Demokrati og modernisme - om demokratiske traditioner i formgivning
Forfattere: Lisa Maria Rivera Kjær
Tidsskrift: prototyper (2016-11-29)

## Demokrati og modernisme

## Om demokratiske traditioner i formgivning

Lisa Maria Rivera Kjær

## Indledning

Hvad er demokratisk design? Begrebet har ikke et entydigt svar. Demokratisk design i Skandinavien kan formodes at have mange forskellige konnotationer, her kan bl.a. nævnes  frihed  for  subjektet  til  indretning  med  og  personalisering  af  artefaktet, afsenderens  ærlighed  og  gennemskuelighed  omkring  materiale  og  konstruktion, socialt ansvar ved inkludering af de mange og opfyldelse af brugerens behov samt økonomisk og fysisk tilgængelighed af artefaktet.

Det  er  interessant  at  overveje,  om  noget  har  demokratisk  værdi,  da  det  kan formodes,  at  både  afsender  og  modtager  tillægger  artefaktet  en  værdi,  som  kan differentiere objektet fra andre objekter. Det kan også tænkes, at formgiveren med demokratisk  design  kan  fremme  og  udvikle  samfundet.  Det  er  også  muligt,  at  et artefakt får en stemme i diskursen og får indflydelse på nye former.

Mit  formål  med  opgaven  er  at  skitsere  udvalgte  formgivningstraditioner  under modernismen  med  henblik  på  at  analysere,  om  disse  kan  relateres  til  design  med demokratiske kvaliteter.

## Problemfelt

Demokratisk  design  kan  anskues  som  en  ideologi,  en  formgivningsfilosofi,  et paradigme eller en teori til  at  forbedre  verden.  Min  interesse  for  begrebet  ligger  i den modernitet, som har skabt grundlaget for begrebets opståen. Samtidig finder jeg det interessant, hvordan man diskursivt kan beskæftige sig med indholdet i begrebet og hvilken rolle subjektet har ift. design med demokratiske kvaliteter.

## Hypotese

Gennem  tekstlæsning  og  sammenligning  af  udvalgte  traditioner  for  formgivning under modernismen er det min tese, at jeg heraf kan diskutere nogle begreber, som

knytter sig til demokratisk design. Tesen indeholder også ideen om, at demokratisk design er kontekstuelt præget. Det er anerkendelsen af en holistisk betragtning, som skaber grobund for at tale om demokratisk design.

## Problemformulering

Jeg vil skildre hvilke begreber og forhold, der kan knyttes til ideen om demokratisk formgivning  i  Skandinavien  med  udgangspunkt  i  Sverige  år  1919.  Begrebet  om demokratisk design er, som nævnt, et vidtfavnende begreb. Det er derfor heller ikke min  intention  at  definere  begrebet.  Jeg  har  derimod  sat  mig  for  at  belyse  nogle udvalgte  traditioner  for  demokratisk  design  med  udgangspunkt  i  modernismens spæde  år  i  Sverige  og  Danmark.  For  at  besvare  dette  vil  jeg  skildre  udvalgte skandinaviske traditioner for demokratisk design ved at betragte Gregor Paulssons Better  Things  for  Everyday  Life (1919)  samt Tradition  og  Modernisme (1927)  af Poul Henningsen. Jeg vil derefter diskutere, hvordan traditionerne opfatter forbrugeren  i  relation  til  designobjekter  med  demokratiske  kvaliteter.  I  denne forbindelse vil jeg inddrage Helena Mattssons Designing the reasonable consumer (2010) .

## Metode

Som baggrund for  at  læse  de  udvalgte  tekster  bruger  jeg  viden  om  hermeneutisk metode. Teksterne blev forfattet i en tid, hvor det moderne samfund befandt sig på et tidligt stadie, og hvor et konservativt perspektiv kolliderede med en nytænkende og innovativ tankegang. For at jeg kan opnå forståelse for teksternes budskab, er det i høj  grad  relevant  at  betragte  diskursen  og  den  kontekst  budskaberne  er  præget  af. Hermeneutikkens  væsentligste  pointe  i  forbindelse  med  tekstlæsning  handler  om forståelse.  Denne  opnås  ved  at  forstå  delene  ud  fra  helheden  og  helheden  ud  fra delene (Holm, 2011: 87).

Der er flere grene inden for hermeneutikken og den gren, jeg beskæftiger mig med, kan tilskrives Gadamer. Ifølge Holms (2011: 91) udlægning af Gadamer er den, der søger  forståelse  ikke  i  stand  til  at  udelade  sine  fordomme  i  fortolkning.  Dette betyder,  at  subjektet  aldrig  kan  forholde  sig  neutralt.  Dette  tog  jeg,  som  subjekt, højde for opgavens hypotese. Det er også en vigtig pointe, at jeg ikke sigter efter at opnå  den  samme  forståelse,  som  forfatterne  havde,  eller  forsøger  at  tilegne  mig vedkommendes synspunkter. Hermeneutikken stræber ikke efter at bevise et endeligt og entydigt resultat (ibid: 87).

For  at  anvende  hermeneutikken  som  metode  til  tekstforståelse  er  teorien  om horisontsammensmeltning  vigtig  at  forstå.  Subjektet  bør  først  erkende  tekstens fremmedhed (ibid: 92-94). Denne erkendelse udvises idet jeg redegør for en række historiske forhold og modernismen i Sverige i starten af 1900-tallet. Fremmedheden forsøger  jeg  at  gøre  familiær  ved  at  redegøre  og  diskutere  hvilke  optikker,  der befinder  sig  bag  de  centrale  begreber.  I  løbet  af  diskussionen  dannes  der  en  ny forståelse.  Hermeneutikken  er  i  forbindelse  med  tekstforståelse  kendt  for  Den hermeneutiske  cirkel.  Budskabet  er  her,  at  forståelsen  er  en  cirkulær  kontinuerlig proces, som rejser lige så mange spørgsmål som der besvares (ibid: 87). Dette vil jeg illustrere med perspektiveringen.

Problemformuleringen angiver et snævert udgangspunkt for opgaven. Redegørelsen har til formål at brede emnet ud. Herfra vil analysen tage over og behandle empirien med henblik på at sammenfatte konklusioner, som skal samle analysen, således at denne  kan  spejles  i  problemformuleringen.  Til  sidst  vil  jeg  perspektivere  med henblik på at foreslå nye betragtninger, som kan skabe ny forståelse for emnet. Jeg vil arbejde med en række tekster for at opnå en tilstrækkelig baggrundsviden. Disse vil ikke blive behandlet i redegørelsen.

## Redegørelse

## Industrien og samfundet under svensk modernisme omkring år 1919

Sverige stod som et foregangsland med en succesfuld model for politik og sociale forhold allerede før industrialiseringen. Internationalt fremstod Sverige under modernismen som landet, der havde løsningerne til den modernitet, som verden stod overfor (Creagh, 2008: 12). Sverige havde ikke samme kriser som følge af krigen, som flere af landene uden for Skandinavien, og der opstod intet skifte i magtforhold i forbindelse med politiske revolutioner eller lignende. De relativt få kriser i Sverige gav  landet  en  stabilitet,  som  var  usædvanlig  udenfor  Skandinavien.  Inden  for håndværkstraditioner, økonomi, politik og intellektuelle opinionsledere var Sverige dog  på  lige  niveau  med  de  omkringliggende  skandinaviske  lande  samt  Tyskland, England og USA (ibid: 13). Industrialiseringen skete dog senere i Sverige end hos de tre førnævnte lande, og da var de håndværksmæssige traditioner veletablerede i netop Sverige (ibid). De håndværksmæssige traditioner veg ikke for industrialiseringens  indtog,  og  disse  forløb  dermed  sideløbende  med  selvstændigt virke. Industrialiseringen opnåede nogle fordele af de velintegrerede håndværksmæssige processer, og det betød at udvikling af industrien hurtigt tog fart (ibid).  Den sene industrialisering i Sverige skete på det tidspunkt, hvor ressourcer

såsom kul og damp blev afløst af elektricitet. Dette gav industrialiseringen en fordel, idet omstillingerne var færre og mindre (ibid). Industrialiseringens negative følgevirkninger, såsom problemer med beboelse for arbejdere, stigning i befolkningstal og fattigdom, som resultat af urbanisering, var ikke nær så markante i Sverige som i mange andre lande (ibid). Demokratisk socialisme var et gennemgribende fokus i forbindelse med den modernitet, som opstod i kølvandet på industrialisering og mekaniseringen. Design og arkitektur havde i mange tilfælde det formål at opfylde de akutte nye behov.

## Modernismen i Sverige i starten af 1900-tallet

Kernen  i  modernismen  var  en  stræben  efter  at  identificere løsninger på de udfordringer,  samfundet  stod  overfor.  Der  skelnes  således  mellem  begreberne modernismen  og  modernitet,  hvoraf  den  sidste  er  et  udtryk  for  udvikling,  som kræver en opfindelse af  en  ny  løsning.  Et  af  modernismens  fokusområder  blev  at forbedre livet  for de samfundsklasser som indtil da havde været en marginaliseret gruppe. Denne gruppe blev ikke tilgodeset i formgivningen.

En vigtig aktør var Svenska Slöjdföreningen, som blev grundlagt i 1845. Organisationen  havde  til  formål  at  værne  om  det  traditionelle  håndværk  ved  at fremme udførelsen af kvalitetshåndværk samt anerkendelse af det æstetiske (Kåberg, 2008: 59). Organisationen involverede sig også i at forbedre Sveriges konkurrenceevne på pris og kvalitet (ibid). Idealerne i foreningen var inspireret af den  tyske  organisation  Werkbund,  som  i  starten  af  1900-tallet  gav  inspiration  til nogle af de mest indflydelsesrige aktører indenfor modernismen blandt andre Walter Gropius  og  Peter  Behrens.  Organisationen  samlede  aktører  såsom kunstnere, arkitekter, producenter og politikere i et fælles samarbejde på tværs af fagområder (ibid: 62). Formålet var at styrke og genrejse tysk økonomi, idet man anerkendte et moderne og fragmenteret samfund (Paulsson, 1919: 93-94).

Manifestet acceptera blev udgivet i 1931 og var en opfølgning på Stockholmsudstillingen  i  1930.  Begge  var  støttet  af  Svenska  Slöjdföreningen. Paulsson var en af forfatterne og medarrangør af udstillingen.

## Primærlitteratur

## Better Things for Everyday Life (1919) af Gregor Paulsson

Gregor Paulsson var én af de mest centrale aktører i formidlingen af en modernistisk tankegang i Skandinavien forhold til design og arkitektur. Paulsson var veluddannet og  havde  relationer  indenfor  forretning  og  politik  (Creagh,  2008:  12).  Paulsson udgav på vegne af Svenska Slöjdföreningen sit værk i 1919. Værket, som Paulsson navngav Vackrare Vardagsvara, blev forfattet inden den progressive bevægelse blev bremset af den økonomiske krise i 1930 og modstanden fra Tyskland med optakten til 2. verdenskrig.

Paulsson  havde  en  mangfoldig  målgruppe.  Han  henvendte  sig  til  industriens formgivere,  kunstnere,  producenter,  distributører  og  sælgere.  Det  kendetegnede Paulsson, at han havde et moderne perspektiv på design, arkitektur og samfund. Han formidlede  idealer  for  en  ny  epoke  med  forandringer  for  kulturen  og  økonomien, som stod i kontrast til den foregående (Kåberg, 2008: 60). Han argumenterede for, at modernismen og håndværket kunne forenes i et udbytterigt parløb, som ville skabe social fremgang stik imod den gængse opfattelse (ibid: 83).

Formen blev af Paulsson (1919: 86) sat i centrum, som den faktor, der forårsagede sociale  og  økonomiske  forbedringer  i  samfundet.  Den  simple  form  blev  betragtet som  æstetisk  og  brugerorienteret.  Paulsson  (1919)  mente,  at  standardisering  eller typedannelse  gav  samfundet  nogle  fordele  ift.  at  mindske  brugen  af  ressourcer såsom materialer og arbejdskraft. Dette anså han som en fordel, idet typedannelsen fandt sted i perioder med nød, hvor ressourcerne var knappe (ibid: 89). Fænomenet var  langt  fra  nyt.  Paulsson  (1919)  knyttede  desuden  idealet  for  den  enkle  form sammen med standardisering, som også relaterede sig til kvalitet (ibid).

Jeg har valgt at anvende Paulsson (1919) som primærlitteratur, idet værket belyser tidlige begivenheder under modernismen. Paulsson (1919) er interessant i besvarelsen  af  problemformuleringen,  idet  han  fremlagde  nogle  tanker  for  design med  et  socialt  fokus.  Han  inkluderede  en  bred  skare  af  industriens  aktører.  Han kritiserede og opmuntrede på samme tid industrien til at påtage sig et diplomatisk synspunkt  på  foreningen  af  håndværk  og  industriel  produktion  og  fremlagde konkrete forslag til løsning på forandringer i samfundet.

## Tradition og Modernisme (1927) af Poul Henningsen

Poul Henningsen forfattede teksten Tradition og Modernisme i  1927 og anlagde et kritisk perspektiv på formgivningen af møbler og arkitektur i tiden. Meget tidligt i teksten bliver det klart, at Henningsen (1927: 3-4) var optaget af funktionalisme og forholdte  sig  kritisk  over  for  både  modernisme  og  traditionalisme.  Henningsen (1927)  ytrede  sig  også  kritisk  overfor  ornamenterede  artefakter  og  visuel  lighed blandt disse. Henningsen (1927) betragtede desuden 'den nye form' som katalysatoren for en ny  stil  og  kultur:  'Loyalt  refereret  er  det  moderne  Synspunkt vel,  at  en  Mængde  ny  Opgaver  nødvendigvis  kræver  en  ny  Form.  Telefonen, Radioen, Bilen, Flyvemaskinen kan ikke løses i de kendte stilarter med held. Denne ny Form vil skabe en ny æstetisk kultur og vi maa da lade de mere dekorative og indifferente Genstande  …  præge af denne ny Skønhedsopfattelse, hvorved en ny Stil vil opstaa.' (Henningsen, 1927: 3-4)

Den nye form var dog  betinget  af  behovet,  der  opstod  som  følge  af  nye  opgaver (ibid:  6).  Henningsen  (1927)  anså  også  de  nye  materialer  til  at  få  en  væsentlig indvirkning  på  kunst  og  formgivningen.  Han  understregede  dog  vigtigheden  af sammenhæng  mellem  form  og  materiale  (ibid:  4).  Henningsen  (1927)  kaldte formgiveren  for  kunstneren  og  angav  to  rammer  for  formgivningsprocessen:  'fri kunst' og 'anvendt kunst' . Førstnævnte havde ingen skelen til formål og anvendelsessituation.  'Anvendt  kunst'  gav  kunstneren  tydelige  begrænsninger  og havde fokus på anvendelsen (ibid: 11).  Henningsen anså ikke den  ene ramme for bedre end den anden, idet disse tjente to forskellige formål (ibid: 12).

Et emne, som knytter sig til traditionen, var iflg. Henningsen (1927) typedannelse. En  udvikling  af  formen  over  tid  ville  skabe  en  type:  'Den  alvorlige  Side  af Traditionen  angaar  Typedannelsen.  Naar  Generation  efter  Generation  har  løst  den samme Opgave (med samme Indhold), saa vil nødvendigvis Resultatet blive mere og mere harmonisk og fortræffeligt: en Type vil opstaa.' (Henningsen, 1927: 9)

Litteraturen er aktuel at anvende i opgaven, idet Henningsen (1927) fremsatte nogle idealer for funktionalismen under modernismen. Teksten er et billede på en tradition for  formgivning,  som  er  relevant  at  vurdere  ift.  demokratisk  design.  Ved  brug  af teksten kan der drages nogle sammenligninger til øvrig primærlitteratur med henblik på at opnå større forståelse om særligt funktionalisme og typedannelse. Det er også min forventning, at teksten tilbyder nogle interessante opfattelser af relation mellem objekt og subjekt samt samfund og subjekt.

## Sekundærlitteratur

## Designing the reasonable consumer (2010) af Helena Mattsson

Mattsson  (2010)  behandler  svensk  modernisme  i  en  bred  kontekst  og  tilbyder indledningsvis  en  kortfattet  baggrundsviden  om  svensk  funktionalisme.  Denne baggrundsviden forklarer de ændringer og begivenheder i samfundet, som affødte et behov  for  en  ny  bevidsthed  hos  forbrugeren.  Som  Mattsson  (2010)  også  gør opmærksom på i overskriften er et af temaerne, hvordan man designer en forbruger

til  et  produkt.  Mattsson (2010) har et overordnet fokus på forbrugerkulturen og et særligt  zoom  på  relationen  mellem  subjekt  og  objekt.  Eksempelvis  slår  Mattsson (2010) fast, at objektet forårsager en ny type kollektivisme: 'Through the commodity  the  modern  subject  became  part  of  a  new  collectivism,  and  the commodity came to represent a society without classes, rather than social status.' (Mattsson, 2010: 74)

I  teksten  præsenterer  forfatteren  en  karakteristik  af  en  ny  forbrugertype  under modernismen. Denne karakter beskrives som uerfaren med et behov for ny viden til at  begå  sig  i  det  moderne  samfund:  'In  the  emerging  modern  society,  the  subject was a consumer that must learn to handle this ambivalence…' (Mattsson, 2010: 81) Mattsson  opstiller  et  ideal  for  en  forbrugertype,  'the  reasonable  consumer',  som beskrives  af  Mattsson  (2010:  76,  84)  som  et  menneske,  der  er  i  stand  til  at kontrollere sine ubevidste ønsker i relation til forbrugsvarer, idet vedkommende ikke er tiltrukket af artefakter, som tilskynder socialt hierarki i samfundet. Vedkommende finder kun mening i forbrugsvarer, som ikke skaber distance til andre mennesker.

Med denne litteratur er jeg i stand til at sætte traditioner for demokratisk design i relation til subjektets rolle. Synsvinklen er ydermere interessant, fordi modernismen fostrerede en ny forbrugertype, som udsprang af en forbruger uden erfaringer.

## Analyse af demokratiske traditioner bag Paulsson (1919) og Henningsen (1925)

Konflikten mellem håndværk og mekanisk produktion var et tilbagevendende emne hos  Paulsson  (1919).  Håndværk  og  den  industrielle  produktion  blev  anset  som modsætninger og uforenelige (Creagh, 2008: 13), og da Paulsson henvendte sig til en bred målgruppe, som skulle introduceres til den modernistiske tankegang, var det et  naturligt  emne  at  behandle.  Paulsson  (1919:  83)  forsøgte  på  diplomatisk  vis  at argumentere for, at hver af disse to områder havde sin berettigelse og befandt sig på hvert sit domæne. Håndværkstraditionerne og maskinerne gav samfundet henholdsvis nye former og innovativt anvendelse af materialer. Der var dermed ikke tale  om en konkurrence, men derimod et udbytterigt parløb: 'Machine technology and form are hostile to each other insofar as technology endeavors to overcome the obstacles  posed  by  form.  A  technical  improvement,  at  least  in  mechanical  terms, consists of conquering some material obstacle.' (ibid: 82)

Paulsson (1919: 82-83) forklarede den misforståede opfattelse af maskiner ved, at disse ofte stod for imitation af produkter og i stedet for at skabe nyt. Interessen for at

forene  disse  erklærede  modstandere  burde  optage  samfundet,  idet  et  samarbejde ville  medføre  kvalitetsmæssige  og  økonomiske  fordele  for  samfundet  (ibid:  85). Paulsson (1919) tilskyndede modernismen og overbevisningen om, at moderniteten krævede løsninger som på demokratisk vis tilgodeså hele samfundet.

Henningsen  (1927)  havde  også  et  stort  fokus  på  form  og  materiale,  men  tilbød endnu  flere  dimensioner.  Henningsen  (1927:  4)  slog  fast,  at  der  burde  være  en sammenhæng mellem form og materiale. Når dette var anerkendt, havde artefaktet sin  berettigelse  som  et  funktionelt  designobjekt.  En  anden  væsentlig  pointe  fra Henningsen (1927) var opgaven bag formgivningen. Skabelsen af en ny form var betinget af et nyt behov og dermed en ny opgave (ibid: 6). Begge aktører delte den overbevisning, at formen havde det afgørende formål at udtrykke objektets funktion. Ved disse  udsagn  pålagde  de  begge  formgiveren  et  ansvar.  I  Henningsens  (1927) optik burde kunstneren indrette sig under nogle bestemmelser, som havde objektets funktion i højsæde og dermed praktisere 'anvendt kunst'. Kunstneren havde også et ansvar for at bevidstgøre sig om disse to forskellige rammer (ibid: 11-12). Det hører med til dette udsagn, at Henningsen (1927) mente, at modernitet skabte behov for akutte løsninger og dermed måtte 'den frie kunst' træde i baggrunden (ibid: 30). Den kunstner, som vovede at påtage sig opgaven, skulle være i stand til at vurdere egne evner for at overholde bestemmelserne for 'anvendt kunst'. Det var ligeledes vigtigt, at  kunstneren  formåede  at  vurdere  indholdet  af  den  løste  opgave  ved  at  analysere anvendelsen  af  artefaktet  i  relation  til  brugeren  (ibid:  40).  Henningsen  (1927) udfordrede den etablerede og ophøjede opfattelsen af kunstneren, idet han mente, at kunstneren  qua  sit  ansvar  for  at  levere  'anvendt  kunst'  først  og  fremmest  tjente samfundet:  'Vi  maa  naa  til  en  ny  Opfattelse  af  Kunstneren  som  Samfundets Arbejder, der har Krav paa et maadeligt Udkomme, men hvis Arbejde bærer Lønnen i sig selv.' (Henningsen, 1927: 14)

Henningsen  (1927:  13)  havde  en  meget  negativ  holdning  til  tidens  kunstnere  og mente,  at  mange  af  disse  udelukkende  var  motiveret  for  at  opnå  anerkendelse  og dermed udødelighed i stedet for at have fokus på den løsningsorienterede opgave. Opfattelsen  af  kunstneren  og  kritikken  af  denne  illustrerer  efter  min  vurdering,  at Henningsen anså dét at tjene brugeren og kollektivet, som den vigtigste opgave for en  formgiver.  Dermed  måtte  egoistiske  formål  vige  for  samfundets  behov  på demokratisk vis. Hovedbudskabet  fra Paulsson (1919) var en opfordring til formgiveren om at indgå i et samarbejde med producenter, distributører og sælgere og dermed forbedre hverdagslivet for de mange. Dette kunne formgiveren levere ved at påtage sig ansvaret for, at formen var aktuel og dermed æstetisk samt tilpasset de

tilgængelige  produktionsmetoder.  Ifølge  Paulsson  (1919:  107-108)  identificerede mange  formgivere  sig  med  den  konservativt  indstillet  gruppe  af  arkitekter  og kunstnere, og dette lagde en hindring for,  at formgiverne kunne være til  gavn  for flertallet i samfundet. Han anså det som problematisk, at formgivernes resultater var forbeholdt  en  privilegerede  gruppe  i  samfundet  (ibid).  I  stedet  for  at  producere unikke  artefakter til gavn  for  en  udvalgt  skare,  opfordrede  Paulsson  (1919) formgiverne til at designe hverdagsobjekter. Dette er i min optik en klar ambition om at indføre demokratisk tankegang hos formgiverne og på den måde delagtiggøre den brede masse i modernismen.

Det æstetiske artefakt besad, ifølge både Henningsen (1927: 20) og Paulsson (1919: 86) en simpel form. Af dette tolker jeg, at demokratisk æstetik opstår, idet de mange kan  opnå  en  forståelsen  for  funktionen,  materiale  og  kvalitet.  Under  æstetiske forhold er det relevant at betragte typedannelsen, som begge forfattere forholdte sig til. Paulsson (1919) satte typedannelse og standardisering i forlængelse af hinanden. Typer opstod i trange tider med nød, krig og økonomiske udfordringer i samfundet. Dannelsen af typer mindskede brugen af ressourcer i både materialer og arbejdskraft og havde, ifølge Paulsson (1919: 89), ikke kun  et fordelagtigt udbytte for producenten, men  også for samfundet  som helhed. Henningsen (1927: 13) anerkendte  dette  synspunkt,  men  mente  også  at  typedannelse  kom  af  årtiers problemløsning  af  den  samme  opgave  (ibid:  9).  Her  kan  det  tolkes,  at  mange formgivere  kunne  bidrage  til  løsningen,  og  at  mange  forbrugere  havde  anerkendt typens  form.  Typedannelse  kan  dermed  ses  som  resultatet  af  mange  menneskers anerkendelse, og dette vidner om en demokratisk blåstempling af artefaktet.

## Delkonklusion

Begge  tekster  relaterer  sig  til  modernismen  ved  erkendelse  af  behovet  for  nye løsninger og ved muligheden  for at finde løsningerne i foreningen  mellem håndværket  og  den  mekaniske  produktion.  Både  Henningsen  (1927)  og  Paulsson (1919) udfordrede kunstneren på vedkommendes selvopfattelse og opstillede krav til de opgaver, som kunstneren burde påtage sig uden skelen til egoistisk tjeneste. Her blev det pointeret, at moderniteten krævede et akut fokus, samt at 'den frie kunst' måtte tilsidesættes af kunstneren, for at vedkommende kunne leve op til sit ansvar om  at  tjene  de  mange.  Det  forudsatte  yderligere,  at  kunstneren  var  i  stand  til  at kende anvendelse og forudsige brugerens udbytte. Dermed måtte kunstneren/formgiveren  gøre  sig  et  billede  af,  hvad  flertallet  havde  af  behov,  og hvordan disse var i stand til at aflæse funktionen. Her befinder sig også en idé om, at

æstetik  kunne  opfattes  som  demokratisk  i  kraft  af  et  simpelt  formsprog,  som  er læsbar for de mange.

Typedannelsen kan også betegnes som en tradition for demokratisk design. Paulsson (1919)  anså  typedannelse  som  et  produkt skabt af nød, som  effektiviserede produktionsprocesser  og  dermed  mindskede  belastningen  på  landets  ressourcer. Henningsens (1927) syn på dannelse af typer kan også anskues som demokratisk, idet typerne havde vundet indpas og overlevet i generation efter generation. Det kan heraf  tolkes,  at  typen  er  bredt  værdsat  og  anerkendt  for  sine  kvaliteter.  Det konkluderes også, at Paulsson (1919), med sit hovedbudskab til formgiverne om at beskæftige sig med hverdagsobjekter, videregav en tydelig forestilling om demokratiske værdier i formgivning.

## Diskussion

Mattsson  (2010)  beskæftiger  sig  med  subjektets  ubevidste  ønsker  for  objekter  og med  problematikken  om  den  uerfarne  forbruger  i  en  foranderlig  forbrugerkultur. Ifølge  Mattsson  (2010:  76)  er  den  moderne  og  demokratiske  forbruger,  som benævnes  'the reasonable consumer', en erfaren forbruger. Denne  forbruger defineres som et individ, som er i stand til at kontrollere sine ønsker og behov for forbrugsvarer. Vedkommende er ikke tiltrukket af artefakter, som tilskynder socialt hierarki,  og  dette  markerer  forbrugeren  som  demokratisk,  idet  vedkommende ikke skaber distance til andre i sit forbrug (ibid: 84).

For både Henningsen (1927) og Paulsson (1919) var forbrugerens stigende antal i fokus. Subjektet opfattes begge steder  som den voksende arbejderklasse. I Henningsens (1927: 26) optik var den voksende produktion af imitationer et resultat af den voksende arbejderklasse. Dette kom af, at traditionelle møbler visualiserede en  klasseforskel.  Henningsen  mente,  at  den  moderne  kunstner,  hvis  opgave  er  at tjene samfundet, burde gøre gennem form og pris: 'Med Ordet Usnobbethed som en Trang i Tiden har jeg villet antyde, at en af den moderne Kunstners Opgaver netop maa  være  en  Fjernelse  af  Klassepræget  på  Tingene.  At  en  Stol  egner  sig  til Kontorstol eller Spisestuestol eller Dagligstuestol er i og for sig tilstrækkeligt. Den bør  da  egne  sig  dertil  for  ethvert  Menneske,  og  dens  Pris  bør  ikke  forhøjes  ved Paahæftelsen  af  saadanne  Attributter,  at  den  bliver  Klassepræget  for  det  højere Samfundslag.' (ibid)

Man kan diskutere, om det ville være tilstrækkeligt at involvere formgiveren til at sigte  efter  en  bred  målgruppe  for  at  omdanne  forbrugere  til  ikke  at  skele  til statussymboler. Henningsens (1927) idealer for formen kunne dog på sigt have den ønskede virkning, idet det simple formsprog afslører funktionen for subjektet og er blottet  for  ornamenter,  som  traditionelt  set  markerede  møbler  til  borgerskabet. Henningsen (1927: 29) fastslog selv, at hele samfundet måtte involveres for at skabe bedre rammer for arbejderklassen. Dette forsøgte Paulsson (1919) i nogen grad ved at  henvende sig til en  række afsendere af forbrugsvarer og tildele hver af disse et ansvar:

'If a demand for truth is introduced for all manufacture in order to attain a simple, beautiful form that is consistent with the method of production and takes advantage of what it offers, this will, I believe, lead to the elimination of  the  ugliness  that  prevails  in  modern  society  and  liberate  us  from  the historical  styles  that  bedevil  contemporary  architecture and decorative art.' (Paulsson, 1919: 86)

Ovenstående  synspunkt  tillægger  igen  formen  en  afgørende  rolle  for  at  opnå  en demokratisk design, idet en kollektiv indsats i produktionsleddet formodes at kunne fjerne forhindringerne for modernismen og befri kollektivet fra socialt hierarki. Det kan  dermed  tolkes,  ud  fra  Paulsson  (1919),  at  en  samlet  indsats  på  tværs  af industrien  med  en  fælles  målsætning  om  den  rene  form  kan  skabe  distance  til repræsentative  designobjekter.  I  den  forbindelse  kan  der  dog  argumenteres  for,  at forbrugeren  ikke  nødvendigvis  opnår  erkendelse  til  at  kontrollere  egne  ønsker  for forbrugsvarer.

Synspunkterne for typedannelse kan inddrages ift. individets bevidstgørelse. Særligt er  Henningsens  (1927)  perspektiv  interessant,  for  hvis  den  veludviklede  type gennem generationen er bekendt for forbrugeren, kan denne have stor indvirkning på vedkommendes præferencer. Den veludviklede type var ikke et absolut resultat, men den fremkom netop af kontinuerlig anerkendelse. Forbrugerens kendskab til typen kan eliminere en distancering til andre i forbruget.

Det  kan  konkluderes,  at  dannelsen  af  en  forbruger  efter  Mattssons  ideal  kræver påvirkninger  fra  forskellige  afsendere  af  produktet  og  aktivering  af  samfundet.  Et samarbejde omkring udvikling af en simpel form på baggrund af de produktionsmuligheder,  der  er til rådighed, vil sikre demokrati  ved  at befri samfundet fra historiske spøgelser i formgivninger og dermed skabe plads til en ny epokal  stil.  Såfremt  individet  opnår  viden  om  typer  og  præferencer  for  det funktionelle, kunne det være muligt at opløse et socialt hierarki i forbruget.

## Konklusion

Ideen om demokratisk design er et symptom på modernismen og funktionalismens idealer.  Modernitet,  i  kraft  af  forandringer  i  samfundet,  afkrævede  løsninger,  som ikke  var  bearbejdet  tidligere.  Dette  gav  anledning  til  en  moderne  tankegang,  som skabte  plads  til  nye  idealer  omkring  form  og  materiale  indenfor  formgivningen. Ifølge Henningsen (1927) opstod det funktionelle først i en konsensus mellem form og  materiale.  Modernismen  var  præget  af  konflikter  mellem  modsætninger  såsom håndværk  overfor  industriel  maskinel  produktion  og  individet  overfor  kollektivet. Paulsson (1919) søgte at forene modsætningerne på demokratisk vis ved at henvise til et overordnet mål: at udvikle samfundet til det bedre gennem ny formgivning af hverdagens objekter.

Den enkelte aktør i industrien blev udfordret af Paulsson (1919) til at påtage sig et ansvar for samfundets udvikling. Henningsen (1927) rettede derimod sine skyts mod kunstneren. Her har jeg beskrevet, hvordan kunstnerens selvbillede blev udfordret af Henningsen (1927), og hvordan han opfattede kunstnerens stræben efter anerkendelse  som  en  egoistisk  handling,  der  skulle  afløses  af  en  opgave  som samfundsudvikler. Dermed fremsatte Henningsen (1927) ideen om, at formgiveren, som  individ,  skulle  tjene  fællesskabet  for  en  større  sag  end  at  fremme  selvet, forudsat  at  vedkommende  havde  udviklet  evner  til  at  forstå  begrebet  om  'den anvendte  kunst'.  Demokratiske  værdier  kunne  også  identificeres  i  Henningsens (1927)  tilsidesættelse  af  'den  frie  kunst'  til  fordel  for  anvende  de  kunstneriske ressourcer på at skabe løsninger til den forestående modernitet.  Jeg har også belyst, hvordan Paulsson (1919) mente, at der var lighedstegn mellem den simple form og det  æstetiske.  Den  simple  form  kan  betragtes  som  en  demokratisk  form,  idet funktionen kan læses af og er tilpasset den almindelige borger.

Typedannelsen kan også  opfattes  som  en  tradition  for  demokratisk  design  -  både som teori for optimal udnyttelse af ressourcer med henblik på en belønning til hele samfundet, ifølge Paulsson (1919), og i dannelse af typer, som ifølge Henningsen (1927), forløb over lange perioder og flere generationer. Dette kan betegnes som en demokratisk tradition, da formen er bestemt over tid og ved mange opinioner. Typen har dermed overlevet generationers anvendelse og bestået testen som et funktionelt objekt.

Den  demokratiske  forbruger  har  en  række  karakteristika  ifølge  Mattsson  (2010). Denne fornuftige og demokratiske forbruger er i stand til at kontrollere sit ubevidste ønske for forbrugsvarer, tage afstand fra det sociale hierarki og er bevidst om ikke at

distancere sig fra sine medmennesker gennem sit forbrug. Denne forbruger blev dog bremset af imitationer, som kom af udviklingen af produktionsmetoderne. Tidligere traditioner for formgivning har haft fokus på at skabe distance mellem klasser, idet objekter  har  fungeret  som  symboler  for  velstand.  Det  konkluderes  i  sammenhold med Henningsen (1927) og Paulsson (1919), at en aktivering af samfundets aktører på tværs af industrien ville kunne fremme modernismen, bringe nye former frem til lyset  og  derved  danne  den  nye  forbruger.  Den  simple  form  kunne  fungere  som katalysator  for  bevidstgørelse,  idet  denne  er  læsbar  for  de  mange.  Subjektets introduktion  til  typer  kan  skabe  nye  præferencer  for  objekter  og  dermed  fjerne ønsket for design, som skaber distance mellem individerne i samfundet og lade det sociale hierarki gå til grunde.

## Perspektivering

I  forbindelse  med  funktionalisme  var  tyske  Bauhaus  en  interessant  betragtning. Bauhaus  så  positivt  på  maskinernes  kunnen,  idet  man  opfattede,  at  disse  netop tilgodeså  de  nye  former.  Her  arbejdede  Bauhaus  særligt  med  geometriske  former. Udforskning af materialer var naturligvis også et stort emne i Bauhaus institutionen. For at opnå yderligere forståelse for emnet var Kaare Klint også en interessant aktør. Klintskolen  beskæftigede  sig  med  subjektet  som  centrum  for  formgivningen,  idet opmåling  af  mennesket  og  spekulationer  i  dennes  bevægelse  og  anvendelse  af objekter var styrende for resultatet. Klint satte nogle  klare forventninger  til anvendelse for møblerne, som blev omsat til kalkulationer, der blev en rettesnor for formen. Klint ville være aktuel at sætte i forbindelse med typedannelse hos Paulsson (1919) og særligt hos Henningsen (1927), da han i særlig høj grad beskæftigede sig med  ideen  om  udviklingen  af  typer  gennem  generationer.  Denne  funktionalisme rejser også nogle interessante overvejelser ift. feltet mellem håndværk og maskinel produktion.

## Litteraturliste

- Creagh, Lucy (2008), An Introduction to acceptera , In: Modern Swedish Design, ed. Lucy Creagh, Helena Kåberg &amp; Barbara Miller Lane, New York: Museum of Modern Art, pp. 126-139.
- Henningsen, Poul (1927), Tradition og Modernisme , In: Tradition og modernisme. Indfaldsvinkler til PH, ed. C.E. Bay &amp; H-C Jensen, Odense: Syddansk Universitetsforlag (2008), pp. 1-31.
- Holm, Andreas Beck (2011): Hermeneutikken , In: Videnskab i virkeligheden - en grundbog i videnskabsteori, Gylling: Narayana Press, pp. 83-96.
- Kåberg, Helena (2008), An introduction to Gregor Paulsson's Better Things for Everyday Life, In: Modern Swedish Design, ed. Lucy Creagh, Helena Kåberg &amp; Barbara Miller Lane, New York: Museum of Modern Art, pp. 58-71.
- Mattsson, Helena (2010), Designing the reasonable consumer, In: Swedish Modernism: Architecture, Consumption, and the Welfare State , ed. Helena Mattsson &amp; Sven-Olov Wallenstein, London: Black Dog Publishing, pp. 7485.
- Paulsson, Gregor (1919), Better Things For Everyday Life , In: Modern Swedish Design, ed. Lucy Creagh, Helena Kåberg &amp; Barbara Miller Lane, New York: Museum of Modern Art (2008), pp. 72-125.