Tom Wright: Surprised by Scripture og Simply Good News (SPCK, 2014 og 2015)
Forfattere: Nikolaj Christensen
Tidsskrift: dttk (25-11-2016)

SURPRISED bry

SUKIPIUKE

Tom

Wright

TOM WRIGHT

Simply

Good News

STO THE HONA DO HE

Surprised by Scripture: Engaging with Contemporary Issues Tom Wright SPCK, 2014. 223 sider

Simply Good News: Why the Gospel Is News and What Makes It Good Tom Wright SPCK, 2015. 189 sider

Anmeldt af Nikolaj Christensen

Den engelske nytestamenteforsker og  biskop  emeritus  Nicholas  Thomas Wright er en af vor tids mest produktive teologiske forfattere, ofte med flere udgivne  bøger  per  år.  Hans  forfatterskab kan med lethed deles i to parallelle  forløb:  På  den  ene  side  en  række murstenstykke  lærde  værker  udgivet under  navnet  N.T.  Wright,  hvoraf  det seneste  hovedværk  (om  fortolkningen af Paulus) allerede er anmeldt af Peter Legarth  i  nærværende  tidsskrift  (nr. 2, 2015). På den anden side en overflod af mere populært anlagte og overkommelige bøger under det mere uformelle Tom Wright. Blandt de nyeste i sidstnævnte kategori er Surprised by Scripture og Simply Good News .  Begge har titler,  der  spiller  på  tidligere  bøger  af Wright som Simply Christian (2006) og Surprised by Hope (2007, som igen spiller på C.S. Lewis' Surprised by Joy ).

Også indholdsmæssigt  bygger  begge bøger i høj grad videre på tidligere værker med en del gentagelser til følge, hvilket vel er en del af hemmeligheden bag  Wrights  imponerende  produktivitet. Wright er en mand med visse kæpheste, hvilket dog formentlig også er en af nøglerne til hans gennemslagskraft. Først og fremmest er Wright nutidens opstandelsesteolog par excellence; han kan  om  nogen  sige  med  Paulus:  »er Kristus  ikke  opstået,  er  vores  prædiken  tom.«  Dette  anliggende  kunne desværre ikke være mere relevant i for eksempel  dagens  danske  folkekirke. Det forfriskende ved Wright er, at han ikke bare kan mane ethvert forsøg på at  omgå  Kristi  fysiske  opstandelse  i jorden, både i sine lærde og mere populære værker, men han formår også at vise at den fysiske, kødelige, konkrete opstandelse faktisk er et relevant, posi- tivt og brugbart alternativ til alle nygnostiske forsøg på at omfortolke den.

Kristi og vor opstandelse står altså som et uomgængeligt tema i begge bøger. Alligevel er der også nyt at hente i  begge  bøger,  dog  på  hver  sin  måde. Hensigten med de to bøger er forskellig: Surprised  by  Scripture behandler en  række  emner  forholdsvis  længere ude  i  periferien  af  den  kristne  tro, hvorimod Simply Good News sigter på selve troens centrum.

Surprised by Scripture består af 12 kapitler om forskellige emner, der alle tidligere er holdt som foredrag i forskellige sammenhænge. Kapitlerne kan siges at give en række vinduer ind i en verden, hvor der tænkes større, end der typisk er rum for i et lille sprogområde som  det  danske.  Et  eksempel  er  det emne,  som  behandles  mest  grundigt: forholdet mellem kristendom og naturvidenskab (kapitel 1-3). Det uføre, som den nyudnævnte  forskningsminister Esben  Lunde  Larsen  fik  ført  sig  ud  i med  sine  lidt  lemfældige  bemærkninger om dette forhold under sidste sommers  agurketid,  viste,  at  der  er  brug for  en  mere  reflekteret  samtale  -  i  et land hvor den sidste grundige teologiske refleksion over skabelse og naturvidenskab var Jakob Wolfs Rosens Råb, som  udkom  for  over  10  år  siden  og  i dag fremstår forældet. Blandt andet er Wrights bibelteologiske refleksion over spørgsmålet  om  en  »historisk  Adam« værd at bide mærke i.

De  øvrige  kapitler  omhandler  så forskellige emner som kvinders ordination (som Wright er fortaler for), miljøbeskyttelse og det ondes problem (hhv. kapitel 4, 5 og 6). I kapitel 7 genoptages en tråd fra særligt kapitel 1 og 3 (og i øvrigt  store  dele  af  Wrights  forfatterskab,  dog  sjældent  i  så  koncentreret form  som  her),  nemlig  et  idéhistorisk livtag med den vestlige Oplysningstids verdensbillede,  som  Wright  identificerer med oldtidens epikuræisme, og som han betragter som den grundlæggende årsag til at mange i dag har det sværere  med  idéen  om  opstandelsen  end med mere luftige forestillinger om »livet  efter  døden«.  Dette  bliver  herefter udgangspunkt for Wrights behandling af emner som moderne afgudsdyrkelse, kristendom og politik, kristen mission, kristendom og kunst og endelig en afsluttende  prædiken,  der  opsummerer hans håbsteologi (hhv. kapitel 8, 9, 10, 11 og 12).

Der er godt at hente i alle disse kapitler.  Bogen  udfolder  Wrights  anliggende i praksis på en måde som ikke altid ses i hans andre bøger. Desværre bærer bogen lidt for kraftigt præg af at være en hastigt sammensat samling af løsrevne foredrag, hvilket dels giver et lidt  usammenhængende  indtryk,  dels giver anledning til en del gentagelser. En mere grundig og handlekraftig redaktionel behandling af materialet kunne have forbedret bogen, men endnu bedre havde det måske været hvis bredden af emner var skåret mere ind til benet. Især for hardcorefans kan bogen stadig have interesse som indblik i, hvordan Wright behandler vidt forskellige emner, men måske også skuffe, når det for eksempel i kapitlet om miljø og klima viser sig, at temaet i en vis grad blot er et springbræt for Wrights egentlige  kæphest,  opstandelsen,  her  som modsætning til en dualisme der (især i  Nordamerika) giver sig udtryk i den opfattelse at skaberværket jo alligevel bare skal brænde op, så hvorfor tage sig af at bevare det.

Simply Good News er en anelse kortere og mere stramt komponeret. Man kan  forestille  sig  at  beslutningen  om at  skrive  denne  mere  fokuserede  bog er  vokset ud af netop en fornemmelse af,  at Surprised  by  Scripture var  blevet rigelig eklektisk. Med Simply Good News sætter Wright som sin ambition at  forklare  evangeliet  slet  og  ret  -  og som  titlen  antyder  forklare,  hvorfor det  er  gode  nyheder.  Implicit  forsøger han vel også at besvare et praktisk-teologisk spørgsmål som mange af hans kritikere har måttet stille: Hvad er de gode nyheder, hvis reformatorerne kun ramte delvis rigtigt i deres læsning af Paulus og evangelierne?

Det første af bogens 8 kapitler tager udgangspunkt  i  selve  begrebet  »gode nyheder« og belyser, hvordan dette begreb stadig kan bruges om Jesu liv, død og opstandelse efter 2.000 år. I de to  følgende  kapitler  behandler  Wright henholdsvis  Paulus'  og  Jesu  egen  forkyndelse, og viser, at han er en mester i at gøre det Nye Testamentes kontekst levende for sine læsere. I det lange fjerde kapitel behandler Wright en række »forvrængede og konkurrerende evangelier«, alt sammen værdifuldt (her finder vi blandt andet Wrights forsvar for opstandelsens troværdighed i populær form); dog ligner det, at Wright har forsøgt at presse lidt for mange forskellige temaer ind i samme kapitel.

Kapitel  5  behandler  i  mere  kompakt  form  anliggendet  fra Surprised by  Hope, nemlig  forsøget  på  at  komme  bagom  udbredte  forestillinger  om »himlen« og vise, at det egentlige kristne håb er kødets opstandelse. Her er vi inde ved noget der kunne sætte nyt liv i mange prædikener - ikke mindst når vi når frem til det næste kapitel, hvor Wright for alvor når frem til kernen af bogens anliggende.

Der  er  ifølge  Wright  ingen  modsætning  mellem  et  fremtidigt  håb  og handling  her  og  nu,  ingen  spænding mellem frelse  og  efterfølgelse,  mellem evigt liv og hverdagsliv. Kapitel 6 leverer først en af Wrights skarpeste analyser af den moderne »fremskridts-myte« og den tilhørende »split-level« opfattelse af det guddommelige og det jordiske som helt adskilte sfærer. (Man kan dog undre sig over, hvorfor det også syntes nødvendigt  at  gå  så  meget  i  detaljer med samme emne i det i forvejen lange fjerde kapitel.) Wright mener, at kirken er blevet påvirket heraf og har fået den opfattelse,  at  der  ikke  er  nogen  sammenhæng  mellem  vores  evige  håb  og det  at  gøre  godt  her  og  nu,  hvorimod »the early Christians prayed and acted on  the  basis  that  the  good  news  was true. There is no reason […] why we today should not do the same.« (s. 116). Med det samme afgrænser Wright sig imod  den  gamle  liberalteologiske  tilgang, der vil gøre Guds rige på jord til vores rige  -  men  at  arbejde for Guds rige ved at »sætte slaver fri, hjælpe de fattige, forsone stridende parter« og så videre er ikke noget kirkehistorisk nyt. Brodden er dog først og fremmest vendt indad  mod  den  evangelikale  tradition som Wright selv er en del af; den missiologiske konsekvens af et forvrænget evangelium har været, at »many missionaries  saw  their  task  not  as  claiming the world for its rightful lord but as snatching a few souls from the fire« (124).

Bogens  næstsidste  kapitel  handler om  evangeliets  konsekvens  for  Gudsbilledet,  igen  et  klassisk  Wright-anliggende:  i  stedet  for  at  begynde  med forestillingen om Gud og forsøge at få Jesu guddommelighed til at passe ind i  den, skal vi begynde med Jesus som åbenbaringen af Gud og lade ham forme vores Gudsbillede. Wrights måske mest  koncise  formulering  af  »de  gode nyheder« er, »that the one true God is the God of utter, self-giving love« (139). Her er der endelig anerkendelse til reformatorerne,  på  trods  af  at  de  ifølge Wright  aldrig  helt  fik  deres  budskab igennem på det folkelige niveau.

Det  sidste  kapitel  er  nærmest  en slags efterskrift, en udlægning af Fadervor. Wright peger på bøn som et afgørende udgangspunkt for vores deltagelse  i  Guds  arbejde  på  jorden  her  og nu.

Wright  taler  til  det  myndige  lægfolk på en måde som gør at hans tanker også kunne komme mange i en dansk sammenhæng  til  gavn. Simply  Good News har  ikke  egentlig  -  som  man kunne frygte - udelukkende karakter af greatest hits uden noget nyt at hente, men er derimod i høj grad formuleret på  ny  og  skarpere  end  tidligere.  Nye læsere kan derfor med fordel begynde her. Wright er blevet kaldt en ny C.S. Lewis, men på dansk er der endnu ikke udkommet meget af og om ham, bortset fra et par bibelstudiehæfter samt et temanummer  af  nærværende  tidsskrift (nr. 4, 2009). Dette viste at interessen findes, i hvert fald blandt teologer, men også at fokus ofte samler sig snævert om Wrights sammenstød med traditionel  luthersk  teologi,  hvilket  trods  alt kun er en snæver side af hans teologiske anliggende.

En  dansk  oversættelse  af Simply Good News ville næppe være skudt ved siden af, i betragtning af hvor mange kristne  udgivelser  der  i  forvejen  består i oversættelser af engelsksprogede forfattere.  Ganske  vist  er  der  overlap med anliggendet i en allerede oversat bog som Evangeliet om kongen af Scot McKnight (Boedal, 2012), som imidlertid af eksempelvis Kristeligt Dagblads anmelder  blev  betegnet  som  »lidt  vel lang i spyttet«. Her har Wright måske en  mere  tilgængelig  stil  for  lægfolk. Og  som  Asger  Højlund  nævner  i  sin anmeldelse  af  McKnights  bog,  bærer denne voldsomt præg af et opgør med dele af amerikansk evangelikal tradition, hvorimod Wright som anglikaner (og  europæer)  »kan  gøre  det  i  et  roligere  toneleje«  (DTTK,  2013/2,  160). Simply  Good  News indeholder  måske stadig lidt overflødig polemik (som også  nævnt  i  føromtalte  anmeldelse af  Wright i DTTK, 2015/2, 179). Ikke desto mindre kan den varmt anbefales til både forkyndere og deres tilhørere.