Tema: Religionshistorie og kulturel evolution
Forfattere: Anders Klostergaard Petersen, Hans J. Lundager Jensen
Tidsskrift: rvt (2013-12-01)

## Tema: Religionshistorie og kulturel evolution

Dette  nummer  af  Religionsvidenskabeligt  Tidsskrift  har  en  delvis  anden  type  indhold end normalt. Flere af artiklerne angår aktuelle enkeltudgivelser - det drejer sig om Hans J. Lundager Jensens artikler om Robert Bellahs Religion and Human Evolution og om Peter Sloterdijks Du musst dein Leben ändern samt om Anders Klostergaard Petersens  artikel  om  Robert  Bellah  og  Hans  Joas,  eds., The  Axial  Age  and  Its Consequences .  Genremæssigt ligger disse redegørende og diskuterende artikler imellem boganmeldelser og 'normale' artikler. Grunden til dette lidt uortodokse valg er, at netop disse bøger har en særstilling, fordi de kan være med til at bevirke en nyorientering  af  religionshistorien.  I  samme  retning  peger  en  artikel  skrevet  til  dette nummer af den tyske forsker Bernhard Lang; i forlængelse af Bellahs skema for historisk evolution argumenterer han for en særlig fase i religionshistorie, det tidlige agerbrug, ind imellem Bellahs to første faser, tribal religion og arkaisk religion. Langs artikel slutter med en nyttig liste over forskningsbidrag, som forud for, parallelt med og alternativt til Bellahs model diskuterer en evolutionært baseret religionshistorie.

Religionsvidenskabens fagvifte omfatter akademisk velkonsoliderede discipliner som  religionssociologi  og  religionspsykologi  samt  en  mængde  mere  eller  mindre selvstændige retninger, der kan betegnes som sammensætninger eller specifikationer (fx religionsantropologi, -semiotik; kønsforskningsorienteret religionsvidenskab; kognitiv  religionsvidenskab).  I  denne  fagvifte  er  religionshistorien  den  ældste  dimension og den, der historisk har været omdrejningspunktet i etableringen af religionsvidenskaben  som  akademisk  faglighed.  Men  religionshistorien  har  også  mest været en formel betegnelse for et antal stærkt specialiserede vidensfelter, forankret nationalt eller regionalt, og med lige så tætte eller tættere forbindelser til andre videnskaber  og  videnskabelige  kompetencer,  som  krævedes  for  indsigt  i  de  enkelte felter. Traditionelt har filologierne vejet tungt som et obligatorisk vidensfelt. I nutidig religionshistorie  kommer  dertil  uundværlig  indsigt  i  geografi,  økonomi,  historie, antropologi osv. som forudsætning for indsigt i bestemte områder. Det har betydet, at  religionshistorien  i  praksis  er  blevet  i  høj  grad  regionaliseret  og  med  en  relativ svag  bevidsthed  om  fællesskab  om  en  særlig  disciplin  -  ud  over  fællesskabet  omkring et ubestrideligt relevant, men også temmelig elementært sæt af religionsfænomenologiske  beskrivelseskategorier.  Med  andre  ord  vil  'religionshistorie'  i  praksis oftest sige fællesmængden af religionshistorierne eller endog punktuelle undersøgel- ser  af  religionsfænomenologisk  definerede  problemstillinger  inden  for  konkrete, kulturelle kontekster. Med Robert Bellahs bog fra 2011 præsenteres herimod en vision om religionens historie, der kan samle indsigter, fordelt ud i de regionale vidensfelter,  og  transformere  dem  til  en  egentlig  religionshistorie.  Bellahs  bog  fortæller religionens historie fra begyndelsen, men kun op til 'aksetiden', dvs. til den periode i århundrederne omkring midten af 1. årt. f.Kr., hvor de intellektuelle retninger, der kommer til at præge Kina, Indien og Europa  op til nutiden, danner sig og træder frem - med en ejendommelig og endnu vanskelig forståelig samtidighed. Sloterdijks bog  er  ganske  vist  skrevet  helt  uafhængigt  af  Bellahs  og  med  et  andet  sigte.  Men dens fortælling begynder præcist, hvor Bellah slutter, og den kan derfor også læses som et bud på en fortælling om den religionshistoriske udvikling fra aksetiden til nutiden og ind i fremtiden.

Da dette nummer af Religionsvidenskabeligt Tidsskrift var under udarbejdelse, kom meddelelsen  om  Robert  Bellahs  død  30.  juli.  Nummeret  her  er  ikke  tænkt  som  et temanummer om Bellah, for hans berettigede berømmelse skyldes hans undersøgelser over religion i nutiden, mere end hans kulturevolutionære teori, og en dækkende præsentation  ville  have  inkluderet  diskussioner  af  nyklassikerne  om Habits  of  the Heart og om civilreligion. Men da det er Bellahs indsats, som er et naturligt udgangspunkt for den aktuelle debat, som dette nummer gerne vil befordre, er det naturligt at  markere  afslutningen  af  en  fremragende  religionsvidenskabelig  karriere.  Religionssociologen Lene Kühle har venligt indvilliget i at skrive en nekrolog.

Nummeret  her  rummer  også  andet  stof.  Marie  Kallestrup  Laursen  genoptager diskussionen om det fortsat relevante og uafklarede problem: det, den store religionsforsker  Georges  Dumézil  kaldte  den  indoeuropæiske,  trefunktionelle  ideologi, altså  en  kulturspecifik  forestilling,  nedarvet  i  et  antal  historiske  samfund  sammen med den sproghistoriske arv, trods disse samfunds geografiske og kulturelle forskelligheder i øvrigt. If. tankegangen, 'ideologien', kan en i princippet åben række menneskelige aktivitetsfelter, begyndende med samfundets organisering, analyseres som samarbejdet  imellem  suverænitetsudøvelse,  kamp  og  frugtbarhedsfrembringelse. Artiklen ønsker at give den historisk-deskriptive diskussion en ny fundering i aktuel forskning i kulturel hukommelse, narrativitet og normativ kognition. Ad denne vej kan  der  gives  en  mere  plausibel  forklaring  end  hidtil  på,  hvordan  denne  ideologi kunne bevares igennem lange tidsrum og stor geografisk spredning.

Også dette nummer af tidsskriftet rummer anmeldelser af aktuel litteratur. Anders Klostergaard Petersen giver en fyldig omtale af to bind af den nye Platonoversættelse. Spørgsmålet om 'den historiske Jesus', et emne med forbindelse til kulturel evolution, behandles i to bøger, der anmeldes af hhv. Klostergaard Petersen og Ole Davidsen. Nummeret her afsluttes med et antal yderligere anmeldelser.

Redaktionen