Duplik
Forfattere: Anker Gemzøe
Tidsskrift: kok (1982-02-25)

## Anker Gemzoe Duplik

Den foranstående replik  forholder sig ikke til de faktiske synspunkter  i  min  anmeldelse  af  Lenin  og kulturen  (i  Kultur  og

Klasse 37, temanummer om Lukacs, romanen og realismen).

Anmeldelsen rummer for det forste en tilslutning til væsentligheden  af en  undersogelse af Lenins  kulturopfattelse, et (loyalt) referat af bogens hovedtese -at Lenin  ikke har udviklet nogen systematisk sammenhængende kulturteori,  men kun ansatser til en sådan -, en anerkendelse af forfatternes imponerende kvantitative  indsats og af de indimellem  vellykkede detaljekritikker af såvel ostlige som vestlige Leninfortolkninger.

For  det  andet  en  kritik  af  bogens  fundamentalt  ahistoriske karakter, dens atomisme (i forhold til  en  historisk  synsvinkel), dens  dermed  sammenhængende harmonisering  af  de  slående modsætninger  i Lenins opfattelse og dens deraf afledte  grundlæggende ukritiske, ja  legitimerende forhold til den osteuropæiske Lenin-kult (på trods af dens prisværdige afstandtagen fra de værste udskejelser i den sovjetiske Lenin-forskning) -en Leninkult som bekræftes helt ud i bogens omslag.

I  stedet  for at diskutere,  evt. problematisere  denne kritik  og dens præmisser -nodvendigheden af en historisk  synsvinkel på dette stof, de ureducerbare modsætninger i Lenins standpunkter -tillægger forfatterne mig nogle absurde synspunkter og moti-

ver, som de derefter polemiserer imod.

De centrale insinuationer er, at jeg  dels skulle være ude i en personlig  »vendetta«,  (jeg  har  i parentes  bemærket  aldrig  haft noget personligt forhold til, endsige særligt udestående med bogens forfattere), dels nære en neurotisk angst for det russiske alfabet og al sovjetisk forskning. Desværre har Sovjet-tro kommunister alt for ofte reageret således på politisk eller videnskabelig kritik:  det  måtte  naturligvis  være  personforfolgelse  styret  af skumle private  motiver  samt en  irrationel  anti-sovjetisme.  En bekvem, selvbekrxftende måde at undgå udfordringer og diskussioner på. Denne udtjente paranoiiske  martyrglorie  har næppe nogensinde  gavnet  onsket  om  »samtale  og  diskussion«,  som Dalager og Mai åbenbart samtidig har.

Også i de passager hvor forfatterne nærmer sig faglige sp~rgsmål fordrejes mine syns- og kritikpunkter. Det gzlder min kritik af  bogens  selektive  forhold  til  dcn  danske  Leninforskning  og endnu mere ekstremt min  kritik  af dens fremstilling af Lenins såkaldte program for en »socialistisk kulturrevolution«. Jeg har intetsteds reduceret Lenins kulturpolitiske visioner til »rent borgerlige krave, men derimod betonet deres modsætningsfyldthed: den problematiske sameksistens af »rent borgerlige krav« og »al-

mene teser om kommunismen, overtaget af Marxa.

Ved denne fordrejning og en fornyet opdyngning af floskulose programoverskrifter  opnår forfatterne  folgende:  For  det  f0rste undgår de at tage stilling til min fundamentale tese -eksistensen af faktiske, ureducerbare modsætninger  i  Lenins (ku1tur)politiske tænkning og n~dvendigheden af en  historisk  analysc for at forklare disse. For det andet kan de fortsat tilsl~re de bornerte, ja repressive  indhold  (i visse  tilfælde  selv  målt med  en  borgerlig målestok), der gemmer sig bag en hel del af Lenins overvejelser over f.eks. arbejdskultur, kvindefrig0relse, kunstpolitik m.v.

I  forhold  til  Chr. Mailand-Hansens  anmeldelse tilslutter jeg mig  dens anerkendelse  af den kvantitative  grundighed  i Lenin og kulturen, men har altså forbeholdt mig ret til en mere kritisk samlet vurdering. Jeg Izeste Mailand-Hansens anmeldclse f0r jeg Izeste  bogen  og  var  ganske  forventningsfuld.  Men  efterhånden som læsningen af denne »koreplan« skred frem folte jeg mig stadigt mere fort på vildspor, såvel af bogen selv som af anmeldel-

sens betegnelse.

Sluttelig:  Anmeldelsen  i Kultur  og  Klasse er  ikke  identisk med den anmeldelse som blev bragt i Danmarks Radio, men noget  udfurligere.  Derimod kan jeg  helt dele forfatternes irritation over at en anmeldelse, som indleveres hurtigt efter en bogs udgivelse,  f0rst  bringes  1  til  2  år efter. Dette gzlder imidlertid alle anmeldelser (og artikler for den sags skyld), og skyldes dels den lange redigeringstid -ikke mindst på grund af de mange temanumre -dels den  lange  produktionstid. Det  er en  af  redaktionens væsentlige aktuelle opgaver at s0ge at nedbringe såvel redi-

gerings- som produktionstiden.