Anmeldelse af Bryan S. Turner & Oscar Salemink (red.): Routledge Handbook of Religions in Asia
Forfattere: Jørn Borup
Tidsskrift: rvt (2017-02-10)

## Anmeldelse

## BRYAN S. TURNER AND OSCAR SALEMINK, RED., Routledge Handbook of Religions in Asia . Routledge 2015, 449 sider, £ 158.

Håndbøger var i gamle dage opslagsværker med generelle indføringer i emner, som man kunne slå op i, hvis man ville vide nyt eller lige tjekke gammel viden. I dag er håndbøger typisk mere case-orienterede, med konkrete fokuspunkter og indrammet af  en  redaktionel  rød  tråd.  De  store  historier  med  sammenhæng  og  helikopterperspektiv  er  blevet  færre,  eller  henvist  til  et  lavere  formidlingsmæssigt  niveau  i populærgenren.

Det er da også en udfordring i et håndbogs-bind at lave en stor historie om religioner i Asien uden at gå på kompromis og sluge horder af kameler. Tendensen til partikularismens sikkerhedsrum er da også et godt værn mod den essentialisme og generalisering, som den sammenlignende religionsvidenskab ofte kritiseres for. Når mikro-perspektivet ikke bliver for snæversynet, og når frygten for generalisering og perspektiv ikke får lov at dominere, kan case-studier være udmærkede vinkler til bredere sammenhænge. Især hvis de redigeres stramt og indrammes af en erfaren og modig redaktør. Det lykkes forholdsvis godt i denne bog, ikke mindst med antropologen Oscar Saleminks og sociologen Bryan S. Turners introduktion og sidstnævntes perspektivrige konklusion.

Det er ellers en spraglet forsamling af forfattere og emner, der er samlet i bogen. Sociologer,  antropologer,  religionshistorikere  og  områdespecialister  bevæger  sig inden for felter, der strækker sig fra 'religious formations', 'missions, states and religious competition', 'reform movements and modernity', 'popular religions' og 'religion and globalization: social dimensions'. Bortset fra Kwang-Kuo Hwangs kapitel om  konfucianisme  er  alle  kapitler  vinklet  i  en  nutids-  eller  modernitetskontekst, med tråde trukket tilbage til  historiske  oprindelser  eller  fikspunkter.  Fremfor  den traditionelle  opdeling  i  religioner  eller  lande  giver  en  sådan  tematisk  samling  et dynamisk og kalejdoskopisk vue over et heterogent felt, der svært lader sig logisk inddele og kategorisere.

Et  naturligt  udgangspunkt  for  en  sådan  bog  er  den  nødvendige  diskussion  af, hvilken relevans og oprindelse religionsbegrebet i en asiatisk sammenhæng overhovedet har. Jason A. Jopsephsons, Andrea M. Pinkneys og Kwang-Kuo Hwangs fine diskussioner af begrebets konstruktion i henholdsvis japansk, indisk (primært hinduistisk) og kinesisk (primært konfuciansk) kontekst knytter an til både filologiske, filosofiske,  politiske  og  receptionshistoriske problematikker, der burde indgå i enhver  indføring  i  religionsvidenskabelige  refleksioner  over  religionsbegrebet.  Aike Rots' artikel  om moderne shinto-transformationer, Oscar Salemins om åndebesæt- telse  i  Vietnam  samt  Zheng  Yangwens  og  Scott  Dalbys  om  hhv  ('ris-  og  kultur')kristendom og qigong i post-Mao Kina binder sig logisk op på samme diskussion.

Religiøs diversitet er på mange måder et omdrejningspunkt for Asiens religionshistorie og for bogens fokus. Denne analyseres i forbindelse med køn og klasse, og når den ses i forhold til 'religionsmøder', som når de 'fremmede' monoteistiske religioner kristendom og islam i forskellige udgaver møder mere pluralistiske 'asiatiske religioner'.  Knut  Jacobsens  og  Pnina  Werbners  kapitler  om  hhv.  hinduismens  og sufi-islams  cirkulationer  og  transformationer  i  mødet  med  vestlige  traditioner  er interessante perspektiver heraf. Disse er med flere andre kapitler med til at 'overcome any simple East-West binary' (s. 11). ikke mindst fordi empiriske studier af asiatisk religionshistorie med dens pluralisme, migrationsbølger, hybriditet og utallige netværksrelationer på tværs af religioner, kulturer og geografi kan godtgøre at 'globalization of religions is not exactly a modern development' (s. 4).

Bogen har en klart sociologisk og antropologisk vinkel med temaer relateret til sociale  og  samfundsmæssige  dimensioner,  sekularisering,  globalisering,  materielog populærreligion. Den beskæftiger sig primært med 'how religions are actually practiced in everyday life rather than on how the faithful ought to practice' (s. 10) i  modsætning til teologi, religionsfilosofi og religionsstudier ('religious studies') (s. 11). Et sådant fokus er naturligvis velkomment og yderst relevant, og givetvist mest plausibelt som nødvendigt afgrænsningsprincip i en håndbog om asiatisk religion. Velfortjent kritik af ældre forskning (Weber, Durkheim og andre) er da også på sin plads,  ligesom  indplacering  af  Edward  Said  som  milepæl  i  studiet  af  ikke-vestlig religion (s. 5) vel nødvendigvis må være del af alle introducerende bøger om emnet. En sådan linje kan dog alt for let blive til en undskyldning for ikke at inkludere religionernes  tekst  og  elite-niveau  og  for  ikke  kritisk  at  reflektere  over  Said'sk  nyessentialisme ved at bevæge sig ud af partikularismens uendelige tangent.

Det  er  derfor  interessant,  at  flere  forfattere  faktisk  behandler  fx  Weber  ganske konstruktivt. På den ene side er hans teorier dybt problematiske; men når den protestantiske etik diskuteres i forbindelse med konfuciansk kapitalisme (Barbalet) eller indonesisk pietisme (Rudnyckyi), er det da også udtryk for 'the widespread impact of Weber's sociology of religion' (s. 422). Og det er ikke mindst prisværdigt, når den altid indsigtsfulde Bryan S. Turner i konklusionen tager fat i nogle af de større linjer, der også relaterer sig til religionshistorien. Det gælder hans diskussion af aksetidsreligion og en generel 'macro-sociology of civilizations' (s. 426), hvor både religionernes evolution og den videnssociologiske kontekstualisering af teoriernes oprindelse diskuteres. Det gælder hans samlede overblik over public religion i  et  post-sekulært samfund, reform-buddhisme og -islam samt de interessante tanker han gør sig om en generel 'protestantisering af religion' (s. 433ff).

Denne håndbog er fortræffelig til asiatiske perspektiver på generel religionssociologi og på studiet af samtidsreligion. Den byder ind med et væld af interessante cases, der både understreger religion som et universelt/globalt fænomen og samtidig  kontekstualiserer  diversiteten,  herunder  en  ofte  udtalt  eurocentrisme  i  studiet heraf. Med fokus på levende religion giver den en fyldig og realistisk introduktion til også den moderne del af religionshistorien, med fine diskussioner af religionsbegrebets relevans og (især i konklusionen) bredere teoretiske felter. Den bør dog ikke stå alene i en religionsvidenskabelig sammenhæng. For naturligvis hører også tekster  og  eliteniveau  med  til  religionsvidenskaben,  også  den  moderne  slags,  hvor postmoderne selvransagelse er integreret, men ikke ophøjet til lov.

Jørn Borup, lektor, ph.d., Afdeling for Religionsvidenskab, Aarhus Universitet, jb@cas.au.dk