Anmeldelse af Ole Holten Pind & Esben Andreasen: Theravada-buddhismen - introduktion og tekster
Forfattere: Mikael Aktor
Tidsskrift: rvt (2016-03-11)

## Anmeldelse

OLE  HOLTEN  PIND  &amp;  ESBEN  ANDREASEN, Theravāda-buddhismen  introduktion og tekster , Forlaget Univers, 2015, 257 sider.

Da  Ole  Holten  Pind  i  2005  udgav Buddhismen  -  tekster  fra  theravāda-traditionen (på forlaget  Systime),  var  det  på flere  måder  et  nybrud  i  den danske  buddhismeforskning.  Først  og  fremmest  inddrog  Pind  mange  tekster,  der  belyser  praksis  og  etik, både  munkenes  og  lægfolkenes,  hvor  tidligere  tekstsamlinger  typisk  fokuserede mere ensidigt på Buddhalegenden og læren. Bogen blev dog uden tvivl til under et tidspres, og der havde sneget sig enkelte uheldige slå- og udeladelsesfejl ind i manuskriptet, der ikke blev fanget i korrekturen. Det betydelige omfang af tekster og den grundige filologisk orienterede introduktion til disse kanoniske tekster gjorde også, at  bogen på forhånd var dømt til at interessere et forholdsvist snævert segment af købere,  og  efter  nogle  år  ønskede  forlaget  at  makulere  restoplaget.  Dette  blev  kun forhindret ved, at Københavns Universitet opkøbte det.

For de af os, der har udbudt undervisning om tidlig buddhisme på universiteterne, har Ole Holten Pinds bog imidlertid været en helt uundværlig tekstsamling, og med de ringe udsigter til et nyt oplag eller en ny udgave af samme bog fra Systime er det glædeligt, at Jørn Borups forlag Univers sammen med Esben Andreasen har fået tilladelse  til  at  udgive  en  del  af  de  oprindelige  tekster  igen  i  denne  nyredigerede udgave.

Ud over at Esben Andreasens introduktion er nyskrevet til denne udgave, fremgår  forholdet  mellem  Ole  Holten  Pinds  oprindelige  tekstsamling  og  den  nye  ikke præcist, men er dog antydet med denne formulering på s.48: 'Ole Holten Pind har desuden udgivet den største samling tekster fra den tidlige buddhisme i bogen Buddhismen - tekster fra theravāda-traditionen ,  som udvalget af tekster i denne bog stammer fra'. I praksis har man gjort det, at en hel del tekster er fravalgt i den trykte bog for til gengæld at være tilgængleige på Forlaget Univers' hjemmeside. Af de 99 oversatte  tekster  (280  sider  i  Pinds  oprindelige  udgave,  hvis  sideformat  var  større  end den nuværendes) er 56 tekster medtaget i den nye udgave (195 sider på et mindre sideformat). Derudover er dele af de længere tekster udeladt.

Der kan være flere fornuftige grunde til denne prioritering. Man har fået et bogformat,  som  er  mere  tilgængeligt  for  den  alment  interesserede  læser,  og  som  også egner sig bedre til introduktionen til buddhismen i gymnasiet og på universiteternes BA-uddannelser.  Ole  Holten  Pinds  oprindelige  værk  var  et  enestående  bidrag  til buddhismestudiet i Danmark, ikke bare på grund af omfanget af tekster, men også fordi Pinds særlige kendskab til teksternes originalsprog, oparbejdet gennem mange års arbejde med disse tekster og med pāli-litteraturen i det hele taget, bidrog til, at disse oversættelser flere steder indeholdt ny eller korrigerende indsigt, dels i oversættelsen, dels i de tilhørende noter. Derfor er det godt, at disse resterende tekster stadig kan læses fra forlagets hjemmeside.

Ser man på, hvad der er udeladt i bogen af enkelte længere tekster, forekommer de foretagne valg fornuftige og logiske. En enkelt indvending fra denne anmelder er udeladelsen af den sidste halvdel af Benarestalen (tekst 10 i denne udgave, tekst 21 i Pinds  oprindelige  udgave).  I  første  del  af  teksten  præsenterer  Buddha  læren  med udgangspunkt i de fire realiteter om smerten, dvs. dens uomgængelighed, dens årsag,  dens  ophør  og  vejen  til  dens  ophør  i  form  af  den  ottefoldige  vej.  Den  sidste halvdel af teksten fortæller, hvordan de fem munke, der tidligere havde afvist Buddha  som  falden  fra  vejen,  men  nu  overbevises  af  hans  opsummering  af  læren,  én efter én modtager en 'lærevision' i form af erkendelsen af altings forgængelighed og derefter  anmoder  om  og  tillades  'bortgang',  dvs.  indvielse  i  ordenen.  Som  sådan indstifter denne tekst ikke bare Buddhas lære, men også hans sa ṅ gha , hvilket selvfølgelig er en meget væsentlig pointe også i et introduktionskursus: Læren er ikke bare en lære, der skal læres eller tros, men en lære, der skal følges op med handling. Det er  buddhismen  som  samlet  institution,  der  grundlægges  i  denne  tekst.  Samtidig illustrerer munkenes erkendelse og ønske om bortgang de første to led, ret anskuelse og ret beslutning, af den ottefoldige vej, der netop er blevet præsenteret i første del af teksten, så der er tale om en nøje komponeret helhed.

Til gengæld er det fint, at der ikke er skåret i den lange oversættelse af munkereglen ( Pā ṭ imokkha ) (tekst 52, s. 211-232), der giver os et indblik i munkelivet og de værdier, der styrede det, både i forhold til munkenes disciplin og i forhold til forventningerne fra det omgivende samfund, hvis støtte, mad og donationer, sa ṅ gha 'en var helt afhængig af.

Strukturen i det  oprindelige tekstudvalg er bibeholdt, så vi kommer hele vejen rundt om lære og praksis for munke og lægfolk. Også de ikke-kanoniske tekster fra bl.a. Buddhaghosas Visuddhimagga er  medtaget og bidrager dermed til at sætte den tidlige buddhisme ind i en større kontekst.

Esben Andreasens introduktion giver læseren en overskuelig samlet fremstilling af  den  tidlige  buddhisme, dens religionshistoriske rødder, lære, praksis, tekster og tidlige  historie.  En  sådan  samlet  fremstilling  er  nyttig  i  undervisningssituationen. Der er indskudt en kort introduktion af Jørn Borup til 'aksetiden', dvs. ideen om en sammenhæng  mellem  de  religionshistoriske  nybrud  fra  Hellas  over  Palæstina  og Indien  til  Kina  i  anden  halvdel  af  det  første  årtusind  f.v.t.,  herunder  buddhismen, som for nyligt blev genaktualiseret med Robert Bellahs bog Religion in Human Evolution: From the Paleolithic to the Axial Age (2011; jf. RvT 60, 2013).

Der er enkelte uoverensstemmelser i pāli-translitterationen under vejs i introduktionen  (f.eks.  'Pa ṭ icca-samudpāda'  s.  31-32  i  introduktionen  mod  det  korrekte 'pa ṭ icca-samuppāda' i Ole Pinds tekster s. 116 og 126 og i ordlisten og registret s. 254 og 257). 'Yoga' beskrives som det højeste led i Buddhas otteleddede vej på s. 15. Mon ikke der menes, at det højeste led i både Yogasūtra s otteleddede vej og Buddhas otteleddede vej er samādhi (ofte oversat som 'trance' eller 'absorption' i yoga og 'koncentration' i buddhisme).

Ole Holten Pinds oprindelige bog manglede register og bibliografi. Dette er der rådet bod på i den nye udgave. Ud over disse nyttige redskaber finder vi en samlet oversigt  over  de  kanoniske  tekster  (51-52),  en  tidslinje  (49)  og  en  ordliste  ('Leksikon', 252-255) med både pāli- og sanskritskrivemåde. Disse redskaber bidrager til, at denne  tekstsamling  fremstår  som  en  'fuld  pakke'  med  tekster,  introduktion  og  de nødvendige referenceredskaber samlet i én bog. Dermed er der her tale om et vigtigt nyt undervisningsmateriale, som jeg bestemt vil anbefale både til gymnasiernes og universiteternes  buddhismeintroduktion.  Til  de  læsere  -  undervisere,  studerende eller interesserede læsere - der har en særlig interesse i buddhismen, vil jeg dog sige: husk muligheden for at læse resten af det oprindelige tekstmateriale på den tilhørende hjemmeside.

Mikael Aktor, lektor, ph.d. Religionsstudier, Institut for historie, Syddansk Universitet