Det, der lever længere end os selv
Forfattere: Svava Riesto, Rikke Munck Petersen
Tidsskrift: periskop (2017-12-05)

## Det, der lever længere end os selv

## Interview med kunstner Monika Gora om nutidig byudvikling og akkumulation af tid

'Tænk  på  alle  de  erindringer,  der  er  knyttet  til  gamle parker  i  byen.  Deres  store  træer  akkumulerer  tiden  og viser byens cyklus ud over det enkelte menneskeliv.' Det siger  kunstner  og  landskabsarkitekt  Monika  Gora,  der sammen med Gunilla Bandolin har lavet en række værker om vores forhold til naturen i byen. How Much for a Tree fra  2015  spørger  til,  hvordan  det  kan  være,  at  statelige gamle træer i byen ofte må lade livet for kortsigtet ejendomsudvikling og enøjede kalkuler. Hvad er det, vi mister, når  vi  fjerner  gamle  parker  og  store  træer?  Hvad  er  et gammelt træ værd - opgjort i kvalitet og kvantitet?

Interviewet foregår en sjældent varm majdag i Malmö Konsthalls  gårdhave,  svalt  skygget  under  et  af  gårdens kæmpemæssige  platantræer.  Polsk-fødte  Monika  Gora fortæller,  at  hun  flyttede  til  Sverige  som  10-årig  og  på grund af den kolde krig ikke bare kunne tage tilbage på ferie. Selvom hendes minder altså stammer fra de første barndomsår i Polen, har hun en stærk erindring om landskabet ved Warszawa; den varme sommersol på huden filtreret gennem det grønne løv og følelsen af at skulle holde balancen, når man løber i de græsklædte bakker. Naturen skaber starke sanselige minder. Samtidig ryger den tit helt i baggrunden, når vi taler byudvikling, siger Gora.

Ved et tilfælde, på jagt efter et selskabslokale til en stor fest, faldt hun over godset Gottorp i udkanten af Malmø.

En herskabelig bygning står her i en stor have med gamle træer.  Omkranset  af  Bunkeflos  nye  boligenklaver  og indfaldsvejen  til  Malmø  fra  Øresundsbroen  er  haven med hovedbygningen en kulturel tidslomme i områdets hastige forandring.

Men at Gottorp-godset skulle jævnes med jorden, blev hurtig klart. Kort efter Goras fest på stedet kom den nye ejer  -  en  asiatisk  forretningsmand  -  med  sin  plan,  der både indebar at nedrive bygningen og fælde alle de eksisterende træer. Paradoksalt nok skal der bygges en skole lige ved - til 700 elever, som kunne have haft glæde af en stor park - men den gamle park på Gottorp erstattes nu af den nye ejers private stenbelægning, højmoderne hus og en fontæne - vel inspireret af en populærvariant af Feng Shui. I forbindelse med byplanlægningen var der få, der tog ansvar for at bevare disse træer eller parken. I stedet planlagde man, at der skulle anlægges en ny park lige ved; en nyplantet park, halvt så stor, og som i de første mange år vil stå med små, tynde træer.

## SR: Hvad går jeres projekt How Much for a Tree om Gottorp ud på?

Monika  Gora:  Vi  satte  os  for  at  undersøge,  hvordan  og hvad i forløbet der kunne føre til, at en allerede udpeget offentlig  park  kunne  ende  med  at  forsvinde,  og  værdi- Naturen skaber stærke sanselige og kropsligt forankrede minder. Samtidig ryger den tit helt i baggrunden, når vi taler byudvikling, siger kunstner og landskabsarkitekt Monika Gora. Video-still fra filmen How Much for a Tree , hvor klatrer og fotograf Nils Bergendal undersøger det sanselige møde, der sker, når han klatrer i store træer, der kan sammenlignes med dem, som blev fældet på godset Gottorp (Malmø) i 2011.

Gottorp er gennem udvikling af det sydvestlige Malmø ved at blive omkranset af by og infrastruktur. Det kommende byområde mangler ifølge planmyndighederne grønne offentlige områder, så man har valgt at anlægge en ny park. Gottorp har i generationer været en socialt og kulturelt forankret park i bydelen. Paradoksalt nok har ingen forsøgt at tage vare på den eksisterende herregårdspark, der havde kæmpemæssige, historiske træer, som det vil tage over 100 år at få igen. Hvad er værdien af denne gamle park, som ingen af de involverede i byudviklingen fik taget vare på? spørger Monika Gora. Den nye offentlige park, hvor nye træer plantes, er halvt så stor som Gottorps have.

Foto: Lantmäteriet. Grafik: Gora/Bandolin.

Det nye Gottorp har medført kraftig fældning af de store gamle træer med en stammediameter på op til to meter. Tilbage står kun de træer, der omkranser selve ejendommen. Det store gamle træ ved indkørslen er erstattet af et springvand, da vand ved indgangen er vigtigt ifølge Feng Shui, som den nye asiatiske ejer generelt har formet og indrettet huset efter. At der cirkulerede meget mere vand i de store træer, der stod her før springvandet, har ikke været nogen vigtig overvejelse.

Foto: Propellermedia.

fulde  store  træer  fældes.  Gunilla  Bandolin  og  jeg  valgte at  interviewe de centrale personer i det såkaldte udviklingsprojekt: Ejeren af grunden, kommunens byplanlæggere, træhuggeren, der får i opgave at fælde træerne, og så videre. I udstillingen How Much for a Tree, som består af et  teatermanuskript, fotografier og en videoinstallation, bringer  vi  forskellige  perspektiver  på  tingene.  Videoinstallationen  forsøger  gennem  kunstneriske  virkemidler at formidle oplevelsen af de store træer, der er gået tabt gennem  fældningen. Teatermanuskriptet berører de forskellige aktørers syn på hændelsesforløbet. Vi vælger ikke at bruge deres navne, men at betegne dem med deres virke,  fx  planlæggeren  og  developeren,  da  det  belyser deres  roller  og  ansvar  frem  for  person.  Netop  det  er vigtigt: Hvad er det for et ansvar, man skal varetage? Er du offentlig byplanlægger, skal du have et helhedsperspektiv, der handler om offentlige rum og fælles goder.

## RMP: Hvad er værdien af de gamle træer på Gottorp?

MG: Rent kvantitativt kan man jo vælge at følge en beregningsmodel, som fx forskere på Sveriges Landbruksuniversitet har udarbejdet. Denne sætter grundprisen på en anden måde end den etablerede, der følger ejendommes markedspris. I stedet spørger man her: Hvis man skulle købe  så  store  træer  i  et  plantecenter,  hvad  ville  de  så koste? Ifølge den beregning ville haven på Gottorp være over 109 millioner kroner værd, hvad der er mere end ti gange den købspris, investoren fik den for (9,25 millioner kr.). Samtidig er der meget mere på spil end dette. Der er erindringsværdier og sanselige værdier.

Fx  var  den  skovhugger,  der  havde  fået  til  opgave  at fælde  træerne,  og  som  vi  interviewede  gennem  en  lang periode, selv opvokset tæt på Gottorp. Han har klatret og leget i godshaven og har stærke minder om den. Da han først fik til opgave at fælde og fjerne alle træerne, tog han det som en hvilken som helst anden opgave. I vores samtaler om Gottorp virkede det, som om han blev mere og mere  opmærksom  på,  hvor  meget  disse  træer  egentlig betød for ham. Til sidst holdt han simpelthen op med at fælde. Og han holdt op med at tale med os. De to verdener - hans nutidige forretning og hans barndomserindring - havde været adskilte, og blev nu sammentænkt. Og han kunne ikke holde ud, at han var ved at fjerne træerne. For ham må de have haft stor værdi.

Vi sendte også en fotograf op for at prøve at formidle nogle af de sanselige værdier, et træ har. Set på en byplan er et træ ofte bare en prik eller rund cirkel. Når man klatrer  i  det,  oplever  man  noget  helt  andet.  Fotografen  var fjeldklatrer og gik fuldt ind i opgaven med bare tæer og klatreudstyr.  Efterhånden  smed  han  alle  klatrerebene ned og forsvandt helt op i trækronerne. Filmen, som vi viste  på  udstillingen,  fortæller  om  den  raslende,  varme vind  i  løvet,  om  lys-  og  skyggevirkningen,  der  aldrig  er ens,  om  den  bløde  lyd,  når  fodsåler  møder  bark,  og  om en  uendelighed af  forskellige  formudtryk,  eftersom  han bevæger sig mellem grenene. Han var faktisk ikke til at stoppe. Hans film fortæller os noget om værdien af træer. At sanse og være sammen med et træ er at være sammen med sig selv.

## RMP: Du nævner både kvantitative og kvalitative værdier her.

MG: Der er mange måder at opgøre dem på, og det kvalitative  og  kvantitative  er  ikke  modsætninger.  Forskere kan nu vise i tal, hvordan træer indvirker på vores stressniveau og helbred. Uden at kende tallene kan jeg mærke afstresningen,  når  jeg  går  rundt  i  Gottorps  gamle  have. Man kan måle, hvordan træer bidrager til luftforbedring og  til  at  svale  på  varme  sommerdage,  men  jeg  kan  også mærke det på min egen krop. Det er to sider af samme sag.

## SR: Alligevel fælder vi store træer i hobetal. Er det lovningen, som er problemet?

MG: Tja, byen Malmø har besluttet, at hvis man fælder et gammelt træ, skal man plante et nyt 'stort træ'. Stort er da defineret som det største af de mål, man har fastsat i  kommunens  lovgivning,  nemlig  40  cm  i  omkreds  i stammen. Det er jo ingenting i forhold til de gamle træer, der lige er blevet fjernet! Det tager 100 år, før de nyplantede  erstatningstræer  er  på  størrelse  med  dem,  der  er blevet fjernet.

## SR: Hvor  ligger  ansvaret  for  de  mange  træfældninger  i byudviklingen?

MG: Det er klart, at investorer har hovedfokus på indtjening. Embedsværket og lovgiverne må derimod tage deres ansvar for helhedsperspektivet. De synes nogle gange at være  for  optaget  af  at  etablere  nye  projekter  og  passer ikke på træerne, der så fældes i den sammenhæng. Ofte kan man med enkle greb planlægge nybyggeri på en måde, hvor  der  stadigvæk  er  vokseplads  til  træerne,  hvad  der svarer til kronens størrelse.

## RMP: Men i dag er vi jo meget optaget af bæredygtighed. Er det ikke godt nok?

MG: Jo, der sker meget inden for bæredygtighedstænkning, både når vi bygger og renoverer huse, og i den måde vi planlægger byen på. Her er fokus som regel på tekniske løsninger, som jordvarme og solceller, eller en tænkning om biodiversitet, som går ud på at beskytte særlige dyreog plantearter eller tælle, hvor mange der er, i troen på at flest er bedst. Man mister blik for de økologiske sammenhænge i byen og på de menneskelige værdier; hvad der skaber nærhed og forankring. Når man fælder så mange gamle  træer,  som  det  sker  i  Malmø  i  dag,  kan  det  ikke kaldes bæredygtigt.

Rent  kvantitativt  har  man  sådan  set  plantet  mange træer  i  Malmø.  Længe  har  man  plantet  træer  uden  at følge  op  på,  hvordan  de  overlever.  Man  plantede,  og  så døde de, og så plantede man nye. Nu forstår man bedre, at  man skal arbejde med træerne og deres voksested og pleje, men deres betydning for os mennesker er der ikke stor bevidsthed om.

## SR: Alligevel  har  Malmø  modtaget  adskillige  priser  som miljøvenlig og økologisk by.

Jo, Malmø er blevet prisbelønnet blandt andet som grøn by og miljøkommune og for sit  økologiske/bæredygtighedsregnskab. Det handler dog mest om miljøregnskab, fx om lavere energiforbrug i materialer, der har en optimeret  ydeevne  ud  fra  kvantitative  beregninger  af  bare nogle få parametre. Vi har brug for en bredere forståelse, der inkluderer, hvordan man i byudviklingen kan arbejde med byens  økosystemer  og  menneskelige  erfaringer,  så byer  bliver  etisk  bæredygtige  rammer  om  menneskers liv. Samtidig betyder kvantitet noget. I Malmø er vi seks indbyggere pr. træ. Tænk, hvis vi kunne have som mål, at der var et træ pr. indbygger!

## RMP: Men folk er vel glade for træer?

MG: Jo, folk elsker forestillingen om store træer. Man ser dem tit på arkitekturillustrationer før byggeprojekter. Fx skal der nu bygges ti nye metrostationer i Stockholm; den ene er designet til at have store træer med blade under jorden.  Først  troede  jeg,  at  det  var  et  slags  drivhus,  og spurgte,  hvordan  de  fik  lys  ned  til  træerne  langt  under jorden. Det viste sig, at der var tale om skulpturer, som ligner træer. Det lader til, at billedet af et træ, som form og forestilling, er meget stærkt. Men en statisk skulptur af et træ har jo ikke den vekslen i farver, form og duft, som kendetegner  træets  variation  over  årstiderne  og  vækst med årenes løb.

## RMP: Er vi blevet bange for træer?

MG:  Træer  lader  til  at  være  for  besværlige;  de  skal beskæres,  og  de  afgiver  løv  og  nogle  gange  fugleklatter. Træer kan vælte og ødelægge huse og veje. På et dybere plan er det måske kommet så langt, at vi ikke kan håndtere ting, der er større og mægtigere, end vi selv er. Det virker, som om vi ikke kan holde det ud, som ikke er menneskeskabt, og som vi ikke kan civilisere og kontrollere.

Når  store  træer  og  parkområder  fjernes,  hænger  det også  sammen  med,  at  viden  om  det  levende  forsvinder. Skamfering af store træer, fordi de skygger, er udtryk for, at vores kulturelle kundskab om det levende står svagt, og det sågar i en tid, hvor klimaforandringer kræver kunnen om det levende.

Paradokset  er,  at  vi  samtidig  har  en  forestilling  om, at store træer er gode. Vi elsker billeder af træer, da det netop  repræsenterer  tilblivelse  over  tid,  fx  livets  træ, Yggdrasil,  i  nordisk  mytologi.  Samtidig  har  vi  mistet kundskaben til at interagere med dem ud fra en forståelse af gensidig indvirkning.

Skamferet træ, hvor grene som lemmer er flået af, så veddet er splintret. Vi har mistet den kundskab, der gør at vi kan aflæse det levende og interagere med det. Foto: Fredrik Karlsson.

Vi  skal  understøtte  det  levende  i  vores  byer  -  det  ville være at tage et udviklingsperspektiv på byen, et udtryk for tiltro til og et samarbejde med fremtiden.

Nutidens byplanlægning  er præget af  manglende opmærksomhed  på  nærvær  og  tid  -  øjeblikket  betyder alt. Jeg har set eksempler på, at folk river træer ned tæt på nybyggeri, fordi de skygger om foråret. Man kunne jo bare have sat sig et andet sted. Om sommeren, når alt er varmt, savner man så et svalende træ.

Levende træer minder os om vores egen forgængelighed i forhold til noget, der lever længere end os selv, og træet som et udtryk for tidens gang, der selv har en sluttet tid.

SR: Men samtidig er 'bynatur' blevet det nye sort i byplanlægning. Københavns Kommune har fx her i begyndelsen af 2016 lanceret en ny bynatur-strategi, som siger, at vi skal have 'mere' og 'bedre' natur i byen frem til år 2025.

MG: Ja, den tænkning er spændende, og København har en ambitiøs strategi. Men ser vi på de senere års byrumsdesign, der har arbejdet aktivt med bynatur, er det i virkeligheden  en  meget  ordnet,  kontrolleret  forestilling  om natur, der kommer til udtryk. For eksempel i tegnestuen SLA's arbejder, som er meget spændende, men som stadig opererer med en natur, hvor mennesket har fuld kontrol, og med nyplantede vækster, der har en størrelse, som vi kan kontrollere.

## RMP: Du savner en forståelse af bynatur, hvor mennesket ikke længere efterstræber fuld kontrol?

MG: Alle livsformer er interessante. At mennesket skulle være stillet over naturen, er på mange måder en kristen teori. Måske går dette tilbage til de første landbrugssamfund, hvor mennesker begyndte at se på omgivelserne som deres territorium. Men vi skal tænke mere i helheder, og dermed hvordan byer og mennesker formes af hinanden.

## SR: Hvad var jeres konklusion efter projektet How Much for a Tree?

MG: Ja, måske at der ikke er nogen plads til gamle træer i vores samfund. Det, som er større end os selv og akkumulerer tiden. Det virker, som om vi i dag lever i den sidste tid, hvor der står store træer rundt om i byen. At den tid, hvor dette er muligt, er ved at være forbi. Det vil jeg gerne vise i min kunst og stille spørgsmålstegn ved.