                                    |            2894 | (100)           |

Note: Procentsatser i parentes.

Niveauet er overordnet på linje med undersøgelser foretaget af Togeby et al. (2003), Kelstrup et al. (2008) samt CEPOS (2011).4 Andelen af dansk lov¬ givning med en eller anden form for EU-relation har på tværs af de enkelte regeringsperioder ligget relativt stabilt på omtrent 40 pet. Internationale un¬ dersøgelser af EU-lovgivningens betydning er både nået frem til højere og la¬ vere niveauer. For Finland blev der fundet frem til en andel på omtrent 20 pet. (Raunio og Wiberg, 2010), hvorimod det gælder op mod 80 pet. af tysk lovgivning på forbundsniveau (Raunio, 2009). Det er imidlertid vanskeligt at sammenligne disse opgørelser på grund af forskellige nationale lovgivningstraditioner i forhold til loves antal og omfang.

## Folketingets behandling afEU-lovgivning

Europapolitiske aftaler og aftalekredse i dansk EU-politik

Folketingets Europaudvalg betragtes i dele af litteraturen som en central nøgle til at forstå dansk EU-politik og dermed de danske partiers håndtering af flertalsdannelsen på EU-området. Dette afspejler en tendens i den internationale parlamentslitteratur til at opfatte stående udvalg som nødvendige forudsætnin- ger for et stærkt nationalt parlament (Laver og Schofield, 1990; Strøm, 1990: 70-73; Damgaard, 1990). Europaudvalget nyder da også en særlig position blandt folketingsudvalg med tværgående koordinationsfunktioner (Jensen, 2003, 2007). På linje med Bille (1991), Benz (2004) samt Damgaard og jen¬ sen (2005) opfatter vi dog den forudgående uformelle koordination mellem de politiske partier som en forudsætning for at forstå partiernes mandatafgivning i Europaudvalget. Aftalekredsen har traditionelt bestået af Venstre, Socialde¬ mokraterne, Det Konservative Folkeparti og Det Radikale Venstre samt Cen¬ trumdemokraterne før 2001. Efter 2005 er Socialistisk Folkeparti i stigende grad blevet inkluderet i samarbejdet. Inden for aftalekredsen eksisterer den norm, at der skal findes "en politisk forståelse i aftalekredsen", inden ændrin¬ ger i de danske EU-positioner kan gennemføres. Denne forståelse har i særlig udbredt grad gjort sig gældende i forbindelse med den danske deltagelse i euro¬ pæiske traktatforhandlinger (Pedersen, 2009), men aftalestrukturens relevans inkluderer også forhandlingerne om indholdet og udformningen af den danske regerings forhandl ingsma ndater i Ministerrådet.

Ifølge interviews med EU-ordførerne er det knap så bindende at deltage i af¬ talekredsen som i de mere policyspecifikke politiske forlig. Alligevel kan rege¬ ringen ikke umiddelbart ignorere deltagerkredsens ønsker i en forhandling, da det parlamentariske flertal traditionelt skabes i denne kreds af partier. Evnen og viljen til at udøve indflydelse internt i kredsen afhænger af, hvor meget "po¬ litisk kapital" de forskellige parter er villige til at investere i forhandlingerne. iM in isteren kan ikke politisk holde til at kæmpe imod aftalepartnernes ønsker på alle de områder, der søges mandat til. Dette ville selvsagt være uhensigts¬ mæssigt i forhold til den praktiske deltagelse i Ministerrådets forhandlinger. Aftalekredsens medlemmer -dvs. partierne i kredsen, primært repræsenteret ved deres europapolitiske ordførere - har undertiden relativt nemt ved at gøre deres indflydelse gældende på de danske forhand1 ingsmandater. Det skyldes, at den pågældende minister typisk ikke ønsker at slide på sin politiske kapital, ligesom denne har brug for ikke at have et flertal imod sit forhandlingsmandat i de forestående forhandlinger i EUs Ministerråd.

For oppositionspartierne er deltagelse i aftalekredsen forbundet med både rettigheder og pligter. Som modydelse for at kunne søge og udøve indflydelse på regeringens forhandlingspositioner forpligter de sig også til at sikre, at EUinitiativer bliver vedtaget i folketingssalen. Spørgsmålet om at opbygge "poli¬ tisk kapital" er derved også centralt for oppositionen, som vanskeligt kan holde til at kræve og søge indflydelse på mandaterne for efterfølgende ikke at levere "den parlamentariske vare" i form af et politisk flertal bag regeringens forhand1in gsresu11ater. Det påpeges, at deltagerne i aftalekredsen ofte vil "strække sig meget langt" i konkrete forhandlinger for at sikre en bred tilslutning og vedtagelse af de konkrete lovforslag. Det betyder, at kredsens deltagere søger at undgå konflikt i forbindelse med sagsbehandlingen, eftersom regeringen selv¬ sagt ikke kan garantere, at de danske forslag indarbejdes i de endelige direk¬ tivforslag. Derfor vil oppositionspartierne typisk vælge at bakke op om de en¬ delige forha nd1ingsresu 11ater, selvom de ikke nødvendigvis afspejler indholdet i mandatet, forudsat at regeringen efter bedste evne har forsøgt at forsvare de danske positioner i en given forhandling. Forståelsen mellem kredsens partier om lovgivningsarbejdet på EU-politikken medvirker til en relativ smidig dansk lovgivningsprocedure fra mandater til egentlig lovgivning.

Kredsen af EU-partier spiller en rolle tidligt i lovgivningsprocessen, ikke mindst fordi eksistensen af denne - samt indholdet og principperne i de over¬ ordnede EU-politiske aftaler - er kendt af embedsværket og de relevante ko¬ ordinationsministerier, som gennem deres deltagelse i forhandlingerne i EUsystemet søger at tage hensyn til, hvad der nationalt er muligt at vedtage.

## Forhandlingerne i Europaudvalget

Tabel 2 viser, hvordan Europaudvalgets politiske partier har støttet VK-regeringens forhandlingsoplæg til mandatafgivning i perioden 2001-2011. Over¬ ordnet kan man se, at VK-regeringerne har baseret sine forhandlingsmandater på en relativt stabil kreds af partier bestående af Socialdemokraterne, Det Ra¬ dikale Venstre, Venstre og Det Konservative Folkeparti, altså de fire regerings¬ partier henholdsvis før og efter 2001. Ligeledes har Socialistisk Folkeparti givet mandat til eller undladt at stemme imod regeringens forhandlingsmandater i 86,6 pet. af de tilfælde, hvor regeringen har bedt om mandat.

Mindre overraskende er det, at Enhedslisten har afgivet tilslutning til fær¬ rest mandater (55,6 pet.), mens det ligeledes EU-skeptiske Dansk Folkeparti har givet tilslutn ing eller undladt at ma rkere modstand i 71,3 pet. af tilfældene. Som forventet giver tallene umiddelbart et indtryk af en relativ stabil kreds af partier, som bakker op om den til enhver tid siddende regerings forhand¬ lingsmandater. For tiden før 2001 findes der ikke tilsvarende årlige opgørelser. Jensen (2007: 221) har imidlertid opgjort andelen af mindretalsudtalelser i Europaudvalget mellem 1973 og 2001 og når frem til, at venstrefløjen (SF og længere til venstre) sagde fra i 13 pet., højrefløjen (partier til højre for V og K) i 16 pet. og partier med "regeringspotentiale" i blot 4 pet. af tilfældene. Disse tal svarer til resultaterne efter 2001 og tyder dermed på en betydelig stabilitet på tværs af valg og regeringskonstellationer omkring flertaIsdannelsen i Euro¬ paudvalget.

Tabel2: Partiernes støtte til mandatafgivning i Europaudvalget 2001-2010

|                         | 2001   | 2001-2005   | 2005-2007   | 2007-2010   | Gennemsnit   |
|-------------------------|--------|-------------|-------------|-------------|--------------|
| Enhedslisten            | 48,6   | 58,7        | 49,0        | 58,5        | 55,6         |
| Socialistisk Folkeparti | 90,5   | 88,0        | 85,8        | 84,4        | 86,6         |
| Sociakiemok raterne     | 100,0  | 96,4        | 92,9        | 91,8        | 94,4         |
| Radikale Venstre        | 100,0  | 97,2        | 95,3        | 87,1        | 94,7         |
| Konservative Folkeparti | 99,4   | 100,0       | 100,0       | 100,0       | 100,0        |
| Venstre                 | 99,4   | 100,0       | 100,0       | 100,0       | 100,0        |
| Dansk Folkeparti        | 79,0   | 74,7        | 65,6        | 72,1        | 71,3         |

Note: Optalte tilkendegivelser af ikke at gå imod regeringens forhandlingsmandat. Centrumde¬ mokraterne, Kristeligt Folkeparti og Ny Alliance havde ikke plads i Europaudvalget i perioden. Den første kolonne dækker kun love vedtaget i 2001 i Folketingets 2000/01-samling. Kilde:

Europaudvalget (2001-2010).

Mandatafgivningen signalerer grundlæggende vilje til at sikre vedtagelse af forslag i folketingssalen, der måtte følge af regeringens forhandlinger i EU. Hvis et parti ikke mener, at det endelige resultat af forhandlingerne i tilstræk¬ kelig grad opfylder det afgivne mandat, så kan det dog vælge at stemme imod efterfølgende i folketingssalen uden derved at bryde med den parlamentariske norm. Opgørelsen synes samlet at vise, at den siddende regering uanset par¬ tifarve formulerer sine EU-forhandlingsmandater hen over midten med EUaftalepartierne i højere grad end sammen med sine traditionelle støttepartier i indenrigspolitikken. Det er dog vanskeligt at vurdere det konkrete indhold af disse mandater, da de kan indeholde både mere brede og snævre instrukser til ministeren.

## Partiernes stemmeadfærd ifolketingssalen

Tabel 3 sammenfatter partiernes stemmeadfærd i folketingssalen i forhold til vedtagen lovgivning i de fire regeringsperioder 1998-2011 for henholdsvis na¬ tional lovgivning og områder påvirket af EU. I forhold til national lovgivning, der ikke er relateret til EU, viser tabellen, at VK-mindretalsregeringerne har baseret hovedparten af sine flertal på støttepartiet Dansk Folkeparti, som har stemt for over 96 pet. af disse lovforslag. For Socialdemokraterne gjaldt det i 72,1 pet. af tilfældene i perioden 2001-2005, hvorefter stemmeandelen steg til henholdsvis 81,2 og 77,9 pet. for de seneste to regeringsperioder. Trods et lidt lavere t ilslut ningsniveau gælder næsten samme mønster for Det Radikale Venstre. Hvor Socialistisk Folkeparti i perioden fra 2001 til 2005 stemte for

Tabel3: Afstemningsmønstre for vedtagne lovforslag 1998-2011 ud fra deres EU-status

| Enstemmighed    | 31,8                       | 21,8                             | 30,0                                  | 28,0                  | 37,1                      | 18,6                             | 37,7                                  | 32,7                  | 43,2                      | 28,9                             | 37,8                                  | 36,6          | 55,9                      | 32,3                             | 46,5                                  | 43,9          |
|-----------------|----------------------------|----------------------------------|---------------------------------------|-----------------------|---------------------------|----------------------------------|---------------------------------------|-----------------------|---------------------------|----------------------------------|---------------------------------------|---------------|---------------------------|----------------------------------|---------------------------------------|---------------|
| FRP/ FRI        | 68,1                       | 57,9                             | 60,2                                  | 60,7                  | -                         | -                                | -                                     | -                     | -                         | -                                | -                                     | -             | -                         | -                                | -                                     | -             |
| DF              | 73,6                       | 54,6                             | 60,6                                  | 60,8                  | 89,7                      | 92,4                             | 96,3                                  | 94,4                  | 86,4                      | 96,3                             | 96,5                                  | 95,0          | 90,7                      | 96,6                             | 96,0                                  | 95,4          |
| V               | 88,2                       | 72,2                             | 75,6                                  | 76,5                  | 100                       | 100                              | 100                                   | 100                   | 100                       | 100                              | 99,5                                  | 99,7          | 100                       | 100                              | 99,6                                  | 99,8          |
| KF              | 89,1                       | 72,7                             | 75,6                                  | 76,7                  | 100                       | 100                              | 100                                   | 100                   | 100                       | 100                              | 99,5                                  | 99,7          | 100                       | 100                              | 99,6                                  | 99,8          |
| NA/LA           | -                          | -                                | -                                     |                       | -                         | -                                | -                                     | -                     | -                         | -                                | -                                     | -             | 96,2                      | 86,3                             | 93,8                                  | 92,0          |
| KRF/KD          | 91,8                       | 75,5                             | 76,9                                  | 78,6                  | 90,7                      | 75,6                             | 80,1                                  | 80,5                  | -                         | -                                | -                                     | -             | -                         | -                                | -                                     | -             |
| CD              | 90,0                       | 79,2                             | 86,9                                  | 85,2                  | -                         | -                                | -                                     | -                     | -                         | -                                | -                                     | -             | -                         | -                                | -                                     | -             |
| RV              | 100                        | 100                              | 100                                   | 100                   | 88,7                      | 68,6                             | 73,6                                  | 74,5                  | 93,2                      | 72,6                             | 777                                   | 78,9          | 89,8                      | 73,7                             | 76,7                                  | 77,7          |
| S               | 100                        | 100                              | 100                                   | 100                   | 90,7                      | 68,0                             | 72,1                                  | 73,7                  | 93,2                      | 72,6                             | 81,2                                  | 81,0          | 89,8                      | 77,2                             | 77,9                                  | 79,4          |
| SF              | 86,4                       | 82,9                             | 83,2                                  | 83,5                  | 67,0                      | 51,2                             | 56,2                                  | 56,5                  | 80,7                      | 52,6                             | 64,1                                  | 63,9          | 83,9                      | 74,6                             | 72,1                                  | 74,5          |
| EL              | 55,5                       | 57,9                             | 68,9                                  | 64,0                  | 43,3                      | 26,2                             | 43,0                                  | 38,8                  | 46,0                      | 34,1                             | 42,4                                  | 41,1          | 61,0                      | 38,4                             | 55,3                                  | 51,4          |
| Type lovgivning | Direkte Eli- mplementering | EU-relateret national lovgivning | Ikke EU-relateret national lovgivning | Total (N=790)         | Direkte EU-implementering | EU-relateret national lovgivning | Ikke EU-relateret national lovgivning | Total (N=678)         | Direkte EU-implementering | EU-relateret national lovgivning | Ikke EU-relateret national lovgivning | Total (N=596) | Direkte EU-implementering | EU-relateret national lovgivning | Ikke EU-relateret national lovgivning | Total (N=596) |
| Periode         |                            |                                  | 1998- 2001 2001- 2005                 | 1998- 2001 2001- 2005 | 1998- 2001 2001- 2005     | 1998- 2001 2001- 2005            | 1998- 2001 2001- 2005                 | 1998- 2001 2001- 2005 | 2005- 2007-               | 2005- 2007-                      | 2005- 2007-                           | 2005- 2007-   | 2005- 2007-               | 2005- 2007-                      | 2005- 2007-                           | 2005- 2007-   |

Note: (-) ikke repræsenter t i Folketinget. NA blev først anmeldt som parti i Folketinget i juni/juli 2007. EL= Enhedslisten, Socialdemokraterne, RV= Det Radikale Venstre, CD= Centrumdemokraterne, KRF/KD= Kristeligt Folkeparti/ Liberal Al iance, KF= Konservative Folkeparti, V= Venstre, DF= Dansk Folkeparti, FRP/FRI= Fremskridtspartiet/ Frihed

56,2 pet. af den vedtagne lovgivning uden relation til EU, er samme andel efter 2007 steget til 72,1 pet. Samme tendens gør sig gældende for Enhedslisten om end fortsat på et endnu lavere niveau. Fra 2005 og særligt efter 2007 er ven¬ strefløjen dermed i stigende grad begyndt at stemme sammen med regeringen, ligesom det generelle niveau af enstemmighed i Folketinget er steget.

Tabellen viser forskellige koalitionsmønstre for vedtagne love, alt efter om de implementerer EU-regler eller ikke. Socialdemokraterne, Venstre, Det Kon¬ servative Folkeparti og Det Radikale Venstre støtter i folketingssalen hoved¬ parten af den lovgivning, som udspringer fra EU. Både før og efter 2001 støt¬ tede regeringspartierne samtlige forslag. Procenterne for Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre ligger hen over perioden 2001-2011 på et stabilt ni¬ veau omkring eller lidt over 90 pet. Under SR-regeringen 1998-2001 lå opbak¬ ningen fra Venstre og Det Konservative Folkeparti næsten lige så højt. Denne afstemningsadfærd synes at understrege eksistensen af en betydelig stabilitet i koalitionskredsen på EU-området. En analyse af de afvigende tilfælde tyder også på grundlæggende tilslutning til en parlamentarisk norm om at vedtage EU-implementeringer, idet ingen love afvistes med henvisning til substansen i EU-reglerne, hvilket ellers forekommer for EU-skeptiske partier.5 Enhedslisten fremstår omvendt som Folketingets mest EU-skeptiske parti med ja-procenter mellem 43,3 og 61,0 fra 2001 til 2011.

Udviklingen i Dansk Folkepartis stemmeadfærd er interessant. Da partiets rolle i 2001 ændrede sig fra oppositions- til støtteparti, steg dets andel af jastemmer fra 73,6 pet. til 89,7 pet. og forblev efter 2005 på omtrent samme høje niveau, hvor vi omvendt forventede, at modstanderpartierne også ville markere deres modstand gennem afstemningerne i Folketingssalen. Dansk Folkepartis ja-procenter ligger også markant højere end dets andel af tilslutning i Europa¬ udvalget, hvilket vidner om, at partiet tilsyneladende markerer sin modstand imod EU i udvalgsarbejdet (og Europa-Parlamentet), men når lovgivningen kommer til afstemning i folketingssalen, stemmer det for de fremsatte lovfor¬ slag og optræder på den måde, defacto, også som støtteparti ved implemente¬ ringen af store dele af EU-lovgivningen.

EU-lovgivning handler tilsyneladende ikke bare om EU per se, da der er stor forskel på flertalsdannelsen afhængigt af, om det er EU-implementering eller nationalt initieret lovgivning påvirket af EU. Denne væsentlige forskel i for¬ hold til koalitionsdannelsen ville ikke blive indfanget i en dikotom kodning af lovgivningens EU-relevans. For nationalt initieret lovgivning viser tabellen, at koalitionsmønsteret ikke afhænger stort af, om loven er EU-relateret eller ikke. Hverken EU-positive eller EU-negative partier stemmer mere eller mindre for forslag initieret af regeringen, om de er EU-relaterede eller ikke. Vores resul- tater viser derimod, at det er helt afgørende for koalitionsdannelse, om lovgiv¬ ningen udspringer fra EU, som det sker i implementering, eller den danske regering. Det tyder på, at tabt eller bevaret dagsordenskontrol forklarer mere end en generel positiv indstilling til EU, uanset om EU-retten i et vist omfang begrænser regeringens råderum med hensyn til et lovforslags konkrete indhold. Dette taler for, at europæisering i form af tabt dagsordenskontrol systematisk har betydning for flertalsdannelsen i Folketinget. En indvending kunne lyde, at EU-implementeringslove ofte er forholdsvis tekniske og politisk ukontrover¬ sielle, hvilket kunne forklare den brede koalitionsdannelse. Enstemmighedsniveauet må formodes at ligge markant højere for sådanne forslag, og selvom det ligger lidt højere for EU-implementeringslovene, så er det kun efter 2007, at der var fuldstændig enighed om mere end halvdelen af disse love.

Socialistisk Folkeparti er det parti, som har haft de største udslag i sin stem¬ meafgivelse i perioden. Som parlamentarisk grundlag for SR-regeringen fra 1998 til 2001 stemte partiet ja til 86,4 pet. af alle vedtagne EU-implementeringslove. Efter 2001 faldt ja-andelen til 67,0 pet., hvorpå den steg til 80,7 pet. i 2005-2007, og igen i perioden fra 2007-2011 steg ja-procenten til 83,9 pet., altså næsten samme niveau som de gamle ja-partier. Der er flere interessante observationer vedrørende Socialistisk Folkepartis stemmeadfærd. Det gør en forskel, om partiet er i opposition eller støtteparti. Alligevel skiftede partiet kurs efter 2005. VK-regeringen blev ellers siddende ved valget og med helt uændrede flertalsmuligheder. Stigningen for Socialistisk Folkeparti på dette tidspunkt taler for, at partiets deltagelse i det nye nationale kompromis fra december 2004 også betød, at partiet i stigende grad tog medansvar for de danske forpligtelser i samarbejdet og trådte ind i kredsen af ja-partier ved im¬ plementering i form af lovgivning. En mere pragmatisk politik på EU-området kan ligeledes opfattes som et centralt element blandt flere i at blive regeringsduelige (Nielsen og Pedersen, 2012). Alternativt kan den forøgede tilslutning fra Socialistisk Folkeparti til regeringens lovforslag forklares med substantielle ændringer i den lovgivning, der stemmes om, fx da regeringen ændrede sin klimaog miljøpolitik. En dybere analyse af vores tal tyder faktisk på, at et sådant skifte faktisk gjorde sig gældende i forhold til Socialistisk Folkepartis tilslutning til EU-implementering efter 2007, men også at dette skifte ikke kan forklare hele ændringen i partiets afstemningsadfærd vedrørende implementeringsdelen. Det taler ligeledes for vores argument, at SF's EU-politik påvirkes allerede fra 2005, mens en større ændring i partiets stemmemønster på de øv¬ rige politikområder først sker i perioden efter 2007, da partiet indgik i nærmere samarbejde med Socialdemokraterne om et fremtidigt regeringssamarbejde.

Partiernes samlede stemmeadfærd synes at støtte forventningen om, at en del af deres politik fastlægges i en bredere kreds af aftalepartier, som har for¬ pligtet sig til at sikre, at de danske forpligtelser opretholdes i EU. En indven¬ ding kunne lyde, at EU-love er stærkest koncentreret på bestemte politikom¬ råder, og at forskellene i konsensusniveau skyldes forskelle mellem disse. Dette argument undersøger vi i tabel 4, der viser, hvordan konsensusniveauet mellem de fire gamle partier V, K, S og R, som i hele undersøgelsesperioden har tilhørt kredsen af EU-partier, har været højere omkring implementerende lovgivning (mellem 86 og 90 pet.) end i øvrigt (mellem 66 og 74 pet.), uanset om poli¬ tikområdet har en høj EU-andel eller ej og uanset regeringens farve. Vores tal tyder på, at forskellen i konsensus omkring EU-implementering ikke skyldes forskelle mellem politikområder.

Tabel 4: Konsensusniveau (S, V, K og R) opdelt efter politikområder og rege¬ ringssammensætning

| Politikområde                                              |                     | 1998-2001 (SR) 2001-2011   | (VK)   |
|------------------------------------------------------------|---------------------|----------------------------|--------|
| Høj andel af EU-implementering (ni politikområder dækkende | Implementering      | 87,1                       | 90,4   |
| 1347 love)                                                 | Ikke implementering | 74,2                       | 71,7   |
| Lav andel af EU-implementering (ti politikområder dækkende | Implementering      | 88,0                       | 86,5   |
| 1547 love)                                                 | Ikke implementering | 72,6                       | 66,5   |

Note: Ikke-implementering dækker over nationalt initieret lovgivning, EU-relateret eller ikke.

## Afslutning

Den europæiske integrationsproces har ifølge litteraturen påvirket magtrela¬ tionerne mellem nationale regeringer og parlamenter til førstnævntes fordel (Maurer og Wessels, 2001; Anderson, 2002; Goetz, 2005; Börzel og Risse, 2006). Som modsvar har nationale parlamenter opbygget formelle institu¬ tioner til at kontrollere regeringerne (Raunio, 2009, Raunio og Hix, 2000; Holzhacker, 2007; Lupia, 1992; Bergman og Damgaard, 2000). Folketinget var pioner i udviklingen af disse formelle mekanismer til at sikre parlamenta¬ risk flertal bag og kontrol af indholdet i de danske EU-forhandlingspositioner, hvorfor dansk EU-koordinering er blevet intensivt studeret og oftest i et insti¬ tutionelt perspektiv.

I forhold til spørgsmålet om de danske mindretalsregeringers flertalsopbygning og koalitionshåndtering har vi igennem artiklen argumenteret for, at dansk EU-politik også med fordel kan forstås ud fra et koalitionsteoretisk perspektiv. Vores tal indikerer, at der ikke udelukkende sker en europæisering af Folketingets institutioner, men også en europæisering af koalitionsdannelsen forud for den formelle udvalgsbehandling. Vi finder det derfor relevant at betone vigtigheden af systematisk at inddrage de partipolitiske og koalitionsmæssige dynamikker for at kunne forklare udformningen af dansk EU-politik (Damgaard, 2000; jf. King, 1976). Tesen har imidlertid ikke kun været, at der i tillæg til det institutionelle perspektiv findes et partipolitisk element, som det tidligere er blevet påpeget af Jensen (2003) og Damgaard og Jensen (2005), men hvor deres analyser primært har været centreret om partiernes aktivitet i selve Europaudvalget, har de i langt mindre grad præciseret karakteren af deres koordination. Vores artikel tyder i den sammenhæng på, at der findes en bety¬ dende forudgående og forligslignende aftalestruktur, hvormed en relativt fast kreds af politiske partier overordnet fastlægger rammerne for dansk EU-politik både i forhold til traktatspørgsmål og kontinuerlig flertalsopbygning. Dette sker gennem fastlagte uformelle procedurer og normer forud for behandlin¬ gen i Europaudva1get, hvis møder primært fungerer som en registrering heraf. EU-medlemskabet opstiller nogle særlige betingelser for og påvirker dermed en del af koa1itionsd a nne1sen om lovgivning i Folketinget. Hvor mindretalsre¬ geringerne de seneste to årtier i stigende grad er begyndt at skabe deres flertal sammen med deres parlamentariske støttepartier om den nationale lovgivning, tyder vores analyse på, at regeringerne på tværs af politiske områder fortsat skaber bredere flertalskoalitioner gennem inddragelsen af oppositionspartierne når lovgivningen udspringer fra EU, som dermed forbliver konsensuspolitik.

Samarbejdet om implementering af EU-regler er bredere end først antaget, da selv skeptiske partier ofte stemmer for, hvilket isoleret set kunne tale imod vores forventninger. Dansk Folkepartis lavere ja-procenter før 2001 tyder dog snarere på, at rollen som støtteparti for regeringen virker disciplinerende i folketingssalen, hvorimod partiet i højere grad markerer sin parlamentariske modstand i Europaudvalget. Socialistisk Folkepartis ma ndata fgivn ing har lig¬ get stabilt på ca. 88 pet. både før og efter, de tiltrådte det nye nationale kom¬ promis. Når afstemningsadfærden i folketingssalen alligevel påvirkes, taler det isoleret set for vores for ventning om, at et parti påvirkes af at indtræde i forligslignende institutioner og som aftalepart opnå et ansvar.

Ana lysens konklusioner peger på en europæisering af koalitionsda n ne1sen i Folketinget. Regeringens tab af dagsordenskontro1 rejser særlige udfordringer for de danske mindretalsregeringer og udgør dermed en sandsynlig forklaring, i hvert fald når et forslag rummer potentiale for partikonflikt. Danske rege¬ ringer søger at håndtere disse udfordringer ved at inddrage en bred kreds af oppositionspartier i dens flertalsopbygning forud for den formelle behandling i Folketingets Eu ropaudvalg. Deltagelse i denne kreds af partier med fører både rettigheder og forpligtelser. Partiernes koordination og opbygning af flertal minder om de stærke parlamentariske normer, der gælder mellem Folketingets partier om at overholde indgåede politiske aftaler og dermed om den måde, som de politiske partier normalt opererer på under dansk mindretalsparlamentarisme. Fremtidige studier bør gøre mere ud af, hvordan EU's tilstedeværelse i dansk lovgivning, partiernes forskellige holdninger til EU samt det forhold, at EU fastsætter regler på tværs af politiske sektorer, også påvirker, hvilke partier som danner regering sammen. Danske regeringer har således ikke omfattet EU-modstanderpartier, og den offentlige debat om emnet tyder på, at EU ud¬ gør en af de væsentligste forhindringer for, at Dansk Folkeparti kan komme i regering. Hvis et modstanderparti derimod ændrer sin politik og bliver mere positivt, som det er sket for Socialistisk Folkeparti, så vil det næppe skade partiets chance for at komme i regering, at der ikke længere må tages hensyn til dette problem.

## Noter

1. Tak til Anne Plougmann Knudsen, Mikkel Munk Quist Andersen og Merete Arentoft for hjælp til kodningsarbejdet. Vi er ligeledes taknemmelige for kommen¬ tarer og konstruktiv kritik fra paneldeltagerne på Dansk Selskab for EU-forskning i 2010 og fra Sessions of Workshops i Munster, 22.-27. marts 2010, Workshop 11: The Europeanization of National Political Parties.
2. Anfører et lovforslags bemærkninger, at det implementerer et nyt direktiv eller følger af en domstolsafgørelse, er det kodet som implementering. Lovforslag, der angives at skulle notificeres for EU-kommissionen, er kodet som EU-relaterede. Når et lovforslag gennemfører et direktiv, fremgår det ikke altid klart, om det alle¬ rede er blevet implementeret. Vi har i hvert tvivlstilfælde foretaget kontrol gennem yderligere opslag i Folketingstidende eller EURLEX.
3. For 2000/2001-sam1i ngen har vi fået adgang til Magtudredningens data og kan for 214 vedtagne love, svarende til 7,4 pet. af vores sample, direkte sammenligne kodningerne. De tre kodekategoriers interkoderreliabilitet kan angives ved, at der fandtes overensstemmende kodning for 186 af lovene (86,9 pet.). Cohens kappa er 0,75, hvor værdier over 0,7 sædvanligvis må anses for reliable. Vi analyserede efter¬ følgende de fundne uoverenstemmelser og fastholdt vores egen kodning i halvdelen af tilfældene (14 ud af 28).
4. Ifølge Togeby et al. (2003: 121) var 12 pet. af den danske lovgivning gennemfø¬ relse af EU-direktiver og 25 pet. tilpasning til EU-regulering i folketingssam 1ingen 2000/2001. Kelstrup et al. (2008: 337) fandt den samlede andel af lovforslag med reference til EU fra 1998 til 2007 til årligt at ligge mellem 20 og 27 pet. Blom-

- Hansen og Christensen (2004: 71) peger på, at andelen afudstedte bekendtgørelser med EU-indhold ligger lavere, end det er tilfældet for lovgivning.
5. Vi har kvalitativt analyseret EU-partiernes begrundelser for deres afstemningsadfærd ud fra folketingsdebatter og udvalgsbetænkninger i de 31 tilfælde fra 1998 til 2007, hvor ikke alle partier stemte for. For otte af lovene angav mindst ét af det eller de afvigende partier, at de ville have støttet lovens EU-implementeringselementer, hvis de havde stået alene. I fire tilfælde anså partierne modsat regeringen ikke loven for at være en nødvendig implementering. I otte tilfælde angaves "under¬ implementering" som problem samt i syv tilfælde "over-implementering", altså at regeringen henholdsvis gør for lidt eller mere end nødvendigt for at følge EU. I blot ét tilfælde angaves regeringen ikke at have fulgt sit mandat, og også i ét til¬ fælde meddelte et parti helt åbent, at det havde fortrudt at have støttet regeringens mandat. For syv love var det ikke muligt at finde EU-relaterede begrundelser for afvigelsen.

## Litteratur

- Anderson, Jeffrey J. (2002). European ization and the Transformation ofthe Democratic Polity, 1945-2000. Journal ofComrnon Märket Studies 40 (5): 793-822.
- Auel, Katrin og Arthur Benz (2005). The Politics ofAdaptation: The Europeanisation of National Parliamentary Systems. Thejournal ofLegislative Studies 11 (3/4): 372393.
- Benz, Arthur (2004). Path-Dependent Institutions and Strategic Veto Players: Natio¬ nal Parliaments in the European Union. West European Politics 27 (5): 875-900.
- Bergman, Torbjørn og Erik Damgaard (red.) (2000). Delegation and Accountability in European Integration. The Nordic Parliamentary Demoeracies and The European Union. London: Frank Cass.
- Bille, Lars (1991). Anmeldelse af Erik Damgaard (red.) Pariarnentarisk forandring i Norden. Politica 23 (1): 105-107.
- Blom-Hansen, Jens og Jørgen Grønnegård Christensen (2004). Den europæiskeforbin¬ delse. Aarhus: Aarhus Universitetsforlag.
- Börzel, Tanja og Thomas Risse (2006). Europeanization: The Domestic Impact of EU Politics, pp. 483-504 i Knud Erik Jørgensen, Mark A. Pollack og Ben Rosamond (red), Handbook ofEuropean Union Politics. London: Sage.
- Bräun inger, Thomas og Marc Debus (2009). Legislative Agenda-setting in Parliamen¬ tary Democracies. European Journal ofPolitical Research 48 (6): 804-839.
- CEPOS (2011). EU-rettens stigende indflydelse på Danmarks demokratiske styreform, analysenotat af marts 2011. CEPOS: Center for Politologiske Studier.
- Christiansen, Flemming Juul (2008). Politiskeforlig i Folketinget. Partikonkurrence og samarbejde. Aarhus: Politica.

- Damgaard, Erik (red.) (1990). Parlamentariskforandring i Norden. Oslo: Universitets¬ forlaget.
- Damgaard, Erik (2000). Parliament and Government, pp. 265-280 i Peter Esaiasson og Knut Heidar (red.), Beyond Westminster and Congress: The Nordie Experience. Columbus: Ohio State University Press.
- Damgaard, Erik og Henrik Jensen (2005). Europeanisation of Executive-Legislative Relations: Nordic Perspectives. journal ofLegislative Studies 11 (3/4): 394-411.
- Damgaard, Erik og Palle Svensson (1989). Who Governs? Parties and Policies in Den¬ mark. European Journal ofPolitical Research 17 (6): 731-745.
- Döring, Herbert (1995). Parliaments andMajority Rule in Western Europe. Frankfurt a. M.: Campus Yerlag.
- Europaudvalget (2001-2010). Europaudvalgets opgørelser over tilslutning til forhand¬ lingsoplæg i Europaudvalget i Folketingsårene 2001-2010.
- Folketinget (2004). Danmark i det udvidede EU. Folketinget, Christiansborg.
- Folketinget (2008). Dansk europapolitik i en globaliseret verden. Folketinget, Christi¬ ansborg.
- Goetz, Klaus (2005). The New Member States and the EU: Responding to Europe, pp. 254-284 i Simon Bulmer og Christian Lequesne (red.), The Member States ofthe European Union. Oxford: Oxford University Press.
- Holzhacker, Ronald (2007). National Parliamentary Scrutiny: Comparing Rules, In¬ stitutions and Behaviour, pp. 180-206 i Ronald Holzhacker og Erik Albæk (red.), Democratic Governance and European Integration. Linking Societal and State Processes ofDemoeracy. Cheltenham: Edward Elgar.
- Jensen, Henrik (2003). Europaudvalget. Et udvalg i Folketinget. Aarhus: Aarhus Uni¬ versitetsforlag.
- Jensen, Henrik (2007). A Model for the Strictest Scrutiny? The Danish European Affairs Committee in a Party Group Perspective, pp. 207-228 i Ronald Holzhacker og Erik Albæk (red.), Democratic Governance and European Integration. Linking Soci¬ etal and State Processes ofDernocracy. Cheltenham: Edward Elgar.
- Kelstrup, Morten, Dorthe Sindbjerg Martinsen og Marlene Wind (2008). Europa i forandring En grundbog om EUspolitiske og retlige system. København: Hans Reit¬ zels Forlag.
- King, Anthony (1976). Modes of Executive-Legislative Relations: Great Britain, France and West Germany. Legislative Studies Quarterly 1 (1): 11-36.
- Ladrech, Robert (2002). Europeanization and Politicai Parties: Towards a Framework for Analysis. Party Politics 8 (4): 389-403.
- Laver, Michael og Normann Schofield (1990). Multiparty Government. The Politics of Coalition in Europe. Oxford: Oxford University Press.

- Lupia, Arthur (1992). Busy Voters, Agenda Control, and the Power of Information. American Political Science Review 86 (2): 390-403.
- Maurer, Andreas og Wolfgang Wessels (2001). National Parliaments on Their Ways to Europé: Losers or Latecomers? Baden-Baden: Nomos Verlagsgesellschaft.
- Moravcsik, Andrew (1998). The Choicefor Europe: Social Purpose and State Powerfrom Messina to Maastricht. Ithaca, NY: Cornell University Press.
- Nielsen, Rasmus Leander og Rasmus Brun Pedersen (2012). The Danish Left and the Constitutional/Lisbon Treaty: From Vote/OfSce Seekers to Policy Pragmatists, pp. 213-235 i Michael Holmes og Knut Roder (red.), The Left and the European Constitution. Manchester: Manchester University Press.
- Pedersen, Helene Helboe (2011). Etableringen af politiske forlig som parlamentarisk praksis. Politica 43 (1): 27-47.
- Pedersen, Rasmus, Brun (2009). Danmark under traktaterne. Et case studium afrege¬ rings- ogparlamentsrelationerne underforhandlingerne om FællesAkten ogMaastricht¬ traktaten. Aarhus: Politica.
- Raunio, Tapio (1999). Always One Step Behind? National Legislatures and the Euro¬ pean Union. Government and Opposition 34 (2): 180-202.
- Raunio, Tapio (2005). Holding Governments Accountable in European Affairs: Explaining Cross-National Variation. Journal ofLegislative Studies 11 (3/4): 319-342.
- Raunio, Tapio (2009). National Parliaments and European Integration: What We Know and Agenda for Future Research. Journal ofLegislative Studies 15 (4): 317334.
- Raunio, Tapio og Simon Hix (2000). Backbenchers Learn to Fight Back: European Integration and Parliamentary Government. WestEuropean Politics 23 (4): 142-168.
- Raunio, Tapio og Matti Wiberg (2010). How to Measure the Europeanisation of a National Legislature? Scandinavian Political Studies 33 (1): 74-92.
- Strøm, Kaare (1990). Minority GovernmentandMajority Rule. Cambridge: Cambridge University Press.
- Strøm, Kaare og Arthur Lupia (2008). Bargaining, Transaction Costs, and Coalition Governance, pp. 51-84 i Torbjörn Bergman, Wolfgang C. Muller og Kaare Strøm (red.), Cabinets and Coalition Bargaining: The Democratic Life Cycle in Western Euro¬ pe. Oxford: Oxford University Press.
- Togeby, Lise, Jørgen Goul Andersen, Peter Munk Christiansen, Torben Beck Jørgen¬ sen og Signild Vallgårda (2003). Magt og demokrati i Danmark. Hovedresultaterfra Magtudredningen. Aarhus: Aarhus Universitetsforlag.
- Tsebelis, George (2002). Veto Players. How Political Institutions Work. New York: Rus¬ sell Page.