Pornografiens dobbelte obskønitet
Forfattere: Morten Kyndrup
Tidsskrift: passage (2001-12-01)

I

Da æstetikken omsider bliver sat på begreb i løbet af det attende århundrede, bliver den  forstået  som læren  først  om  en  særlig  form  for  sanselig  percep­ tion  (Bau.mgarten),  og  dernæst  om  en  ganske  be­ stemt type  dobbeltrettet  relation  mellem den perci­ perende og det perciperede  (Kant).  Der  er  tale  om særlige måder at opfatte på, om egenskaber ved den menneskelige  opfattelsesevne,  :fremkaldt  i  omgan­ gen med særlige udtryk eller tilstande i det menne­ skeskabte eller i naturen. Isolationen af disse figure­ rer er - helt utilfældigt - samtidige med samfundets uddifferentiering  af  en  relativt  autonom  sfære  for den slags:  kunstens.

## II

Men  æstetikkens  fokusering  på  perceptionen  bliver hurtigt vendt på  hovedet.  Samtidig  med at  autono­ misættelsen  fastholdes,  fører  romantikerne  æstetik­ ken  ind  i,  hvad  der  langt  senere  bliver  kaldt  dens emotivt:.;referentielle  paradi gm e.  Dybdemodellerne holder  deres  indtog:  Æstetiske  udtryk  anses  for  at vise  tilbage til  store  subjekter,  iført  store  ideer.  Kort sagt til "indhold" større end de selv. Reception bli­ ver til afkodning:  det egentlige ligger bag. Den filo­ sofiske  æstetik  giver  sig,  i  den  såkaldt  spekulativt teoretiske tradition, til at begribe kunstværket :frem­ for alt som et særligt privilegeret vehikel for sandhed. Det  ulyksalige  og  konfliktfyldte  ægteskab  mellem kunsten  og  sandheden  indgås  og  cementeres  der­ med.  Kunstnerne  bliver  til  genier,  til  særligt  op­ høj  ede og værdifulde individer. I stigende grad ikke for hvad de kan, men for hvad de er, hvad de repræ­ senterer.  Begribelsen  af  kunstværker,  ikke  mindst

## Pornografiens dobbelte obskønitet

Lilie note om pornografi, udsigelse og litteratur

## MORTEN KYNDRUP

den  professionelle,  f'ar  form  af  en  afkodningsbe­ vægelse  ned  mod  det  af  et  givet  værk  ud-trykte. Hermeneutikken  bliver  det  altoverskyggende  for­ ståelsesparadi gm e.  En  dansk  digter med ører kalder det  vrængende  for  "profitlæsning".  Men  selvfølge­ lig først langt senere.

## III

For  helt  så  entydig  er  denne  velkendte  historie  jo ikke.  For  det første  lever  tanken  om overfladesans­ ning hårdnakket videre ved siden af den spekulative æstetiks svulstige sandhedsmetaforik og kunstnernes stadig  mere  opulente selvophøjelse.  Modsætningen mellem sandhedsprætentionen  på  den  ene  side,  og den  kroniske  bortvendthed,  autonomikonstruktio­ nen indebærer på den anden, bliver i løbet af det ty­ vende århundrede uudholdeligt smertefuld for mange kunstnere. Med avantgarde-bevægelser,  mo­ dernisme, koncept og appropriation forsøger man at bekæmpe  snart  sandheden,  snart  bortvendtheden (dvs.  kunstnerne  gør, ikke filosofferne, kunstviden­ skaben og formidlerne: for dem er både sandhed og bortvendthed  ensbetydende  med  fast  arbejde,  hvis trivialitet  man  i  bekvemmelighedens  navn  let  kan overse).

I  den  kamp ser det ud som om autonomien holder bedre end sandheden. Selvom man - pleonastisk og paradoksalt  opfinder  en  "receptionsæstetik"  på vejen, kan det se ud til at æstetikken er på vej til igen at :fa betydningshandlinger som genstand,  se ud til at skilsmissen  fra  sandheden  endelig  finder  sted,  alt­ sammen i hvad der  er  blevet kaldt det  "enunciative paradi gm e" på kanten til det  enogtyvende  århund- rede. En  del af prisen har været kunstens totale ob­ jektuelle afdifferentiering og  - paradoksalt- at store dele  af  den  har  afskåret  sig  selv  fra  enhver  sanse­ mæssig fascination.  Og dermed fra det brede publi­ kum.  Men det er sandsynligvis kun en overgang.

IV

Hvad har  alt dette med skrevet pornografi at gøre? Svaret er: Intet. Det er ikke mindst det, der gør por­ nografiens position så intrikat.

Pornografi har  et og kun et formål:  At fremkalde

en følelse af seksuel opstemthed  hos  sin  læser.  Det  gør pornografien på forskellige måder ved at  beskrive  seksu­ elle optrin eller situationer, som læseren så enten identifi­ cerer sig ind i eller bliver voy­ euristisk tilskuer til. Men kvalitetskriteriet er udeluk­ kende  diskursens virkning, og kun dens virkning i denne be­ stemte  henseende.  Pornogra­ fien er ligeglad med sandhed, den  er  ligeglad  med  ophavs- fiens anden obskønitet er,  i hvert fald i visse kredse, i  virkeligheden langt værre.  Den består i, at porno­ grafien så åbenlyst blæser på repræsentationens tvang.  Pornografien  gider  end  ikke  lade  som  om den  har  et  budskab,  en  sandhed,  en  kommunikativ forpligtelse:  Den  vil  kun  virke,  og  det  vil  den  på tværs af alle konventionelle, mentale afkodningsme­ kanismer.  Og  det  værste  er  at  den  faktisk  virker: Den krænker sin modtager ved at  reducere ham el­ ler hende til objekt for en kalkuleret effekt, som op­ står  hinsides  intellektets  kontrolmekanismer. Især

HANS BELLMER: Uden titel. Tegning 1945

manden, den er ligeglad med bevæggrundenes ædelhed eller det modsatte, den er ligeglad med ide­ ologierne,  den  er  ligeglad  med  intertekstualiteten, den  er  ligeglad med litteraturen,  og  den  er  ligeglad med sig selv.  I pornografiens udsigelseskonstruktion er  alle  instanser  smeltet  sammen  om  dette  ene:  at være -middel  til  fremkaldelse  af  en  bestemt  effekt hos modtageren.

V

Det er herved pornografiens obskønitet bliver  dob­ belt.  Den  ene  side  af  pornografiens  obskønitet  er selve  dens  proto-offentlige  fremvisning  af  akter  og fantasier,  som i vores kultur  - i det mindste i en pe­ riode - har  været emfatisk bundet til det allermest intime  rum.  Mange mennesker  føler  sig  stadigvæk krænkede over konfrontationen med alle former for en-til-en  fremvisninger  af  seksualitet - til  trods for at denne må siges i ordets alleregentligste betydning at være naturlig for alle mennesker. Men pornogra- for  såkaldt  dannede  menne­ sker er dette en ubærlig krænkelse. Derfor har den slags også altid haft travlt med i  skrift og  tale at forsikre hin­ anden  om,  at  pornografi ikke siger dem noget.

v7

Forsøg på at undslippe  kræn­ kelsen  antager  da  også  fra tid til anden absurde former. Man forsøger  at  spinde  por­ nografien  ind  i  akkurat  det

repræsentationsparadigme  som  den  vender  sig  fra. Så kan man anklage pornografien for at være kvin­ defjendsk, børnefjendsk, d yr efjendsk eller sågar mandefjendsk med henvisning til det den fremviser. Man har  sågar  forsøgt  at  fremstille  politisk  korrekt pornografi, hvori  alt  hvad  der  fremstilles bliver holdt  inden  for  rammerne  af den  herskende  opfat­ telse af  hvad det er tilladt at mene.

Den slags mislykkes naturligvis. Thi pornografien er ligeglad med om dens mentale billeder er socialt ac­ ceptable:  Bare  de  virker.  Pornografiens  brugere  er også  ligeglade:  De  bruger  porno  på  grund  af  dens virkning og ikke på grund af dens politiske korrekt­ hed.

Ligeså patetisk dumt er kravet om at blande por­ nografi "naturligt"  ind i anderledes motiverede dis­ kurser. Argumentet lyder, at det ikke gør noget at et eller andet virker erotisk stimulerende, hvis bare det er motiveret i en handling eller en konstruktion, der selv igen er motiveret af andet end det blotte ønske om at ophidse. Man skal med andre ord have legiti­ meret  pornografiens  virkning.  På  den  recept  har også  mange  såkaldt  anerkendte  forfattere  skrevet kvasi-pornøse småstykker. Resultatet har næsten al­ tid været på en gang dårlig pornografi og dårlig lit­ teratur. Pornografien er en krænkelse,  ja en  modsi­ gelse  af  selve  det  litteraturens  paradi gm e,  der  har været herskende det seneste par hundrede år i vores kultur.

## VII

De  seneste  tredive  år  er  den skrevne pornografi blevet trængt  umådeligt  i  baggrun­ den af billedpornografien. Det skyldes først og fremmest de  enorme  distributionsmu­ ligheder,  som  hjemmevideo-' ens  udbredelse  åbnede.  Bil­ ledpornoen har desuden umiddelbare  virkningspoten­ tialer  i  særklasse  fordi  det  bl.a. på grund af det obligato­ riske money shot - lykkes  den at  fremstå  sol:n noget  realt, noget  ikke-symboliseret.  Bil­ ledpornoens ægteskab med det heller ikke længere høj  kulturelle fjernsynsmedie dæmper tillige en række af de problemer,  som  den  skrevne pornografi har i forhold til litteraturen. Billedpornoens muligheder for den skrevne pornografi,  der  jo også kan arbejde med lyset slukket.

## VIII

For  øjeblikket  trives  den  mest  forskellige  steder  på nettet.  Her skrives flittigt, men i mange tilfælde  er der  mere  tale  om  personer,  der  forsøger  at  udleve deres  egne  fantasier  ved  at  beskrive  dem,  end  om egentlig  pornografi.  Selvom  beskrivelse  af  person­ lige fantasier sagtens kan virke ophidsende på andre, så  er  rigtig  pornografi  sindrigt  og  velkalkuleret ori-

HANS BELLMER: Uden titel.  Tegning 1963

styrke:  den umiddelbare effekt af  den  visuelle kon­ frontation med seksualakten, kan imidlertid også på længere sigt blive dens  svaghed.  I takt  med at  selve fremvisningen  igen-igen  bliver  en  stadig  mere  na­ turlig del af  omgivelserne,  sker der alt andet lige en nedslidning af  dens virkning. Det åbner måske nye enteret  mod  sin  virkning  og ikke andet. Der er eksempel­ vis grænser  for, hvor  ube­ hjælpsomt pornografi kan være  skrevet,  hvis  den  skal virke. Ikke af formallitterære grunde,  men  sproglige  kon­ struktioner kan kvalitetsdiffe­ rentieres også uden for spørgsmålet  om  litterær  kva­ litet.

## IX

Måske: med  billedpornoens tendentielle  trivialisering  og med det enunciative paradig­ mes nyudpegning af æstetiske kvaliteter som handlings­ bårne,  og  som  relaterede  til bredere områder end blot kunstens - måske,  med dette paradigmes tendens til at be­ fordre  en  sofistikeret  teknisk

nyudvikling  af  udsigelseskonstruktionerne,  herun­ der  af  deres  komplekse  effektivitet  og  dermed  af hele vores begreb om "litteratur"  - måske kunne alt dette pege i  retning  af en nyudvikling af  den avan­ cerede skrevne pornografi. Det ville da være skønt.