God inspiration på et spinkelt grundlag
Forfattere: Mads Dahlstrøm, Tobias Skov
Tidsskrift: tidsskriftforuddannelsesvidens (2025-09-09)

## DANISH JOURNAL OF EDUCATION STUDIES

## GOD INSPIRATION PÅ ET SPINKELT GRUNDLAG

En anmeldelse af 'Co-teaching og psykologisk tryghed' af Micki Sonne Kaa Sunesen

Mads Dahlstrøm, Adjunkt, VIA University College, Efter- og Videreuddannelse &amp; Tobias Kidde Skov, Lektor, VIA University College, Efter- og Videreuddannelse

BOGANMELDELSE (IKKE FAGFÆLLEBEDØMT) September 2025

PUBLICERET ONLINE

VULIUL1

LVL

DANISH JOURNAL OF

EDUCATION STUDIES

d, Kim Holflod, Karina Kiær,

(cc)

BY

DJES

ch &amp; Simon Langkjær

## Kolofon

## Redaktion

Miriam Madsen (chefredaktør), Maria Louise Larsen Hedegaard, Kim Holflod, Karina Kiær, Bea Møller Schmidt, Julie Reng Andersen, Katrine Mygind Bach &amp; Simon Langkjær

## Nummer

Årgang 3, nr. 1/2025, publiceret forløbende

## Artikeltype

Boganmeldelse (ikke fagfællebedømt)

## Adresse

Afdeling for Uddannelsesvidenskab

DPU, Aarhus Universitet

https://tidsskrift.dk/tidsskriftforuddannelsesvidens/index

Tuborgvej 1642400 København NV: djes@edu.au.dk ISSN: N/A

## Visuel identitet

Puk Dam Sørensen

This work is licensed under a Creative Commons Attribution 4.0 International License DANISH JOURNAL OF

EDUCATION STUDIES

DJES

edere, som

an nævnes

re med co-

forskellige

placere sig

ver

3

## God inspiration på et spinkelt grundlag

En anmeldelse af 'Co-teaching og psykologisk tryghed' af Micki Sonne Kaa Sunesen

Mads Dahlstrøm, Adjunkt, VIA University College, Efter- og Videreuddannelse &amp; Tobias Kidde Skov, Lektor, VIA University College, Efter- og Videreuddannelse

Keywords

: Co-teaching, psykologisk tryghed, udvikling

## Bogens opbygning

Bogen  'Co-teaching  og  psykologisk  tryghed'  (Sunesen,  2023c),  er  et  forsøg  på  at  vise,  hvordan psykologisk tryghed kan være med til at styrke indsatserne omkring co-teaching, hvis det i folkeskolen skal lykkes at styrke det fælles professionelle arbejde med at forberede, udføre og evaluere aktiviteter i og omkring  undervisningen.  Bogen  er  interessant,  idet  både  co-teaching  og  psykologisk  tryghed  som begreber og metoder er begyndt at få gennemslagskraft. Særligt har Direktør for Nordic Learning, ph.d., Micki Sonne Kaa Sunesen, skrevet en del om co-teaching. På tværs af uddannelsesniveauer har vi selv kunnet se, hvordan begreberne bliver talt om og forsøgt implementeret i blandt andet grundskoler og på erhvervsuddannelser. Bogen er opbygget i ni kapitler som gennem relevante tematikker viser, hvordan samarbejde om co-teaching kan lykkes både mellem lærer og lærer, men også på tværs af skolen med inddragelse  af  pædagoger,  vejledere  og  ledere.  Tematikkerne  er  vigtige  for  både  lærere,  pædagoger, vejledere og ledere, når det handler om samarbejde, og bogen indeholder kapitler, som beskæftiger sig med planlægning af undervisning og organisatorisk forankring på vejleder og lederniveau, ligesom der er originale og kreative forslag til spilfacetteret evaluering af undervisning, samt inspiration til pædagogiske observationer og refleksive samtaler. Alt dette med inddragelsen af psykologisk tryghed for at vise, at denne tryghed spiller en afgørende rolle, når professionelle skal samarbejde om co-teaching.

Bogen er målrettet praktikere i og omkring skolen og bringer forskning om co-teaching og psykologisk tryghed  sammen.  Med  et  forskningsbaseret  grundlag  introducerer  hvert  kapitel  konkrete  værktøjer  og strategier til arbejdet med begreberne i praksis. Det være sig idéudvikling, observationer eller refleksive samtaler,  som  alle  er  beskrevet  og  illustreret  som  enkelte  aktiviteter,  som  det  vurderes,  at  praktikere relativt enkelt kan komme i gang med. Bogen bidrager altså med konkrete forslag til at komme i gang med co-teaching på en psykologisk tryg måde.

Bogen fremstår veldisponeret, og der er meget indhold at hente for underviserteams og vejledere, som skal  i  gang  med  co-teaching  som  en  vej  til  at  udvikle  teamsamarbejdet.  Som  eksempel  kan  nævnes bogens kapitel 7, der sætter fokus på vejlederens arbejde. Heri beskrives det, hvordan vejledere med coteaching som udgangspunkt kan arbejde med at understøtte læring ud fra fire forskellige vejlederpositioner.  Disse  positioner  giver  et  fint  indblik  i,  hvordan  man  som  vejleder  kan  placere  sig forskellige steder ud fra et skøn om behov og muligheder i det specifikke samarbejde. Herudover oml DANISH JOURNAL OF

bud

Pro

beskrives  hvilke  kompetencer  vejlederen  skal  besidde,  samt  hvordan  denne  kan  arbejde  med  at  skabe psykologisk trygge vejledningsforløb. På den måde giver kapitlet et afsæt for at starte vejledning med coteaching op i samarbejdet med et lærerteam, ligesom det også er et relevant kapitel at bringe med videre ind i en uddannelsessammenhæng. Dette til trods har bogen også konkrete udfordringer, som handler om bogens upræcise  brug  af  kilder  og  slørede  præcision  i  fremstilling  af  forfatterens  egen  forskning. Dette  gør  bogen  velegnet  som  et  undervisningseksempel  på,  hvor  væsentligt  det  er  at  være  kritisk omkring egen referencehåndtering, forskningsmæssige kvalitet og validitet, især hvis man vil have sine budskaber klart igennem. Hvi

## Problematikker og validitet

Hvis man skal tage forfatteren på ordet omkring bogens forskningsbaserede grundlag i co-teaching og ikke kun dykke ned i den store værktøjskasse med aktiviteter, opgaver og øvelser, lader det til at gå galt allerede på side 20. Her vises en graf som umiddelbart indeholder flere fejl. For det første er der i grafen ikke en samlet procentsats på 100 og tallene i grafen stemmer ikke overens med de tal, som forfatteren uddyber nedenunder. Derudover præsenteres data i grafen som at være indsamlet i 14 kontekster, men i teksten ovenover er kontekster ændret til skoler . Tallene er altså forkerte et af stederne, og respondenterne kan ikke både komme fra det mere abstrakte begreb, kontekster, og samtidig det mere konkrete begreb, skoler. Der er heldigvis en henvisning til hvor grafen stammer fra, Andersen &amp; Sunesen 2023, men hvor den  i  litteraturhenvisningen  står  med  ombyttede  fornavne.  Her  findes  figuren,  men  der  er  ingen yderligere referencer. Figuren findes også i henvisningen, Sunesen, 2023f¹, men her indgår andre tal og samme antal respondenter. Efter nogen forvirring ledes vi ud på lidt af en referenceudforskning blandt de  17  selvreferencer,  der  er  i  bogen.  Allerede  på  s.  22  går  det  igen  delvist  galt,  da  der  mangler  en reference til  den  graf,  som  bliver  præsenteret.  På  side  27  præsenteres  otte  kendetegn  ved  det  lærende makkerskab, som er opstillet efter, hvad 330 respondenter har svaret er det vigtigste for at et makkerskab fungerer  godt  (graf  s.  29).  Skemaet  henviser  til  Sunesen,  2023a,  og  hvis  man  dykker  ned  i  denne reference, er rækkefølgen på de otte kendetegn pludselig en anden, selvom referencen er opbygget efter, hvad der er det vigtigste kendetegn. Og selv i referencen lader der til at være fejl i rangeringen af svar. Vi taler ikke om det samme datasæt, selvom der bliver refereret til det, for tallene er forskellige. Hvis man i stedet holder sig til grafen i bogen (s. 29), så passer besvarelserne her med skemaet og de otte kendetegn, men der er i grafen kun 97,89 % besvarelse, uden at det kan læses hvorfor. Ovenstående forvirring gør det svært at opklare, hvordan forskningen er blevet til. I referencen Sunesen, 2023b, løftes lidt af sløret, da  vi  kan  læse  at  deltagerne,  som  har  besvaret  (nogle  af)  spørgeskemaundersøgelserne,  har  været  på kursus  hos  forfatteren  i  netop  co-teaching.  Med  den  viden  in  mente  er  det  ikke  nødvendigvis  så underligt, at kun 0,67 % af 310 respondenter (graf, s. 22) har svaret, at de ikke ser co-teaching have en positiv  betydning  for  elevernes  faglige,  sociale  eller  personlige  udbytte.  Men  igen,  vi  ved  ikke  hvor forskningen kommer fra. Samtidig må man også sætte spørgsmålstegn ved validiteten af spørgsmålene i nogle af de undersøgelser, som forfatteren henviser til. Når forfatteren spørger sine respondenter til de vigtigste værdier for et godt makkerskab og derpå samler værdier som god stemning, tillid og tryghed i samme svarmulighed,  så er det ikke så underligt, at respondenterne  vægter  tre så positivt  ladede  og sammenhængende begreber højt. For hvem ville ikke vægte god stemning, tillid og tryghed højt? Det artikel om I brugen af DANISH JOURNAL OF

[1] For overskuelighedens skyld har vi her bibeholdt referencens oprindelige nummerering, så den er let selv at slå op i bogen

n bog, som

de basale

et skal være

: skrøbeligt

i gang med

tole på de bliver således let for respondenterne at se sig ind i den svarmulighed, hvilket sandsynligvis er grunden til at denne kategori scorer så højt. I det mindste burde det angives som værende en udslagsgivende faktor, men igen, vi kan som læsere ikke gennemskue, hvor forskningen er publiceret.

## Uklar referencehåndtering

Men det er ikke kun forfatterens egen forskning, der er problemer med at referere korrekt til. Forfatteren har  gennem bogen store problemer med helt generelt at referere  korrekt,  og  samtidig  virker  nogle  af referencerne påtagede. På side 33 refererer forfatteren til tidligere Lektor på RUC, Rasmus Willig, med referencen Willig 2006, som ikke findes i litteraturhenvisningerne, men som sandsynligvis er forordet til den tyske sociolog Axel Honneths bog, som refereres på samme side. Det kan dog være svært at tage en reference  til  Rasmus  Willig  seriøst  i  sammenhængen  hvori  den  bringes,  da  en  stor  del  af  Willigs forskningsarbejde  har  handlet  om  at  påvise  offentligt  ansattes  til  stadighed  svære  arbejdsvilkår  og problemer med umyndiggørelse og afvæbning af deres kritik (Willig, 2009, 2016). Hvis co-teaching indtil videre  er  noget  på  et  nationalt  plan,  så  er  det  kommunale  konceptforståelser  bestilt  oppefra  til implementering i skolen, uden at personalet nødvendigvis selv har bedt om det eller har mulighed for at sætte  spørgsmålstegn  ved  det.  Så  at  referere  til  Willig  virker  modsætningsfyldt  i  forhold  til,  hvad forfatteren i øvrigt argumenterer for og selv bruges til i kommunale sammenhænge. Referenceproblematikken ses også i en reference til Lene Tanggaards forståelse af materialers modstand i arbejdet  med  kreativitet  (s.  62);  en  forståelse  hun  benytter  sig  af  i  forbindelse  med  kreativitet  i  en skolemæssig  sammenhæng.  Kigger  vi  imidlertid  referencen  igennem,  nævner  Tanggaard  rigtigt  nok materialers modstand, men forståelsen er én af tre faktorer der ikke kan stå alene, når der arbejdes med kreativitet (Tanggaard, 2010). Og det er ikke kreativitet forfatteren argumenterer for, men idéudvikling, som kan siges at være relateret, men ikke det samme. At bruge Tanggaard-referencen får karakter af, at forfatteren  udvælger  selektivt  og cherry  picker litteratur,  uden  at  sikre  sig  at  argumentationen  eller sammenhængen holder.

Helt  generelt  er  der  store  udfordringer  med  henvisningerne  i  bogen.  Alrø,  Billund  og  Nørgård,  2018, som  behandles  på  side  65,  findes  ikke  i  litteraturhenvisningerne.  Det  samme  gælder  for  Aarkrog  og Wahlgren, 2004, der behandles på side 84, og von Oettingen, 2002, der refereres til på side 101. På side 127 er der en reference til Andersen 2021, hvori referencen selv skulle referere til en bog, som er skrevet to år senere. Alt dette kan muligvis og til en vis grad betragtes som sjusk og en lettere lemfældig omgang med redigering, referencer  og  litteraturhenvisninger,  hvis  ikke  det  samtidig  var  tilfældet,  at  forfatteren selv  har  skrevet  en  bog  om  undersøgelser  og  videnskabsteori  (Sunesen,  2020),  og  i  en  artikel  om interviews i aktionsforskning selv understreger vigtigheden af at have korrekte referencer ved brugen af APA-standarden (Sunesen, 2019; 110). Det må derfor påpeges, at hvis man ønsker at skrive en bog, som skal understøttes af eller direkte baseres på forskning, så skal der være styr på de basale forskningsprincipper, herunder at referencer skal fremstå klare og tydelige for læseren og at det skal være muligt  at  slå  dem  op  relativt  nemt.  Intet  af  dette  er  her  muligt.  Bogen  står  derfor  på  et  skrøbeligt fundament. For skal man tro på de ellers fine, gode og inspirerende værktøjer til at komme i gang med co-teaching  og  samarbejde,  som  bogen  helt  bestemt  indeholder,  når  nu  man  ikke  kan  stole  på  de referencer som forfatteren henviser til?

torl:

DANISH JOURNAL OF

oml

Man bør læse bogen på dens egne præmisser. Derfor må læserne af bogen overveje, hvordan og om de køber  ind  på  forfatterens  arbejde  med  co-teaching  og  psykologisk  tryghed.  Når  første  sætning  i indledningen handler om, hvor meget forskning man har bedrevet på området, følger også et ansvar for at kunne redegøre og argumentere klart og tydeligt for sine pointer. Dette er ikke lykkedes med denne bog og det bør give stof til eftertanke i kommuner og på skoler, men især hos forfatteren selv og hos forlaget. prx og 1

## Bogens anvendelse forf

Denne  type  bøger  skriver  sig  ind  i  en  uddannelseshistorie  om  koncepter  og  udviklingsarbejde  i  og omkring  skolen.  Historikken  bygger  på  en  præmis  om,  at  udvikling  i  sig  selv  er  godt.  Det  er  denne præmis, bogen læner sig op ad, når forfatteren i indledningen skriver, at 'de professionelles læring ER skolens udvikling' (s.13). På den måde kan man argumentere for, at bogen skriver sig ind i rækken af bøger på skoleområdet, der fokuserer på læring og en generel psykologisering af skolen, hvor optimering og præstation er i fokus. Man kan spørge, om præstationskrav og krav om udvikling er det rette afsæt, når man, som bogens titel lover, vil understøtte psykologisk tryghed? I bogens indledning kan man læse, at bogen henvender sig til 'hvem som helst, som søger inspirationen' (s.14). Målretter bogen sig som inspiration  for  lærere  eller  bliver  den  brugt  som  obligatorisk  læsning  i  et  kommunalt  projekt?  Ifølge forfatteren kan det være begge dele. Problemet opstår, hvis den, som i det sidstnævnte tilfælde, bruges som  led  i  en  argumentation  for  større  kommunale  skoleudviklingsprojekter,  når  bogen  har  så problematisk  en  omgang  med  forskning  og  læsning  af  andet  litteratur.  I  dette  tilfælde  vil  store kommunale udviklingsprojekter i bedste fald bygge på problematiske betragtninger og udledninger - og i værste fald fejlagtige slutninger. som

I kommunale projekter er det ikke nødvendigvis skolerne selv eller lærerne, der beslutter at arbejde med nye  koncepter  og  tilgange  (se  f.eks.,  Stanek,  2022).  Her  må  lærerne  ifølge  forfatteren  acceptere  coteaching,  på  trods  af  at  de  ikke  nødvendigvis  kan  se  sig  selv  i  udviklingsarbejdet  og  derigennem  har modstand mod dette arbejde. Det er vigtigt at skolen arbejder med at geare sin organisation frem mod beslutningen om at arbejde med co-teaching, 'for at modvirke en eventuel forestilling om, at al udvikling starter  og  slutter  ved  karakteren  af  det  følelsesmæssige  klima  i  de  professionelle  relationer'  (s.121), skriver  Sunesen.  Vi  har  altså  på  den  ene  side  en  bog,  der  ønsker  at  understøtte  det  professionelle samarbejde  om  co-teaching  med  psykologisk  tryghed,  og  på  den  anden  side  en  bog,  der  betvivler betydningen  af  det  følelsesmæssige  klima  for  denne  type  af  udviklingsindsats.  Dette  er  endnu  et eksempel  på,  hvordan  meningen  fremstår  utydelig  eller  hvordan  pointen  forsøges  underbygget  af referencer, der er taget ud af kontekst. Spørgsmålet er: Kan man stole på bogens argumentation med så mange uklarheder? Dette må være op til den enkelte læser at vurdere.

DANISH JOURNAL OF

## Referencer

Andersen, F. Ø. &amp; Sunesen, M. S. K. (2023). Co-teaching og teamflow. Kognition og pædagogik, 33 (129), 66-76.

Stanek , H. (2022, 29. april): Aalborg satser stort på co-teaching. Folkeskolen . https://www.folkeskolen.dk/aalborg-satser-stort-paaco-teaching/

Sunesen ,  M. S. K. (2019). Interview i aktionsforskning i: Sunesen, M. S. K. (red.) Aktionsforskning - Indefra og udefra . Dafolo. e-bogsudgaven

Sunesen , M.S.K (2020). Sådan laver du undersøgelser - Videnskabsteori, metode og analyse . Hans Reitzels Forlag

Sunesen , M.S.K. (2023a). Co-teaching og professionel læring i den inkluderende skole. I Søndberg, A., Agergaard, K., Rabøl Hansen, H., &amp; Rasmussen, T. (red.). (2023). Fællesskabende  didaktikker (s.  84-96). KvaN.

Sunesen , M.S.K. (2023b). Co-teaching, transfer og praksislæring. Kognition og pædagogik , 33 (127).

Sunesen , M.S.K. (2023c). Co-teaching og psykologisk tryghed. Dafolo.

Sunesen , M.S.K. (2023f). Co-teaching og psykologisk tryghed. Specialpædagogik -Tidsskrift for specialpædagogik og inklusion , 43 (2), 4-20.

Tanggaard , L. (2010). Fornyelsens kunst. At skabe kreativitet i skolen . Akademisk Forlag.

Willig , R. (2009). Umyndiggørelse . Hans Reitzels Forlag

Willig , R. (2016). Afvæbnet kritik. Hans Reitzels Forlag

7