Slankekurens historie
Forfattere: Julie Stæhr Andersen
Tidsskrift: forumforidraet (2015-12-01)

Vælg Dandy

hvis De tanker paa Vægten...

Er Stykke Dandy varer lange og stiller Deres

det er overtrukket med frisk Pebermynte Sukker.

*Slikayger, saa det er billigt , Kalorier, selv om

DANDY

VIKKER

ESTANDIG

Reklame for tyggegummimærket Dandy. Hjemmet, 1953.

## Slankekurens historie

Ernæringsdiskurser og slanketendenser siden 1950'erne

## INDLEDNING

Dagens  tilbud  af  sundheds-  og  slankekure  er mere omfattende end nogensinde før, men hvem fortæller historierne om sundhed, hvad fortæller de os, og hvad gør, at vi træffer de valg, vi gør? Tidligere tiders idealer omkring sund kost har set anderledes ud, og derfor er det interessant  at  undersøge,  hvorledes  fortidens  sundhedsdiskurser har udviklet sig til det, der kendertegner sundhed i dag: Startende fra 1950'erne,  hvor  mangelsygdomme  og  underernæring stadig eksisterede i Danmark og frem til i dag, hvor det er blevet en del af sundhedsopfattelsen,  at  individet  bærer  en  stor  del  af  ansvaret for sin egen ernæring og sundhed. Derfor lyder artiklens problemformulering som følger: Hvordan  har  opfattelsen  af  kropslig  sundhed  og slankekure  udviklet  sig  i  det  moderne  samfund, startende  fra  midten  af  forrige  århundrede  til  i dag? Hvilke ernæringsmæssige sundhedsdiskurser har været fremtrædende gennem tiden, hvem har de henvendt sig til og hvordan kendetegner nutidens sundhedsopfattelse vores forståelse af det gode og rigtige liv?

## DISKURSTEORI OG METODE

I nutidens samfund er der ikke blot én monopolistisk  sandhed  om  sundhed  -  der  findes  derimod flere 'sandheder' end nogensinde før. Disse sandheder og deres konsensus omkring sundhed  kaldes  også  diskurser.  Begrebet  'diskurs' dækker ifølge forfatterne til bogen 'Diskursanalyse som teori og metode' mere præcist over: '(…) en bestemt måde at tale om og forstå verden (eller et udsnit af verden) på' (Jørgensen 2006, s. 9) og stammer fra Michel Foucault . Det bygger på en socialkonstruktivistisk tankegang, der omhandler, at verden ikke bare er statiske omgivelser omkring os, men at mennesket gennem sine handlinger og måder at beskrive sin omverden,  relationer  og  identitet  på,  aktivt sørger for, at diskurserne i samfundet er under konstant forandring.

Norman Fairclough har udviklet en variant af diskursteori, kritisk  diskursanalyse ,  ved  bl.a.  at påpege, at diskurser kun er én blandt andre processer (praksisser) i samfundet, der er med til at skabe menneskets forståelsesverden. Fairclough er tværfaglig i sin tilgang og mener, at der skal inddrages  flere  forskellige  fagligheder  i  forskning. Derfor skal forskeren ud over diskursteori også kunne navigere inden for socialpsykologi, historie  osv.,  hvis  et  samfund  skal  beskrives (Fairclough 2008, s. 95). Diskurs bidrager ifølge Fairclough til at konstruere sociale identiteter, sociale relationer og videns- og betydningssystemer (Jørgensen 2006, s. 79). Faircloughs hovedinteresse er den konstante forandring af diskurser, der hele tiden udvikler sig og bygger videre på allerede etableret viden. Den 'gamle' viden er også en diskurs, der kan være et så veletableret element i samfundet, at den kan være svær at anfægte for andre diskurser og disses aktører. Enhver sandhed om et givent emne på et givent tidspunkt  er  bestemt  af  det  vidensregime  og dets  aktører,  som  har  'magten'  i  samfundet (Fairclough 2008, s. 95) - hvilket fører til den aktøranalyse, som udføres i artiklen. De fleste diskursteoretikere er enige om, at der sagtens kan være flere diskurser, der bekæmper og påvirker hinanden. Det interessante ved diskursanalyse og grundlaget i analysen er dermed at afdække disse vidensregimer og deres strukturer, og hvilke  diskurser  samfundet  over  tid  har  udviklet som dominerende.

Teorien  om  kritisk  diskursanalyse  er  baggrund for analysen i indeværende artikel, hvor Fairchloughs tre-dimensionelle diskursmodel benyttes (Fairclough 2008, s. 29). I denne model tænkes først tekstanalyse , derefter diskursiv praksis og  til  slut social  praksis sammen  til  én samlet  analysemodel. Tekstanalyse  af  det  indsamlede data viderefører altså i første omgang analysen til en diskursiv praksis, som til slut kan give et billede af den sociale praksis, når der i sidste del af analysen medtænkes de socio-psykologiske  faktorer,  som  er  gældende  i  samfundet på det tidspunkt, hvorfra teksten er hentet.

I analysen af en diskurs ligger et ønske om at undersøge  og  kortlægge  magtrelationer  i  samfundet, samt kritisk perspektivere, hvordan disse  relationer  rekonstrueres  og  forandres.  Magten ligger implicit i alt, hvad vi tænker og gør; den er således indlejret i diskurserne, også i en sundhedsdiskurs. Her vil magten om f.eks. den rigtige kost og ernæring være knyttet til viden, som tidligere var en del af sundhedsinstitutionernes magt. Det officielle sundhedssystem, typisk i form af Fødevarestyrelsen, er flere gange de senere år blevet udfordret på ernæringsområdet af nye aktører, der har skabt andre diskurser, hvilket en aktøranalyse kan være med til at klarlægge.

De  udvalgte  data,  tekster  fundet  i  ugeblade over en bestemt tidsperiode, analyseres lingvistisk og tolkes intertekstuelt til en diskurs praksis via udvalgte 'diskursoverskrifter'. En sådan komparativ  analyse  bruges  til  at  vise  den  diskursive praksis over tid, f.eks. hvordan en ugesbladsslankekur  blev  formuleret  fra  periodens begyndelse til nutiden. I den sociale praksis analyseres, hvordan synet på det at være på slankekur er ændret, hvilket sammenholdes med teorier om, hvordan samfundet generelt har ændret sig gennem de sidste ca. 60 år. Hermed belyses et  vigtigt  begreb  hos  Fairclough,  nemlig  intertekstualitet og interdiskursivitet, dvs. forholdet mellem tekster og forholdet mellem diskurser. Disse begreber bliver særligt tydelige i en historisk  diskursanalyse,  der  giver  mulighed  for  at gennemgå  tekster,  der  omhandler  samme  diskurs,  men  fra  forskellige  årgange  (Fairclough 2008, s.29).

AF JULIE STÆHR ANDERSEN

Analysen indeholder endvidere diskursbegreber fra teoretikerne Ernesto Laclau og Chantal Mouffes  diskursanalyse  -  da  deres  teori,  på trods  af  visse  modsætningsforhold  med  kritisk diskursanalyse,  også  bidrager  med  nyttig  indsigt:  Laclau  og  Mouffes teorier om nodalpunkter  som  værende  fokuspunkter  i  en  given  diskurs, samt diskursernes kamp mod hinanden, og ikke kun udvikling via hinanden, kan være med til at forstærke den kritiske diskursanalyse, men uden  at  tvinge  analysen  i  en  helt  ny  retning (Thomsen 2004, s. 184).

## DATAINDSAMLING OG ANALYSE

Formålet  med  analysen  er  via  kritisk  diskursanalyse at  give  et  billede  af,  hvilke  slanke-  og sundhedsdiskurser, der har præget Danmark, og hvordan dette kommer til udtryk. I 1950'erne fik forbrugerne  megen  af  deres  viden  fra  trykt læsestof  -  og  viden  om  den  rigtige  ernæring kunne bl.a. findes i ugebladene. 'Hjemmet' og 'Alt for damerne' er nogle af de ældste ugeblade i  Danmark og derfor er disse udvalgt til at udgøre baggrunden for dataindsamlingen. Alle blade fra årgang 1953, 1973, 1993 og 2013 er blevet gennemlæst og de tekster, som har omhandlet sundhed og slankekure er blevet indscannet. Herefter  er  teksterne  fra  de  enkelte  årgange sammenfattet til beskrivelse af de sundhedsdiskurser,  som  beskriver  den  tidsperiode,  hvorfra de stammer. I analysen, som er opbygget efter Faircloughs tredimensionelle diskursmodel, fremkommer de udvalgte, sammenfattende diskurser på baggrund af teksterne indsamlet fra ugebladene. For hver diskurs inddeles teksterne efter  årstallene  1953,  1973,  1993  og  2013.  Den sociale praksis, som er den sidste del af Faircloughs kritiske diskursanalyse, er i denne artikel sammenfattet i hver beskrevet sundhedsdiskurs. Teorien bruges her som en metaramme for analysen og derfor er der kun få benævnelser af teoretiske begreber i resultatafsnittet.

Efter  analysering  af  ugebladsteksterne  blev følgende diskurser udvalgt til at kunne give et indblik i slankekurens historie:

-    Officielle kostanbefalinger
-    Slankekurenes karakteristika
-    Sygelig sundhed
-    Slankeannoncer
-    Synet på slankekure og sundhed

Det er disse emner, der i resultatafsnittet sammenfattes under årstallene 1953, 1973, 1993 og 2013.

## RESULTATER

I dette afsnit sammenfattes de diskurser, der er fundet ved analysen af datamaterialet, i opsummerende afsnit omhandlende den fremherskende  sundheds-  og  slankediskurs  for  årstallene 1953, 1973, 1993 og 2013. Udtrykket 'social praksis' er hentet fra Faircloughs kritiske diskursanalyse og beskriver, sammen med en beskrivelse af datidens  samfund,  hvordan  sundhed  og  slankekure bliver opfattet. Ved at sammenligne de forskellige årstal bliver det muligt at udlede de for- skellige  udviklinger,  sundhedsdiskurserne  har gennemgået igennem de seneste 60 år.

1953. Lægen, læreren og husmoren kæmper mod kiloene

Ud af samtlige blade fra årgang 1953 omhandlede kun fire artikler sundhedsfaglige problemstillinger. Herudover fandtes hver uge ugentlige madplaner, der dog mere var inspiration til familiens hverdagsmad. Sundhed er altså ikke noget,  der  i  større  omfang  fylder  i  danskernes hverdag. Ligeledes er slankekure heller ikke noget, der ofres meget spalteplads på, og man må derfor gå ud fra, at slankediskursen ikke har været noget, der blev brugt megen energi på i 1953.

Ernæringsanbefalingerne blev udlagt af bl.a. læger, der udelukker al sukker fra forarbejdede fødevarer fra en sund kost og anbefaler, at man skal  spise  som  i  bondestenalderen.  Den  naturromantiske  forestilling  om,  at  alt  var  bedre  i gamle dage, også kosten, er altså ikke et nyt fænomen.  Blot  er  det  forskelligt,  hvilken  fortid, slankerådgiverne mener, man bør vænne tilbage til,  men  selv  med  60  år  mellem  sig,  er  eksperterne enige om, at sukker og hvidt brød er fødevarer, der skal undgås. Det ses i de trykte interviews, at der i 1950'erne stadig er en stærk tro på  autoriteter,  da  der  henvises  til  læger,  husholdningslærerinder og 'nordiske krav', dvs. de nordiske næringsstofanbefalinger, der også ligger til grund for nutidens anbefalinger. Herigennem udtrykker det officielle Danmark sig med bladene som talerør. Man lytter efter sundhedsvæsenet  og  skolen,  personificeret  i  lægen  og husholdningslærerinden,  og  anbefalingerne  er givet med en belærende og autoritativ løftet pegefinger;  det  nævnes  i  forbindelse  med  ovennævnte kostanbefalinger ligefrem, at: ' Det ville ikke  skade  os  at  tænke  lidt  over!' (Hjemmet 1953).

I  gennemlæsningen fornemmer man, at Danmark stadig er et land i efterkrigs- og sparetid, da der bl.a. i ugeopskrifterne er 'restetips', dvs. råd om, hvordan man undgår madspild og derved unødige omkostninger i en husholdning, der måske ikke har så meget at bruge på madbudgettet.  Ordet  'sund'  bruges  heller  ikke  ofte, derimod er det termer som 'nærende' og 'vitaminrig', der dominerer, for at vise husmoren, at hun kan være sikker på, at familien får, hvad de har brug for, for at undgå mangelsygdomme.

De forskellige interviews, annoncer og klummer giver et indblik i sundhedsdiskursen i Danmark i 1950'erne, hvor fedme bliver diagnosticeret  af  lægerne  som  en  sygdom  med  psykisk afsæt, og en overvægtig person kan altså anskues som havende en psykisk lidelse. Det er en patient, som man skal ynke og have medlidenhed med.  Den  overvægtige  fratages  personligt  ansvar, som hvis han/hun led af en influenza.

Tiderne skifter, og sundhedsdiskursen er under opbrud i 1950'erne. I begyndelsen af 1950'erne og ti år frem steg danskernes indtag af fedt fra 35-36 Energi-% til over 40 Energi-%. Alkoholindtagelsen steg også, samtidig med at forbruget  af  kulhydrater  og  kostfibre  (dvs.  typisk kornprodukter og grøntsager) faldt (Astrup et al. 2002, s. 203). Nu gjaldt det på ernæringsområdet i højere grad om at foretage det rigtige valg af, hvilke fødevarer man skulle spise, hvor det før havde været vigtigere at spise, hvad man kunne få fat i (Overgaard 2005, s. 95).

## 1973. Frihed og fedtforskrækkelse

Materialet  fra  1973  omhandlende  sundhed  er blevet langt mere omfattende, og hvor der i 1953 var sammenlagt omkring 10 artikler og annon- cer  omhandlende  sundhed  (de  ugentlige  middagsmenuer undtaget) i en årgang, er det samlede antal nu omkring 50 artikler. Det meste af det  sundhedsrelaterede  materiale  handler  om, hvordan man taber sig så nemt og hurtigt som muligt, og der mangler ikke forskellige kure at vælge imellem: Det er stadig muligt at bestille slankepiller  via  småannoncer,  men  generelt  er indtrykket, at det at prøve at slanke sig er blevet noget, man gerne skriver om.

Drømmen om et slankt ydre er en drøm, som mange jagter, uanset hvad der kræves for at nå den. De førnævnte kure er med deres ekstremt lave  energiindtag  med  til  at  skabe  yo-yo-vægttendensen, dvs. at man går på kur og hurtigt taber en masse kilo, som lige så hurtigt ryger på igen (plus måske et par ekstra), når kuren stoppes - fordi det netop ikke er muligt at blive på en  så  striks  diæt,  da  det  udmatter  ikke  blot kroppen men også psyken med alle de påbud, der  pålægges.  Kurene  har  altid  et  start-  og  et sluttidspunkt, så der konstant bliver banet vej for nye kure, når de tabte kilo er taget på igen efter den foregående kur.

Synet  på  den  overvægtige  har  ændret  sig  i 1970'erne, og det er i højere grad ens eget ansvar.  Som en slanke-annonce proklamerer i sin overskrift: 'Nu er der ingen undskyldning for at være tyk mere'. Tidens slankeeksperter er ikke længere  kun  læger  eller  husholdningslærerinder,  men  også  mennesker,  der  selv  har  været overvægtige, og nu er kommet over på den anden side. Med deres personlige historie om kampen mod kiloene er de blevet en for læseren troværdig kilde til viden om kost.

Kostrådene følger udviklingen i samfundet på flere punkter: En mere pædagogisk linje er helt klart lagt i udformningen, i og med at betegnelsen over næringsstoffer i de forskellige madvarer er droppet. Desuden er tidens fedtforskræk- Forår 73: (

"Sund, slank og dejlig

## kuren

i endnu en uge. Men husk: denne kur må ikke holdes mere end 14 dage ad gangen. Den allerbedste fremgangsmade er, at De holder kuren en uge. Derefter tager De en uges

pause - og sa kan De genoptage kuren i endnu en uge. Stewardessekuren ordineres bl. a. af SAS til stewardesserne, hvis de er blevet for buttede. Næste uge: Småspis hele dagen og gå ned i vægt...

'Stewardessekuren'. Alt for Damerne, 1973.

kelse også tydelig at se, det er altså ikke kun i tidens slankekure, man skal skære ned på fedtet.  Dette  er  en  stor  forskel  fra  'Kostens  seks grundpiller' fra 1953, hvor en af søjlerne bestod af smør og margarine. De er væk nu, hvor man lever i et overflodssamfund; det handler i højere grad om at begrænse sig end om at få nok. Illu- strationerne der omgiver kostrådene ligner tegninger, der er beregnet til børnebøger: En hånd, der skubber sukkerskålen væk og en mand, der har bundet en serviet for munden repræsenterer 'spar på sukkeret' og 'spis ikke for meget'rådene.  I  forhold  til  1970'ernes  sundhedsdiskurs, som den er formuleret i ugebladene, passer de officielle kostråd nogenlunde. De strikse lynkure er naturligvis for ekstreme i deres udformning til at kunne omfatte kostrådene, men de er dog i samme skabelon, blot med mere ekstreme råd  om  minimalt  fedtindtag  og  at  det  daglige energiindtag skal minimeres så meget som muligt.  Desuden ses det nye kostråd, 'spis groft', som en næsten direkte forlængelse af den nye trend med økologi og biodynamik. Statens Husholdningsråd går ikke så langt, at man foreslår folk  at  købe  økologisk,  men  det  nye  fokus  på groft frem for fint brød viser en forkærlighed for at vende tilbage til de mere naturlige produkter, frem  for  de  forarbejdede.  Det  officielle  sundhedsvæsen og tidens livsstilstrends har altså nogenlunde samme præferencer og er endnu ikke så fjernt fra hinanden, som det senere skal blive tilfældet.

## 1993. Den usunde sundhed under lup

Hvis  1970'erne  var  årtiet,  hvor  man  skulle  arbejde hårdt og lide afsavn for at opnå et vægttab, så prøver man i 1990'erne at finde den nemmeste smutvej til at komme af med de overflødige kilo. I Hjemmet årgang 1993 nævnes kostplaner og sundhed ikke i en eneste artikel. Tværtimod er der masser af annoncer for slankemidler fra private annoncører, der således formidler  viden  om,  hvordan  man  taber  sig.  Det vigtigste budskab i forbindelse med de udbudte piller, pulvere m.m. er, at det ikke må være kedeligt og trist at tabe sig. I den omfattende artikel 'Rå energi' belæres læseren om, hvor vigtigt det er at sørge for at få en masse vitaminer og  mineraler,  da  danskernes  livsstil  og  kost  er alt for dårlig. Samtidig nævnes det dog, at man på ingen måde kan regne med at blive sygdomsfri, slank og sund, blot fordi man spiser vitaminer. Hvorfor så vitaminer? Svaret er nok til dels, at vitaminer og mineraler hører til et af nodalpunkterne  for  1990'ernes  sundhedsdiskurs,  og det er en del af sundhedsaktørernes selvforståelse at kende sine vitaminer. Hjemmet har hver uge et par sider kaldet 'Alt om dig', hvor læseren præsenteres for det nyeste inden for sundheds- og slankeforskningen. Her kan man bl.a. læse, at det er en god ide at undgå light- og kunstigt sødede fødevarer, da man så vil komme til at spise endnu mere. Samtidig fortæller en anden notits ugen efter, at det er vigtigt at skære ned på sukker, fedt og op for groft og grønt for at tabe sig. Endnu et sted står det at læse, at forskning har vist, at chokolade kan øge livsglæden. Desuden er det påvist, at energifattige slankekure er livsfarlige for helbredet, og det er farligt for hjertet, hvis man oplever at svinge meget i vægt.

Alt i alt er der god grund til, hvis nogle læsere bliver forvirrede og taber overblikket over, hvordan man er sund, mens andre udvikler en regulær spiseforstyrrelse,  og  disse  er  i  høj  grad  på dagsordenen i 1993 - uanfægtet, at bladene også selv er med til at skabe forvirring omkring sundheden. Derfor findes der i bladet en lang række artikler  om  de  to  'nye'  lidelser,  anoreksi  og bulimi.

Skiftet  i  holdningen  blandt  sundhedsaktører viser også skiftet i udviklingen af nye sundhedsdiskurser.  Sundhed  omhandler  ikke  længere kun den fysiske krop, men også sindet, og den autoritære belæring er afløst af et mere humanistisk og helhedsorienteret menneskesyn. Det er altså blot at vælge den behandling, der passer til  ens  fortrukne  kropsforståelse  -  og  pengepung. Behandlersystemet bruger nok andre termer end slankemiddelindustrien, men i bund og grund er det stadig samme mål: Folk vil gerne tabe sig og være slanke, fordi det er så dybt indlejret i sundhedsdiskursen i samfundet, og hvil- ken metode, man bruger for at nå dertil, er op til en selv. Samfundsborgeren er blevet en kunde på  sundhedsmarkedet  -  en  forbruger  af  den slanke tankegang.

Det  ses  samtidig  af  kostrådene  fra  1994,  at man fra sundhedsmyndighedernes side har valgt en mere positiv formulering og mindre formynderisk  udformning  af  rådene.  Det  passer godt ind i samtiden, hvor man ikke længere er så bange for mange fødevarer som i 1970'erne. Samtidig er det vigtigt at komme forbrugerne i møde med et mere positivt budskab. Forbrugeren er altså ikke længere skeptisk, men positiv i sit syn på sundhed og slankhed. Ved at bruge et ord som 'vælg' appelleres der til folk som individualister og sundhedsforbrugere i højere grad end en samlet befolkning, der skal belæres om, hvordan man skal leve for at spise sundt. Der er skåret  endnu  mere  ned  på  fedtet  i  1990'erne end tidligere, og dette ses både i slankekurs- og sundhedsdiskursen i gennemgangen af ugebladene,  samt  i  kostrådene  fra  de  officielle  sundhedsmyndigheder.  Dog  er  der  visse  områder, hvor  disse  to  sundhedsaktører  ligger  langt  fra hinanden, og det er på området omkring slankemidler. Befolkningen ser med brugen af slankemedikamenterne  ud  til  at  have  taget  skridtet væk fra kun at følge myndighedernes råd, og en ny social praksis er altså opstået, hvor man ikke længere  nøjes  med  at  bekæmpe  kiloene  med ændrede madvaner. Fastedage, saftkure og vitamintilskud er også blevet en del af de nye tiltag, som bladene anbefaler for at leve det sunde liv. Disse tiltag anbefales heller ikke fra sundhedsmyndighederne, og der er berettiget grund til at antage, at forskellene bliver større de forskellige sundhedsdiskurser imellem.

2013. Du er, mere end nogensinde før, hvad du spiser I  2013  er  det  ikke  længere  nok  at  være  slank, man  skal  konstant  holde  fokus  på  at  spise  og dyrke motion efter de forskrifter, man tror på er sandheden om sundhed. En af grundene til denne udvikling kan måske skyldes det store fokus, der var på spiseforstyrrelserne anoreksi og bulimi i 1990'erne, samt, at det er blevet almen viden, at mirakel-eller lynkurene ikke virker. Denne  sundhedsbesættelse,  som  endnu  ikke  er  en medicinsk anerkendt lidelse, tildeles i 1997 navnet 'ortoreksi' af den amerikanske læge Steven Bratman.  Ortoreksi  kan  oversættes  til  'besættelse af at spise rigtigt' (Bratman 2000, s. 21).

De fleste artikler handler om, hvor lykkelige folk er blevet, efter de har tabt sig - og ikke om risikoen for at udvikle ortoreksi. Artiklerne er alle skrevet efter nogenlunde samme model: De fleste  vælger  at  tabe  sig  for  deres  børns  eller helbreds skyld, andre får påpeget af deres pårørende, at der er for mange kilo på sidebenene. Herefter  starter  det 'nye'  liv  med  livsstilsændringer, som gør, at kiloene bliver smidt. Og endelig  står  personen  tilbage,  lykkeligt  smilende til fotografen, gerne med sunde fødevarer i hænderne, i gang med at lave sund mad eller i løb.

Faldet i antallet af annoncer for slankemidler fortæller om, at læserne i 2013 ikke længere i så høj  grad  vælger  de 'lette'  løsninger  i  form  af piller, pulvere mv., men hellere vil kaste sig ud i de livsstilsændringer, der er kodeordet for nutidens slankekure. De bøger, der reklameres for i årgang  2013-bladene,  er  alle  en  del  af  en  ny sundhedsdiskurs med en kostform, som mange tager til sig. En kostform, hvor det gælder om at skære ned på kulhydraterne og i stedet skrue op for  indtaget  af  fedt  og  i  særdeleshed  protein. Det er altså det modsatte af 1990'ernes, og i høj grad  også  1970'ernes  slankediskurs,  hvor  det gjaldt om at forsage fedtet og indtage brød, pasta, ris og magre kødprodukter.

5:2

"Min krop

## Louise Bruun kan mærke, at fastekuren 5:2 er god for hendes krop. Så selvom hun ikke skal tabe sig, bliver hun alligevel ved. Bare ikke i feriedagene, som er over os nu. Her guider vi

Har du lyst til

Se séde 80.

Sundhedsdiskursen i 2013 er et facetteret billede, for diskurserne er mange, og de er hver især med  til  at  give  deres  bud  på  sandheden  om, hvordan man holder sig sund og slank. Især én stor  forskel  adskiller  årgang  2013  fra  tidligere årgange på sundhedsområdet: Internettet. Det, at hele verden er kommet online, gør markedet for sundhed kolossalt - og giver sundhedsaktører let adgang til at komme i kontakt med andre ligesindede. Alt kan lægges online på kort tid,

hurtig juicefast

dig til, hvordan du kan leve med 5:2-kuren - uanset om du vil tabe dig eller ej.

5:2-kuren. Alt for Damerne, 2013.

Alt for damerne årgang 2013 har det mest omfangsrige sundheds- og slankeindhold af alle årgange. Ud over mode er sundhed blevet det, der fylder mest i bladet. 156 sider om sundhed, mad og slankekure (som minimum) er udvalgt til at udgøre data for årgang 2013, og her er en del opskrifter valgt fra - så sideantallet ligger i virkeligheden langt højere. Dette er med til at fortælle, at sundhed virkelig er et emne, der optager  folk  i  dag,  i  hvert  fald  ugebladslæsere.

og har man en interesse i sundhed og mad, er det let at dele det med hele verden. Dette kan f.eks.  lade  sig  gøre  via  madblogs,  som  ikke  er nævnt tidligere - simpelthen fordi de ikke har eksisteret.  Blogs  gør,  at  en  masse  nye  aktører kommer ind i sundhedsbilledet. Og det gør det svært  for  de  traditionelle  'sundhedsprofessionelle' at beholde deres autoritet.

De ti kostråd er, ifølge Sundhedsstyrelsens beskrivelse, ikke en måde at tabe sig på, men en beskrivelse af, hvordan man skal leve for at holde en sund normalvægt (det ses bl.a. ved, at motion er blevet en del af anbefalingerne). Paleo-, LCHF mm. er alle langt fra de officielle kostråd på flere områder, og faktisk går sundhedsaktørerne fra alternative sundhedsdiskurser direkte til angreb på de officielle kostråd, hvilket ikke er set før. Som i Laclau og Mouffes diskursteori er det diskursens natur at fremstille sig selv som en modpol til andre, hvilket er et vigtigt punkt i diskursernes konstante hegemoniske kamp mod hinanden (Jørgensen 1999, s. 60). F.eks. i stenalderkosten, hvor det nævnes, at der ikke er noget af det, man får fra fuldkorn, man ikke kan få andetsteds fra - og LCHF-kuren anbefaler direkte at skrue op for fedtet og bl.a. sørge for at spise en masse fede mejeriprodukter. Dermed trækkes der en skarp linje op mellem tilhængere af de  officielle  kostråd  og  de,  der  tror  på  de  nye 'mere protein og fedt, mindre kulhydrat/ stivelse'-kure. På den ene side ses det officielle Danmark  bestående  af  sundhedsmyndigheder, ernæringsuddannede, læger og forskere, der på basis af videnskabelig evidens og mange års naturvidenskabelig forskning mener at have sandheden om sundhed for den brede befolkning hvilket de har været vant til at have gennem en årrække. På den anden side står nu en lang række sundhedsaktører, der måske nok lever efter forskellige principper, men alle har den samme præmis:  De  bygger  deres  anbefalinger  på  en personlig oplevelse af succes ved at ændre deres kostvaner og gå imod de officielle anbefalinger. De  sidstnævnte  har  i  virkeligheden  nemmere ved at nå ud til den brede befolkning med deres budskab, da disse aktører bruger det personlige og individualiserede i kostformidlingen, som tiltaler  nutidens  forbrugere,  idet  de  bruger  sig selv som reklame for, hvor godt man kan få det, hvis  man  følger  deres  råd.  Fødevarestyrelsen står på den anden side som en ansigtsløs autoritet, der ikke lover en løsning på alle problemer, men kommer med langt mere vage anbefalinger om at 'vælge' fuldkorn, mad med mindre salt osv. Desuden har kostrådene eksisteret i forskellige udgaver i så mange år, at de har mistet nyhedens interesse, og man er ikke med på 'moden', hvis man blot spiser efter disse.

## DISKUSSION

Det kan diskuteres, om formålet med en analyse af sundhedsdiskurser er blevet opfyldt i omfattende  grad  ved  kun  at  holde  sig  til  bladene Hjemmet og Alt  for  damerne.  En  endnu  mere omfattende  analyse  kunne  yderligere  omfatte andre medier som aviser, radioprogrammer, kogebøger  osv.  Dog  er  netop  ugebladene  skrevet til at ramme en bredest mulig læseskare af danske  kvinder,  og  dermed  må  det  antages,  at  de sundhedsdiskurser, der er beskrevet, har været gældende  for  gennemsnitsdanskeren.  Desuden var det, især i 1950'erne og 60'erne, hovedsageligt kvinden, der havde ansvaret for familiens og dermed også mandens - sundhed, og som sådan må manden derfor også være en del af den sundhedsdiskurs, der har præget datidens samfund.

Resultatet er farvet af forfatterens egne præmisser, og man kan ikke undgå at udvælge bestemte data, man personligt synes svarer på det spørgsmål, der er opstillet i problemformuleringen  -  og  dermed  muligvis  overse  pointer,  der ville  have  givet  andre  resultater.  En  del  af  socialkonstruktivismen  og  dennes  forskningsmetoder,  er  erkendelsen  af,  at  man  som  forsker ikke er i stand til at hæve sig 'op over' begivenhederne og anskue f.eks. datasæt med et neutralt blik. Der er derfor også fare for at ligge for meget i anskuelserne: Som ernæringsfagligt uddannet  er  man  netop  uddannet  af  officielle sundhedsinstitutioner og 'bekender' sig derfor til de officielle kostråd, men derfor er det ikke alle alternative sundhedsdiskurser, der er af det onde. Hvis f.eks. stenalderkosten halter efter på det det naturvidenskabelige ernæringsmæssige felt og mangler evidens for, at lige præcis denne kostform er den sundeste, kan man i stedet lytte til, hvor gode sundhedsaktørerne inden for disse diskurser er til at få almindelige danskere (og ugeblade) til at tage deres formidling af sundhedsstof til sig. Det virker til at være karakteristisk for de alternative sundhedsdiskurser, at de ofte lader den almindelige dansker kommer til orde og sørger for at være i øjenhøjde med dem, de  henvender  sig  til.  Fællesskaberne  omkring de forskellige diskurser er ekstremt stærke, og det kan måske være en idé at undersøge, hvorfor så mange danskere har mod på at prøve noget nyt inden for sundhedsområdet. Danskernes lyst til at lytte til alternative sundhedsdiskurser sender  samtidig  et  positivt  signal  om,  at  nutidens  samfundsborgere  ikke  længere  velvilligt godtager alt, hvad de får fortalt af autoriteterne, men i stedet er blevet kritiske sundhedsforbrugere, der gerne vil have belæg for, at noget virker.  Det  behøver  ikke  være  videnskabeligt forstået  via  statistikker  og  validitet,  men  kan lige  så  godt  være  i  form  af  den  tilfredshedsfølelse,  vi  får  ved  at  opleve,  at  det  kan  lade  sig gøre at lave lækker, sund mad og føle, at vi bli- ver hørt og taget alvorligt, når det kommer til vores sundhed.

## KONKLUSION OG PERSPEKTIVERING

Sundhedsdiskursen har sammen med resten af samfundet udviklet sig i rivende hast de seneste 60 år.

Svaret på artiklens problemstilling om udviklingen  af  slankediskurser  er  blevet  analyseret igennem  ugebladenes  og  det  officielles  Danmarks syn på sundhed: Hvor sundhed i 1950'erne stadig  var  præget  af  sparetider  og  bekymring for, om man kunne få nok, er sundhed i dag et personligt projekt, der viser omverdenen, hvem man er. Vi er, i højere grad end før, hvad vi spiser - eller ikke spiser. Fravalg er lige så vigtigt som tilvalg,  og  fravalg  af  konventionelt  dyrkede  fødevarer, kulhydrater eller slet og ret af bestemte fødevaregrupper  er  blevet  vigtigt  for  sundheden.  For  nogle  tager  sundheden  overhånd,  og hvor  spiseforstyrrelser  som  anoreksi  og  bulimi tidligere  kendetegnede  et  sygeligt  forhold  til mad, er det i dag ortoreksi, besættelse af sundhed,  der  er  seneste  bud  på  et  skævvredet  forhold til, hvad det vil sige at være sund. Besættelsen  af  sundhed  og  udvikling  af  ortoreksi  er emner, der med fordel kan undersøges i fremtidige sundhedsprojekter. Hvordan rådgiver man folk om, hvordan de holder sig slanke og sunde, uden at det kammer over og bliver en ny religion? Nogle af metoderne til dette består bl.a. af positive  coping-strategier  og  mindfulness  omkring sundhed. En effektfuld sammenhæng mellem disse og en forbedret folkesundhed i Danmark, ville måske i sidste ende føre til en mere humanistisk og effektfuld sundhedsformidling, i erkendelse af, at mad ikke kun er fedt, proteiner kulhydrater, men i lige så høj grad er en del af det gode liv.

## REFERENCELISTE:

Alt For Damerne, årgang 1953, 1973, 1993, 2013. Udgivelsessted: Hellerup: Egmont Magasiner.

Astrup A. (2002): Menneskets Ernæring .  Munksgaard. København.

Bratman, S. Knight D (2000): Health Food Junkies -  Overcoming  the  Obsession  with  Healthful  Eating. New York: Broadway Books.

Fairclough, N. (2008): Kritisk Diskursanalyse. Hans Reitzels Forlag, København.

Hjemmet:  Illustreret Ugeblad, årgang 1953, 1973, 1993, 2013. Udgivelsessted: København.

Jørgensen, MW. og Phillips L (1999): Diskursanalyse som teori og metode. Roskilde Universitetsforlag.

Overgaard, SS: Fra Mangel til overflod. Ernæring og sundhed 1905 - 2005. Suhrs Seminarium 2005.

Thomsen JPF (2004): 'Diskursanalyse' i Andersen, Heine og Lars Bo Kaspersen (red.) Klassisk og  moderne  samfundsteori .  København:  Hans Reitzels Forlag.