Dansk kvindelitteratur 1885-1920
Forfattere: Lise Busk-Jensen, Inger-Lise Hjordt-Vetlesen
Tidsskrift: kok (1980-08-25)

## Dansk kvindelitteratur  1885-1  920

Den nye kvindebevægelse, der sammen med en række andre politiske bevægelser opstod herhjemme omkring 1970, er baggrunden for den stærkt agede offentlige interesse  for kvinders liv og bevidsthed,  som har været karakteristisk  for 70'erne. Interessen har bl.a.  vist  sig i en stigende proom og af kvinder. Pfi universiteterne er forskningen i kvindeproblemer intensiveret (eller i al fald pfibegyndt), sAiedes at den nutidige kvindebevægelse ef-

duktion af bager -bade skanlitteratur og forskellig faglitteratur -terhanden ogsfi fAr  en historisk dimension.

Dette nummer af Kultur &amp; Klasse rummer analyser af tekster, der alle (bortset  fra de kvindesange  som den sidste aktikel tager op) har tilknytning til perioden omkring og lige efter Arhundredeskiftet, en periode hvor kvindekampen konsoliderede sig. Vi skal her indledningsvis opridse de historiske forudsætninger for kvindekampens opkomst og dernæst give et overblik  over  de  temaer  og  kvindepolitiske  positioner, som  Amalie Skram, Thit Jensen og Marie Bregendahl skrev om og pfi. Analyserne af tekster fra de tre forfatterskaber viser generelt, at de problemer, kvinderne den gang stod med, p&amp;  ingen made er overvundet i dag. Derfor kan romanerne  og  novellerne  stadig  læses  og  bruges,  d e d e s  som  Amalie Skrams to »sindssygeromaner« fornylig er blevet det af Kirsten Thorup og Line Krog i deres TV-spil Else Kant. Dette TV-spil bliver gennemgaet i en artikel,  der bl.a.  diskuterer, hvordan  den ældre kvindelitteratur  kan indgfi i kvindefrigarelseskampen  i dag. I den afsluttende artikel om den nye  kvindemusik  vises  en  række  eksempler  pfi,  hvordan  temaerne  fra kvindekampens  tidlige faser stadig genfindes i nutidens  sangtekster.

Til  perioden  harer  ogsfi Karen  Blixens  tidligste  litterære produktion. Dets kvindepolitiske indhold er bMe begrænset og tvivlsomt, men det repræsenterer  dog,  som analysen af  novellen Plnjeren viser,  en bearbejdning af kvindepsykologiske problemstillinger  om end kun p&amp;  et symbolsk niveau  og efter alle kunstens regler.

## Den historiske baggrund for  kvindekampens

## konsolidering i perioden

Fra 1880'erne  slog kapitalismen for alvor igennem i Danmark og blev den dominerende produktionsmade. Derved ændredes alle væsentlige samfundsforhold gennemgribende: khsestrukturen,  produktionsmaden, statens og offentlighedens struktur. I takt  hermed forandredes ogsi de socialisationsinstanser, som formede individet til samfundsmæssigt v m n ,  og specielt familiens ændringer fik konsekvenser for kvindernes sociale og bevidsthedsmæssige situation. Udviklingen fmte bade muligheder og problemer med sig, hvilket i bearbejdet form kom til syne i periodens kvindelitteratur.

Tre karakteristiske forhold  ved  kapitalismen fik  særlig stor betydning for kvinderne:

- (1) Produktionen blev adskilt fra reproduktionen, sdedes at seksualiteten  og baeopdragelsen blev isolerede funktioner og eneste indhold i den nye intimiserede familie, som derved blev  udgrænset fra det samfundsmæssige liv.  Det skete fmst i byerne og hos borgerskabet, men efter Ilrhundredskiftet satte udviklingen sig ogsi tendentielt igennem i det agrare smaborgerskab.  Kapitalismens stdvise gennemslagskraft hos de forskellige klasser Mser sig ogsi i den tidsforskydning, hvormed de kvindelige forfattere  debuterede. De intellektuelle meiiemlagskvinder  fra  kbenhavn  kom  fmst  (Amalie  Skram), siden  fulgte provinsens og landets smaborgerskab (Thit Jensen og Marie Bregendahl).
- (2) Samtidig med, at familien intimiseredes og mistede sine direkte produktive funktioner, blev dens medlemsantal indskrænket. Det b e t d   p i   den ene side, at mange ugifte kvinder matte begynde at klare sig selv ekonomisk, selv om deres opdragelse og uddannelse slet ikke havde forberedt dem til det, og p i   den anden side blev de gifte kvinder stærkere bundet til hjemmet og isoleret sammen med deres b a og tyendet, som efterhhden blev mere og mere fatalligt.
- (3) Samfundet  undergik en kraftig ekonomisk og politisk vækst i liberalistisk retning. Erhvervsstmkturen blev  mere differentieret, hvilket  skabte arbejde til en del af de ugifte kvinder  fra mellemlagene og smaborgerskabet. Ideologisk blev perioden præget af  Brandes' moderne gennembmd; ideerne om frihed og lighed, om borger- og menneskerettigheder blev almindeligt udbredte, og den borgerlige offentligheds synspunkter slog ind i familien og pivirkede kvinderne og samfundets  holdning til dem. Individueringsprocessen, som bade var en folge af og en f o m h t n i n g   for den politiske  udvikling, betd. at kærligheden blev et bærende motiv for ægteskabsindgklse, i al fald i parternes egen selvforstklse. Det  felekmæssige forhold til ægtefællen og bmene blev  kernen i især kvindernes selvfelelse og i deres livsforventninger.

Den kapitalistiske udvikling bade styrkede og hæmmede kvinderne. De blev hæmmet, fordi de blev bermet deres tidligere produktive  funktioner i familiens erhverv, men  de blev  styrket, fordi deres samfundsmæssige muligheder  med den almindelige vækst blev for-et. Med  hold i det borgerlige samfunds egen ideologi lykkedes det kvinderne gennem politisk kamp at skaffe sig stemmeret. at  fa del i uddannelsestilbudene og at overtage en del af  mændenes arbejdsfunktioner.

Kiassetiihwsforholdene  blev afgarende for de enkelte kvindegruppers  situation. Det var især borgerskabets gifte kvinder, der blev udelukket fra samfundet og isoleret i familien, mens de ugifte mellemiagskvinders perspektiv blev udearbejde  p A   linie  med  mændenes  (arbejderklassens kvinder  havde aldrig været borte fra arbejdsmarkedet).  OgrA for de selverhvervende kvinder blev adskilelsen af produktion og reproduktion imidlertid afgwende, idet denne adskilelse netop ikke fysisk var mulig at gennemfare for en kvinde, der o@&amp; skde have b m .   De udearbejdende kvinder overskred den intimiserede familiesfære, men kun p A   den made at de blev dobbeltarbejdende  og matte konkurrere  p A   to  fronter: i erhvervslivet med mændene, der helt unddrog sig de reproduktive funktioner (de var gift, levede i pensionater eller blev passet op af ugifte smtre, tanter, opofrende m&amp;e o-lign.),  og intimsfæren  med de gifte og hjemmegilende kvinder, der kunne bruge al deres tid p A   deres moder- og elskerindefunktioner. Det betrad, at konflikten mellem den borgerlige kvindes samfundsmæssige  og familiemæssige funktionsmuligheder kom til at tage sig ud  som et valg mellem to forskellige kvindeidentiteter, hvor kærlighedsforventningen, der var et resultat af individueringrprocessen, i denne periode orienterede kvinderne mod primært at identificere sig med  moder- og familiefunktioneme. De mellemiagskvinder, der blev  selverhvervende, matte i reglen opgive dele af  deres kvinderolle, ligesom de reelt  matte opgive at blive m&amp;e. Kun arbejderklassens kvinder  tog fuldt ud  del i bade produktion og reproduktion. De blev ofte, med  rette eller urette, beskrevet i den borgerlige kvindelitteratur som seksuelt frie eller direkte t~jleslese,  fordi de  symbolsk blev  bærere af  borgerskabets kvinders egne fortrængninger, men samtidig var  de de hArdest  udbyttede i samfundet. For de kvindelige  forfattere  stod  proletariatets kvinder  bade  som  udfordringer  og skræmmebiiieder. Hos Amalie Skram har underklassens kvinder al den seksualitet, som hovedpersonerne mangler, men samtidig kommer de o@  bestandigt galt af sted; n&amp; Thit Jensen afviser den frie kærlighed, er det samtidig klart en afvisning af den sociale déroute.  Hos Thit Jensen kommer der en ny generation af kvinder til syne: frikvinderne med uddannelse,  politiske  meninger og en selvstændig social situation.  Til gengæld mener forfatteren, at de m A   give afkald p A den ægte kvindelighed: moderfnlelsen og kærlighedens mysterium.

## Kvindelitteraturem  funktioner  og muligheder i perioden

For fmste  gang i litteraturhistorien kom kvinderne  nu til at spille en rolle. Kapitalismen skabte  den frie  lmbejder  og lmrev det enkelte individ fra alle feudale bibd. Forfatterne begyndte at skrive deres værker for alle, for det principielt Abne og frie marked, hvor ogsA kvinderne kunne prme lykken. I begyndelsen skrev mange under pseudonym, men i vores periode tradte de kvindelige forfattere frem under eget navn. Hvor en professionel forfattervirksomhed  tidligere var uforenelig med kvindernes private status (fru Gyllembourg, fru Hauch), der overskred  kvinderne nu  deres  familiære bindinger,  om  end  ofte under  stor modstand (jvnf. Clara Raphael-fejden, det fmte eklatante eksempel).

De  forbedrde uddanneisesmuligheder for  kvinder  gav  ikke kun  forfatterne rygstiad; de medvirkede ogsA til at styrke  jeg-folelsen hos den enkelte kvinde og fremmede derved opkomsten a f et bredt marked for individuelt konsum a f bevidsthedsprodukter, der talte ind i kvindernes ændrede forventninger til  livet. Inden for visse rammer betiad samfundsudviklingen  ligeledes 0get personlig frihed  (den religie og politiske tvang mindskedes) og dermed en friere meningsdannelse, som stimulerede litteraturen og herunder kvindelitteraturen.

mnsk Kvindgamfund var blevet stiftet  i 1871,  og kampen for valgretten  fmtes stærkest i ti&amp;et op mod 1915,  hvor den blev vedtaget. Men perioden var generelt præget a f en stærk kvindebevægelse p A   mange niveauer. De kvindelige forfattere  skal font&amp;  i sammenhæng  med denne kvindebevægelse, som de hentede inspiration fra, og hvis problemkomplekser de i hoj grad tog op. Amalie Skram udsendte s i n fmte bog  som et  indlæg i den  store sædelighedsfejde i 80'eme, og Thit Jensen rejste rundt som agitator for DK. Foreningens  medlemmer og sympatismer udgjorde en del a f den offentlighed, som forfatterne skrev op imod. P A   landet var hejskolerne fmende i bestræbelserne p A   at skabe en agrar smhrgerlig offentlighed,  og Marie Bregendahls forfatterskab m A   forst&amp; p A   baggnind a f denne bevægelse. Stadig flere samfundsmæssige  omr8der blev integreret i den borgerlig offentlighed, og med  kvindelitteraturens gennemsiag blev ogsA den specifikt kvindelige erf-verden fra intimsfæren  &amp;net  for debatten i offentligheden.

Kvindebevægelsen var bredere, end litteraturen lader ane, og den m e d e meget mere, end man f&amp; indtryk a f ved  at læse de romaner og noveller, som bliver  behandlet i denne sammenhæng. Der blev gjort (undertiden vellykkede) forsiag p A   at fagorganisere  arbejderkvinderne; en del kvinder blev aktive i de politiske kampe og gik ind i partierne. Kvindebevægelsen  blev b&amp;et frem a f kvinder, der i h0j grad havde erfaringer uden for intimsfæren. N&amp; mange af  disse erfaringer ikke kom med i litteraturen, var det, fordi mediet særligt egnede sig til  bearbejdningen af de bev&amp;the&amp;m~ige konsekvenser af ændringerne i kvindernes forhold:  skranlitteraturen forcuserer  traditionelt p&amp;  psykologiske problemstjhger!  Periodens  kvindebevægelse rettede  sig  ikke kun  mod  den psykologiske frigmeise af  kvinderne.  men i hrajere grad mod den rakonomiske og politiske. Kvindelitteratutvm særlige  rolle i  den bevægeise blev da at analysere og fremstille  de modsætninger  i kvinderollen, som udviklingen m e d f a .   Ofte blev resultatet, at teksterne grelt og bittert afslmede  problemerne og begrænsningerne i kvindernes situation, uden at de med samme styrke kunne pege p A brugbare alternativer eller give han-visninger. Bade hos Amalie Skram, Thit Jensen og Karen Bhen ligger lmningen i et bedre familieliv, og hos Marie Bregendahl skal dette familieliv ogsA  danne rammen om produktionen. Som ghdrnandsdatter havde hun gjort de sidste levende erfaringer med fra en produktionssammenhæng,  hvor kvindernes produktive funktioner endnu havde en familie- og samfundsmæssig naivendighed, og det er  p A   baggrund  heraf, at hendes utopi om et anderledes og mere helt kvindeliv skal forsth.

## Hovedtemaer i de anaiyserede tekster

I artiklen  om Amalie Skrarn behandles  den del af forfatterskabet  mellem debutromanen Comtanc Ring (1885) og de to »sindssygeromaner« (1@5), som har ægteskabet og kvindeidentiteten som tema. Artiklen viser, at Amalie Skrams indsats i de fmte  romaner hovedsageligt bestod i nærgknde beskrivelser af den ulige, kmspecifikke seksualudvikling, der  var  typisk  for  perioden.  Ingen af hendes mandlige og kvindelige hovedfigurer finder hinanden i lykkelige og harmoniske forhold, fordi deres behov ikke passer sammen. Borgerskabets  mænd og kvinder blev opdraget til at gifte sig med hinanden, men de samfundsmaxsige krav til den borgerlige familie viste sig sidenhen at st A  i vejen for tilfredsstillelsen  af  dens medlemmers personlige fralelsesmæssige og driftsmæssige behov. Kvinderne lærte at fortrænge deres aktive seksualimpulser  i en sadan grad, at frigiditet ofte blev resultatet. men fortrængningen  var naivendig, hvis de skulle kunne udholde livet i den indelukkede intimsfære. De lærte ogsii  at kompensere for fralelseme af mindreværd gennem moderskabet. Den meget autoritære  opdragelse, mændene var  underkastet, satte til gengæld hos dem en for kraftig fortrængning af de tidlige libidinase moderbindinger igennem, sAiedes at de efter puberteten stod med et opsplittet fralelsesliv, der forhindrede, at deres ægtefæller ogs A  kunne blive deres seksualobjekter;  resultatet var det kendte madonnaAuder-kompleks. Den borgerlige familie blev etableret, men det skete p A   be-

kostning a f   dens medlemmer.

Amalie Skrarn analyserede den ægteskabelige tvang p A   en sadan made, at mændene og kvinderne fremstod som selvstændige, men  forskellige individer med hver deres behov og specifikke karakterstnikturer.  Hun satte ikke ægte- skabets problem som et spmgsmtil om kvindernes evne til at tilpasse sig; det havde ellers tidligere været  traditionen (jvnf. atter fru Gyilembourg). Tværtimod stod hun fast p A   kvindernes egenart og deres ret til at leve et liv i overensstemmelse med den. uden at hun derfor oversA det modsætningsforhold,  som kvinderne kom  til at stA  i til  deres mænds  og omverdenens forventninger til dem. Idet hun beskrev mænd og kvinder som forskellige personligheder, kom hun til at problematisere bade kvinderoilen og mandsroilen. Hendes tekster stillede indirekte spmgsmtilet, om manden kunne have patent p A   at repræsentere det menneskelige slet og ret, og hun rejste ligeledes spargsmtilet om, hvordan ægteskaber og famiiier kunne etableres meilem mennesker, der havde s A   divergerende m k e r  og forventninger til tilværelsen.

I Comtance  Ring mener hun, at problemerne ligger dels i mandens dobbeltmord, dels i  kvindens uvidenhed og frigiditet. Romanen  er skrevet med det fromme hab underneden, at de to k m   begge kunne ændre sig (maske gennem opdragelsen) og tilpasse sig et ikke nærmere bestemt fælles menneskeideal. I Proferro r Hieronimus og Pd St. Jmgen er hun imidlertid  n k t   frem til den i al fald ubevidste  indsigt, at modsætningerne nik helt ind i selve kvindeidentiteten. Eise Kant bryder sammen, fordi hun ikke bAde kan udcwe sin kunst (hun maler) og passe  sine ægteskabelige forpiigtelser; hustruroilen kan ikke varetages tilfredsstillende  af en kvinde, der samtidig  prcwer at være aktiv uden for hjemmet. Det, Amalie Skram reelt beskriver,  er selvf~oigelig de psykologiske konsekvenser af den samfundsmæssige adskillelse af produktion  og reproduktion,  men hun havde ikke muligheder for at gennemskue, at de bevidsthedsmæssige modsætninger, Eise lider under, havde deres materielle baggrund i produktionsforholdene. Derfor havde hun heller ikke nogen strategi for bekæmpelsen af dem. Eise Kant bryder sammen, fordi modsætningerne i hendes situation simpelthen ikke lod sig forsone, sadan som samfundet og ægteskabet s A   ud.

Thit Jensen tog i sit forfatterskab ogsA fat p A   spaltningen af  kvindeidentiteten. I Bkenvandring (1907). som bliver analyseret i denne sammenhæng, kritiseres borgerskabets traditionelle  kvindeopdragelse  for ikke at være tidssvarende og lære kvinderne det forndne. Opdragelsen lærte kvinderne at fme hus for velhavere, men mange af dem blev  )xikiigt« gift og matte selv skaffe til hjemmets underhold; hovedpersonen, Eleonora, gik nærmest i hundene, fordi hendes mand ikke sarger for hende, og hun ikke har lært at sarge for sig selv (i fmsteudgaven myrder han hende helt konkret). I slutningen af romanen viser Thit Jensen, at en ny og bedre udrustet kvindegeneration er ved at vokse frem, frikvinderne kalder hun dem. Det er borgerskabets og meilemiagenes dratre, der kommer ind og godt i vej i uddannelsessystemet, bliver jurister. tandlæger osv. De bliver Iokonomisk selvstændige,  men p A   bekostning af deres kvindeidentitet, deres seksualitet og muligheden for moderskab.

I analysen af romanen bliver det ptipeget, at Thit Jensens kritik af kvindesitu- ationen langt hen hviler p A   et ubearbejdet kærlighedsideal. Hendes kritik retter sig noget ubestemt mod det samfund og de mænd, som delægger kvinderne, men den fmes ikke igennem til det borgerlige samfunds eget kvinde- og kærlighedsideal, som Thit Jensen tværtimod kan siges at videreudbygge og kvalificere. Romanen fraiger en gruppe unge piger, som d e kiarer sig dbligt; den srnukkeste og rigeste af dem d m   tidligt af svindsot, s A   oplægget synes at erklære det ideale ægteskab for umuligt. Men i romanens anden del ser vi, hvor skidt det g&amp;, n&amp; en kvinde uden kvinderollens attributter: skenhed og fravær af materielle forpligtelser skal prme at kiare for sig selv og sine b m ;   hun ender med at afgive sit mindste barn til et bmehjem. Og hvis selvstændigheden  siiiedes begynder at true moderskabet, m&amp;  den forkastes; det bliver uvægerligt romanens konklusion. Som helhed lægges kvindeidentiteten i moderkcerlighedpn, og der er tendenser til at sætte denne moderkærlighed generelt som det hrajeste i livet. Derfor fremtb manden ogsA som et kvalitativt reduceret menneske. Hans individualisme og selvtiistrækkelighed konfronteres med  hendes omsorg for afkommet og evne til at ofre sig, og kvindeligheden bliver romanens ideal.

Den samme konklusion om end i en noget anden form fmdes i Marie Bregendahls novelle, Hanne ved Hajen (1918). I modsætning til de to andre forfattere havde Marie Bregendahi sin erfaringsbaggrund p A   landet.  Konflikten mellem familie og produktion  f b derfor en særlig udformning hos hende. I store dele a f forfatterskabet tematiseres  den som en Mariahlartha-konflikt, hvor det erotiske aspekt og kvindens ornsorgsfunktioner ikke kan forenes, n b   vareproduktionen bliver dominerende. Den personlig intellektuelle og fraleisesmassige  frigmelse. som det agrare smaborgerskabs kvinder gennem hrajskoleme  var blevet orienteret imod, blev i endnu hrajere grad end for borgerskabets kvinder fikseret i forventningen om det totale kærlighedsfællesskab, fordi andre sociale kanaler for selvrealisering  end ægteskabet og husmodertilværelsen  var endnu sparsommere inden for landbruget end i byernes borgerskab.

Hanne ved Hqjen ender i modsætning til teksterne a f Amalie Skram og Thit Jensen positivt. Den munder ud i en utopi, hvor et kvindefællesskab p A   tværs a f generationerne bliver  Hanna fralelsesmæssige forankring,  samtidig med at fællesskabet udfolder sig omkring produktive funktioner i en landbrugsbedrift. Hos Marie Bregendahl kan produktion og reproduktion altsA forenes i den utopiske vision, fordi hun selv var fra landet, og fordi landbruget var det eneste  erhverv, hvor denne enhed endnu reelt var mulig og for ikke s A   lang tid tilbage havde været det almindeligste. Men utopien præges af regressive træk.

Af   de  tre forfattere  kommer Marie Bregendahl  siiiedes nærmest til praktiske, skonorniske  forstiilinger  om,  hvordan  tilværelsen  kunne  blive  en  anden  og mindre delæggende for kvinderne. Hun g b   ogsA længst i retning af beskrivelsen  af  et  menneskeligt arbejdsmæssigt og  fralelsesmæssigt fællesskab mellem udelukkende kvinder. Hanne flytter hjem til sin bedstemor efter sit mislykkede ægteskab, og hun f&amp; tilfredsstillet d e sine behov der. Men ogs A  p A   det psykologiske niveau viser utopien sig at være regressiv. Gennem beskrivelsen af bedstemoderens tre ægteskaber oprulles en udvikling, hvor kvinden fjerner s i g fra den dpale faderbiding 3 ender med at elske sin mand som sit barn. Beskrivelsen af den gamie Hannes forhold til sin sidste og langt yngre ægtemand Mser Hanne som den stærkeste p A   d e   punkter, den aktive, skabende, moderlige. Manden og det mandlige er blevet opsuget af den stærke kvindelighed. Indholdet af utopien i novellen viser sig at være regression til forestiihgen om den failiske moder og en narcissistiske fikseret omverdensforstkk.

Ved  en  sammenligning af  de tre forfatterskaber er det  irajenfaidende, at  den mandlige modpol i kvindeuniverseme ændrer sig meget  fra Amalie Skram til Marie Bregendahl. Hos Amalie Skram er manden den stærke, autoritære, undertrykkende kraft. Hans styrkeposition  er &amp;sagen til kvindens svaghed; prmer hun at tage kampen op med ham, bliver hun knust (Constance Ring),  men hendes karakter er dannet som et modstykke til hans, s i 3  hvis han brajer a f og stiller hende frit, s&amp;  laenges hun efter ham i hans faderfunktion ( h f m o r  Hieronim u s ) . Thit Jensen pendler mellem en beskrivelse a f mænd som dyriske og infantile (Aggersgaard i Æbkenvandring) og som ideale beskyttere; den fmte  type fremstilles mest reaiisiisk!  Kvinderne elsker og drrdmmer om den ideale mand, men han f&amp; ingen hovedrolle i romanen, et ligeværdigt forhold forbliver  et postulat. Det lykkes heiler ikke Marie Bregendahl at gestalte et jævnbyrdigt kærlighedsforhold mellem mand og kvinde; mændene trænges nærmest ud af universet. Denne udvikling bort fra den autoritære mandstype modsvarer en parailel  samfundsmæssig udvikling i perioden, hvor faderautoriteten  blev  svækket og abstraheret i familien. Ændringerne i fader/mands-karakteren  var et resultat af den markedsorienterede  produktions stigende overvægt over den gamie selvforsynende husholdning og af  de stigende forventninger til ens eget liv, der p A den  ene  side  samlede sig  i kærlighedsfascinationen, men  p A   den anden side fremmede oprmet mod de undertrykkende former, som kærlighedsforholdet antog i det hiirniserede parforhold.

Seksualiteten f&amp; ogsi3 en forskellig form og betydning i de tre forfatterskaber. Hos Amalie Skram er den det problematiske mandlige princip, som b u e tiltrækker og frastcder kvinderne. Thit Jensen beskriver den som en frigmende kraft, der dog fmer sociale problemer  med sig, mens den hos Marie Bregendahl viser sig dcdbringende. (Hos Karen Blixen fungerer seksuaiiteten p A   traditionel vis harmoniserende mellem det mandlige og det kvindelige). Generelt st&amp; seksualiteten  og forholdet til  manden  centralt i alle teksterne. De handler nok  om kvindernes fremmedgjorthed i samfundet og produktionen, om deres angst og passivitet og deres haliase oprm og sagen efter alternative livsmuligheder, men det er i det seksuelle/fraleIses~ige forhold til manden, at brændepunktet for modsætningerne i deres situation fmdes. Gennem ægteskabet kunne kvinderne lasrive sig  fra deres opvækstmiiieu og komme i kontakt med  bredere dele af samfundet; derfor kom seksualiteten  til at bære en uforholdsmæssig stor del af kvindernes livsforventninger. Men  ægteskabet viste s i g for kvinderne ikke at være vejen til, men snarere forhindringen for virkeligt at blive samfundsmæssige væsener, dvs. tage del i produktion og offentligt liv p A   linie med mændene. Gennem ægteskabet og det seksuelle forhold kunne kvinderne blive m d r e  og denned bekræftet i deres i n t e r n h e d e   kvindeidentitet, men ægteskabet viste sig samtidig  at medfme undertrykkelse, personlig ydmygelse og somme tider social dtroute, alt afhængigt af den mand kvinden havde fkt. Gennem seksualiteten tradte kvinden i kontakt med manden,  som p.g.a.  sin samfundsmæssige styrkeposition p A   godt og ondt blev hendes skæbne. Denne skæbne v i s e r teksterne fra Arhundredeskiftet, at kvinden kun kunne undgA, hvis hun opbyggede sin egen verden, baseret  p&amp;  eksklusivt kvindefællesskab og ikke-kapitalistiske produktionsformer.  Manden som den kapitalistiske  kraft skulie fjernes.

Dette konfliktfyldte forhold til seksualiteten er et tema, som i dag stAr lige s A ulmt som dengang. Det varieres da  ogsA atter og atter i de kvindesange,  som analyseres i dette nurnmers sidste artikel.

## Erfaringer og lmninger

Mest generelt kan man  sige, at kvindelitteraturen i denne periode rummer en kritik af  familien som kvindens arbejds- og livssammenhæng. Familien var en halvfeudal rest i et kapitalistisk samfund i voldsom vækst, og denne rest var tilmed klassernæssigt afgrænset, idet proletarfamilierne nærmest var i oplasning. Borger- og smhrgerskabets kvinder befandt sig i egen selvforstklse og ogsA reelt som mellem Skyila og Karybdis. PA den ene side var der den udfoldede kapitalisme, der kunne tilbyde den kvinde, der ville forlade familien, l w b e j d e , dekiawring og det ful&amp;-ndige afkald p A   moderskabet, seksuel og skonomisk udbytning, samt de dertil hmende betragtelige psykiske konflikter, n&amp; kvinderollen skulie omstruktureres. P A  den anden side var der den lukkede patriarkalske familie med umyndiggmelsen, objektgmelsen og eneansvaret for den samfundsmæssigt  negligerede  bmnesc?cialisering,  alt&amp;  endnu  engang  seksuel  og skonomisk udbytning.

De stærkeste af kvinderne som f.eks. Thit Jensen s A kun en vej frem, nemlig kampen  for ligestilling  med  mændene  inden  for det  kapitaiistiske  samfunds rammer. Vi kender deres paroler: uddannelse, borgerrettigheder og siden: ligel m. Men denne lmning var ikke tilstrækkelig, det kan M i dag se. bl.a.  gennem læsning af  deres egne skrifter. Hele spmgsmdet  om reproduktionenes private karakter hænger diaseligt sammen med den kapitalistiske produktionsmade, og selv om det spmgsmill stod centralt for forfatterne, om ikke i deres analyser s A   i al fald i deres beskrivelser af kvindesituationen, s A   ruqmer teksterne ingen ansatser (bortset  fra &amp; regressive) til overvejelser over lmninger p A   det.

Kvinderne kastede skylden for deres undertrykkelse  p A   de mænd, som de var i direkte kontakt med; forstkligt fordi det reelt var de mænd, der fonnidiede undertrykkelsen, men ubrugeiigt fordi de mænd selv til dels var objektgjorte af kapitalismen. NL ma n skal forsta, hvorfor en mere omfattende indsigt i Samfundsmekanismeme og undertrykkelsens grundhg ikke lod  sig  afdække hos disse kvindelige forfattere,  m A   familiens ændiinger og funktioner  inddrages. Vores periode er kendetegnet ved, at den borgerlige familieform efterhhden breder sig til s t m e   og s t m e   befolkningsgrupper. Hhdværkerne og det agrare sm&amp;botgerskab efterlignende den iniimiserede  borgerlige familie, og visionerne og forventningerne til livet  blev opsuget a f drammen om et kvalitativt menneskeligt familiefæilesskab  uden for arbejdssfæren. Som nævnt var arbejderfamilien i delvis oplrasning i den tidlige  del a f denne periode. og det er derfor forstkligt, at de kvalitative krav og m k e r   i arbejderbevægelsen  i f m t e   omgang blev centreret om retten  tii  en  menneskeværdig tilværelse omkring de helt  basale funktioner: spise, drikke, sove, elske, f e d a   og  de. Det beted, at ogsa for arbejderklassen blev livsperspektivet i hejere grad rettet mod et kvalificeret familieliv end mod socialistiske  visioner. De kollektive arbejdssammenhænge havde ringe vægt i sammenligning  med familiefæliesskabet,  og den borgerlige kvindekamp kunne derfor ikke finde stcatte  i udfoldede socialistiske  teorier. Familien viste sig smidig  og  tiipasningsdygtig.  Lmbejderidentiteten  havde  endnu  ikke  fortrængt slægtsfelelse  og traditionsbundethed.

## Hvad siger den tiak kvindelitteratur m i &amp;g?

Beskæftigelsen med den tidlige kvindelitteratur  overleverer os primært historisk viden og kamperfaringer. Bakrivekerne af den hnjborgerlige  familie hos Amalie Skram og familieformemes æ n m e r   hos Thit Jensen og Marie Bregendahl lærer os om vore egne familieformers  historie, og vi kan gennem den forsege at gennemskue, hvilke a f familiens funktioner der kan ændres, og hvilke der har vist sig særligt modstandsdygtige over for samfundsmæssige forandringer.

Vi  ved, at kvinder i dag kan fa uddannelse, komme ud p A   arbejdsmarkedet, stemme til  folketingvalg, blive regeringsmedlemmer, direktmer,  buschauffe rer,  politibetjente, rektorer  osv..  uden  at de derfor  nedvendigvis f&amp; gjort op med deres traditionelle, patriarkalske hjernmeliv. Vi ved, at seksualiteten har faet et videre spillerum, og at familien har overlevet det ogsa. I dag kan en kvinde faktisk være bade mor, lmarbejder og seksuelt aktiv, hvis hun kan holde til det.

Samfundet har lukket sine tre sfærer op for kvinderne, men under forudsætning af, at de ikke blander tingene sammen. Kvinden skal være l m b e j d e r  p A jobbet,  politisk individ i offentligheden  og mor og seksuelt væsen i familien,  og hun skal i modsætning til manden arbejde p A   fuld kraft d e tre steder, hvis hun vil klare sig. Dertil kommer, at de kræfter, hun skal bruge de forskellige  steder, er forskellige og modsier hinanden. Kapitalismen forhindrer ikke kvinderne i at være med, men de skal deltage p A   dens præmisser. Reproduktionens private karakter  bliver  der  sdeda ikke rokket  ved;  socialiseringen af  b m e n e  bliver kun overtaget af samfundet i det omfang, mdrene skal frigmes som arbejdskraft, og b m e n e  kvalificeres  til bestemte arbejdsfunktioner. Bliver arbejdslrasheden for stor, ser man ogsA det praktiske i, at kvinderne helliger sig familien. ~vindefn~melse forstilet som mænds og kvinders lige deling af det produktive og det reproduktive arbejde og en samfundsmæsiggmelse af begge dele, har vist  sig at være meget vanskelig at realisere inden for kapitalismens rammer.

De kamperfaringer, teksterne rummer, er bade positive og negative. Undertrykkelsen og  nederlagene  afsatte  utopiske forstiiiinger hos  forfatterne,  men hvor disse forstillinger blev konkretiseret (som hos Marie Bregendahl) fik de et reaktionært udseende. Den tilgrundliggende d r m   om at fngme sig bevaredes imidlertid i utopien, og den kan M i dag hente frem og f A   styrke fra. Else Kant fik ikke lmt sine poblemer p A Sct. Hans; analysen af »sindssygeromanerne«  viser,  at hun nærmest  blev  retableret i sin kvinderolle.  Men hun  oplevede dog glimtvis en felelse af overskridende  solidaritet  og fællesskab  med de andre kvindelige patienter, og den felelse kan vi i dag med s t m e   eller mindre ret gribe  gennem romanen og give ny betydning. P A   Amalie Skrams tid var kvindebevægelsen ikke stærk nok til at stratte kvinderne i en MdtgAende kamp for selvstændighed; det var der helt enkelt ikke samfundsmæssig basis for. I dag er den nye kvindebevægelse faktisk en liaftestang for mange kvinders fngmelse. s A   en nutidig  bearbejdning af  romanerne  kan  tillade  sig  at  trække kvindefællesskabet frem som et reelt  altemativ. Netop sAiedes har  Kirsten Thorup og Lime  Krog brugt romanerne i dera TV-spil.

Marie Bregendahls ideer om et lukket kvindefællesskab omkring et mindre landbrug pegede ikke i sig selv fremad, men forsmene p&amp;  at blive subjekt i sit eget liv fremfor vedhæng til en ægtemand var gode nok, og det var ogsA en del af projektet. Oprmet kan M vedkende os, men ikke altid dets historisk bestemte

former.

Af  artiklerne om  kvindesange og E k Kant fremgiir det,  hvor almene og grundlæggende problemer kvindelitteraturen ved Arhundredskiftet havde fat i, idet de som nævnt kan genfmdes i de moderne tekster. Else Kants splittethed mellem sine behov for kærlighedsfællesskabet  med ægtemanden og selvstændig social aktivitet kan genfmdes hos Joni Mitchell som problemer med at forene behovene for  frihed og kæihghed.  Og det kvindefæliesskab, som p A   godt og Elektronisk version af artikel i 'Kultur &amp; Klasse 39' (1980), © Forlaget Medusa ondt stod som alternativet hos Marie Bregendahl, har Kirsten Thonip og Line Krog fundet spirene til hos Amalie Skram og fastholdt som det progressive perspektiv i deres TV-spil.

Febtuar 1979, Lise Bwk-Jemn og Inger-Lise yionir-Vetlewn.