Brølet i kommentarsporet
Forfattere: Rasmus Rønlev
Tidsskrift: journalistica (2018-05-14)

## Brølet i kommentarsporet: Journalisters formidling af den offentlige opinion på politiken.dk

## AF RASMUS RØNLEV

## Resumé

Artiklen præsenterer et casestudie af et forløb i vinteren 2012 hvor en ung studerendes indlæg om hendes trange studenterøkonomi skabte voldsom debat på politiken.dk. På baggrund af en retorisk analyse påvises det hvordan den offentlige opinion der manifesterede sig i netavisens kommentarspor, blev påfaldende forenklet i den danske medieomtale af debatten: Det flerstemmige kor af argumenter i kommentarsporet som analysen afdækker, blev i danske medier reduceret til en enstemmig kritik af den studerende og hendes indlæg. Studiet viser hvordan journalisters rolle som privilegerede fortolkere og formidlere af den offentlige opinion undertiden ikke blot fastholdes på nettet, men forstærkes.

## Introduktion

I takt med udbredelsen af digitale netværksmedier har iagttagere sået tvivl om journalisters rolle som bindeled mellem - eller gatekeepers  for  -  politisk  debatterende  kommunikation  mellem borgere og magthavere; tilsyneladende kan parterne jo nu kommunikere direkte med hinanden, for eksempel på de sociale medier (Bro og Wallberg 2015: 99). Flere retorikere har i lyset af medieudviklingen  fremsat  den  håbefulde  hypotese  at  debatterende  borgeres  hverdagsretorik  på  nettet  i  stigende  grad  vil udfordre den autoritet som retorikken fra traditionelt privilege- rede kommunikatører som journalister indtil nu har nydt (Hauser, 2007: 338; Howard, 2010: 256--257; Ingraham, 2013: 17-18). Eksempelvis Gerard A. Hauser har fremhævet at nettet gør det muligt for borgere hurtigt og effektivt at påvirke den offentlige opinion og i sidste ende de politiske beslutningstagere, ikke blot uden journalisters indblanding, men undertiden som udtryk for en direkte destabilisering af journalisters privilegerede position som moderatorer for den offentlige meningsdannelse (Hauser, 2007: 338). Også nyhedsmediernes egne digitale platforme kan principielt understøtte en sådan mere direkte kommunikationsstrøm fra borgere til magthavere. Ikke alene kan borgere her dele deres erfaringer og holdninger i debatindlæg og lignende; i kommentarspor kan andre gøre det samme, og ved at læse, dele og kommentere kan borgere være med til at skabe opmærksomhed om en sag og på den måde bidrage til at få magthaverne i tale. Med netaviser som understøttende mellemled kan borgere ideelt set sætte en politisk dagsorden og gøre deres indflydelse gældende.

I denne artikel argumenterer jeg imidlertid for at digitale netværksmedier som netaviser og den kommunikation mellem borgere og magthavere de muliggør, ikke har overflødiggjort journalister som fortolkere og formidlere af den offentlige opinion, tværtimod. Journalisters formidling af debatter på netaviser kan stadig  have  afgørende  betydning  for  de  debatterende  borgeres retoriske agency . Agency skal her forstås som det dialektiske samspil mellem borgernes individuelt betingede evner og strukturelt betingede muligheder for at handle retorisk og opnå indflydelse (Gunn og Cloud, 2010; Hoff-Clausen, Isager og Villadsen, 2005; Isager, 2009). 1 I  mine analyser vil jeg vise at idet journalister omtaler debatter på netaviser og fortolker og formidler hvad debatterne handler om, og hvad debattørerne mener, er journalisterne  i  høj  grad  med  til  at  bestemme  borgernes  muligheder for at opnå opmærksomhed og øve indflydelse på den politiske meningsdannelse i den bredere offentlighed.

Tidligere  studier  har  vist  at  også  journalister  mener  at  det har stort demokratisk potentiale at åbne for borgeres kommentarer  på  netaviser:  På  den  måde  kan  nyhedsmedierne  styrke deres idealfunktion som kanaler for offentlig debat og være med til at demokratisere den offentlige meningsdannelse ved at lade flere og nye stemmer komme til orde (Braun og Gillespie, 2011: 386;  Robinson,  2010:  132;  Singer,  2010:  134  og  138;  Singer  og Ashman, 2009: 13 og 18). Denne opfattelse er så udbredt blandt journalister at journalistikforskeren David Domingo ligefrem har kaldt  den  en  stærk,  socialt  konstrueret myte (Domingo,  2008: 682-683). Myten har imidlertid vist sig svær at realisere i praksis. Ifølge journalister skyldes det at borgernes kommentarer generelt er af lav kvalitet (Bergström og Wadbring, 2015: 143; Chung, 2007: 56; Diakopoulos og Naaman, 2011: 136; Singer, 2010: 133; Winsvold, 2009: 47 og 51) og fyldt med personangreb, ikke kun borgerne imellem, men også på journalisternes kilder (Braun og Gillespie, 2011: 388; Canter, 2013: 612; Diakopoulos og Naaman, 2011:  136;  Loke,  2012:  239).  Flere  journalister  mener  derfor  at de stadig bør indtage rollen som gatekeepere, også for debatter på netaviser (Hermida og Thurman, 2008: 350-351 og 353-354; Singer, 2010: 138). Mængden af kommentarer betyder dog at det ofte kan være en særdeles ressourcekrævende opgave at moderere debatterne og finde og fremhæve de momenter af kvalitet der måtte være i dem (Braun og Gillespie, 2011: 386-389; Chung, 2007:  56;  Diakopoulos  og  Naaman,  2011:  141;  Robinson,  2010: 135; Thurman, 2008: 147 og 152; Winsvold, 2009: 47-48 og 52). Disse negative praksiserfaringer til trods giver journalister ikke desto mindre også udtryk for at kommentarspor på netaviser kan være en journalistisk ressource, for eksempel som kilde til nye historier  og  vinkler,  ekspertviden  og  kritik  der  kan  føre  til  faglig  disciplin  og  udvikling  (Diakopoulos  og  Naaman,  2011:  140; Graham og Wright, 2015: 320 og 328-332; Hermida og Thurman, 2008: 349 og 352; Loke, 2012: 238-239; Singer, 2010: 135).

Alle de nævnte studier af journalisters erfaring med og opfattelse af kommentarspor på netaviser baserer sig på interviews, surveys  og  observationer.  Enkelte  af  studierne  supplerer  dette med  indholdsanalyser  af  kommentarspor  og  sammenholder journalisters opfattelse af kommentarsporene med kommentarsporenes faktiske indhold (Canter, 2013: 606; Graham og Wright, 2015:  321-323).  I  ingen  af  studierne  undersøges  journalisters tekster, for eksempel omtaler af debatter på netaviser, og hvordan de tekster spiller sammen med borgeres tekster, for eksempel debatindlæg og kommentarer, i længere debatforløb på tværs af  medietyper og kommunikationsformer. En grundantagelse i denne artikel  er  imidlertid  at  offentlig  meningsdannelse  er  en dynamisk proces der manifesterer sig i offentlig retorik, hvorfor man må vende blikket mod netop tekster og deres intertekstuelle samspil hvis man vil undersøge journalisters betydning for den opmærksomhed og indflydelse borgere kan få i offentligheden (jf.  Hauser,  1999:  84-85  og  275-277).  Derfor  tager  jeg  udgangspunkt i dette samspil mellem borgeres og journalisters tekster og præsenterer et casestudie af debat blandt borgere på en netavis og journalisters omtale af samme. Det centrale spørgsmål er  hvordan  journalisterne  tilskriver  de  debatterende  borgere retorisk agency.

Studiet tager afsæt i et debatforløb i vinteren 2012 hvor den indtil da ukendte studerende Sofie V. Jensen (SVJ) skabte voldsom debat i  danske  medier.  D.  7.  januar  fik  hun  publiceret  et debatindlæg både i Politiken 2  og på politiken.dk 3  der handlede om  hendes  trange  studenterøkonomi.  På  få  dage  fik  indlægget små 2.000 kommentarer på politiken.dk, og hurtigt spredte debatten sig til andre nyhedsmedier, blogs og debatfora på nettet. Efterhånden som indlægget resulterede i rekordmange kommentarer på Politikens netavis 4  og skabte debat på tværs af danske webmedier, begyndte flere journalister, politikere og andre meningsdannere at tage del i debatten. I ugen der fulgte, blev den megen opmærksomhed som indlægget fik  på  nettet,  desuden vekslet  til  opmærksomhed  i  de  traditionelle  massemedier.  SVJ endte på forsiden af både Ekstra Bladet 5  og Kristeligt Dagblad 6 og besøgte såvel Go'morgen Danmark på TV 2 7  som Deadline på DR2 8 . I den megen medieomtale indledte journalisterne typisk med at slå fast hvor mange der havde læst og kommenteret den studerendes indlæg på politiken.dk. Samtidig konstaterede de at flertallet var negativt, ja, ligefrem fjendtligt stemt over for hende. Den dominerende historie i danske medier var at SVJ måske nok fik  sat  en  dagsorden med sit indlæg, men også at hun blev sat godt og grundigt på plads af sine medborgere. Ikke desto mindre lykkedes det hende at råbe flere politiske magthavere op, både medlemmer af Folketinget 9  og ikke mindst uddannelsesminister Morten Østergaard der medgav 'at danske studerende (…) ikke [levede] i sus og dus'. 10

Casen  er  interessant  fordi  den  umiddelbart  fremstår  som et  prototypisk  eksempel  på  hvordan  webmedier  og  herunder netaviser ikke kun kan understøtte politisk debatterende kommunikation fra magthavere til borgere, men også fra borgere til magthavere. Politikens opinionsredaktør Per Michael Jespersen mente at forløbet var et eksempel på en 'nedefra og op-debat', 11 og avisens lederskribent Kristian Madsen så det som 'et stærkt tegn på den helt særlige danske debatkultur, hvor 'almindelige' mennesker  også  kan  komme  til  i  avisernes  spalter'. 12   Madsen mente imidlertid også at forløbet illustrerede at der var forskel på at blive hørt og så at blive forstået: 'Det er et ubetinget gode ved den danske offentlige debat, at selv en ung studerende kan sætte en dagsorden. Nu mangler vi blot, at de professionelle debattører også forsøger at forstå, hvad de [ikke-professionelle debattører] skriver.' Adskillige af de 'professionelle debattører' Madsen kritiserede, var journalister. Som hans kritik antyder, er casen også interessant fordi den illustrerer at debat blandt borgere på nettet måske nok kan sætte den offentlige dagsorden, men at journalister fortsat spiller en rolle som fortolkere og formidlere af hvad den dagsorden så er, og hvilke argumenter der er fremherskende blandt de debatterende borgere.

Artiklens  analyse  falder  i  tre  trin:  Jeg  analyserer  SVJ's  debatindlæg, de små 2.000 kommentarer det afstedkom på politiken. dk, og den omtale som såvel indlægget som kommentarerne fik i danske medier. Ved at sammenholde mine analyser vurderer jeg hvor retvisende de journalister der skrev om debatten, udlagde de spørgsmål og synspunkter der kom til udtryk i indlægget og kommentarerne på Politikens netavis. På den baggrund diskuterer jeg journalisters rolle som retorisk privilegerede fortolkere og formidlere af den offentlige opinion på nettet. Inden jeg skrider til analysen, vil jeg dog først uddybe dens teoretiske afsæt og metodiske greb.

## Journalisters retoriske privilegier i den offentlige meningsdannelse

I  en  artikel  om  politisk  kommunikation  i  medierede  massedemokratier  har  Jürgen  Habermas  peget  på  at  samfundet  kan anskues som et kommunikativt hierarki (Habermas, 2006: 419; se også Rønlev, 2014: 43-46). Lagdelingen i dette hierarki beror ifølge  Habermas på en ulige distribution af magt ,  det  være  sig politisk  magt,  social  magt,  økonomisk  magt  eller  magt  over medierne (Habermas, 2006: 418-419). Ud fra et retorisk perspektiv betyder dette at nogle kommunikatører nyder retoriske privilegier i den offentlige sfære som andre kommunikatører ikke gør. Eksempelvis har journalister i kraft af deres tilhørsforhold til pressen som samfundsinstitution (og den magt over medierne det indebærer) generelt nemmere ved at få taletid og ørenlyd i offentligheden  end  de  fleste  borgere.  Hvad  Habermas  implicit peger på, er altså at der eksisterer institutionaliserede forskelle i  retorisk  agency i  den  offentlige  sfære  (se  også  Rønlev,  2014: 47-49). Ikke i den forstand at journalisters retoriske handle evne nødvendigvis er bedre end de fleste borgeres, men i den forstand at deres retoriske handle mulighed er det.

Traditionelt  har  journalister  derfor  haft  privilegeret  mulighed for at øve indflydelse på den offentlige opinion . Retorikeren Gerard A. Hauser har argumenteret for at den offentlige opinion træder  frem  i  samfundets  fortsatte multilog ,  med  hvilket  han mener et netværk af samtaler blandt engagerede borgere, ikke kun i den politiske offentlige sfære, men i alle samfundets sfærer (Hauser, 1999: 65, 74 og 93-108). Her er praktisk argumentation - eller retorik om man vil - afgørende for at en offentlighed kan  nå  en  fælles  forståelse  og  vurdering  af  et  samfundsmæssigt anliggende og på den baggrund give udtryk for en egentlig offentlig opinion (Hauser, 1999: 65, 74 og 93-108). Vil man vide hvad offentligheder mener, og hvordan de kommer til at mene det, må man derfor studere offentlig retorik, vel at mærke både den formelle retorik fra privilegerede debattører som eksempelvis  journalister  og  den  mere  uformelle  hverdagsretorik  blandt mindre privilegerede debattører som de fleste almindelige borgere (Hauser, 1999: 85).

På trods af  at  den  offentlige  meningsdannelse  ifølge  Hauser ikke begrænser sig til en lille elites diskussioner i institutionelle fora  som  pressen  og  parlamentet,  anerkender  han  ikke  desto mindre at journalister indtager en retorisk privilegeret position i den multilog han beskriver, netop på grund af deres adgang til medierne (Hauser, 1999: 275 og 277). Som debattører har journalister ikke alene nemmere ved at få udbredt deres synspunkter; i kraft af deres profession som nyhedsformidlere (Bro, 2009: 382)

har de særlig adgang til de politiske magthavere og dermed større indblik i baggrunden for politiske forslag og bevæggrundene hos forslagsstillerne. Derfor nyder kommentatorer og redaktører en naturlig opmærksomhed i offentligheden som de fleste borgere ikke  gør.  Også  som  multilogens moderatorer (se  også  Hansen, 2015:  104-105)  nyder  journalister  særlige  privilegier.  I  kraft  af deres  adgang  til  nyhedsmedierne  som  platforme  for  offentlig debat (Bro, 2009: 382) har de ikke alene indflydelse på hvad der sættes til debat, og hvilke indlæg der bringes, men også hvordan debatten og herunder den offentlige opinion bør fortolkes.

Disse traditionelle privilegier har medieudviklingen som sagt sat til debat. Som medieforskeren Klaus Bruhn Jensen har påpeget,  har  udbredelsen  af  digitale  netværksmedier  fundamentalt forandret samfundets kommunikationsstrømme , altså strømme af information på tværs af forskellige medietyper og kommunikationsformer (Jensen, 2012: 186-189). Hvor disse tidligere har været domineret af én til én-kommunikation ansigt til ansigt og én til mange-kommunikation i traditionelle massemedier, er der ifølge Jensen i dag føjet et tredje trin til disse to, nemlig mange til  mange-kommunikation  i  digitale  netværksmedier  (Jensen, 2009: 335-36, 2010: 64; Jensen og Helles, 2011: 528-529; Jensen, 2012: 188). Udviklingen er, som jeg var inde på indledningsvis, blevet set som udtryk for en demokratisering af den offentlige meningsdannelse:  Via  de  digitale  netværksmedier  skulle  flere borgere kunne gøre deres indflydelse gældende som offentlige debattører (Hindman, 2009: 6). Og den mere direkte kommunikation  mellem  borgere  og  magthavere  som  netværksmedierne tilsyneladende muliggør, skulle desuden overflødiggøre journalister som moderatorer (Bro og Wallberg, 2015: 99).

Såvel politologiske som retoriske studier antyder dog at journalisters retoriske privilegier i den offentlige debat består, også i digitale netværksmedier. I et ofte citeret studie har politologen Matthew Hindman eksempelvis vist hvordan journalister med tilknytning til de etablerede nyhedsmedier løber med langt størstedelen af opmærksomheden i den politiske blogosfære i USA (Hindman, 2009: 116-117 og 122). Som debattører har journalister altså også online nemmere ved at komme til orde og blive hørt. Tilsvarende har retorikeren Christine Isager i et studie af Berlingske Tidendes journalistiske projekt Forbrydelsen fra 2008

vist hvordan journalister også på nettet indtager en privilegeret rolle  som  moderatorer  for  offentlig  meningsdannelse  (Isager, 2009: 287). Det er netop journalisters forvaltning af denne rolle som denne artikels analyser kaster lys over.

Casestudiet der følger, er en retorisk kritik (se Isager, 2015: 6; Lund og Roer, 2014; Villadsen, 2009) der baserer sig på nærlæsninger af tekster og de intertekstuelle reaktioner de afstedkommer (se Ceccarelli, 2001; Hauser, 1999: 275-277). Jeg undersøger det forløb som SVJ's debatindlæg igangsatte, ved i tre trin at analysere indlægget, så dets kommentarspor på politiken.dk og til sidst den omtale begge fik i danske medier. I denne trinvise analyse fokuserer jeg først på hvilke argumenter SVJ fremsatte i sit indlæg, siden hvilke (mod)argumenter hendes indlæg blev mødt med  i  kommentarsporet,  og  endelig  hvilke  af  argumenterne  i henholdsvis indlægget og kommentarsporet der blev videreformidlet af journalister i medieomtalen. I analyserne af kommentarsporet og medieomtalen supplerer jeg mine kvalitative analyser af hvilke argumenter der var at finde i analyseteksterne, med kvantitative optællinger af hvor udbredte de argumenter var. På den måde kortlægger jeg hvilke  argumenter  der  dominerede  i forskellige trin af kommunikationsstrømmen, og påviser i sidste ende en påfaldende diskrepans mellem den offentlige opinion der manifesterede sig i kommentarsporet på Politikens netavis, og hvordan denne blev udlagt i danske medier.

## Fra én borger til mange: Hvad skrev Sofie V. Jensen?

SVJ's debatindlæg blev offentliggjort på et tidspunkt hvor der var røre i folkestemningen med hensyn til hvad det ville sige at være fattig  i  Danmark,  og  hvordan  ansvarsfordelingen  mellem borger og stat i den forbindelse burde være. 13  Det skyldtes ikke mindst debatten nogle måneder forinden om 'Fattige Carina', en enlig mor på kontanthjælp som Özlem Cekic, MF for Socialistisk Folkeparti, i november 2011 brugte som et eksempel på en fattig dansker i en konfrontation med Joachim B. Olsen, MF for Liberal Alliance. 14  Debatten om Carina kan dog ikke alene forklare at det så eftertrykkeligt lykkedes for SVJ at skabe opmærksomhed om sig selv og sin sag. En del af forklaringen på den megen virak skal også findes i det indlæg som den studerende sendte til Politikens debatredaktion.

Karakteristisk  for  debatindlægget  var  først  og  fremmest  at det ikke havde ét klart formål .  En teksts formål skal her forstås som dens 'budskab, idé eller grundpåstand - altså det, man helt grundlæggende vil med teksten' (Pontoppidan, 2013: 21). I stedet indeholdt indlægget to formål og henvendte sig dermed også til  to  forskellige retoriske  publikummer ,  altså  beslutnings-  og handledygtige  personer  i  den  pågældende  kommunikationssituation ('mediators of change', jævnfør Bitzer, 1968: 7-8). At det således var uklart både hvad SVJ ville med sit indlæg, og hvem det var hun forsøgte at få i tale, kan være med til at forklare den store spredning i reaktioner som det vil vise sig at hendes indlæg afstedkom.

Det primære formål i SVJ's debatindlæg var at udtrykke frustration  over  at  hendes  omgivelser 'ingen  tolerance  og  forståelse' havde for at hun var fattig, hvorfor hun med egne ord følte sig  'ekskluderet'  og  'ensom'.  Samtidig  postulerede  medierne ifølge hende at 'man [kunne] leve i luksus på SU', og at unge var 'rige, fordrukne modedyr, der [tog] til dyre fester i weekenden og [drak] caffelatte i frokostpausen'. På den baggrund appellerede hun til 'mere sammenhold og forståelse de studerende imellem' og efterlyste at omgivelserne tog højde for hendes situation når der for eksempel skulle holdes fest på studiet, fejres jul i familien eller skrives om studieliv i medierne. 'Hvad blev der af sammenskudsgilde og medbragt alkohol fra Fakta?', spurgte hun retorisk. Dette formål fremstod som indlæggets vigtigste, ikke mindst fordi SVJ afslutningsvis slog fast at det var 'okay' at hun ikke havde råd til en caffe latte, men at det 'ikke [var] okay' at andre ikke tolererede eller forstod det. Det retoriske publikum for dette budskab var en relativt bred gruppe, nemlig SVJ's medstuderende, hendes familie og 'det generelle samfund', som hun formulerede det.

Det sekundære formål i SVJ's indlæg var at udtrykke frustration over at hun var fattig, en påstand hun underbyggede med et eksempel på sit månedlige budget der viste at hun - uden studielån - havde et månedligt rådighedsbeløb på 329 kr. Hun var derfor 'træt af at være (...) nødsaget til at plage [s]ine forældre om at betale transporten hjem i ferien' og 'af ikke at have råd til p-piller og vitamintilskud', men også af 'at vågne med koldsved og hjertebanken', 'være træt og uoplagt' og kort og godt 'have en dårlig dag hver dag'. Det var uklart hvad SVJ præcis advokerede for i forlængelse af dette; men hun skrev blandt andet at hun var 'træt af, at det [var] (...) en kliche at kæmpe for højere SU', og at hun følte sig 'opgivende' når hun så 'hvor lidt uddannelsessystemet [tog] hensyn til, at man [var] nødt til at tjene penge ved siden af studiet'. Det retoriske publikum for dette andet, mindre udfoldede budskab var en noget mere snæver, men ikke mindre vagt defineret gruppe af andre studerende der som SVJ ønskede at SU- og uddannelsessystemet blev reformeret, og politikere der med politiske indgreb kunne få det til at ske.

Debatindlæggets tvetydighed med hensyn til formål og publikum blev yderligere underbygget af dets stilistik og syntaks. Det mest karakteristiske stilistiske træk var anaforen 'Jeg er træt af at…'. Formuleringen faldt første gang midt i indlæggets anden periode og indledte herefter 18 af de første 24 perioder i indlægget (som indeholdt 34 perioder i alt). De ting der trættede SVJ, hobede sig op, og når hun på indholdssiden beskrev følelsen af at være overvældet, understøttedes dette af formen. Samtidig var alle  de  sætninger som anaforen indledte, sideordnede, hvorfor de  ophobede elementer umiddelbart var ligestillede. Anaforen indledte således både perioder som knyttede sig til indlæggets primære formål, og perioder der knyttede sig til dets sekundære formål: SVJ var på én gang 'træt af at føle [s]ig ekskluderet, oven i  købet mellem [s]ine medstuderende' og 'træt af at få at vide, at  [hun]  ikke  [kunne]  kalde  [s]ig  fattig' .  Som  tilfældet  er  med anaforer generelt, var gentagelsesfiguren med til at understrege indlæggets agiterende karakter med patosfyldt emfase (jævnfør Albeck, 2000: 165); samtidig var de mange sideordnede perioder som anaforen indledte, med til at fastholde det dobbelte formål og adressatforhold.

## Fra mange borgere til mange: Hvad skrev debattørerne på politiken.dk?

I  analysens  næste  trin  analyserer  jeg  de  1.971  kommentarer som SVJ's  debatindlæg  fik  på  politiken.dk. 15   Når  jeg  citerer  fra kommentarsporet, angiver jeg med et tal i parentes hvilken kom- mentar jeg citerer fra. Tallet 1 henviser til den første kommentar der blev publiceret på Politikens netavis, mens tallet 1.971 henviser til den sidste kommentar der blev publiceret på netavisen.

Jeg har brugt de ni kategorier i Tabel 1 til at karakterisere hvordan de mange kommentarer på politiken.dk relaterede til SVJ's debatindlæg. De ni kategorier er i tabellen eksemplificeret med citater  fra  kommentarsporet;  disse  eksempler  supplerer  jeg nedenfor med en uddybende karakteristik af de argumenter der gik igen i hver af de ni kategorier. Tilsammen tjener kategorierne og karakteristikken af dem til at give et overblik over den reaktion som SVJ og hendes indlæg blev mødt med i kommentarsporet på Politikens netavis.

Kategoriseringen der følger, beror for det første på emne : Kommenterede den enkelte debattør det primære formål i SVJ's indlæg, det sekundære formål eller noget andet? Med afsæt i analysen af debatindlægget har jeg kategoriseret kommentarerne ud fra om debattørerne forholdt sig til SVJ's argument om at fattigdom var et spørgsmål om eksklusion (det primære formål), hendes argument om at fattigdom var et spørgsmål om definition (det sekundære formål), eller noget andet.

For  det  andet  beror  kategoriseringen  på holdning :  Udtrykte den enkelte debattør enighed eller støtte, var han eller hun i tvivl eller neutral, eller udtrykte han eller hun uenighed eller kritik? Igen har jeg taget afsæt i analysen af SVJ's debatindlæg og kategoriseret kommentarerne ud fra hvordan debattørerne tog stilling til argumenterne i indlægget.

Tabel 1. De ni kategorier som jeg har brugt til at kategorisere og optælle kommentarerne til Sofie V. Jensens debatindlæg på politiken.dk. Det er værd at bemærke at kategorierne ikke er anvendt gensidigt ekskluderende. Kategorierne er i tabellen eksemplificeret med citater fra kommentarsporet; her som i analysen i øvrigt gælder at alle sprogfejl også var i de oprindelige kommentarer.

|                                                 | Hvilket emne kommenterede den enkelte debattør?                                                                                                                                                                                                              | Hvilket emne kommenterede den enkelte debattør?                                                                                                                                                                                                                                    | Hvilket emne kommenterede den enkelte debattør?                                                                                                                                                                          |
|-------------------------------------------------|--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------|------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------|--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------|
| Hvilken holdning udtrykte den enkelte debattør? | Det primære formål                                                                                                                                                                                                                                           | Det sekundære formål                                                                                                                                                                                                                                                               | Noget andet                                                                                                                                                                                                              |
| Enig/støtte                                     | 'Jeg synes blot du efterlyser mere solida- ritet og forståelse for når man ikke har råd til at deltage i ting som studerende og så efter- lyser du sammenskud- gilder og øl fra fakta og jeg kunne ikke være mere enig.' (118)                               | 'Jeg forstår dig så godt. SU'en rækker bare ikke og folk skal ikke komme og sige at det er nok. (…) Ofte koster bare en bog en fjerdel af ens SU. Hvis vi skal tage en uddan- nelse så skal der kunne leves af SU'en.' (31)                                                        | 'Tak fordi du har delt din historie med os. Det kræver mod! Kan sagtens forstå dig, da jeg selv er fattig stude- rende.' (155)                                                                                           |
| I tvivl/neutral                                 | 'Du er træt af at være fattig, ok. Men hvad er pointen med at fortælle det? Er der fordi, du gerne vil have hjælp til et eller andet, f.eks. flere penge? Eller er det bare for at få medfølelse eller forståelse?' (2)                                      | 'http://www.findbolig. nu/ (søg på roskilde, sorter efter pris. Nu koster det kun 2794, + du bor tættere på RUC, så kan du også droppe uddannelseskortet (…) Inkl. SU-lånet, så har du nu ca. 4000 til rådig- hed. Det er da rimelig ok? Uden lån: 1500. Det er da også ok?' (187) | 'Selv har jeg aldrig været medlem af nogen politisk forening, men naar jeg læser dit indlæg, falder ideen først og fremmest paa at det skulle du gøre... Altsaa melde dig ind i en politisk ungdomsorga- nisation' (178) |
| Uenig/kritik                                    | '[D]it største problem er 1) at din familie åbenbart ikke anerken- der din pengemangel (…) og 2) At du lader dig påvirke ALT for meget af de af dine studievenner, som (…) [bl.a. har] studiejobs (…) Det er kampe som du må tage med dig selv og dem.' (88) | 'Jeg er studerende. Og jeg er uenig i at det er synd for studerende. Mine faste udgifter er også ca. 4800 (…) [Jeg kan] tage SU lån (…) (det billigste lån i verden?), som jeg nemt kan tilbagebetale når jeg får et job (…) Og sidst kan jeg sfl få et studiejob.' (6)            | 'Gud hvor blev jeg træt af at læse dit ind- læg - og det var blot en fattig sætning!' (92)                                                                                                                               |

I  de  kommentarer der handlede om indlæggets primære formål, gik en række argumenter igen. Generelt bekræftede de debattører der var enige med, eller som støttede SVJ, at nogle studerende blev ekskluderet fordi de ingen penge havde, og medgav at der eksisterede mange fordomme om studerendes økonomi og forbrugsmønstre. De genkendte 'frustrationen over, at skolens julefest igen skal holdes på en natklub, hvor en øl koster 45,-' (474) og mente også at samfundet anså studerende for at være nogle 'latte-drikkende forkælede forbrugsdyr' (1.830). Ifølge debattørerne i denne kategori burde venner og familier blive bedre til at tage højde for studerendes økonomi ved sociale sammenkomster: 'Jeg synes (…) at vi som studerende skal blive bedre til at lave ting, der ikke koster penge når vi skal være sociale', skrev en debattør for eksempel (941).

Omvendt anfægtede nogle af de debattører der også kommenterede det primære formål, men som var uenige med eller kritiske over for SVJ, at studerende blev ekskluderet på grund af deres økonomi; det var ikke deres erfaring. 'Jeg oplever netop, at jeg er 'den fattige studerende', og alle omkring mig tager næsten for mange hensyn', indvendte en debattør for eksempel (361). Generelt mente disse debattører at SVJ selv kunne løse sit problem ved at droppe forbrugsræset, tale med sine venner og familie og så i øvrigt tage initiativ til billige sammenkomster. Vel at mærke hvis ikke hendes venner og familie var helt så 'monster usympatiske' (552) som de lød. Var de det, burde SVJ revurdere disse relationer: 'Drop dine forkælede RUC-venner' (460) og 'Få dig en ny familie' (552), lød det eksempelvis.

Blandt  de  kommentarer  der  handlede  om  det  primære  formål, var der kun meget få der gav udtryk for tvivl, eller som var neutrale. Ét eksempel er dog eksemplet i Tabel 1. Her metakommenterede en debattør det forhold at SVJ's indlæg indeholdt to budskaber, og spurgte om det var det ene eller det andet som SVJ søgte tilslutning til.  Med  sine  relativt  neutralt  formulerede spørgsmål tog han imidlertid ikke eksplicit stilling til nogen af dem.

I  de  kommentarer  der  handlede  om  indlæggets  sekundære formål, gik en række argumenter også igen. Generelt mente de debattører der var uenige med, eller som kritiserede SVJ, bl.a. at hun burde være taknemmelig for sin gratis uddannelse, sin gratis SU og sit billige studielån, og at hun i øvrigt burde tage ansvar og gøre noget selv såsom at få sig et job, tage et lån, flytte til noget billigere eller droppe ud. '[H]vorfor tager du ikke et studiejob så har du råd til cafe latten… Synes faktisk du burde være taknemmelig for alt det du får', skrev en debattør for eksempel (1.305). At det kunne lade sig gøre at gennemføre en uddannelse på de vilkår  som  SVJ  studerede  under,  var  flere  af  debattørerne  selv eksempler på; beretninger om hvordan de selv havde klaret sig igennem, og udsagn som det følgende gik igen i disse kommentarer: 'Vi HAR prøvet at leve under de forhold og ved du hvad? Vi er her stadig, vi overlevede!' (314)

Omvendt argumenterede de debattører der var enige med SVJ, eller som støttede hende, for at det slet ikke var så let at finde et studiejob og en billig bolig eller droppe licensen og månedskortet til bus og tog. Igen var egne erfaringer hyppigt brugte belæg. 'Er selv på SU og kan ikke engang få den til at dække min bolig - som er valgt af nød', konstaterede en debattør som underskrev sig 'En anden Sophie' (807). I øvrigt mente disse debattører at SVJ og hendes forældre selv betalte for den uddannelse og SU hun fik. '[U]dd. er bestemt ikke gratis i Danmark vi betaler ALLE dyrt for den igennem skatten' (327) og 'Det er MINE forældre som har betalt for min SU via deres skat' (25), lød det eksempelvis. Endelig mente debattørerne i denne kategori at det var vigtigt at huske at  ikke  alle  studerende  havde  den  samme (økonomiske) støtte med hjemmefra, de samme forudsætninger for at læse og lære eller det samme overskud til både at studere og arbejde. Som en debattør formulerede det: '[S]tuderende er forskellige og har forskellige evner og ressourcer, ikke alle lige er stærke og magter det samme.' (1.955)

Andre kommentarer der handlede om det sekundære formål i  SVJ's  debatindlæg,  udtrykte  tvivl  eller  var  neutrale.  Som  det fremgår af eksemplet i Tabel 1, modtog SVJ adskillige økonomiske råd i kommentarsporet. Ved alene at råde hende til hvordan hun kunne justere sine udgifter og dermed hæve sit rådighedsbeløb, tog debattørerne imidlertid ikke eksplicit stilling hverken for eller imod argumentationen i indlægget. I andre kommentarer der hørte til i denne kategori, delte debattører der studerede eller havde gjort det, deres egne budgetter eller erfaringer, vel at mærke uden at eksplicitere om de var enige eller uenige, støt- tende eller kritiske i forhold til SVJ og hendes indlæg. Principielt kunne disse budgetter og beretninger både fungere som belæg for at man havde få penge som studerende, og at det ikke desto mindre var muligt at klare sig. Andre debattører i samme kategori stillede  spørgsmål  til  SVJ's  budget  eller  præciserede  oplysningerne i det, men forholdt sig neutrale. For eksempel spurgte en debattør hvordan SVJ's budget ville se ud hvis hun medregnede det studielån hun tog (1.530), mens en anden præciserede at den indtægt fra SU som SVJ havde angivet i sit budget, var hvad der var tilbage efter skat (1.590). Endelig ekspliciterede nogle debattører i kategorien at de var i tvivl om hvad de skulle mene. 'Jeg er noget splittet' (998) og 'Er jeg den eneste, der er splittet?' (1.099), hed det eksempelvis.

Endelig gik en række træk igen i de kommentarer der handlede om noget andet end de to formål i SVJ's indlæg. Som de to eksempler i Tabel 1 illustrerer, udtrykte nogle debattører støtte eller kritik uden at eksplicitere hvilke specifikke dele af indlægget som de støttede og kritiserede. På den ene side omtalte de negative debattører SVJ's indlæg som et 'tudeindlæg (…)' (261) og  noget  'klynkeri'  (338).  På  den  anden  side  kritiserede  de positive debattører de mange negative kommentarer, ofte med henvisning til tonen i dem, og kom i forlængelse af dette med mere eller mindre eksplicitte støtteerklæringer til fordel for SVJ. Disse debattører mente at kommentarerne var symptom på en udbredt mangel på empati og solidaritet i dagens Danmark. Som en debattør formulerede det: '[D]enne debat (…) vil stå tilbage som en lysende skamstøtte for hvor lavt et niveau danskernes empati kunne nå.' (1.263)

Andre kommentarer der handlede om noget andet end de to formål i SVJ's indlæg, udtrykte tvivl eller var neutrale. Ud over indfald  og  digressioner  som  den  strøtanke  en  debattør  delte  i eksemplet i Tabel 1, indeholdt kommentarerne i denne kategori blandt andet ukommenterede links til andre netsteder og metakommentarer der begræd tonen i kommentarsporet eller i navngivne debattørers kommentarer, vel at mærke uden at de pågældende  debattører  samtidig  indikerede  om  de  var  enige  eller uenige  med  SVJ.  Eksempelvis  konstaterede  en  debattør  uden at uddybe sit synspunkt yderligere: 'Hold op hvor er der mange bitre røvhuller, efter kommentarerne at dømme.' (872)

Tæller man op hvordan de mange kommentarer fordelte sig på de ni kategorier jeg har karakteriseret ovenfor, tegner to pointer sig som særligt centrale for den videre analyse. For det første var der langt flere debattører der kommenterede SVJ's budskab om at hun var træt af at være fattig, end der var debattører der kommenterede hendes budskab om at hun var træt af at ingen udviste forståelse og tolerance for at det forholdt sig sådan. Hele tre  ud  fire  (75  %)  kommentarer  handlede  om  debatindlæggets sekundære formål, mens kun omkring én ud af ti (11 %) handlede om det primære. Flertallet af debattørerne på politiken.dk var med andre ord mere optagede af SVJ's definition af fattigdom end hendes oplevelse af eksklusion.

For det andet var der samlet set flere debattører der udtrykte enighed eller støtte i forhold til SVJ og hendes indlæg, end der var debattører der udtrykte uenighed eller kritik. Det første gjaldt en lille majoritet (45 %), mens det sidste gjaldt en stor minoritet (38  %).  Erklæringerne  af  enighed  og  uenighed  hang  dog  sammen med om debattørerne kommenterede indlæggets primære eller sekundære formål. I de kommentarer der handlede om det primære formål, udtrykte en klar majoritet (69 %) enighed eller støtte, mens en minoritet (24 %) udtrykte uenighed eller kritik; i dem der handlede om det sekundære formål, udtrykte en lille majoritet (44 %) uenighed eller kritik, mens en stor minoritet (40 %) udtrykte enighed eller støtte. Som den næste analyse vil vise, står dette resultat i kontrast til den omtale debatten fik i danske medier.

## Fra få journalister til mange: Hvad skrev journalister om debatten?

I analysens tredje og sidste trin analyserer jeg medieomtalen af SVJ's debatindlæg og den debat det afstedkom, baseret på et korpus af 15 tekster fra Politiken og politiken.dk og 13 tekster fra andre danske nyhedsmedier. Teksterne har jeg fundet ved at søge på kombinationer af ordene 'Sofie', 'Jensen', 'fattig' og 'SU' på Google og i Infomedia. Jeg har begrænset mine søgninger til perioden 1. januar 2012 til 1. januar 2013.

I  løbet  af  tre  døgn  opnåede  SVJ's  debatindlæg  status  af  at være  det  mest  læste  og  mest  kommenterede  nogensinde  på politiken.dk. 16   Da  Politikens  journalister  i  dagene  umiddelbart efter fulgte op på debatten, syntes de da også imponerede over reaktionens omfang og fremhævede for eksempel at indlægget 'indtil videre [havde] affødt flere end 1.000 læserkommentarer' 17 , og at 'over 1000 læsere [havde] kommenteret [det] på politiken. dk.' 18 På  baggrund  af  disse  første  omtaler  var  det  imidlertid ikke helt klart hvad debatten egentlig handlede om. I en artikel på politiken.dk søndag formiddag, dagen efter at indlægget var blevet lagt på nettet, betonede en journalist at SVJ 'kæmpe[de] for  retten  til  at  kalde  sig  for  fattig' , 19   og  fremhævede  dermed det sekundære formål i debatindlægget. Omvendt betonede en journalist i en artikel i Politiken mandag morgen at SVJ mente at '[m]anglen på penge [var] direkte ekskluderende', og at 'hun savne[de] forståelse fra både samfund og medstuderende.' 20  Han fremhævede altså det primære formål i indlægget.

De to journalister var dog enige om hvad et flertal af dem der havde skrevet kommentarer, mente: '[D]er er langt mellem dem, der udviser sympati for den fattige studerende', 21  hed det i artiklen  søndag,  mens  det  i  artiklen  mandag  lød  at 'selv  om  nogle erklære[de] sig enige (...), [tog] de fleste skarp afstand'. 22  Denne udlægning  blev  i  begge  tilfælde  underbygget  med  en  række eksempler: 'Pinligt indlæg. Vi skal have et opgør med krævementaliteten i DK. (…)' (96), blev en bruger citeret for i artiklen om søndagen, mens en anden blev citeret for følgende opråb: 'Vågn op, Danmark! Prøv dog at se, hvilke snotforkælede børn velfærdsmonstret har skabt! (…)' (119). 23  Denne udlægning blev nuanceret en anelse til sidst i artiklen: 'Sympatien er i undertal, men den er der', hed det under underrubrikken 'En smule sympati'. 24 Også nuanceringen blev underbygget med et citat: 'Jeg skammer mig over de mennesker, der bare sjofler en ung studerendes nødråb. Skammer mig over, hvor vi danskere er endt: I en evindelig nedrakning af hinanden og af andres vilkår. (…)' (47). 25  På trods af at denne sidste kommentar var et eksempel på at ikke alle var efter SVJ i kommentarsporet, bekræftede den ikke desto mindre den overordnede udlægning, nemlig at flertallet 'rakkede ned' på den studerende.

De  to  nyhedshistorier  var  symptomatiske  for  hvordan  Politikens journalister omtalte og udlagde debatten på netavisen i ugerne og månederne der fulgte. Her gik både den kvantitative fascination og den kvalitative forståelse der karakteriserede de første omtaler, igen.

I 11 af de 13 artikler der blev publiceret efter de to første omtaler, fremhævede avisens journalister hvor mange gange indlægget var blevet læst og kommenteret. Også her hed det at indlægget 'indtil videre' 26   og 'foreløbig' 27   havde affødt 'hundrede- og atter  hundredevis', 28 'over  1.000' 29 og  endda  'flere  end  2.000 kommentarer' 30  på politiken.dk, og at det var det 'mest diskuterede og mest læste debatindlæg nogensinde' 31  på netavisen. I 4 af de 13 artikler lagde journalisterne desuden vægt på de specifikke læser- og besøgstal SVJ's indlæg havde resulteret i: '270.000 læsere  læste  hendes  artikel  i  debatsektionen,  og  100.000  (ny rekord!) klikkede ind på nettet', lød det et sted. 32

I 8 ud af de 13 artikler der fulgte efter de to første omtaler, kommenterede Politikens journalister hvilke holdninger der kom til udtryk i de mange kommentarer, og i samtlige tilfælde slog journalisterne fast at flertallet af kommentarerne var negative over for SVJ og hendes indlæg. Denne udlægning blev i løbet af det næste  år  gentaget  med  forskellig  ordlyd  i  avisens  dækning  af debatten: Efter nogle dages debat skrev en journalist at selvom den studerende ikke selv syntes 'at hendes indlæg [var] så kontroversielt endda', mente 'læserne derimod (…) at Sofie [skulle] tage sig sammen'; 33  efter en uge hed det at '[d]e fleste debattører [var] uenige med Sofie[s] sag'; 34  efter en måned at '[l]angt hovedparten af kommentarskribenterne stillede sig uforstående over for den selvudnævnte fattige studerendes problemer'; 35  efter et halvt år at '[i]ndlæg efter indlæg kaldte hende forkælet, kritiserede hende (…) og kom med meget kontante råd'; 36  og endelig efter ni måneder at 'langt de fleste kritiserede hende for at være forkælet og krævende'. 37  Det medie der havde hovedansvaret for at SVJ fik så meget opmærksomhed som hun fik, havde med andre ord også et væsentligt ansvar for at den dominerende udlægning af debatten blev at det store flertal skældte ud på hende.

I dagene efter at SVJ's indlæg var blevet publiceret på politiken. dk, spredte debatten sig til flere andre medier, online såvel som offline. I 9 ud af de 13 tekster hvor debatten blev omtalt i andre medier end Politiken og politiken.dk, henviste omtalerne til det oprindelige  kommentarspor  på  Politikens  netavis.  Journalister og debattører ansat på danske nyhedsmedier indledte i 7 ud af de 13 tekster med at konstatere at SVJ's indlæg ikke blot havde fået mange, men rekordmange kommentarer på politiken.dk, og i 9 ud af de 13 tekster hed det at flertallet af kommentarerne var kritiske. Præcis som tilfældet var i Politikens omtaler, blev det i næsten identiske vendinger fremhævet at indlægget 'indtil videre' 38  og '[l]ige nu' 39 havde fået 'flere end 1500' 40 og 'flere tusinde' 41  kommentarer på politiken.dk, og at det dermed var det 'mest diskuterede og mest læste debatindlæg i Politiken nogensinde.' 42  Også Politikens udlægning af hvad den dominerende holdning i kommentarsporet var, blev gentaget. Således hed det at SVJ havde udløst en 'orkan', 43 'en  lavine' 44   og  en 'tusindehær(…) af efterfølgende kommentarer', 45  og at det var en 'fortrinsvis rasende', 46 'massiv  og  negativ  og  unuanceret', 47   'overvejende  negativ', 48 'overvældende' og 'rasende' 49  samt 'voldsom(…) kritik, der [var] (…) haglet ned over' 50  hende. Da debatten fik omtale i tv, kunne Deadline på DR2 rapportere at SVJ's indlæg 'faldt så mange for brystet, at flere end 1800 læsere indtil videre [havde] svaret', 51  og det samme konkluderede finansnyhederne på TV 2: 'Debatindlægget har været genstand for stor debat, og de fleste reaktioner har været kritiske.' 52   Hvorvidt der var tale om egne vurderinger eller blot reproduktioner af Politikens udlægning af debatten, er uvist. Men selvom det varierede hvad journalisterne og debattørerne mente om kritikken - nogle var enige i den, andre ikke - så bekræftede de i hvert fald at stemningen generelt var imod SVJ i kommentarsporet på politiken.dk.

Hvad debattørerne på Politikens netavis reagerede så stærkt på,  var  ikke  altid  lige  klart  i  den  megen  medieomtale.  Men  at dømme efter hvordan journalisterne lagde op til debat mellem brugerne på deres netsteder eller gæster de havde inviteret i studiet, syntes de at mene at det var spørgsmålet om hvorvidt SVJ var fattig eller ej, altså debatindlæggets sekundære formål, som fortrinsvis skabte så meget debat og vrede. To af landets største netaviser, ekstrabladet.dk og bt.dk, spurgte deres brugere: '22årig RUC-studerende vil også kaldes fattig, selvom hun får SU. Hvad synes du?' 53  og 'Hvad mener du? Har Sofie V. Jensen ret i, at  hun er fattig?' 54 .  Deadline bad et panel debattere indlægget under overskriften 'Fattig eller bare klynk?', 55  mens TV 2 | Finans spurgte brugerne på finans.tv2.dk: 'Klynker Sofie V. Jensen eller har hun ret i, at de studerende lever et hårdt og fattigt liv?' 56  Endelig lagde Pressen på P3 op til debat på dr.dk efter at SVJ havde været i studiet, med spørgsmålet: 'Er det okay for Sofie at kalde sig fattig?' 57  På tværs af netaviser, tv og radio lagde journalisterne altså vægt på at debatten handlede om definition - hvorvidt SVJ var fattig - og ikke eksklusion.

## Diskussion

Umiddelbart var det forløb som SVJ's debatindlæg igangsatte, et  eksempel  på  hvordan  netaviser  kan  understøtte  'debat  fra neden', altså debat der har sit arnested i bunden af samfundets kommunikative  hierarki:  Med  politiken.dk  som  det  primære springbræt fik en hidtil ukendt studerende sat sin egen og andre studerendes økonomi på den offentlige dagsorden, ikke kun på tværs af nyhedssites, blogs og debatfora på nettet, men også via traditionelle massemedier som aviser, tv og radio. Og fordi den megen medieomtale lige så meget gik på de mange kommentarer til debatindlægget som på selve indlægget, fik debatten blandt de borgere der tog del i debatten på Politikens netavis, ligeledes stor og bred medieopmærksomhed.

Som sådan kunne forløbet synes at bekræfte hypotesen om at digitale netværksmedier som netaviser er med til at demokratisere den offentlige meningsdannelse ved at muliggøre en mere direkte kommunikation mellem borgere og magthavere og dermed overflødiggøre journalister som kommunikationens moderatorer. En sådan hypotese kan mine analyser dog ikke bekræfte. Tværtimod illustrerer de hvordan journalisters traditionelle privilegerede position som fortolkere og formidlere af debat blandt borgere ikke blot fastholdes, men forstærkes på nettet. Det var journalisters  stærkt  forenklede  udlægning  af  hvad  debatten blandt borgerne på politiken.dk handlede om, og hvad de i øvrigt mente, der vandt hævd i den medierede offentlighed som manifesterer  sig  i  denne  artikels  analysemateriale  (jævnfør  Hauser, 1999: 64 og 97).

De indledende omtaler af SVJ's indlæg og den debat det afstedkom på politiken.dk, bar som sagt præg af den flertydighed som også var at finde i indlægget, med hensyn til hvad den studerendes budskab egentlig var. Politikens journalister var - uden at de selv kommenterede det - uenige om hvorvidt indlægget og den debat det skabte, handlede om at SVJ var træt af at være fattig (indlæggets sekundære formål), eller at hun savnede forståelse og tolerance for at det forholdt sig sådan (dets primære formål). Efterhånden som omtalen af indlægget og debatten spredte sig til  andre  medier,  og  omtaler avlede flere omtaler, blev det dog det sekundære formål der løb med overskrifterne. Udlægningen af  hvad  debatten handlede om, gik med andre ord fra at være flertydig til at blive mere og mere entydig: Det grundlæggende spørgsmål blev om SVJ var '[f]attig eller forkælet'. 58

Hvor der skete en udvikling i journalisters udlægning af hvad debatten handlede om, var de til gengæld sikre i deres udlægning af hvad de mange borgere der tog del i den, mente. Som sagt viser min analyse at der var et lille flertal af debattørerne på politiken.dk der var positivt over for SVJ og hendes indlæg, mens et stort mindretal var negativt. Den dominerende historie i danske medier var imidlertid en anden, nemlig at det store flertal af dem der skrev kommentarer på Politikens netavis, var uenige, kritiske og i flere tilfælde decideret fjendtlige. I medieomtalen blev den offentlige opinion i kommentarsporet på politiken.dk altså ikke blot unuanceret formidlet som mere entydig end tilfældet var, men decideret misvisende udlagt som overvejende negativ og kritisk over for den borger der tog initiativ til debatten, og de synspunkter hun gav udtryk for.

Efterhånden som forløbet skred frem, blev de ni kategorier af kommentarer som jeg har påvist i min analyse, altså reduceret til én: Debatten handlede om hvorvidt SVJ var fattig eller ej, og det mige kor af argumenter som en retorisk nærlæsning afdækker, blev i medieomtalen fremstillet som et enstemmigt brøl - for nu

mente debattørerne på politiken.dk ikke at hun var. Det flerstemat vende journalisternes hyperbolske sprogbrug mod dem selv.

Den  skråsikre  udlægning  var  påfaldende  taget  i  betragtning hvor mange kommentarer journalisterne opsummerede. Sådan som kommentarsporet på politiken.dk var indrettet, skulle man klikke  sig  igennem  100  sider  med  kommentarer for at læse de kommentarer  som  SVJ's  indlæg  afstedkom  bare  inden  for  det første  døgn.  Som  journalisternes  egen  fascination  af  reaktionens numeriske omfang afspejlede, var den overvældende grænsende til uoverskuelig. På den baggrund kunne man tro at journalisterne ville være mere tilbageholdende med at udlægge den offentlige  opinion  der  manifesterede  sig  i  kommentarerne,  så entydigt. Som jeg var inde på i artiklens indledning, viser flere studier  nemlig  at  journalister  der  arbejder  med  debat  blandt borgere på netaviser, er særdeles bevidste om hvor vanskeligt det kan være at moderere og samle op på hvad borgerne skriver, ikke mindst fordi borgerne til tider skriver så mange kommentarer at deres meninger drukner i mængden.

Som min case illustrerer, kan kommentarer på netaviser dog undertiden  få  betydning  for  den  offentlige  meningsdannelse alene i kraft af deres mængde. For selvom den offentlige opinion i de mange kommentarer på politiken.dk blev misvisende udlagt i danske medier, så var kommentarerne takket være deres antal ikke desto mindre med til at skabe opmærksomhed omkring SVJ og hendes debatindlæg, ikke kun i de dage hvor debatten var på sit højeste, men også i månederne der fulgte. I sommerferien fik SVJ igen taletid i Politiken i et stort interview i serien 'Hvad blev der af…?'; 59   omkring  studiestart  fik  hun  oprejsning  på  avisens forside da en forbrugerøkonom gav hende ret i at studerende var fattige; 60  og ved årets afslutning blev hun af avisens debatredaktører fremhævet som en der 'satte dagsordenen i det forgangne år'. 61   Hver gang blev det fremhævet hvor mange kommentarer hendes indlæg havde fået på Politikens netavis tilbage i januar. Over tid blev de mange kommentarer med andre ord en talerstol  hvorfra  SVJ  kunne  gentage  sine  synspunkter.  Og  som  min analyse har vist, deltes hendes synspunkter faktisk af flertallet af dem der kommenterede hendes indlæg.

## Konklusion

Fordi  digitale  netværksmedier  muliggør  mange  til  mangekommunikation på en hidtil uset skala (Jensen, 2012: 187-188, 2013:  25),  er  ikke  kun  det  potentielle  antal  af  modtagere,  men også afsendere større på nettet. Jo flere der ytrer sig, des færre bliver  imidlertid  hørt,  også  på  netaviser  (Hindman,  2009:  142; Winsvold, 2009: 52). I stedet koncentrerer opmærksomheden sig om de kommunikatører der nyder den i forvejen, ikke mindst journalister  (Hindman,  2009:  116-117  og  122).  Denne  artikels casestudie illustrerer hvordan journalister ikke kun nyder særlige retoriske privilegier når de selv ytrer sig på nettet, men også når de fortolker og formidler andres ytringer samme sted. Konfronteret med det kvantitative omfang af debatter blandt borgere på nettet kommer offentlighedens forståelse af debatternes kvalitative betydning undertiden til at bero på journalisters fortolkning og formidling. Kommentarsporenes uoverskuelige karakter reaktualiserer og revitaliserer med andre ord journalisters ret til at udlægge den offentlige opinion i dem.

En  central  udfordring  for  journalistikken  som  såvel  uddannelse  som  profession  er  derfor  at  styrke  journalisters  evne  til at 'læse' hvad offentligheder på nettet mener (jævnfør Hauser, 1999: 92-93). Dette er, som Gerard A. Hauser påpeger, en retorisk  kompetence der  kræver  indsigt  og  færdigheder  i  praktisk argumentation (Hauser, 1999: 33 og 93-94). At kunne fremsætte egne argumenter og fortolke andres argumenter er to tæt forbundne aktiviteter (Hauser, 1999: 92), så bliver man bedre til det ene, bliver man også bedre til det andet. Mere grundlæggende plæderer Hauser for at fortolkere af den offentlige opinion bør forstå  offentlig  meningsdannelse  som  polyfonisk,  ja,  ligefrem kakofonisk  (Hauser,  1999:  67,  92,  97,  100-101).  Den  offentlige opinion er derfor sjældent så entydig og endegyldig som eksempelvis meningsmålinger og den udbredte brug af dem i nyhedsmedierne kan give indtryk af; tværtimod er den offentlige opinion  ifølge  Hauser  ofte  flertydig  og  foranderlig  (Hauser,  1999: 67,  91-92,  278-279).  En  sådan  forståelse  af  den  offentlige  opinion kan være svær at forene med journalisters brug af konflikt som nyhedskriterium; som kritikere har påpeget, fører misbrug af dette kriterium indimellem til at modsætninger i samfundet forenkles, forstærkes og endda forfalskes (Kabel, 2014: 427). Skal journalister klædes på til rollen som fortolkere og formidlere af den offentlige opinion på nettet, kræver det derfor også at journalister  på  både  uddannelser  og  redaktioner  kritisk  reflekterer over deres forståelse af hvad en offentlig opinion egentlig er, og hvilke forventninger den bør 'læses' med. Styrkes journalisters retoriske agency i denne forstand, styrkes samtidig deres mulighed for at tilskrive en sådan handlekraft til de borgere der tager del i den offentlige meningsdannelse online.

## Noter

- 1      Joshua Gunn og Dana L. Cloud har argumenteret for at der efter to årtiers diskussion blandt retorikere eksisterer i hvert fald tre udlægninger af retorisk agency og det forhold mellem subjekt og struktur som  begrebet  refererer  til:  en  kritisk  posthumanistisk  der  vægter strukturen,  en  konservativ  humanistisk  der  vægter  subjektet,  og endelig  en  pragmatisk  dialektisk  der  lægger  vægt  på  det  gensidige betingelsesforhold mellem de to (Gunn og Cloud, 2010: 52-57). Når jeg i denne artikel følger Gunn og Clouds anbefaling og trækker på den  dialektiske  mellemposition  (Gunn  og  Cloud,  2010:  71),  lægger jeg mig i forlængelse af en række nyere danske retoriske kritikker der alle har agency som det begrebsmæssige omdrejningspunkt, og som eksplicit eller implicit trækker på netop denne udlægning af begrebets betydning (Berg og Juul Christiansen, 2010: 10-11; Hoff-Clausen, 2013: 429; Isager, 2009: 271-272; Villadsen, 2008: 27).
- 2 Sofie V.  Jensen, 'Myten  om  det  fede  studieliv  er  falsk', Politiken ,  7. januar 2012, 8
- 3 Sofie  V .  Jensen,  'Jeg  er  træt  af  at  have  en  dårlig  dag  hver  dag' ,  7. januar  2012,  besøgt  d.  19.  januar  2012,  http://politiken.dk/debat/ ECE1501598/jeg-er-traet-af-at-have-en-daarlig-dag-hver-dag/
- 4 Annelise Eskesen, 'Studerende sætter rekorddebat i gang', Politiken , 12. januar 2012, 2
- 5 Ekstra Bladet, 'Du er ikke fattig, Sofie', Ekstra Bladet , 10. januar 2012, 1
- 6 Ida Skytte og Ulla Poulsen, 'De værdigt trængende er kommet i høj kurs', Kristeligt Dagblad , 14. januar 2012, 1
- 7 Morten  Bruno  Engelschmidt,  'Klynker  de  fattige  studerende?',  9. januar 2012, besøgt d. 31. januar 2013, http://finans.tv2.dk/nyheder/ article.php/id-47317257:klynker-de-fattige-studerende.html
- 8 Deadline, '11/01: Fattig eller bare klynk?', 11. januar 2012, besøgt d. 31. januar 2013, http://www.dr.dk/DR2/deadline2230/2012/01/08/151901\_1\_1\_1.htm
- 9 Ekstra Bladet, 'Du er ikke fattig…'
- 10    Jakob Sorgenfri Kjær, 'Studerende lever i fattigdom', Politiken , 3. september 2012, 1

- 11 Per Michael Jespersen, 'Domineres medierne af røv og nøgler?', 28. januar  2012,  besøgt  d.  31.  januar  2013,  http://politiken.dk/debat/ profiler/permichael/ECE1521869/domineres-medierne-af-roev-ognoegler/
- 12 Kristian Madsen, 'Fattig? Næh, da jeg var ung, du…', Politiken ,  14. januar 2012, 7
- 13    Allan Larsen, 'Fattig-Carina fik danskerne op af stolen', 18. december 2012, besøgt d. 23. maj 2014, http://www.ugebreveta4.dk/fattigcarina-fik-danskerne-op-af-stolen\_14183.aspx
- 14 Anne  Sofie  H.  Schrøder,  'Fattigdomsdiskussion  raser  hos  kontanthjælpsmodtager', 28. november 2011, besøgt d. 23. maj 2014, http:// www.b.dk/politiko/fattigdomsdiskussion-raser-hos-kontanthjaelpsmodtager
- 15    Min analyse af kommentarerne til SVJ's debatindlæg på politiken.dk baserer sig på en udgave af kommentarsporet der stammer fra d. 19. januar 2012, og som jeg har arkiveret som pdf-filer. Da debatten var stilnet af på dette tidspunkt, er der grund til at tro at der er tale om det komplette korpus af kommentarer som indlægget afstedkom på Politikens netavis i vinteren 2012.
- 16 Eskesen, 'Studerende sætter…'
- 17 Katrine Jo Andersen, 'Der er ikke meget sympati for den fattige studerende', 8. januar 2012, besøgt d. 31. januar 2013, http://politiken. dk/debat/ECE1501942/der-er-ikke-meget-sympati-for-den-fattigestuderende/
- 18 Peter N. Christensen, 'Ringe sympati for fattig studerende', Politiken , 9. januar 2012, 2
- 19    Andersen, 'Der er ikke meget…'
- 20    Christensen, 'Ringe sympati…'
- 21    Andersen, 'Der er ikke meget…'
- 22    Christensen, 'Ringe sympati…'
- 23    Andersen, 'Der er ikke meget…'
- 24    Andersen, 'Der er ikke meget…'
- 25    Andersen, 'Der er ikke meget…'
- 26    Andersen, 'Der er ikke meget…'
- 27 Mette Højbjerg, 'Fattig eller forkælet', Politiken , 14. januar, 2012, 8
- 28     Annelise  Hartmann  Eskesen,  'Studerende  efter  vild  fattig-debat: Måske skal man bare lade tabu være tabu', 11. januar 2012, besøgt d. 31. januar 2013, http://politiken.dk/debat/ECE1504039/studerendeefter-vild-fattig-debat-maaske-skal-man-bare-lade-tabu-vaere-

- tabu/
- 29    Christensen, 'Ringe sympati…'
- 30    Politiken, 'Tyskere undrer sig over dansk studerendes 'luksusproblemer',' 3. februar 2012, besøgt d. 31. januar 2013, http://politiken.dk/ debat/ECE1528508/tyskere-undrer-sig-over-dansk-studerendes-luksusproblemer/
- 31    Eskesen, 'Studerende efter vild…'
- 32    Per Michael Jespersen, 'Kære læsere, vi siger nitten tusinde tak', Politiken , 29. december 2012, 7
- 33    Eskesen, 'Studerende efter vild…'
- 34 Højbjerg, 'Fattig eller forkælet'
- 35    Politiken, 'Tyskere undrer sig…'
- 36    Jacob Fuglsang, 'Da Sofie fik fattigrøven på komedie', Politiken , 1. juli 2012, 6
- 37    Kjær, 'Studerende lever i…'
- 38    Deadline, '11/01: Fattig eller…'
- 39     Anne Sophia  Hermansen, 'Sofie-orkanen  -  succes  som  fiasko',  12. januar 2012, besøgt d. 31. januar 2013, http://annesophia.blogs.berlingske.dk/2012/01/12/sofie-orkanen-succes-som-fiasko/
- 40    T om Jensen, 'Sofies verden', 9. januar 2012, besøgt d. 31. januar 2013, http://tomjensen.blogs.berlingske.dk/2012/01/09/sofies-verden/
- 41    Hermansen, 'Sofie-orkanen…'
- 42    Deadline, '11/01: Fattig eller…'
- 43    Hermansen, 'Sofie-orkanen…'
- 44     Morten Mærsk, 'Fattig-studerende:  Jeg  kræver  ikke  flere  penge',  9. januar 2012, besøgt d. 31. januar 2013, http://www.bt.dk/danmark/ fattig-studerende-jeg-kraever-ikke-flere-penge
- 45     Sofie  Rye, 'Er fattigdom noget, der kun findes i Afrika', metroXpress Aarhus/Vest, 10. januar 2012, 13
- 46 Jensen, 'Sofies verden'
- 47    Rye, 'Er fattigdom noget…'
- 48    Hermansen, 'Sofie-orkanen…'
- 49     Sebastian Gjerding, 'De provokerende fattige', Information , 14. januar 2012, 14
- 50 Camilla  Paaske  Hjort,  'Hadet  til  de  produktive  klasser',  16.  januar 2012,  besøgt  d.  31.  januar  2013,  http://www.b.dk/kronikker/hadettil-de-produktive-klasser
- 51    Deadline, '11/01: Fattig eller…'
- 52    Engelschmidt, 'Klynker de fattige…'

- 53 Anders  Kjærulff,  'Studerende:  Jeg  vil  også  kaldes  fattig',  9.  januar 2012,  besøgt  d.  31.  januar  2013,  http://ekstrabladet.dk/nationen/ article1687880.ece
- 54     Morten Mærsk, 'Studerende: Forstå nu, jeg er fattig!', 9. januar 2012, besøgt  d.  31.  januar  2013,  http://www.bt.dk/danmark/studerendeforstaa-nu-jeg-er-fattig
- 55    Deadline, '11/01: Fattig eller…'
- 56    Engelschmidt, 'Klynker de fattige…'
- 57 Jonas Delfs,  'Er studerende fattige?' , 9. januar 2012, besøgt d. 31. januar 2013, http://www.dr.dk/p3/programmer/pressen/2012/01/09/erstuderende-fattige
- 58 Højbjerg, 'Fattig eller forkælet'
- 59    Fuglsang, 'Da Sofie fik…'
- 60    Kjær, 'Studerende lever i…'
- 61     Mads  Zacho  Teglskov  og  Per  Michael  Jespersen,  'Vi  diskuterede voldsofre, fattige studerende og sexovergreb i 2012', 3. januar 2013, besøgt d. 31. januar 2013, http://politiken.dk/debat/ECE1854738/vidiskuterede-voldsofre-fattige-studerende-og-sexovergreb-i-2012/

## REFERENCER

- Albeck, Ulla (2000). Dansk Stilistik , 7. udgave, København: Gyldendal.
- Berg, Kristine Marie og Tanja Juul Christiansen (2010). 'Retorisk eksklusion: Festen i Hyskenstræde som retorisk handling', Rhetorica Scandinavica , nr. 54, pp. 7-28.
- Bergström, Annika og Ingela Wadbring (2015). 'Beneficial yet crappy: Journalists and audiences on obstacles and opportunities in reader comments', European Journal of Communication ,  30.  årgang, nr. 2, pp. 137-151.
- Bitzer, Lloyd F . (1968). 'The Rhetorical Situation', Philosophy &amp; Rhetoric , 1. årgang, nr. 1, pp. 1-14.
- Braun,  Joshua  og  Tarleton  Gillespie  (2011).  'Hosting  the  Public  Discourse, Hosting the Public: When Online News and Social Media Converge', Journalism Practice , 5. årgang, nr. 4, pp. 383-398.
- Bro,  Peter  (2009). 'Nyhedsmediernes funktioner', pp. 382-385 i Søren Kolstrup, Gunhild Agger, Per Jauert og Kim Schrøder (red.), Medie- og kommunikationsleksikon , 1. udgave, Frederiksberg: Samfundslitteratur.
- Bro, Peter og Filip Wallberg (2015). 'Gatekeeping in a Digital Era: Principles, Practices and Technological Platforms', Journalism Practice , 9.

- årgang, nr. 1, pp. 92-105.
- Canter, Lily (2013). 'The Misconception of Online Comment Threads: Content and Control on Local Newspaper Websites', Journalism Practice , 7. årgang, nr. 5, pp. 604-619.
- Ceccarelli, Leah (2001). 'The Close Textual-Intertextual Analysis: Combining Rhetorical Criticism and Historical Research', pp. 6-9 i Leah Ceccarelli, Shaping Science with Rhetoric: The Cases of Dobzhansky, Schrodinger, and Wilson , Chicago, IL: The University of Chicago Press.
- Chung, Deborah Soun (2007). 'Profits and Perils: Online News Producers'  Perceptions  of  Interactivity  and  Uses  of  Interactive  Features', Convergence: The International Journal of Research into New Media Technologies , 13. årgang, nr. 1, pp. 43-61.
- Diakopoulos,  Nicholas  og  Mor  Naaman  (2011). 'Towards  quality  discourse in online news comments', pp. 133-142 i Proceedings of the ACM 2011 conference on Computer supported cooperative work , New York, NY: Association for Computing Machinery.
- Domingo, David (2008). 'Interactivity in the Daily Routines of Online Newsrooms: Dealing with an Uncomfortable Myth', Journal of Computer-Mediated Communication , 13. årgang, nr. 3, pp. 680-704.
- Graham, Todd og Scott Wright (2015). 'A Tale of Two Stories from 'Below the Line': Comment Fields at the Guardian', The International Journal of Press/Politics , 20. årgang, nr. 3, pp. 317-338.
- Gunn, Joshua og Dana L. Cloud (2010). 'Agentic Orientation as Magical Voluntarism', Communication Theory , 20. årgang, nr. 1, pp. 50-78.
- Habermas, Jürgen (2006). 'Political Communication in Media Society: Does Democracy Still Enjoy an Epistemic Dimension? The Impact of Normative Theory on Empirical Research', Communication Theory , 16. årgang, nr. 4, pp. 411-426.
- Hansen,  Ejvind  (2015). 'Journalistik  som  en  hermeneutisk  og  dekonstruktiv intervention i den distribuerede offentlighed', Journalistica , nr. 1, pp. 96-115.
- Hauser, Gerard A. (1999). Vernacular Voices: The Rhetoric of Publics and Public Spheres , Columbia, SC: University of South Carolina Press.
- Hauser,  Gerard  A.  (2007).  'Vernacular  Discourse  and  the  Epistemic Dimension of Public Opinion', Communication Theory ,  17.  årgang, nr. 4, pp. 333-339.
- Hermida, Alfred og Neil Thurman (2008). 'A Clash of Cultures: The Integration  of  User-Generated  Content  within  Professional  Journalistic Frameworks at British Newspaper Websites', Journalism Practice ,  2.

- årgang, nr. 3, pp. 343-356.
- Hindman, Matthew S. (2009). The Myth of Digital Democracy , Princeton, NJ: Princeton University Press.
- Hoff-Clausen, Elisabeth (2013). 'Attributing Rhetorical Agency in a Crisis of Trust: Danske Bank's Act of Public Listening after the Credit Collapse', Rhetoric Society Quarterly , 43. årgang, nr. 5, pp. 425-448.
- Hoff-Clausen, Elisabeth, Christine Isager og Lisa Storm Villadsen (2005). 'Retorisk agency - Hvad skaber retorikken?', Rhetorica Scandinavica , nr. 33, pp. 56-65.
- Howard, Robert Glenn (2010). 'The Vernacular Mode: Locating the Noninstitutional in the Practice of Citizenship', pp. 240-261 i Daniel C. Brouwer og Robert Asen (red.), Public Modalities: Rhetoric, Culture, Media, and the Shape of Public Life , Tuscaloosa, AL: University of Alabama Press.
- Ingraham, Chris (2013). 'Talking (About) the Elite and Mass: Vernacular Rhetoric and Discursive Status', Philosophy &amp; Rhetoric , 46. årgang, nr. 1, pp. 1-21.
- Isager,  Christine  (2009).  'Retorisk  handlekraft:  Hvem  giver  journalisterne ordet?', pp. 269-289 i Marie Lund Klujeff og Hanne Roer (red.), Retorikkens aktualitet: Grundbog i retorisk kritik ,  2.  udgave, København: Hans Reitzel.
- Isager,  Christine  (2015).  'Haderen,  elskeren  og  læseren:  Holdning, underholdning og pædagogisk potentiale i  essayistisk  skrivelitteratur', Journalistica , nr. 1, pp. 4-23.
- Jensen, Klaus Bruhn (2009). 'Three-step flow', Journalism ,  10. årgang, nr. 3, pp. 335-337.
- Jensen, Klaus Bruhn (2010). Media Convergence: The Three Degrees of Network,  Mass,  and  Interpersonal  Communication ,  New  York,  NY: Routledge.
- Jensen, Klaus Bruhn (red.) (2012). A Handbook of Media and Communication  Research:  Qualitative  and  Quantitative  Methodologies ,  2. udgave, Abingdon, Oxon: Routledge.
- Jensen, Klaus Bruhn (2013). Medier og samfund ,  2.  udgave, Frederiksberg: Samfundslitteratur.
- Jensen, Klaus Bruhn og Rasmus Helles (2011). 'The internet as a cultural forum: Implications for research', New Media &amp; Society ,  13.  årgang, nr. 4, pp. 517-533.
- Kabel, Lars (2014). 'Nyhedskriterier', pp. 425-428 i Søren Kolstrup, Gunhild Agger, Per Jauert og Kim Schrøder (red.), Medie- og kommunika-

- tionsleksikon , 3. udgave, Frederiksberg: Samfundslitteratur.
- Loke, Jaime (2012). 'Old Turf, New Neighbors: Journalists' Perspectives on Their New Shared Space', Journalism Practice , 6. årgang, nr. 2, pp. 233-249.
- Lund, Marie og Hanne Roer (2014). 'Retorisk kritik - en oversigt', pp. 9-36 i Marie Lund og Hanne Roer (red.), Retorikkens aktualitet: Grundbog i retorisk kritik , 3. udgave, København: Hans Reitzels Forlag.
- Pontoppidan,  Christina  (2013). Gør  teksten  klar:  Principper  for  klart skriftsprog , Frederiksberg: Samfundslitteratur.
- Robinson, Sue (2010). 'Traditionalists vs. Convergers: Textual Privilege, Boundary  Work,  and  the  Journalist-Audience  Relationship  in  the Commenting Policies of Online News Sites', Convergence: The International Journal of Research into New Media Technologies , 16. årgang, nr. 1, pp. 125-143.
- Rønlev,  Rasmus  (2014). Danske  netaviser  som  webmedier  for  retorisk medborgerskab , Københavns Universitet.
- Singer, Jane B. (2010). 'Quality Control: Perceived Effects of User-Generated Content on Newsroom Norms, Values and Routines', Journalism Practice , 4. årgang, nr. 2, pp. 127-142.
- Singer, Jane B. og Ian Ashman (2009). ''Comment Is Free, but Facts Are Sacred': User-Generated Content and Ethical Constructs at the Guardian ', Journal of Mass Media Ethics , 24. årgang, nr. 1, pp. 3-21.
- Thurman, Neil (2008). 'Forums for citizen journalists? Adoption of user generated content initiatives by online news media', New Media &amp; Society , 10. årgang, nr. 1, pp. 139-157.
- Villadsen, Lisa Storm (2008). 'Speaking on Behalf of Others: Rhetorical Agency and Epideictic Functions in Official Apologies', Rhetoric Society Quarterly , 38. årgang, nr. 1, pp. 25-45.
- Villadsen,  Lisa  Storm  (2009). 'Retorisk  kritik',  pp.  195-218  i  Charlotte Jørgensen og Lisa Storm Villadsen (red.), Retorik. Teori og praksis , Frederiksberg: Samfundslitteratur.
- Winsvold, Marte (2009). 'Arguing into the Digital Void?', Javnost -The Public , 16. årgang, nr. 3, pp. 39-54.

## FORFATTER

Rasmus Rønlev

Adjunkt, Center for Journalistik, Syddansk Universitet

roenlev@journalism.sdu.dk