Pornografer, bibliografer og hemmelige museer
Forfattere: Morten Thing
Tidsskrift: passage (2001-12-01)

## Pornografer,  bibliografer og hemmelige museer

## MORTEN THING

I  1998  kunne Politiken afsløre,  at Det  kgl. Bibliotek længe havde haft en  særlig samling af "censurerede bøger  og  blade"  .r  Denne  hidtil  hemmelige  samling indeholdt  bl.a.  beslaglagte  bøger,  som  var  blevet dømt  utugtige  af  den  ene  eller  anden  grund.  Det kgl. Bibliotek havde  altså haft det,  som  den  ameri­ kanske litteraturhistoriker Walter Kendrick har kaldt  'et hemmeligt museum'  . 2 Denne samling sva­ rer - omend dens omfang også svarer til landets re­ lative  størrelse - til  Collection  de l'Enfer i Bibliot­ heque Nationale i Paris og  til Private Case i British Museum/Library.  Her  opbyggedes  samlinger  i  of­ fentligt  tilgængelige biblioteker,  hvis særlige  karak­ ter  var,  at  de var  utilgængelige for  offentligheden.

Særsamlinger i offentlige biblioteker, som ikke er tilgængelige  for offentligheden, kendes  fra  flere sammenhænge. Eksempelvis har flere forskningsbib­ lioteker  håndskrift-afdelinger,  som  rummer  manu­ skripter, der er utilgængelige i en årrække. Fra Um­ berto Beos roman Rosens  navn ved de fleste,  at  også i  de  gamle  klosterbiblioteker  fandtes  der  samlinger af  skrifter,  som  ikke  burde  læses  af  alle.  Og  i  den tidligere såkaldt socialistiske verden, og i det af den, som  endnu  eksisterer,  var  og  er  det  en  almindelig praksis,  at en lang række bøger ikke er tilgængelige af  politiske  grunde.  Det  særlige  ved  Det  kgl.  Bib­ lioteks  samling,  Collection  de  l'Enfer  og  Private Case er, at hovedindholdet udgøres af pornografi.

Den litterære  og  billedmæssige  skildring  af  sek­ suel praksis kendes lige fra oldtiden. 3 Det spiller en vis  rolle  i  argumentationen  for  dens  'naturlighed': den har altid været her og vil altid være her. Det er sikkert rigtigt,  at seksuelle  skildringer  i  litterær  og billedmæssig  form  vil  være  sikret  ind  i  evigheden. Men pornografi er ikke blot en særlig  litterær eller billedmæssig form. Den er et historisk forhold, 'som hænger sammen med moderniseringsprocessens tid­ lige  faser.  Som  den  amerikanske  historiker  Lynn Hunt udtrykker  det:

Pornography was not given;  it was defined over time and by the conflicts between writers, artists and engravers on the one side and spies, policemen, clergymen and state officials on the other. Its political and cultural meanings cannot be separated from its emergence as a category of thinking, representation and regulation.4

Til sin  liste  over  involverede instanser i  denne  kon­ fliktfyldte  proces  kunne  hun  have  nævnt  bibliote­ kerne og deres ledere som en del af "state officials".

Så længe bøger blev skrevet i hånden var det kun en lille gruppe velhavere, som havde råd til at købe bøger,  for  slet  ikke  at  tale  om  at  opbygge  biblio­ teker.  Men  da  bogtryk  gjorde  det  muligt .at masse­ fremstille  bøger,  begyndte  en  proces,  som  frem­ bragte  bogmarkedet,  forfatteren  som  producerede for  markedet,  censuren,  de  offentlige  biblioteker  og pornografien.

Historikeren Paula Findlen ser  Italien  som føde­ stedet  for  den  moderne  pornografi.  Her  var  for første gang en række af de muligheder til stede, som jeg  omtalte ovenfor.  Pietro Aretinos Sonnetti  lussu­ riosi (1527)  og Ragionamenti (1524-26)  var  de  første klassikere. s Hun  peger  også  på  den  erotisering  af sanserne, som fandt sted i renæssancen og som bl.a. fandt  udtryk  i  Tizians  malerier, 6 og  hun  gør  op­ mærksom  på,  at  på  Philip  Ils  slot  El  Escorial  ved Madrid hang et af Tizians malerier bag forhæng, så monarken selv kunne bestemme, hvem der skulle se Ovid-gengivelserne. 7

Op gennem  1600-tallet blev  der jævnt  hen udgi­ vet pornografiske bøger, bl.a.  klassikerne L'Ecole de

.filles og L'Academie des dames. Men samtidig spredte pornografien  sig  videre  fra  Frankrig til  modernite­ tens  andet  nye  område,  England,  i  løbet  af  sidste halvdel af  1600-tallet. 8 Men også censuren spredtes. Censur  i  den  betydning  af  ordet,  at  magthavere, gejstlige eller verdslige,  greb ind over for skrifter, ta­ ler  eller  optræden  er  så  gammel som  magten.  Man kunne  også  hævde,  at  censur  opstod  samtidig  med bogtrykkerkunsten. Først massefremstillingen gjorde censuren til, hvad vi i dag forstår ved den. For først med bogtrykkerkunsten blev censur til mere end et

indgreb mod  bestemte personer,  nemlig  til  indgreb  mod bestemte ord og skrifter. Censurens historie  er  således som pornografiens viklet ind i modernitetens tidlige histo­ rie.  Allerede  i  1486  kom  der censur  på  initiativ  af  den  ka­ tolske kirke i 'fyskland, og ef­ ter tridentinerkonciliet i  1545 oprettede kirken en liste over de  bøger,  som  var  forbudte, Index librorum prohibitorum. In­ dex blev  udgivet  siden  da  og helt  frem  til  1966 med  jævne mellemrum  som  en  biblio­ grafi  over  det  bibliotek,  som man ikke måtte læse.

I Frankrig, som var det por­ nografiske hovedland, blev det  fransktalende  Schweiz. 10 Hans  resultater  kan kort opsummeres derhen, at i det kulturelle klima i perioden  op  til  den  franske  revolution  blev  oplys­ ningstidens  filosofi og  pornografien til i de  samme miljøer,  og den blev ofte skrevet af de samme per­ soner.  F.eks. skrev Diderot og Voltaire i begge gen­ rer.  Og  ifølge  Darnton  skelnede  1700-tals  fransk­ mændene  ikke  mellem  pornografi,  erotisk  fiktion, antiklerikal  litteratur  og  filosofiske  skrifter.  Det  er klart,  at  censuren  var  efter  pornografien,  men ikke mere end den var efter de filosofiske skrifter. Og for

FRANZ VON BAYROS. Tegning,  ca.  1909

der i årene  1740-1789 udfoldet megen energi for at kontrollere litteraturen. Boginspektørerne gjorde meget  for  at  overvåge  oplysningstidens  forfattere. Den amerikanske kulturhistoriker  Robert  Darnton har f.eks.  beskrevet,  hvordan en enkelt af dem, Jo­ s�ph d'Hemery fra  1748  til 1753,  opbyggede et ar­ kiv over  501 personer,  som han havde indsamlet så meget materiale om, at Darnton kan skitsere en for­ melig forfattersociologi på grundlag af sagerne. 9 Det franske  system  førte  til,  at  mange  :fransksprogede bøger produceredes i udlandet og  blev  smuglet ind i landet. Darnton har i et par bøger undersøgt dette felt og ikke mindst kunnet benytte sig af omfattende arkivalier fra  Societe typographique de  Neuchatel i filosofferne hang det hele sammen i et stort frihedspro­ jekt.n For  Walter  Kendrick  op­ stod pornografien i slut­ ningen  af  1700-tallet  og  be­ gyndelsen  af  1800-tallet.  Op til da havde den obskøne eller pornografiske  litteratur  ikke været udskilt som noget særligt. Pornografi er for Kendrick ikke en 'ting', men en kulturel kampzone, en dis­ kussion, et argument, et regu­ leringsområde.  Obskønitet og anstændighed hænger sammen  med  skellet  mellem  of­ fentligt  og  privat.  Og det  var netop i den udstrækning, dette  område  blev  udsat  for regulering,  at  pornografien  opstod.  Den  blev  altså til  i  de  samfundsmæssige  processer,  hvor  selve  of­ fentligheden (  og dermed naturligvis det intime) blev omstruktureret. Til denne  proces  hører  også frem­ væksten  af demokratiet, og pornografien udbredtes til andre lande end kernelandene (Frankrig og Eng­ land),  efterhånden som demokratiet bredte sig gen­ nem  1800-tallet. Til nystruktureringen af offentlig­ heden hører også, at de gamle aristokratiske lærdomsbiblioteker blev til offentlige biblioteker.

Kendrick sporer pornografien som kulturel kampplads  tilbage  til  fremvæksten  af  to  tilsynela­ dende  adskilte  forhold, nemlig  dels  skabelsen  af "hemmelige  museer"  for  pornografiske  skrifter  og genstande og  dels  den store  vækst i  den  offentlige tale om prostitution. Netop disse to sociale forhold registrerer  seismografisk  ændringerne  i  forholdet mellem offentligt og privat.

De hemmelige museer kan være aflåste rum eller utilgængelige særsamlinger. For Kendrick udgør den hemmelige samling i Pompeji-museet i Napoli pro­ totypen. Da Francesco I, hertug af Calabrien og se­ nere konge  af  Napoli,  i  1819  besøgte museet sam­ men med sin datter, bad han museets leder at samle de  erotiske  billeder  og  genstande  i  et  særligt  rum, hvortil kun "personer af moden alder og anerkendt moral"  havde  adgang.  Lederen  samlede straks  102 genstande,  som  kunne  støde  den  herskende  moral og  gemte dem  væk i  det,  som  blev  kaldt Gabinetto degli oggetti osceni (Kabinettet for obskøne objekter), i  1823  ændret til Gabinetto  degli oggetti riservati (Kabi­ nettet for  reserverede  (eller  hemmelige)  objekter). Samlingen blev kun fremvist mod en kongelig tilla­ delse. Efter Garibaldi i 1860 havde :faet magten, ud­ nævnte han Alexandre Dumas d.æ. til leder af sam­ lingen, som nu  blev  omdøbt til Raccolta Pornografi.ca (Den  pornografiske  samling).  Dumas  åbnede  den for publikum og registrerede den. Siden har dens til­ gængelighed afspejlet  landets moralske moder. Ek­ sempelvis  var  den  under  fascismen  nærmest  util­ gængelig.  12

Det afgørende er,  at nogen som repræsentant for det offentlige forsøger at regulere forbruget af por­ nografi. Og hvem er det, som ikke må læse eller se den? Den litteratur, som blev klassificeret som "Un­ fit for Modest Ears" havde hele tiden kunnet findes i  de  aristokratiske  privatbiblioteker.  Det  nye  er,  at hidtil analfabetiske grupper  lærte at læse: kvinderne og  de  lavere  klasser.  Udskillelsen  af  pornografi  i hemmelige  museer  var  overklassemændenes  ind­ greb.  Det  var  et indgreb  mod  den  omsiggribende demokratisering af kulturen. Billigt tryk og  et mar­ ked af  (mange) læsere gjorde det muligt at åbne en hidtil  aristokratisk  nydelse  for  masserne.  Dermed blev det et område for regeringsindgreb og -regule­ ring.

Ordet pornografi er sammensat af de græske rød­ der porn\_, som betyder skøge  � g grafein, som bety­ der  at  skrive  eller  beskrive.  Udtrykket  findes  hos den  græske  forfatter  Athenæus  fra  det  andet  år­ hundrede, og bruges her om det at beskrive skøgers liv. På fransk optræder neologismen pornografi første gang hos den franske forfatter Restif de la Bretonne i  hans  værk fra  1769 Le Pornographe uden  reference til Athenæus. Men også Restif de la Bretonne mente hermed en skøgebeskriver, og hans værk var et udtryk for  den  forøgede  offentlige  interesse  for  prostitu­ tion,  der  var i  1700-tallets sidste del og i hele  1800tallet.  Ordet  dukker  senere  op  i fransk  i  den  ænd­ rede  betydning:  obskøne  beskrivelser  med  henblik på at  vække  seksuel  stimulation. I England  dukker ordet  op  i  1850  med  en  klar  reference  til  Athe­ næus. 1 3  I Danmark blev  ordet ikke optaget i Meyers Fremmedordbog fra  1878,  som  derimod  havde  ordet pornie for  utugt  og  ordet pornokrati for  skøgeherrte­ dømme med en henvisning til pavehoffet i 1100-tal­ let. Ordbog over det  danske  Sprog, bd. 16, som udkom i  1936,  havde  derimod  optaget  ordet.  Det  tidligste fund var her fra 1898. Vi kan formentlig heraf slutte, at  ordet  indfinder  sig  i  dansk  i  de  sidste  20  år  af 1800-tallet.

Lynn Hunt har henledt opmærksomheden på Eti­ enne-Gabriel  Pei gn ots Dictionnaire  critique  et biblio­ graphique des principaux livres condamnes  au feu,  suppri­ mes ou censures 1-2, som  udkom  i  Paris  1806. 1 4 Pei gn ot brugte her ordet "pornographique" .som sy­ nonymt  med  "sotadique",  idet  det  sidste  udtryk ifølge Meyers Fremmedordbog betød "smudsig, usæde­ lig, liderlig, f. Ex. sotadiske Vers (  efter den gammel­ græske Digter Sotades)". Sotadisk har altså også på dansk  været  en  forløber  for  ordet  pornografisk. Hunt anser Pei gn ot for at være en af de første, som brugte ordet  'pornographique'  i  denne  nye  betyd­ ning.

Pei gn ot var advokat og arbejdede som bibliotekar og skoleinspektør. Hans bog er en opslagsbog og en katalog,  hvori  man  kan  finde  de  vigtigste  bøger, som var blevet brændt,  forbudt eller censureret og grundene til deres udelukkelse.  Han inddelte disse grunde i tre klasser: religiøse, politiske og moralske. I  den sidste  gruppe finder vi de pornografiske eller sotadiske bøger. Når  det var  vigtigt at undertrykke disse bøger,  var  det for at beskytte samfundet mod moralsk opløsning.

ZULEIKA

Styrand Poulson Cortolier: "7aor dan sojler nede pas aidach-

ven noset de iteur varmozodigo, jeg, har net, var dos et eventys, jor bavdo

bayot blandt de varabodigo aydbout, kan han konno ud for nögot of lvort;

Honet antino po1.

" moatte 11880 nogle dubo for naekinokado. fet hyppsst 61k Jug

tre havnon op t1l en sontaurant, der 2na dúr 1 merhodon, on oon bier odet

en ef the-tyrkor, Blote sango ver dos kotmen forbs indeangon et on

Cha, on stor: riot uygning, pon danto tid oon on ologant tyrilsk duno

ud dorfran

in ar jos rat haj, krardig bycgot of oportotrannt, os jos aaa

or dór 1 jnone atod et tydollet mp". DoBen Sur, vl akuldo loiro, sik

Pei gn ot  havde . imidlertid  et  problem,  som  han delte  med  mange  af  tidens  moralister.  Da  man  i 178oerne i Danmark  begyndte at diskutere  mastur­ bation offentligt, hed det første  skrift,  som udkom: Er det Ret at skrive  offentlig om  Ungdommens hemmelige Synder? (Kbh. 1785). Kunne man ikke, ved at omtale denne ømtålelige sag offentligt,  forlede nogen til at forrette synden privat? Pei gn ot kom om ved proble­ met ved ikke at lave nogen udtømmende liste. Han re gn ede med, at politiet skaffede de uønskede bøger af vejen i al hemmelighed, og han opre gn ede derfor

kun  nogle  af dem  og forkortede titlerne som f.eks.  "A-des d-" for Academie des dames. Pe­ i gn ot var således fanget mellem bibliografens lyst og moralistens, mellem den udtøm­ mende belysning og den  simple  mørklæg­ ning.  Dermed  befandt han sig fuldt og helt på den kulturelle kamp­ plads, Kendrick har udpeget.

Collection  de  l'En­ fer  i  Bibliotheque  Na- gave  af den  findes  "in  the  reserved  library  of the British  Museum". Han skriver også, at Knight ved sin død i  1824 donerede sin samling af antikviteter til  den  samme institution,  uden  at  det  er  klart  om det er  British  Museum  eller  "the reserved li­ brary".  rs  Kendrick skriver, at Private Case blev op­ rettet i 186oerne. 16 Collection de l'Enfer blev først re­ gistreret i  1913 1 1, mens Private Case  først  blev  det  i 1936 med Registrum Librorum Eroticorum af "Rolf S. Reade".

Hvordan det  nu  ligger  med samlingens alder,  så

-)'

\ l

Styrmanden  fortæller. Indbunden maskinskrevet bog med indklæbede billeder (Politihistorisk  museum), Her fra Thing 1999, s. 105

tionale i  Paris etableredes tilsyneladende i 1836. Hvornår British Museum oprettede Private Case står ikke helt  klart.  Vi vil  gå en lille  omvej over Pisanus Fraxi, den pseudonyme forfatter til det måske største bibliografiske arbejde inden for dette område. I 1877 udkom Index  Librorum  Prohibitorum:  being  Notes  Bio­ Biblio-Icono-graphical and Critical, on Curious and Uncommon Books hos en ukendt trykker i London i privattryk.  Den  blev  fulgt  af Centuria  Librorum  Ab­ sconditorum i  1879 og af Catena Librorum  Tacendorum i 1885. Bag pseudonymet skjulte sig den engelske for­ retningsmand,  bogsamler og bibliograf Henry Spen­ cer  Ashbee. Da  Ashbee  døde  i 1900 udgjorde  hans erotiske og kuriøse bibliotek 15  .299 bind, som han te­ stamenterede til British Museum. I sin Index skriver Ashbee om Richard Payne  Knights berømte A Di­ scourse  on the  TiVorship  of Priapus fra  1776,  at  en ud- ved vi  fra  en  anden bibliograf, hvad der indgår i Private Case.  r s Af  de 1.920 titler i bib­ liografien  er . det  store flertal  på  engelsk  eller fransk, mens 127 er på tysk, 3  8  på  italiensk, 32 på latin, 9 på spansk, 8 på hollandsk, to på ungarsk og en på finsk. Den engelsk­ franske dominans er næsten fuldstændig før 1850.

Flere  studier  peger på, at pornografien

især  produceredes i Frankrig og England. Den hol­ landske kulturhistoriker Wijnand W. Mijnhardt har peget på,  at  selvom  den hollandske republik gjorde det muligt at trykke den pornografi, som ikke måtte trykkes i Frankrig eller England, og at de  holland­ ske trykkerier derfor kunne forsyne det aldrig svigt­ ende  marked,  så  er  den  hollandske  pornografiske tradition i forhold hertil bemærkelsesværdig svag. r9 Også en gennemgang af det største private, russiske bibliotek på Katarina den stores tid viser især fransk og  engelsk  pornografi  og  kun  lidt  hjemmegjort. 20 Det er ikke klart belyst, hvorfor det forholder sig så­ ledes. Det kunne muligvis forbinde fremkomsten af den  pornografiske  litteratur  med  en  særegen  kon­ junktur  af religion,  magtforhold  og  litteraturhisto­ rie.  Det  er  nemlig  sådan,  at  pornografien  litterært udvikles  sammen  med  romanen. Den tidlige form,

.- ··- dialogen, afløses af brevromanen og siden af r. og  3. persons-romanen. 21 Romanformen udvikles i 1700tallets England og Frankrig for først senere at finde plads i de andre europæiske litteraturer. Måske spil­ ler også det potentielle markeds størrelse ind i denne konjunktur.  Der  var  jo  en  vis  risiko  forbundet  ved produktion og  salg af forbudt litteratur.  Med større og  hurtigere  afsætning  blev  risikoen  for at  tabe penge mindre.

Man kan til en  sammenli gn ing  se  på Danmark. 22 Egentlig pornografi produceret for et illegalt marked

opstår  i Danmark  først i mellemkrigstiden med maskinskrevne bøger, som  blev  lejet ud.  De  kan  idag  beses på  Politihistorisk  Mus­ eum. Derimod viser perioden  frem til og lige efter ophævelsen af pornografi.forbudet den r. juli 1969, at ikke alene oversattes en masse udenlandsk por­ nografi nu til dansk, der  udkom  tillige  en lang række  dansk-producerede fica. pornogra- Den  første  beslaglæggelse  af  utugtig  litteratur herhjemme var i 1783. Det var imidlertid først efter retssagen  mod  Herman  Bangs Haabløse  Slægter fra 1880,  at man  for  alvor  begyndte opbygningen af et hemmeligt museum. Det kgl. Bibliotek modtog na­ turligvis et pligtafleveringseksemplar,  som blev ind­ ført i katalogen. Men på baggrund af dommen blev der  på  katalogsedlen indført følgende passus:  "afle­ veret  til  Bruun  at indsætte under Laas og Lukke.  3 Dec.  1887''.  Bruun  var  overbibliotekar  Chr. Bruun. Det er muligvis først fra slutningen af 188oerne, Det

Styrmanden  fortæller. Indbunden maskinskrevet bog med indklæbede billeder (Politihistorisk museum).  Her fra Thing  r999,  s.  105

I Danmark har  der  været formaliseret censur si­ den 1537.  Men først med trykkefrihedsforordningen af  1799 kom der bestemmelser i loven,  som rettede sig  eksplicit  imod  utugtighed.  Bestemmelsen  fort­ satte over i presseloven af 1851  og kom i straffeloven af  1866 med §184 til at lyde:  "Den, som offentliggør et utugtigt skrift,  straffes  med  Fængsel  eller Bøder. Den samme  Straf  er  anvendelig  paa  den,  som  sæl­ ger,  uddeler  eller  paa  anden  Maade  udbreder,  eller som  offentlig  udstiller  utugtige  Afbildninger."  Det interessante ved denne bestemmelse er, at den inde­ holder  en  moralsk  bestemmelse,  nemlig  'utugtig­ hed',  som  imidlertid  har  en  klar  affinitet  til  ordet pornografis etymologi:  utugt er som juridisk begreb det som skøger  foretager  sig.

kgl. Biblioteks samling bygges op på grundlag af  bøger,  som forbydes ved dom.

Et andet hemme­ ligt museum bygges imidlertid  op fra  be­ gyndelsen  af  1900-tal­ let i  politiets  regi.  Det begynder  med  bøger, som undersøges  med henblik på evt. ind­ skriden.  Det  suppleres med beslaglæggelser af billeder  og  genstande. I mellemkrigstiden, som  er  pornobekæm­

pelsens blomstringstid,  bliver samlingen (  der  sorte­ rer  under 4.  politiinspektorat) flyttet til større loka­ ler,  og  den  bliver  passet  af  en  bestemt  politimand, som også køber ind til samlingen, således at den kan bruges til identifikation  og klassifikation at  nyt ma­ teriale.  Samlingen  var,  da  pornografi.forbudet  blev ophævet i  1969,  af  en  anselig  størrelse. Journalisten Erik Nørgaard så samlingen i 1970 og har beskrevet den som meget omfattende. 2 3 Men da der ikke  var brug  for  den  længere,  begyndte  politiet  at  forære den  væk i  stykker i  stedet for  at  holde  denne  kul­ turhistoriske perle  samlet.  En lille del af samlingen findes i dag på Nationalmuseet, en anden del på Po­ litihistorisk  Museum,  mens Det kgl. Bibliotek over­ tog en del af de beslaglagte hæfter fra 196oerne.

Hele  feltet  omkring  censur  og  kunst  har  ikke mindst optaget litteraturen om pornografi. 2 4 Og der går fra sagen mod Herman Bang frem over forbudet mod  JamesJoyces Ulysses til  Georges Bataille, Henry Miller  og Jean Genet en stadig udfordring fra kun­ stens  side  af utugtighedsbestemmelsen. Interessant i denne  sammenhæng  er  domfældelsen  i  1923  af Broby Johansen  for  hans  digtsamling Blod. 2 s  Et  af Brobys  ekspressionistiske  digte  beskriver  bl.a.  en provokeret abort, som med lidt god vilje kunne have stået i en medicinsk lærebog. Det er svært i digtene at se nogen form for spekulation i sanselighed, som var den gængse oversættelse af straffelovens bestem­ melser.  Som  kritikeren  Kai  Friis-Møller  udtrykte det:  "Digtene  betager  en lysten til samleje i fjorten dage". Retten  fandt  imidlertid, at  Broby havde overskredet grænsen for,  hvad digtekunsten kunne og  måtte,  og  kun  en  erklæring  fra  den  aldrende Henrik  Pontoppidan,  der sagde god  for  digtene, ændrede  den  oprindelige  dom  på  300  kr.  resp.  14 dage til en betinget dom.

De kampe, som kunsten på ytringsfrihedens vegne førte  med retsfortolkningen,  gjorde  bestem­ melsen i §184 mere og mere problematisk. Det blev nemlig  hermed  rettens  opgave  at  skelne  mellem kunst  og  ikke-kunst,  et  forhold,  hvorom  der  nor­ malt ikke kan lovgives. I Danmark førte det som be­ kendt til pornografiens frigivelse. I USA blev peri­ oden fra 1880 til i dag en voldsom kulturel kamp om fastlæggelsen  af  grænsen  for  utugtighed.  Denne kamp er blevet akkompagneret af mange bogbrænd­ inger  og mange  udrensninger  af  biblioteker. 26 For­ skydningen af grænserne for pornografien kom ikke mindst i stand gennem kunstens angreb på grænserne. Med  ophævelsen af  forbudet mod por­ nografi i Danmark ophørte egentlig  også pornogra­ fien med at eksistere  i  sin klassiske form;  uden for­ bud ingen pornografi, kunne man sige. Men faktisk har pornografien blomstret som marked i 199oerne. 2 7 Sagen er,  at forbudet stadig  eksisterer i store  dele  af  verden  (  og i  vore  hoveder)  og  genren globaliseres  sammen med markedet.

Den megen kontrol,  de  store  bibliografier  og  de hemmelige samlinger er  os  til stor hjælp idag. Set i retrospekt  udgør  de  uvurderlige  kilder  til  rekon­ struktion af  pornografiens  historie. Det viser  sig,  at set med historikerens  øjne er den kildemængde,  en politistat  efterlader  sig,  en  ren  guldgrube.  Erfarin­ gerne fra det tidligere Sovjet bekræfter mig i denne pointe. Som monumenter står de hemmelige museer tilbage  på  den kulturelle  kampplads,  som var por­ nografiens.

## Noter

- I. Det forbudte  selskab, Politiken 2.2.1998; John T. Lau­ ridsen: På kant med loven. Bogforbud,  bogbeslaglæggel­ ser  og  - klausuleringer, Magasin 12./3/dec.  1997/s.13-21 og samme titel i  Henrik  Horstbøl og John T.  Lauridsen (red.): Den  trykte  kulturarv.  Pligtaflevering  i  300  år, Kbh. 1998.
2. Walter  Kendrick: The  Secret  Museum. Pornography  in Modem Culture, Berkeley 1996 (opr. NY 1988).
3. Eeks. Eberhard og Phyllis Kronhausen: Pornografi, Kbh. 1965 og Annakarin Svedberg: Er pornografi skadelig?, Kbh. 1965.
4. L ynn Hunt:  Obscenity and the  Origins  of Modernity, 1500-1800,  i:  L ynn Hunt  (red.): The  Invention  of Porno­ graphy.  Obscenity and the Origins of  Modernity, 1500-1800, NY 1996, S.  II.
5. Af Aretino findes på dansk: Hetæresamtaler, Kbh.  1947, De  tusinde  elskovskunster, Kbh.  1967, Nonnernes  liv, Kbh. 1967 og Elskovs  glød,  kærligheds  glæde, Kbh.  1988. Sonet­ terne findes med de tilhørende billeder på engelsk: Lynne Lawner (ed.): I  modi.  The  sixteen pleasures.  An erotic  album of  the  Italian  Renaissance, Evanston,  Ill.,  Northwestern University 1988.
6. Se  hertil  Carlo  Ginzburg:  Titian,  Ovid,  og  reglerne for  det  erotiske  billede  i  det  16.  århundrede,  i:  Carlo Ginzburg: Spor. Om  historie  og  historisk metode, Kbh. 1999, s. 45-77.
7. Paula Findlen: Humanism, Politics and Pornography in Renaissance Italy, i: Lynn Hunt (red.): The Invention of  Por­ nography, op.cit. s. 51 og 54.
8. Roger Thompson: Unfitfor Modest Bars. A Study of  Por­ nographic,  Obscene  and Bawdy  Works  Written or Published in England in the Second Half of the  Seventeenth  Century, Lon­ don  1979;  David  Foxon: Libertine  Literature  in  England, 1660-1745, NY 1965.
9. Robert Darnton: A Police Inspector Sorts His Files, i: The  Great  Gat Massacre and other Episodes in French Cultural History, NY 1985, s. 145-189.
10. Robert Darnton: The Literary  Underground  of the  Old Regime, Cambridge, Mass., 1982 og The Forbidden Bestsel­ lers  of  Pre-Revolutionary  France, sv.  overs. Pornografi  och re­ volution.  Fiirbjudna biistsiilljare i det  forrevolutioniira Frankrike, Stockholm 1996.
- II. Om  det  kulturelle  klima  se  også  Roger  Chartiers bøger: The  Cultural  Origins of the French Revolution, Dur­ ham 1991; The Cultural Uses of Print in Early Modem France,

--...

---...

Meditation Danma

23. Er:

Køben

slaglag

24. Se

Princeton  1987; L'Ordre des Livres.  Lecteurs,  auteurs,  bibliot­ heques en Europe entre XIJII! et XVIIre siecle, Paris  1992,  sv. overs. Liisare, forfattere och bibliotek i Europa från  1300-tal  till 1700-tal, Goteborg  1995. 1993;

12.  Antonio De Simone: The History of the Museum and the Collection, i: Michael Grant: Eros in Pompeii.  The Bro­ tic Art Collection of the  Museum of Naples, New York 1975, s. 167ff. einer I

13. Det drejer sig  om en  engelsk oversættelse af C.O. Miillers Handbuch der Archiiologie der Kunst (1850,  overs.  samme  år),  Ken­ drick,  op.cit. s.  n.

14. Lynn Hunt, op.cit. s.  14. 15.Steven Marcus: The Other Vi­ ctorians.  A  Study  of Sexuality  and Pornography in Mid-Nineteenth­ Century England, NY  1966, s. 3482.

16. Kendrick,  op.cit. s.  70.

17. Se  også Louis Perceau: L'En­ fer de  la Bibliotheque  National, Pa­ ris  1919.

18. Thomas  Liebenzell: Smut  in the British Library. Register zu Kearneys Private  Case, Hamburg, 1986, cit. efter Lynn Hunt, op.cit.  Liebenzell bygger,  som det fremgår  af  titlen,  på  Patrick Kearneys  bibliografi The  Private Case. An Annotated Bibliography of the  Private  Case  Erotica  Collection in  the  British  (Museum)  Library, London 1981.

19. Wijnand W Mijnhardt: Poli-

tics and Pornography in the Seventeenth- and Eighteenth­ Century Dutch republic, i: Lynn Hunt, op. cit., s. 283-300. 20. William  Hugh  Hopkins: The  Development  of  'Porno­ graphic' Literature in Eighteenth- and Early Nineteenth-Century Russia, Ph.D.  afh., Indiana University  1977,  cit. af Lynn

Manfr Hunt,  op.cit.  n.  26,  s.  343.  Tesen  bekræftes  omend  den også nuanceres af M. Levitt og A. Toporkovs antologi Eros and Pornography in Russian Culturel Eros i pornografija v rus­ skoj kul'ture, Moskva 1999.

Pin up, nr.  16,  1946,  s.  3

21. Se bl.a.  Jean Marie Goulemot: Forbidden Texts. Erotic Li­ terature and  its Readers in Eighteenth-Century France, London 1994.

22.Jeg henviser interesserede til min Pornografiens historie i Danmark, Kbh. 1999.

23. Erik Nørgaard: Historien om Københavns Politis samling af be­ slaglagte utugtigheder, som i 197o'erne blev spredt for alle vinde, Samvirke 2/2000/s. 6-IO.

24. Se  f.eks.  Ian  Hunter,  David Saunders og Dugald Williamson: On Pornography.  Literature,  Sexua­ lity  and  Obscenity  Law, London 1993;  William S.  Schlarnm: Vom Blend der Literatur.  Pornographie und Gesinnung, Stuttgart 1966;  Lud­ wig  Marcuse: Obsziin.  Geschichte einer  Entriistung, Miinchen  1962; Manfred Jurgensen: Beschwiirung und Erliisung.  Zur literarischen Por­ nografie, Bern  1985.

25. Se  Morten  Thing:  Den  blo­ dige civilisation. Et efterskrift om Blod, i: Rud Broby: Blod, genop­ tryk, Kbh. 1988, s. 49-77.

26. Se  Carol yn Dean:  The  Great War, Pornography, and the Transformation of Modem Male Sexuality, Modernism/Modernity 3.2/r996/s.  59-72;  Marjorie He-

ins: Sex, Sin, and Blasphemy. A Guide to America's Censorship Wars, NY  1993.

27. Se  f.eks. Joseph  W  Slade:  Pornography  in  the  Late Nineties, Wide Angle 19.3/  1997/s.  1-12.

Professor Johan Almkvists Natur och Hiilsa, nr.  8,  r94r, s.  r8