Tre digte
Forfattere: Göran Sonnevi
Tidsskrift: passage (2002-02-01)

## göran SonnevI

Tre digte

Det jeg ser er ikke livets skrøbelighed   Men dets absurde afklipning, næsten midt i en sætning Det er den absolutte cæsur   Lige stor for enhver   Der er intet hierarki, ingen forskel

Dette er tiden   Den kontinuerlige integration af døden   Det der så er til er altid livet   Så længe nogen lever   Måske også derefter   Om det kan vi intet vide   Hvad ved jeg

om livet, døden   Det kan man spørge om   Men jeg får ustandselig svaret   Det er det der er mysteriet   Jeg ser et menneske dø   En af

vennerne   Det er ødelæggelsens time   Det er fuldstændig klart   Og så ikke mere Jeg er hos de levende   I kærlighedens eksistens

*

Ser nu hvordan den døde ler ad mig, ad min barnlighed, ad min forlegenhed

Og det har jeg fortjent Jeg tager det ikke ilde op, ler tilbage Vi er brødre også

i dette, det har vi altid vidst    Vi bærer samme skørhed   Når

mørket kommer, med sin strømmen   Rundt om lyser de andre døde

*

Gik under nattens stjerner De var fjerne, fremmede De var smerternes hjem   Det er meget mistænkeligt, tænker

jeg, i min fremmedhed Oceanet-Døden er ikke mere Den overalt tilstedeværende skabelse er uden ende   Derfor

også uden tid? Nej! jeg tror det ikke   Tiden er en del af kilden, ukendt

Om vi kalder den tid, eller noget andet, betyder ikke så meget    V orden er

## På dansk ved Karsten Sand Iversen

Digtene er offentliggjort i Lena Cronqvist: Vita ark ,   Galleri Lars Bohman, Stock  holm 2002. De ledsager fire malerier med Göran Tunströms, hendes mands, død som motiv.