Refleksiv Sports Management – Sports Management i et socio- filosofisk perspektiv
Forfattere: Billy Adamsen
Tidsskrift: forumforidraet (2014-03-21)

Kilde: Dreamstime

## Refleksiv Sports Management

- Sports management i et socio-filosofisk perspektiv

## ABSTRACT

Sports  management  og  dens  udvikling  er  tæt forbundet  med  det  moderne  samfunds  udvikling og den moderne rationalitet. I artiklen vil jeg  med  udgangspunkt  i  både  sociologien  og den praktiske ledelsesfilosofi forsøge at belyse, hvordan sports  management og dens rationalitet  i  Danmark (Europa) og USA gennem mere end et århundrede har ændret sig og gennemløbet  forskellige  faser  samt  vise,  hvordan  den  i senmoderniteten er på vej ind i en ny fase, hvor den forekommer at være mere refleksiv og rationaliteten  mere  kommunikativ.    En  udvikling som  tydeligt  ses  i  amerikansk  sports  management og som også snart kommer til at afspejle sig  i  dansk  sports  management.  Jeg  vil  i  min analyse af denne udvikling også tage udgangspunkt  i  en  konkret  case  fra  den  amerikanske sports  verden,  nemlig  i  historien  om  baseball klubbens  Oakland Athletics  reorganisering  tilbage i 1990'erne, fordi den på én gang giver en sjælden indsigt i en moderne sportsorganisation og samtidig fremstår som et vidnesbyrd på den refleksive  og  kommunikative  dimension  i  den senmoderne sports management.

## OAKLAND ATHLETICS: EN CASE OM REFLEKSIV SPORTS MANAGEMENT

Da journalisten Michael Lewis i 2004 udgav bogen 'Moneyball' om den amerikanske baseball klub Oakland Athletics reorganisering i slutningen af 1990'erne, fik offentligheden en sjælden mulighed for et kig ind i en professionel sportsorganisation,  mens  videnskaben  (sports  management  researchere)  fik  en  ligeså  sjælden mulighed for at få en dybere indsigt i en moderne sportsorganisation, dens ledelse, principper og  rationaler.  Og  det  var  en  indsigt  som  bl.a. førte  til,  at  forskere  efterfølgende  kunne  vise, hvordan Oaklands Athletics moderne sports ma- nagement i den sene modernitet var blevet mere eftertænksom overvejende, mere kritisk og refleksiv i forhold til den 'traditionelle' moderne sportsledelse  og  principper  samt  hvordan  den moderne sports management generelt set igen synes under forandring og på vej ind i en ny og mere  refleksiv  fase  (Wolf,  Wright  &amp;  Smart, 2006). For til fulde at forstå, hvorfor det blev fortolket  sådan,  så  bliver  vi  nødt  til  for  en  stund lige at opholde lidt ved selve historien om deres baseball team.

Da  det  amerikanske  baseball  hold,  Oakland Athletics, i perioden fra 1980 til 1995 var ejet af den  amerikanske  forretningsmand,  Walter  A Hass, havde holdet et af de højeste og i perioder det  højeste  spillerbudget  i  den  Amerikanske Baseball Liga (MLB) (Lewis, 2004). Men selvom de sportslige resultater ikke altid stod mål med budgettets størrelse, så formåede Oakland Athletics dog alligevel én gang at vinde det største inden for Baseball, nemlig the World Series, da de i 1989 besejrede San Fransisco Giants. Men da Walter A Hass i 1995 døde og nye ejere kom til, blev der straks kigget kritisk på organisationen, på ledelsen, human ressource management (rekruttering) og ikke mindst på spillerbudgettet.  De  to  nye  ejere,  ejendomsmæglerne,  Stephen Schott og Ken Hofman, som i 1997 havde overtaget Walter A Hass' aktier i Oakland Athletics, forlangte, at spillerbudgettet blev mere end halveret og i sæsonen 1997 og 98 hørte det derfor til blandt de laveste spillerbudgetter i Den Amerikanske Baseball Liga (MLB) (Lewis, 2004).

Samtidig med det nye ejerskab, de nye økonomiske forhold, blev ledelsen i Oakland Athletics også skiftet ud. I 1997 overtog den nye direktør, Billy Beane, ledelsen i Oakland Athletics og stod over for både markante økonomiske og sportslige  udfordringer.  Og  selvom  Oakland  Athletics nu  havde  et  af  de  laveste  spillerbudgetter  i MLB,  så  var  der  ikke  blevet  slækket  på  de sportslige ambitioner. De nye ejere, fansene og sponsorerne forlangte fortsat sportslige resultater - og gerne som dem i 1989. Udfordringen var derfor kolossal for Billy Beane, og han erkendte hurtigt,  at  der  ikke  blot  skulle  organisatoriske småjusteringer til, ny ledelse og spillere til, men derimod en helt anderledes sports management til, hvis det skulle lykkes at opnå gode sportslige resultater.

Billy  Beane  begyndte  derfor  at  stille  spørgsmål til og undre sig over fornuften i organisationens  indretning,  rationalet  bag  strategier  og  i human  ressource  management  -  om  der  i  det hele taget fandtes de rigtige medarbejdere med de  rette  kompetencer  i  organisationen.  Man skal  i  den  sammenhæng  huske  på,  som Wolfe, Wrigth &amp; Smart (2006) også gør opmærksom på, at siden 1990 havde '(…) approximately 85 % of field  managers  have  had  MLB  playing  experience. The  remaining  15%  have  had  significant minor league managerial, major league coaching,  and/or  front  office  experience.'  (Wolfe  et al., 2006, s.115.), og derfor selvfølgelig naturligt for Billy Beane at stille spørgsmål til lige nøjagtig organisationens kompetencer. Og det næste Billy  Beane  stillede  spørgsmål  til  var,  hvordan man i  organisationen  var  nået  frem  til  det  videns grundlag, statistikker og analyser, som lå bag  vurderinger  og  rekrutteringer  af  spillere. Denne eftertænksomhed, undren hos Billy Beane bevægede sig gradvist over i en mere bevidst kritik  af  organisationens  rationalitet  og  ledelsens handlinger og bragte dermed en kritisk refleksiv dimension ind i hans sports management. Og med den kritiske refleksivitet blev de traditionelle (moderne) ledelses principper samtidig betvivlet og nye ledelsesprincippet efterspurgt.

Nogle af de nye principper, som Billy Beane indførte i Oakland Athletics organisationen, var principperne om adækvat objektivitet og refleksivitet som grundlag for både strategiske og taktiske  ledelsesbeslutninger.  Oakland  Athletics sports  management  skulle  fremover  karakteriseres  ved  en  kritisk  forholden  sig  til  viden  og handlinger, ved en refleksivitet, for kun på den måde ville Billy  Beane  kunne  opnå  at  få  hans organisation  til  at  indsamle  tilstrækkelig  (og nødvendig)  objektiv  viden  om  spillere,  performance, taktikker, som så skulle være det nye videns grundlag for ledelsens analyser og beslutninger.  Wolf,  Wright  &amp;  Smart  (2006)  gør  opmærksom på, at det med udgangspunkt i principperne om adækvat objektivitet og refleksivitet netop lykkedes Billy Beane at formulere  og  implementere  en  radikalitet  i  sin sports  management,  som  siden  hen  har  sat  sit præg på sports management udviklingen i USA.

AF BILLY ADAMSEN

Til  at  underbygge  dette  adækvate  objektivitets og refleksivitets princip i organisationen og i hans sports management, indførte Billy Beane sabermetrien som en (ny) metode til at indsamle  objektiv  viden  om performance, effektivitet og taktik. Sabermetri, eller på engelsk sabermetric, kommer fra akronymet SABR, som henviser til Society for American Baseball Research. Det var  blandt  andre  statistikeren  George William 'Bill'  James,  som  allerede  i  1970'erne  efterspurgte en mere fyldestgørende objektiv viden om baseball for med den at kunne forholde sig kritisk og refleksivt til den;

Bill  James  defined  sabermetrics  as  'the search for objective knowledge about baseball.' Thus, sabermetrics attempts to answer objective questions about baseball, such as 'which player on the Red Sox contributed the  most  to  the  team's  offense?'  or  'How many home runs will Ken Griffey hit next year?'  It  cannot  deal  with  the  subjective judgments which are also important to the game, such as 'Who is your favorite player?' or 'That was a great game. (Grabiner.1994) 1

Men det er, som det også fremhæves i 'The Sabermetric Manifesto' - og det er her den refleksive dimension kommer ind i sports management - ikke nok med kun statistik for at kunne opnå tilstrækkelig  objektiv  viden  om  baseball,  der skal også en forståelse og kritisk undren til for at kunne opnå en tilstrækkelig objektiv viden;

Baseball statistics are useful only if they enhance your understanding of the game. Therefore,  they  should  be  judged  by  how  well they measure what actually happens in the game. Meaningless statistics should be ignored  or  replaced;  deficient  statistics  should be  improved.  And  well-designed  statistics should be used as an important part of discussion  about  the  game  and  its  players. (Grabiner,1994).

Og man må i allerhøjeste grad sige, at Billy Beanes  radikale  ledelse  og  refleksive  sports  management gjorde en væsentlig forskel og faktisk førte  til  nogle  imponerende  sportslige  resultater. Et af dem kom da han i 2000 bl.a. formåede at  bringe Oakland Athletics til finalen i World Series  med  et  af  de  laveste  spillerbudgetter overhovedet i MLB. Så da bogen 'Moneyball' i 2004  kom  på  gaden  var  interessen  fra  sports- klubber  og  virksomheder  fra  det  traditionelle erhvervsliv forståelig nok enorm:

Outside  the'club'  of  baseball's  establishment, the level of interest in the ideas presented  in  the  book  has  been  considerable. The Oaklands Athletics' front office has had calls  from  a  cross-section  of  U-S-  business and  sports  entities:  teams  from  the  NFL, NBA  and  NHL; Wall  Street  firms,  Fortune 500 companies, and Hollywood studios. (…) In business if someone exposes the trade secrets  of  your  most  efficient  competitors, you're elated. Even if you have your doubts, you grab the book, peek inside, check it out. (Wolfe et al., 2006, s.112).

Når man først får fordybet sig lidt i historien om Oakland  Atletics  og  Billy Beanes  refleksive sports management, så kan man godt se, at der er en sammenhæng mellem den moderne sports management  og  den  moderne  rationalitet.  Et forhold som i øvrigt også er blevet dokumenteret  af  Andrews  (2004),  som  samtidig  også  har vist,  at  forholdet  mellem  den  moderne  sports management og den moderne rationalitet ikke er en statisk men derimod en dynamisk relation, som ændrer sig med tiden:

Corporate capitalism's inexorable appropriation of sport culture replaced the amateur(ish)  volunterism  of  official  'Old Boy' sporting values with the scientific business principles and rationalities (…). Sport was thereafter effectively and efficiently reorganized in accordance with corporate values and logic. (Andrews, 2004, s.5)

Og som vi var inde på tidligere, så er det virkelig interessante spørgsmål i forbindelse med Oak- land Athletics og Billy Beanes refleksive sports management,  om  den  radikale  ledelsesfilosofi netop skal ses som et udtryk for nye tendenser i sports  management udviklingen, og dermed et bevis  for  at  relationen  mellem  den  moderne sports management og dens rationalitet igen er ved at ændre sig, eller blot er et resultatet af en enkelt leders radikale tanker om sports management?  Før  det  spørgsmål  kan  besvares,  må  vi først  på  en  lidt  længere  tur  rundt  om  selve sports management begrebet, dets sociologi og ledelsesfilosofi.

## FRA INDUSTRIEL SPORTS MANAGEMENT TIL MODERNE SPORTS MANAGEMENT

Management betyder styring  -  styring  af  eller håndtering af mennesker i organisationer (Larsen,  2000,  s.53).  Det  er  en  betydning,  som  management begrebet allerede fik i den tidlige modernitet  (industrialiseringen),  og  som  med  modernitetens udvikling blev bredt accepteret og i dag  blevet  til  begrebets  denotative  betydning. Sports management forstået som styring af frivillige  og  medarbejdere  eller  håndtering  af  finansielle forhold, sponsering i sports organisationer hænger også sammen med, eller udspringer af moderniteten. For sports management som en særlig  ledelsesform  med  en  særlig  ledelsesfilosofi  dukkede  første  gang  op  i  forbindelse  med netop den tidlige modernitet, industrialisering i England i slutningen af 1700-tallet og begyndelsen 1800-tallet. Og da England i det 19. århundrede var et imperium med kolonier og territorier over  hele  verden,  blev  den  tidlige  sports  management også hurtigt spredt over det meste af verden - både til resten af Europa, Nordamerika og Asien (Crosset &amp; Humes, 2012, s.5).

Det, som karakteriserede den tidligere sports management som ledelsesfilosofi, var, at den var præget af  en  substantiel  rationalitet  og  havde ud fra sportens værdier fokus på systematik, regulering, organisering  og  koordinering.  Max Weber  beskriver  den  substantielle  rationalitet som en rationalitet, der er styret af værdier og som altid '(…) directly  orders  action  into  patterns. It does so, however, not on the basis of a purely  means-end  calculation  of  solutions  to routine problems but in relation to a past, present,  or  potential  'value  postulate'  (Kalberg, 1980, s.1155). Og det var, hvad der skulle til for, at klubberne kunne fungere som (sports)klub og samtidig succesfuldt arrangere og afvikle turneringer og konkurrencer i den rette 'ånd'.

I  begyndelsen var de fleste sportsklubber lokalt forankret, og det samme var de turneringer og konkurrencer, som klubberne afholdt. Klubbens  medlemmer  var  overvejende  kongelige, adelige og repræsentanter for den britiske overklasse. Deres medlemskab gav dem selvfølgelig indflydelse i klubberne og adgang til deres faciliteter,  f.eks.  hestevæddeløbsbane,  men  også mulighed for altid selv at kunne deltage i klubbernes  konkurrencer.  De  var  som  medlemmer ikke kun frivillige i klubberne, men også frivillige ledere og deltog aktivt i og sørgede for at planlægge,  arrangere,  koordinere  klubbernes aktiviteter,  samt promovere og finde sponsorer til dækning af udgifter. Og de indtægter, sponsormidler, de fik hjem til klubberne, gik selvfølgelig ubeskåret til klubben selv, til medlemmerne og deres aktiviteter. Vi taler her om en sports management filosofi og sportsorganisations type, som helt frem til vort århundrede har sat sit tydelige aftryk på såvel amatør som den professionelle sport i det meste af verden 2 .

Men  med  de  mange  turneringer  og  konkurrencer som blev arrangeret, handlede det ikke længere kun om at deltage, men også om at vinde.  Der  kom mere fokus på vindere og tabere, hvorved der opstod et skel i klubberne mellem Vildo. Drosmetimo elite og bredde. Og elitens interesse var selvfølgelig forskellig fra breddens interesser, fordi det for  den  ikke  kun  handlede  om  at  deltage,  men også om at konkurrere på et eliteniveau mod andre eliteudøvere fra andre klubber. I slutningen af  1700-tallet  og  begyndelsen  af  1800-tallet  begyndte flere lokale klubber derfor at samarbejde med hinanden om at arrangere mere elitære turneringer, hvor klubbernes bedste sportsfolk, eliten, mødtes og konkurrerede mod hinanden. Og i takt med industrialiseringens udvikling dukkede også nye transportmuligheder op, tog og omfattende jernbanenet, og dermed en infrastruktur som  bandt  England  bedre  sammen,  og  dermed gav klubberne mulighed for at udbrede deres turneringer og konkurrencer og gøre dem både regionale og landsdækkende. En af de første sportsklubber fra slutningen af det 18 århundrede, som gjorde  deres  turnering  og  konkurrence  landsdækkende,  var  hesteklubben  The  Jockey  Club (Crosset &amp; Humes, 2012). I begyndelsen arrangerede The Jockey Club lokale hestevæddeløb for fuldblodsheste, men hen mod 1850'erne formåede den at udvikle sig til en national, landsdæk- kende klub (en slags association), som arrangererede  nogle  af  de  største  nationale  hestevæddeløbs konkurrencer i hele England;

Kilde: Dreamstime

The roots of the management system thoroughbred racing can be traced to around 1750, when a group of noble patrons in Newmarket  established  the  Jockey  Club.  This group's responsibility was to settle disputes, establish rules and determine eligibility, designates officials, regulate breeding and punish unscrupulous participants. The club organized, promoted and sponsored local events. (Crosset &amp; Humes, 2012, s. 6).

Det er dog i den sammenhæng interessant at bemærke, at selv om flere klubber og deres turneringer gennem 1800-tallet blev landsdækkende, muliggjort af industrialiseringen, så afspejlede de endnu ikke tidens eller industrialismens ånd, kapitalismens værdier som penge og profit, men derimod fortsat den aristokratiske sports 'ånd' (Andrews, 2004, s. 3-5): Sporten var for gentlemen,  og  handlede  fortsat  om  både  karakter, samt  om  ære  og  prestige  -  værdier  som  også bredte  sig  og  senere  kom  til  at  indgå  i  f.eks. grundlaget for den i 1865 etableret International  Olympiske  komite  og  de  senere  olympiske lege (Crosset &amp; Humes, 2012).

Som omtalt tidligere, så bredte denne tidlige sports management filosofi (substantielle rationalitet)  og  organisationstype  ('sociale'  klubber) sig relativt hurtigt via det britiske imperiums veje til det meste af verden og blev flere steder  implementeret  med  større  eller  mindre succes. Specielt i Europa blev den i slutningen af 1800-tallet med stor succes implementeret inden for de fleste sportsgrene og i særdeleshed inden for fodbolden 3 . De mange europæiske fodboldklubber,  som  blev  dannet  i  slutningen  af

1800  tallet  fungerede  som  'sociale'  klubber, medlemsklubber, og ledet  ud  fra  denne  sports management og dens substantielle rationalitet. De blev også ledet af frivillige, og holdene deltog i landsdækkende turnering - hvilket de fleste faktisk er blevet ved med at gøre helt frem til  i  dag.  Ligesom The  Jockey  Club  fungerede som en landsdækkende organisation for hestevæddeløb,  så  fik  også  foldbolden  i  England  i 1863 sin egen første landsdækkende organisation,  The  Football  Associations  (The  FA) 4 ,  som også afspejlede den aristokratiske ånd, havde til formål  både  at  arrangere  de  landsdækkende turneringer samt håndhæve fodboldens gentlemen værdier.

I USA blev der også i slutningen af 1800-tallet oprettet 'sociale' klubber, som i deres organisatoriske form og indhold mindede om de britiske sportsklubber, og stort set fungerede på samme måde. Medlemmerne kom fra den amerikanske overklasse,  og  også  de  var  frivillige  i  klubben. Turneringerne  og  konkurrencerne  afspejlede også  her  den  britiske  aristokratiske  ånd  -  det handlede om dannelse, ære og prestige. Men fraværet  af  en  egentlig  aristokratisk  overklasse  i USA gjorde, at mange af klubberne aldrig rigtig kom til at fungere og turneringerne og konkurrencerne den udbredelse (opmærksomhed), som var set på f.eks. kontinentet:

In the early 1800s, upper-class sports enthusiasts in the United States attempted to develop sports along the lines of the English club system but found limited succes. (Crosset &amp; Humes, 2012, s. 9).

Samtidig handlede det i flere klubber om ikke kun  at  være  med,  at  deltage  i  turneringer  og konkurrencer,  men  om  også  at  vinde  dem  for dermed  at  kunne  tiltrække  flere  tilskuere  og fans  (og  dermed  også  generere  større  indtægter). Eliten i nogle 'sociale' klubber blev derfor professionaliseret,  og  medlemmerne  (sportsudøverne) betalt for at deltage i turneringer. Det var  f.eks.  tilfældet  med  Baseball  klubben  Cincinnati Red Stockings, som betalte deres spillere  løn  og  dækkede  rejseudgifter,  og  som  følge deraf  også  var  det  suverænt  mest  vindende baseball team i slutningen af 1860'erne (Crosset &amp; Humes, 2012, s. 11). Den udvikling skabte et skel  mellem  de  britisk  inspirerede  sportsklubber, de 'sociale' klubber, på den ene side og så de amerikansk inspirerede professionelle sportsklubber, 'sociale' klubber, på den anden side. En udvikling som i den grad satte sit præg på konkurrencerne, der blev mere ulig og unfair og efterhånden også ganske uinteressante for et større publikum at følge. Denne professionalisme gav til sidst dødstødet til det britiske sportssystem og konkurrenceform i USA, men blev til gengæld til fundamentet i det nye amerikanske sportssystem. 5

## SPORT, BUSINESS OG FORMEL RATIONALITET

Allerede  i  1871  blev  den  første  professionelle sports association i USA dannet, da flere af tidens professionelle  baseball  spillere  og  klubber  gik sammen om at danne The National Association of Professional Baseball Players. Og da selvsamme association i 1876 fik ny leder, den i dag så legendariske William  Hulbert,  skiftede  associationen ikke blot navn og blev til National League of Professional  Baseball  Players,  men  baseballklubber forstået  som  sportsklubber  ('sociale'  klubber) blev også redefineret og anset for at være forretninger.  Og  det  var  forretninger  som  også  skulle drives som forretninger og ud fra en forretningsorienteret  og  dermed  moderne  sports  management, hvor det handlede om at nå sine mål, om organisatorisk effektivitet og funktionalitet;

Hulbert became known as the 'Czar of baseball'  for  his  strong  leadership  of  the  game and his role as a major figure in the development of sports management in United States. He  believed  that  baseball  teams  would  become stable only if they were owned and run like businesses. (Crosset &amp; Humes, 2012, s. 11)

Den aristokratiske sports 'ånd' skulle derfor erstattes med industrialismens ånd, eller som Andrews (2004) gjorde opmærksom på med 'business  principles  and  rationalities',  og  sporten skulle fremover overvejende handle om succes, penge  og  profit.  Den  substantielle  rationalitet blev derfor erstattet med en anden og mere værdi-uafhængig rationalitet,  nemlig  med  den  formelle (instrumentelle) rationalitet. Max Weber definerer  den  formelle  rationalitet  som  en  objektiv rationalitet, som ikke refererer til værdier men derimod til universelle regler om kalkulation, effektivitet, funktionalitet og til teknologi frem for individ:

(…)  formal  rationality  ultimately  legitimates a similar means-end rational calculation by reference back to universally applied rules, laws, or regulations. To the degree that sheer calculation in terms of abstract rules reigns, decisions are arrived at 'without regard to persons.' An orientation of action to formal rules and laws is tantamount to a rejection of all arbitrariness: universalism and calculation in reference to enacted regulations stand here strictly opposed to decision making in reference to the personal qualities  of  individuals  concerned.  (…) The  formal rational patterns of action are necessary in order to insure the success of a business  enterprise.  (Kalberg,  1980,  s.1158  og 1163.).

Og med det ledelsessyn, og en sports management  præget  af  den  formelle  (instrumentelle) rationalitet, ændrede klubberne og organisationer sig gradvist fra at være medlems-og frivilligheds organisationer til bureaukratiske organisationer, som byggede på magt og herredømme hvor lederen havde ret (autoritet) til at styre og håndtere mennesker i organisationer. Medlemmer og frivillige i organisationerne blev gradvist erstattet af medarbejdere, som i stedet for opgaver fik funktioner i organisationen og pligt til at nå bestemte mål (Andrews, 2004, s.4-7).

I takt med at The National League of Professional  Baseball  Players  og  baseballklubberne  fik økonomisk og sportslig succes frem mod århundredeskiftet  og  videre  ind  i  det  20.århundrede, blev andre amerikanske sportsgrene, som f.eks. amerikansk fodbold og senere basketball og ishockey, også stærkt inspireret af denne businesstankegang, dens sports management filosofi og organisationstype, og fulgte med den udvikling. I 1920 blev f.eks. The American Professional Football League dannet, og gjorde den amerikanske fodbold og fodboldklubber til franchises og dermed forretninger. I 1920'erne udvidede en tilsvarende  professionel  liga,  nemlig  den  Canadiske Ishockey Liga, NHL, sin liga til også at omhandle USA,  og  det  første  amerikanske  ishockey  hold som bliver optaget i NHL som franchise, var Boston  Bruins.  Siden  da  er  der  kommet  22  flere amerikanske ishockeyhold eller franchises til. I 1949 dannedes The National Basketball League bestående af 17 hold eller franchises og som senere  udviklede  sig  til The  National  Basketball League, som i dag også består af 30 hold eller franchises (Rosentraub, 2004, s. 102-3).

MODERNE SPORTS MANAGEMENT OG SCIENTISME Den sportslige og økonomisk positive udvikling forsatte for de amerikanske sports franchises, og konkurrencen  mellem  holdene  blev  yderligere skærpet, mere lige og sværere at vinde, og interessen og tilskuerantallet fortsatte også med at stige samtidig med, at klubbernes/ligaernes økonomier  blev  ved  med  at  vokse  (Trevor  Slack, 2004  og  Crosset  &amp;  Humes,  2012).  Det  samme gjorde det industrielle samfund, som også fortsatte sin udvikling og udvidelse gennem det 20. århundrede og gradvist bevægede sig fra en industrialisering  (den  tidlige  modernitet)  over  i en egentlig modernitet 6 . Og det var en sociologisk  transformation  som  bl.a.  karakteriseredes ved, at den formelle (instrumentelle) rationalitet havde taget over og bredt sig til hele samfundet og dets institutioner, og som et resultat deraf var blevet totalt dominerende. Den teknologiske udvikling  var  nu  også  blevet  konstant  og  nye teknologiske opfindelser og landvindinger fortsatte  rationaliseringen  og  effektiviseringen  af samfundet.  Men  den  formelle  (instrumentelle) rationalitet fortsatte som rationalitet også selv med at udvikle  sig  og  i  det  moderne  samfund blive til en egentlig scientisme (Smart, 2005, s. 30).  Også  markedet  havde  udviklet  sig,  og  var blevet udstrakt på en sådan måde, at det nu var internationalt forbundet med lokaliteter, regionaliteter og nationaliteter verden over, og konturerne af en forestående multidimensionel globalisering tegnede sig (Giddens, 1997, s. 63-64). Kravene til arbejdskraften havde i takt med moderniseringen også ændret sig: Hvor kun 17 % af jobbene i begyndelsen af det 20 århundrede forudsatte forudgående kvalifikationer og kompetencer, var det tal mod slutningen af det 20 århundrede steget til 60 % (Adamsen, 2014). Fra de moderne institutioner og virksomheders ledere  kom  der  i  det  moderne  samfund  derfor mere fokus på, hvordan medarbejdere kunne rekrutteres og udvikles for at kunne sikre kvalificeret arbejdskraft i organisationen. I 1950'erne og 1960'erne dukkede de første rationelle ledelsesredskaber  til  rekruttering  op  under  navnet human  ressource  management  -  hvorved  det blev muligt at måle og registrere udnyttelsen af de  menneskelige  ressourcer.  Og  som  Smart (2005) også gør opmærksom på, så skal netop de forandringer  som  sports  management  gennemløber i perioden fra 1950'erne og frem til 2000, ses og forstås i lyset af modernitetens udvikling.

For hvor de europæiske sportsklubber fortsatte udviklingen af det britisk inspireret sportssystem, og i flere lande voksede ind i fritidslivet frem for markedet, så fortsatte det nordamerikanske sportssystem med at udvikle sig, og med dén den amerikanske sports management, videre ind i sin tredje fase: En fase som blandt andet karakteriseredes ved at sportsorganisationerne, franchisene,  blev  endnu  mere  rationelt  indrettet, komplekse, og både vertikalt og horisontalt differentieret  i  flere  management  niveauer  og specialiseret  i  flere  sportsafdelinger  (coaching og scouting), human ressource afdeling, marketingafdeling og økonomiafdeling (Andrews, 2004, s. 5; Trendberth, 2012, s. 102). Sports management, som indtil da have været præget af den formelle (instrumentelle) rationalitet, blev simpelthen mere scientistisk, hvor ny teknologi og  programmer  til  måling  af  organisationen, medarbejderes og sportsudøveres performance blev implementeret og langt mere udbredt:

Scientifically based innovations are directed towards quantitative and qualitative improvements in the performance of individuals and teams. In the case of organizations increasingly necessary enhancements of capital  revenue-generating capacity are now at the forefront of the 'rationalist project' of modern professional  sports.  Sport  landscapes - courses, court and stadiums - are con- tinually  subject  to  modification,  to  refinement and to improvement, if not redesign, as a consequence of innovation made possible  by  development  in  various  scientific fields. (Smart, 2002, s. 30).

Interessant nok så afspejlede denne scientisme sig  også  i  mediernes  dækning af sporten, hvor analyser  og  statistikker  på  spillere  og  teams kom til at fylde mere og mere. Selv i dag, når man ser sport i amerikansk tv, henvises og fremvises der konstant til statistikker på forskellige forhold  i  spillet  -  selvom  der  dog  også  er  begyndt at komme flere kritisk refleksive indslag.

Selvom sportsklubberne i Europa havde holdt fast i den britiske sports management og det britiske sportssystem igennem det meste af det 20 århundrede, så førte den efterhånden omsiggribende moderne 'corporate values and logic of profit' i (Vest)Europa til, at også sporten i slutningen 1970'erne blev professionaliseret og der opstod et tydeligt skel mellem de professionelle sportsklubber  og  amatørklubber 7 .  I  Danmark oplevede vi f.eks. hvordan fodbolden i 1970'erne blev professionel og fik sine første fuldtidsprofessionelle fodboldspillere. Og det var en udvikling som bl.a. resulterede i, at den amerikanske sports  management og dens ledelsesfilosofi efterhånden blev mere eftertragtet og efterspurgt af  de  professionelle  europæiske  sportsklubber op gennem 80, 90' og 00'erne:

The emerging European sports management system has its roots in the U.S. professional sports  league  system  that  appeared  in  the nineteenth  century.  The  league  system  in the United States developed when the English club system proved poorly suited to the economic and cultural atmosphere of nine- teenth-century  United  States.  (Crosset  &amp; Humes, 2012, s. 9).

## SEN MODERNITET OG REFLEKSIV SPORTS MANAGEMENT

Det er i sin tredje fase at den moderne sports management og dens rationalitet,  scientismen, virkelig er gået hen og blevet en succes og gennem  1980',  90'  og  00'erne  også  for  alvor  slået igennem  i  Europa  og  Danmark,  og  i  dag  forekommer  at  være  de  professionelle  klubbers foretrukne sports management filosofi. Men til trods for dens udbredelse og indflydelse, så er der også over de seneste år blevet stillet spørgsmålstegn ved den, ved dens rationalitetsbegreb, scientismen, dens metode og ledelses- og organisationsform.  Billy  Beane  og  Oakland  Athletics var nogle af de første, som vi kender til, som i den amerikanske sportsverden forholdt sig kritisk til den. Og at det lige nøjagtig sker i slutningen af 1990'erne er, set i et sociologisk perspektiv,  bestemt  ikke  nogen  tilfældighed.  For  flere forskere som f.eks. Bauman (2000), Beck (2001), Giddens (1997), Lyotard(1984) og Wagner(1994) har siden 1980'erne (be)vist, hvordan netop moderniteten har fortsat sin udvikling og i slutningen  af  det  20.  århundrede  blevet  til  en  anden type modernitet 8 . Teknologien har udviklet sig til en informationsteknologi, som har gjort mennesker, marked og organisationer uafhængig(t) af tid og rum, og globaliseringen multi-dimensionel (og dermed uafhængig af det nationale og regionale).  Informationsteknologien  har  også givet fri adgang til informationer, viden og forskningsresultater, som før hen kun var forbeholdt de få og eksperter, hvilket har ført til, at alt fra værdier, traditioner til viden og resultater kan diskuteres,  og  bliver  diskuteret 9 .  Traditionelle værdier, normer, videnskabssyn, rationalitetsbe- Vilds. Orosmetimo greb m.m. er blevet af-traditionaliseret, hvilket har ført til, at det nu er op til den enkelte gennem  egen  kritisk  refleksion  selv  at  vælge  de værdier, normer og viden, som ligger til grund for, hvem man er og for ens handlinger. Den kritiske refleksivitet synes at være blevet et vilkår for det senmoderne menneske.

Denne forandring af moderniteten, hvor bl.a. traditioner af-traditionaliseres, har i samfundet generelt og hos det enkelte individ ført til en tilstand  af  øget  kritisk  refleksivitet,  men  har  så sandelig også påvirket den moderne ledelsesfilosofi  og  leder  på  en  sådan  måde,  at  den/han/ hun er blevet mere kritisk og refleksiv i forhold til den traditionelle moderne ledelse, dens rationalitet  og  principper.  Eller  sagt  på  en  anden måde,  den  moderne  ledelsesfilosofis  formelle (instrumentelle) rationalitet synes at have fået en refleksiv dimension, som har ændret på rationaliteten og gjort den mere kommunikativ. Med udgangspunkt i Jürgen Habermas skriver Warnke (1995), hvordan netop denne kommunikative rationalitet viser sig:

In contexts of communicative action, we call someone rational not only if he is able to put forward an assertion and, when criticized, to provide grounds for it by pointing to appro- priate  evidence,  but  also  if  he  is  following an established norm and is able, when criticized, to justify his action by explicating the given  in  the  light  of  legitimate.  (Warnke, 1995, s. 125)

Kilde: Dreamstime

I  den  ledelsesmæssige  beslutningsproces  viser den kommunikative rationalitet sig helt konkret ved, at en leder (som f.eks. en Billy Beane) ikke længere  blot  accepterer  en  præmis  (et  bevis), som f.eks. en hitting-statistik, men vil have præmissen yderligere belyst, dvs. flere statistikker, og sammen med og i kommunikation med andre få sparring for til sidst at kunne opnå en gensidig accepteret og tilstrækkelig objektiv forståelse for, hvilke præmisser der nødvendigvis skal indgå i en beslutning (om evt. at rekruttere eller værdisætte en spiller):

Hermed bliver det refleksive det afgørende forhold  i  den  moderne  ledelse,  for  så  vidt som  det  refleksive  kendetegn  er  at  kunne forholde  sig  til  kommunikation.  Man  kan derfor  sige,  at  den  moderne  leder  er  konfronteret  med  moderniteten  på  den  måde, at han skal handle direkte i forhold til modernitetens kommunikative ånd, og at hans forehavende  kun  kan  lykkes  under  forudsætning af, at det lykkes ham at forholde sig refleksivt  til  kommunikationen.  Det  kan kun lade sig gøre i kommunikation med andre. (Larsen, 2000, s. 63).

## AFRUNDING: NYE TENDENSER I SPORTS MANAGEMENT UDVIKLINGEN

Efter nu at have været en tur rundt om sports management udviklingen i både Europa og USA kan  vi  vende  tilbage  til  det  tidligere  stillede spørgsmål, om hvorvidt der med den refleksive sports management er tale om nye tendenser i management  udviklingen,  ovenikøbet  tale  om en ny og fjerde fase, eller blot om en leders radikale  tanker  om  sports  management? Svaret er det første, at der er tale om nye tendenser i og en ny fjerde fase i sports management udviklingen. For som vist ovenfor så hænger (den amerikanske)  sports  management  sammen  med  modernitetens udvikling og frem mod slutningen af det 20 århundrede var det moderne samfund på vej  ind  i  en  senmodernitet  og  sports  management ind i sin fjerde fase. Denne overgang fra moderne samfund til senmoderne samfund karakteriseredes bl.a. ved en gennemgribende aftraditionalisering, og ved en udbredt kritisk refleksivitet i samfundet, som også afspejlede sig i sports management som en eftertænksomhed og senere som en egentlig kritisk forholden sig til den  moderne  sports  management  og  formelle (instrumentelle) rationalitet, selve scientismen. Den amerikanske sports management var på det tidspunkt Billy Beane gennemførte sine organisationsændringer  i  Oakland  Athletics  i  fuld gang med selv at ændre sig, blive til en refleksiv sports management og den formelle rationalitet til en kommunikativ rationalitet.

Selvom vi endnu ikke har set samme tydelige tegn på, at den refleksive sports management er slået  igennem  i  europæisk  sport,  så  synes  det dog kun at være et spørgsmål om tid før den vil gøre det - for alle præmisserne er nu tilstede for at det kan ske:

For det første, så har forskerne allerede vist, at de europæiske samfund herunder også Danmark har bevæget sig ind i senmoderniteten og bl.a.  er  karakteriseret  ved  en  af-traditionalisering og dermed en udbredt kritisk refleksivitet.

For det andet ser vi tegn på, at den refleksive management og kommunikative rationalitet allerede  er  slået  igennem  i  det  traditionelle  erhvervsliv i Europa og Danmark, men i Danmark omtales denne type management bare ikke som refleksive management, selvom det er det, den er, men i stedet som 'værdiledelse' - og så ved vi pludselig godt, hvor udbredt den er (Larsen, 2000 og Thyssen, 1997).

For det tredje så befinder europæisk og dansk professionel  sport  sig  allerede  nu  i  sin  tredje fase,  er  forankret  i  den  moderne  amerikanske sports management og styret af dens moderne rationalitet, scientismen - hvilket i øvrigt også tydeligt ses i de mange sports udsendelser i f. eks. dansk tv, hvor netop statistikker efterhånden er begyndt at fylde rigtig meget i analyserne hos både eksperter og sportsledere.

Men  når  nu  europæisk  og  dansk  sports  management allerede befinder sig i sin tredje fase, samfundet i den sene modernitet og det traditionelle erhvervsliv (som sports management jo er inspireret af) allerede taget den refleksive management (værdiledelse) til sig, så kan det vel kun være et spørgsmål om tid før også danske sportsledere begynder at forholde sig kritisk refleksivt  til  statistikker,  viden,  analyser  og  betvivle selve scientismen samt efterspørge andre ledelsesprincipper  som  f.eks.  adækvat  objektivitet og refleksivitet. Med andre ord - det kan nu kun være et spørgsmål om tid før også Danmark får sin egen Billy Beane.

## LITTERATUR

Adamsen,  Billy  (2014/15).  'Do  we  really  know what  the  term  'talent'  in  talent  management means? - and what could be the consequences of  not  knowing?'.  In  Journal  of  Philosophy  of management  (to  be  published  in)  13.3(14)  or 14.1(15). Libri Publishing. London

Andrews, David L (2004). Sport in the late capitalist moment. In Trevor Slack (2004): The commercialization of sport. Rougtledge. London.

Baumann,  Zygmunt  (2000).  Liquid  Modernity. Polity Press. Oxford

Beck,  Ulrik  (2001).  Risikosamfundet  -  på  vej mod en ny modernitet. Hans Reitzels Forlag.

Bill,  Karen  (2009).  Sports  Management.  Sage. London.

Christiansen, Peter Munk &amp; Togeby, Lise (2002). Eksperter i medierne - dagspressen brug af forskere 1961-2001. Magtudredning. Århus.

Crosset, Todd W &amp; Humes, Mary A (2012). History of Sports Management. In: L. P. Masteralexis, C. A. Barr, &amp; M. A. Hums (Ed.) (2012): Principles and practice of sport management. (Edition 4th); Side: 3-25. Sudbury, MA.

Giddens, Anthony (1997). The Consequences of modernity. Polity Press. Oxford

Grabiner, David (1994). The Sabermetric Manifesto. Findes i journalisten Sean Lahman baseball  arkiv  Seanlahman.com  http://seanlahman. com/baseball-archive/sabermetrics/sabermetricmanifesto/

Hoye,  Russell,  Smith,  Aaron  C.T  m.fl  (2012). Sport management - principle and application. Routledge. Great Britain.

Humphreys, Brad R (2008). The Size and Scope of the Sports Industry in the United States. In IASE/NAASE Working Paper Series, No. 08-11. 2008. North American Association Sports Economists.

Kalberg, Stehphen (1980). Max Weber's Types of Rationality: Cornerstones for the analysis of ra- tionalization processes in history. In The American Journal of Sociology. Vol.85. No.85Side.1145-1179

Larsen,  Øjvind  (2000).  Moderne  Refleksiv  Ledelse. I Dansk Sociologi 4/99.

Lewis, Michael (2004). Moneyball. W.W Norton &amp; Company. New York.

Lyotard, Jean-François (1984). The Postmodern Condition . Manchester University Press.

Smart,  Barry  (2005). The  Sport  Star  -  modern sport and the cultural economy of sporting celebrity. Sage Publication.London.

Rosentraub, Mark (2004). Private control of civic  asset:  The  winners  and  losers  from  North America's  experience  with  four  major  leagues for  professional  team  sport.  In  Trevor  Slack (2004): The  commercialization  of  sport.  Rougtledge. London.

Storm,  Rasmus  K  &amp;  Brandt,  Henrik  H  (red) (2010). Idræt og sport i den danske oplevelsesøkonomi - mellem forening og forretning. Imagine - Samfundslitteratur, Frederiksberg.

Trenberth, Linda, Hassan, David (2012). Managing Sport Business - an introduction. Routledge. London

Thyssen, Ole (1997). Værdiledelse - om organisationer og etik. Gyldendal, København

Wagg, Stephen, Brick, Carlton m.fl. (2009). Key Concepts  in  Sports  Studies.  Sage  Publication, London.

Wagner, Peter (1994). A sociology of modernity. Routledge. London.

Weber, Max (1972): Wirtschaft und Gesellschaft. J.C.B Mohr Tubingen.Tyskland.

Warnke,  Georgia  (1995):  Communicative  rationality and cultural values. In Stephen K White (editor): Habermas. Cambridge University Press.1995.

Wolfe, Richard, Wrigth, Patick M, Smart, Denis L (2006): Radical HRM innovation and competitive advantage: The Moneyball story. In Human Resource  Management.  Spring.  Vol.45.No.1.Pp 11-145.

## NOTER

- 1 David Grabiner: The Sabermetric Manifesto er kun at finde  i  journalisten  Sean  Lahman  baseball  arkiv  Seanlahman.com http://seanlahman.com/baseball-archive/sabermetrics/sabermetric-manifesto/
- 2 Golf er f.eks. en af de sportsgrene, hvor også den professionelle golf hviler på denne 'social club' og sports management filosofi samt organisations type
- 3 Ligesom inden for rugby, Kricket og Atletik - se Crosset &amp; Humes (2012)
- 4 Ligesom i Danmark, hvor Dansk Boldspil Union blev etableret i 1889
- 5 Inden for College sport og golf lever det britiske sports systemet stadig videre i USA den dag i dag
- 6 Om  denne  udvikling  se  f.eks.  Giddens  (1997),  Bauman (2000), Beck (2001), Lyotard (1984) og Wagner(1994).
- 7 Se .feks.Storm:2010 om professionaliseringens udvikling i kap.2
- 8 Giddens (1997) taler om 'senmodernitet', Bauman (2000) om 'flydende  modernitet',  Beck  (2001)  om  'risikosamfundet', Lyotard (1984) om det 'postmoderne samfund' og Wagner(1994) om den 'udvidede liberale modernitet'
- 9 En udvikling som også ses i mediernes brug af f.eks. eksperter, som offentligt diskuterer og kritisk forholder sig til sports lederes beslutninger, viden, statistikker, strategier m.m. (se f.eks. Christiansen 2002)