At forlade sekten
Forfattere: Tetz Rooke
Tidsskrift: passage (2009-09-15)

## At forlade sekten

## Afhoppernes bekendelser

## Indledning

Yusuf Zaydans Azazil (2008) og Khalid al-Barris Verden er skønnere end Paradiset (2001) er to interessante bøger fra den nye arabiske litteratur, som begge har affødt debat og diskussion af forskelligt omfang. Begge har den religiøse fundamentalisme som tema og er skrevet ud fra afhopperens glemte perspektiv. En opdigtet kristen munk fra 400-tallet og en nutidig og faktisk eksisterende islamisk ungdomsaktivist fortæller samme slags historie: hvordan de blev draget ind i den religiøse sekt og hvordan det siden, efter mange kvaler, lykkedes for dem at bryde ud. Den person -lige bekendelse er et forenende bånd mellem teksterne, hvis handlinger fortælles i jeg-form, skønt den ene bog er en spændende historisk roman i skikkelse af en selv -biografi og den anden er en journalistisk skrevet ægte levnedshistorie. Genremæs -sigt  repræsenterer  teksterne  tilsyneladende  uforenelige  sider  af  litteraturen:  den strenge dokumentar og den rene fantasi, fakta og fiktion - lige så definitivt og radi -kalt adskilte som to sider på en mønt. Alligevel, præcis som med mønten, hænger de sammen og danner et hele. Den verden og virkelighedsproblematik, de refererer til, er nemlig fælles: den aktuelle politisering af islam og voldsudøvelsen i Guds navn.

Forfatterne kommer begge fra Egypten, men læses også flittigt uden for landets grænser. Azazil følger en lang egyptisk tradition for historiske romaner, i hvilke den politiske allegori er tydelig. Takket være sin historiske detaljerigdom og veludførte illusion af autenticitet, sit tema og sin tendens, er bogen blevet en bestseller og har vundet priser. Den repræsenterer, mener jeg, en ny trend i den samtidige arabiske litteratur, hvor grænsen mellem populærlitteratur og seriøs litteratur igen er blevet mere flydende, og læsningen i visse befolkningsgrupper er øget. Verden er skønnere end Paradiset udkom først som føljeton i pressen (i Libanon) og følger dermed også et veletableret mønster i den arabiske prosalitteratur. Men nogen kioskbasker er bo -gen ikke blevet og bliver det næppe; dertil er den alt for kortfattet og måske også alt for ærlig og kontroversiel.

## På Djævlens ordre

Årets (2009) vinder af den såkaldte arabiske Booker-pris blev en historisk roman, som handler om de sekteriske stridigheder i den tidlige kristendom. Prisens officielle navn er  'Den  internationale  pris  for  arabisk  skønlitteratur'  (www.arabicfiction.org),  og den blev i år uddelt for anden gang. Forfatteren til vinderromanen, Azazil , er egyp -teren Yusuf Zaydan, tidligere helt ukendt i litterære sammenhænge. 1 Udmærkelsen kom derfor som en stor overraskelse for de fleste inden for den arabiske litterære offentlighed og affødte straks voldsom debat: Hvordan, undrede man sig, kunne en nybegynder slå fuldblodsproffer som Muhammad al-Bisati, Ibrahim Nasrallah og andre kandidater, som også stod på den korte liste? Læg dertil at emnet for vinder -bogen var religion og at muslimen Zaydan dristede sig til at skrive om kristendom -men med teologiske prætentioner, og lunten var tændt!

Hovedpersonen i Azazil , et af djævlens mange navne på arabisk, er en egyptisk munk i 400-tallet. 2 På  tredive ark pergament nedskriver munken sin livshistorie, lægger arkene i en kiste og graver den ned i det kloster i Syrien, hvor han opholder sig. Mere end 1500 år senere bliver kisten fundet af en arkæolog under udgravnin -ger af ruinbyerne nord for Aleppo. En navnløs oversætter støder på en eller anden måde på fundet og bruger siden omkring syv år på at oversætte munkens historie fra syrisk (aramæisk) til arabisk. Derefter offentliggør han sit værk sammen med et forord, som stipulerer, at teksten ikke må trykkes før efter hans død.

Romanen er med andre ord konstrueret som en fiktiv selvbiografi præsenteret som en fiktiv oversættelse; der findes en handling og en rammehandling, og både forfatteren og oversætteren er ifølge fiktionen døde. Bogen lader som om, den er et autentisk historisk dokument. Den leger med det antikke artefakts karakteristika. Min udgave af romanen (femte oplag) indeholder eksempelvis et appendiks med billeder af antikke portrætter, mosaikker og ruiner, som påstås at forestille de per -soner og pladser, som figurerer i munkens livshistorie. 3 At  den  faktiske forfatter, Yusuf Zaydan, er chef for håndskriftsafdelingen på Biblioteket i Alexandria (Bibli -otheca Alexandrina) og besidder stor historisk sagkundskab er ikke uvæsentligt at vide i sammenhængen.

Intrigen i Azazil bygger på skismaet mellem de forskellige kristne kirker i løbet af 300- og 400-tallet, som havde grund i seje teologiske konflikter omkring Kristi na -tur. Ifølge én opfattelse var Jesus på samme tid både gud og menneske i en uadskil -lelig enhed, ifølge en anden var Jesus' menneskelige natur tydeligt adskilt fra hans guddommelige manifestation. De forskellige dogmer repræsenteredes af forskellige biskopper i datidens kristendom, som havde sit centrum i den østlige del af Middel -havsområdet. Efter kejser Konstantin den Stores overgang til kristendommen samt ophøjelse af denne til statsreligion i Romerriget kom politikken med som en vigtig faktor i striden. Forskellige lande valgte forskellig teologi, delvis afhængigt af lokale magtambitioner hos kirken. Med tiden blev denne splittet i forskellige geografisk baserede samfund: den byzantiske kirke, 'Østens kirke' (i Mesopotamien), den sy -riske kirke, den koptiske kirke - med flere.

Hovedpersonen, munken Hiba, drages ind i striden. I Alexandria møder han bi -skop Kyrillus, den koptiske kirkes fader, der fremstilles som en religiøs ekstremist, voldsprædikant og magtmenneske, som ophidser de troende til mord og forfølgelse af hedningerne. 4 I Jerusalem møder han biskop Nestorius, som fremstilles som en fredens mand og den religiøse tolerances fortaler, men også som en stædig person som ikke er parat til at forhandle med sin tro. Den førstnævnte prædiker, at Maria fødte en Gud, hun er 'gudsføderske', den sidstnævnte, at hun fødte et menneske og er 'kristusføderske'. Og begge erklærer modstanderen for kætter.

I det fiktive manuskript på de tredive pergamentblade kæmper Hiba med dette teologiske problem (og læner sig i Nestorius' retning), men grubler endnu mere over konsekvenserne af den religiøse vold på jorden. Hans personlige historie er grum, og han er selv et offer. Som barn ser han sin far blive myrdet af kristne fa -natikere foran et egyptisk tempel ved Nilen, hvortil han er kommet for at aflevere sin fangst af fisk til de sidste tilbageværende hedenske præster. I Alexandria, hvor Hiba så småt begynder at studere medicin, begejstres han af filosoffen Hypatia og hendes offentlige forelæsninger, men chokeres stærkt da hun bliver lynchet af en kristen pøbel for øjnene af ham. Hvordan kan det være, at Jesu lære om fred på jor -den fører til sådanne forfærdelige handlinger? Fuld af væmmelse og skræk flygter han fra byen, som styres af den dæmoniske Kyrillus. I sit indre opdager han også en anden dæmon: liderligheden og begæret. Han er blevet forført af en tjenestepige i Alexandria i løbet af tre hede dage, og tyve år efter lider han samvittighedskvaler for sine seksuelle udsvævelser, naturligvis i cølibat, indtil næste fristelse bringer ham til fald, en fattig korpige som han er blevet forelsket i. Efter denne sidste synd rammes han af høj feber, hallucinerer og ser Djævlen, Azazil, træde frem for sit blik. Azazil siger til ham, at han skal skrive sin historie uden at fortie noget, og Hiba hører det og adlyder...

## Politisk allegori

Hvorfor blev denne fortælling belønnet med en af de allermest prestigefyldte lit -teraturpriser i den arabiske verden og med en prissum på sammenlagt 60.000 USD samt garanteret oversættelse til engelsk og international lancering som bonus? En mulig forklaring er den litterære form. Azazil er en spændende, letlæst og romantisk roman efter vanlig opskrift. Ingredienserne er stærke: heltemod og skurkagtighed, kærlighed og had, dyd og last, godhed og ondskab. Figurerne er tydeligt tegnede, naive eller lumske uden at udarte til skabeloner. Handlingen er (melo)dramatisk og miljøet eksotisk. Vovede sexscener blandes med blodige episoder. Munken er sym -patisk, en ensom helt hvis længsel efter retfærdighed, stillen spørgsmålstegn ved lederne og personlige søgen det er let at identificere sig med. Sproget i romanen er ligefremt og ukompliceret, om end stedvist sentimentalt og affekteret.

Denne genre, eventyrromanen, traditionel og gammel som den er, repræsente -rer samtidig en ny trend i den arabiske prosa: popularisering! Efter en lang periode med en voksende kløft mellem forfatter og læser og faldende oplag skimter vi nu fremvæksten af en arabisk bestsellerlitteratur. 5 Den består af romaner, som henven -der sig til et bredt publikum og er skrevet af nye forfattere, som tager afstand fra den litterære elitisme - og radikalisme - som har domineret den arabiske prosa lige siden 1960'erne. Bestsellerromaner som Yacoubians hus (2002) og Chicago (2007) af egypteren Alaa al-Aswany eller Pigerne fra Riyadh (2005) af Rajaa Alsanea fra Saudi Arabien er et helt nyt fænomen på det arabiske bogmarked. Pludselig synes der at være købsglade forbrugere og penge at tjene! Kommerciel er ikke længere et skældsord. Tværtimod markedsføres arabiske bøger nu ved hjælp af bestsellerlister og salgsstatistik, præcis som i Europa og USA. Disse lister er nye begivenheder i den ara -biske verden. Globaliseringen og it-revolutionen har tydeligt forandret både læsernes efterspørgsel og markedets evne til at tilfredsstille den i mange lande. Måske er den litterære smag blevet mere global?

Uanset hvad er det ikke nogen vovet gisning, at dommerne til årets pris har skævet til  publikumspotentialet hos den vindende roman. 6 En bog som Azazil kombinerer elementer fra kvalitetslitteraturen og populærlitteraturen, seriøsitet med underhold -ning. I  en  oplysende kommentar efter vindertilkendegivelsen forklarede Jonathan Taylor, formand i Booker Prize Foundation og medlem af den styrende priskomité, at en tanke med udmærkelsen er 'at løse paradokset bestseller - mesterværk ved at gøre det sidste til det første.' 7 Azazil er nu næppe et mesterværk i mine øjne, men allerede en lille bestseller på arabisk og muligvis så småt på andre sprog også.

Historiske fiktioner har længe været populære i arabisk litteratur og er ofte un -derholdende trods et alvorligt budskab. Nobelpristageren Mahfouz begyndte eksem -pelvis sin karriere i 1940'erne med tre romaner med faraoniske motiver, som på det allegoriske plan var nationalistiske moraliteter med anti-kolonial (læs: anti-britisk) tendens.  Den  moderne  arabiske  dramatiks  fader,  Tawfiq  al-Hakim  (1898-1987), protesterede i 1960'erne mildt, men tydeligt mod præsident Nassers udemokratiske, arabisk-socialistiske regime med et stykke om en rådvild sultan i middelalderen. Og så videre. 8 Zaydans roman er også en politisk allegori, hvilket er en anden plausibel grund til dens udmærkelse. Men hvad siger denne allegori?

Det hede emne i romanen er naturligvis religion og politik. Ganske vist handler bogen om skismaerne inden for kristendommen, men scenen for dramaet er Mel -lemøsten og Nordafrika. I dag er denne region, hvor den implicitte læser bor, stedet for store modsætninger mellem forskellige tolkninger af islam, sekteriske splittelser og forfølgelse af utro og vantro både inden for og uden for det islamiske fællesskab. Historien går ligesom igen, dog på en anden måde. På det politiske plan er fjendt -ligheden mellem Egypten, Syrien, Tyrkiet m.fl. (Israel, ikke at forglemme) analog til splittelsen mellem landene dengang. Og fortidens stormagt repræsenteret af kej -seren i Konstantinopel har med lidt fantasi også moderne paralleller.

Skal  troende  muslimer  anvende  vold  for  at  opnå  deres  politiske  og  religiøse mål? - det er det tavse spørgsmål, som står skrevet med store bogstaver mellem linjerne. Zaydans svar er nej, og munken Hiba kommer til at illustrere afhopperens gode eksempel, den troende som følger sin samvittigheds lov i stedet for eksege -ternes diktat. Nogle år i sin ungdom er han lydigt medlem af den kristne kirke i Alexandria og en af dens munke. Men forfølgelserne af anderledes tænkende og Jesus-fanatismen, som når en kulmination med mordet på den fredelige matema -tiker og filosof Hypatia, symbolet på kunst og videnskab, får helten til at flygte fra sekten, som senere skal blive til den egyptisk-ortodokse koptiske kirke. Moralen af Hibas livshistorie er kort sagt, at religionen bør være en privatsag og ikke en politisk ideologi. Og budskabet er rettet til dagens arabiske ungdom. Spørgsmålet er bare, om argumentet går ind?

Ahmed Alsoudani: Untitled . Trækul, akryl og olie på lærred, 250 x 190 cm, 2009. © Ahmed Alsoudani. Courtesy of the artist and Goff + Rosenthal.

## Ungdomsoprør og islam

I dag er befolkningen i de arabiske stater ekstremt ung set i forhold til aldersstruk -turen: 60 % af den totale befolkning er under 25 år gammel! 9 Samtidig har unge utrolig svært ved at gøre deres stemme hørt i samfundet. Patriarkalske og konserva -tive normer bremser meddelagtighed og forandring. Arbejdsmarkedet er desuden svagt. Ungdomsarbejdsløsheden er næsten dobbelt så høj som gennemsnittet for den  øvrige  verden. 10 Økonomisk  selvstændighed  er  dermed  en  svært  opfyldelig drøm for millioner af drenge og piger. Den religiøse fundamentalisme er en af de få velbefærdede veje, som findes for de unge til at udtrykke deres frustration.

Den politiske islamisme i vor tid er dog ikke én, men mange forskellige bevægel -ser. Nogle er lukkede sekter, andre har mere åbne strukturer. Den historiske bag -grund og sociale base varierer. Diskurs, retorik og ydre attributter ligner hinanden fra et land til et andet og fra en bevægelse til en anden. Dette giver en illusion af enhed og enighed. Men i den arabiske prosalitteratur kan konflikterne ses bag faca -den. 11

I  løbet af 1900-tallets sidste decennier voksede en ungdomsgeneration frem i Egypten, for hvem islamisk ekstremisme indebar en ungdomsrevolte, en måde at kanalisere iboende oprørskhed ud på og en protest mod familie og samfund. Pro -cessen er på flere måder parallel til ungdomsoprøret i Europa, men med andre at -tributter og et anderledes resultat. Et belæg for denne tese er den selvbiografi, som for nogle år siden under en vis opmærksomhed publiceredes af et tidligere medlem af  al-Jamma al-islamiyya [al-Gama ʿ a al-islamiyya] under den provokerende titel Verden er skønnere end Paradiset (al-Dunya ajmal min al-janna). 12 Bogen er blevet beskrevet som det 'bedste indblik i den islamiske ungdomskultur', man kan finde i den arabiske litteratur lige nu. 13 Undertitlen på omslaget, 'en egyptisk fundamenta -lists livshistorie', fortæller tydeligt læseren, hvad bogen drejer sig om, og hvordan den skal forstås: fortællingen om forfatteren Khalid al-Barris oplevelser som sekt -medlem skal læses som fakta, ikke fiktion.

I den samtidige arabiske roman spiller den islamiske aktivist ofte en forventet rolle, som ender med en ond, pludselig død: den hævnlystne student Taha i Yacoubians hus skydes ihjel under et attentat mod en øverstbefalende politiofficer; fly -kaprerne i Turki al-Hamads Paradisets vind (Rih al-janna, 2005) flyver ind i World Trade Center. Samme typiske terroristfortælling dominerer i medierne. Det glem -mes, at afhopperne fra sekterne er langt flere end de som bliver tilbage, måske fordi denne sandhed ikke er kompatibel med 'krigen mod terrorismen', eller fordi fun -damentalisten skildret som bodfærdig stakkel ikke er politisk korrekt.

Hiba i Azazil foreslår i den politiske allegoris indirekte form, at alternativet trods alt findes og er muligt. Den selvbiografiske roman i Egypten indeholder også eksem -pler på frigørelsesfortællinger fra tidligere unge fundamentalister, som går på tværs af stereotypen: Forfatteren Miral al-Tahawi var i begyndelsen af 1990'erne medlem af den islamistiske studenterbevægelse og fuldstændig tilsløret. I Den blå aubergine (al-Badhinjana al-zarqa', 1998, dansk overs. 2006) hedder hendes alter ego Nada, en ung kvinde som studerer arabisk litteratur på et af Kairos universiteter. Nada er aktivist i den islamiske bevægelse. Hun viser ingen dele af sin krop offentligt. Sløret dækker ansigtet, handsker dækker hænderne og et klædningsstykke helt ned til fød -derne dækker resten af kroppen. I bogen følger vi hendes indre kamp og søgen efter en voksenidentitet. Hun angribes af tvivl. Den religiøse ideologi skjuler autoritære strukturer og kønsundertrykkelse, mærker hun. Til trods for sin retfærdighedspatos og sit egalitære budskab er bevægelsen en streng og hierarkisk sekt. Nada gennem -går en indre udvikling og bryder ud.

## Farlige spørgsmål

Fortællingen om Nada er som sagt selvbiografisk. I den virkelige verden er forfat -terens erfaring med at forlade sekten slet ikke unik. Der er historien snarere typisk. Man kan af gode grunde tale om en generationsoplevelse. 14 Khalid al-Barri siger ud -trykkeligt i sin dokumentarversion, at hans historie ikke er speciel: 'Jeg er bare én person ud af alle de hundredtusinder, som engang har været 'aktivister' i geleddet hos en eller anden islamisk organisation.' 15

Men i bøgernes verden dominerer andre billeder stadig. Den egyptiske selvbio -grafiske litteratur har i lang tid været fuld af opbyggelige fortællinger skrevet af frel -ste, som fortæller om deres frelse, hvad enten det drejer sig om almindelige men -nesker, som kommer til indsigt om den rette vej - som i flere værker af tv-kvinden Kariman Hamza - eller sheiker fra al-Azhar, som fortæller om Guds vilje og nåde, som imamen Abd al-Halim Mahmud eller prædikanten Muhammad Mutwalli alSharawi i deres respektive værker. 16 Genren  er  næsten  uudtømmelig. Også mere eller mindre militante kvinder og mænd fra forbudte organisationer har i selvbio -grafiens form forklaret for sig selv og verden, hvorfor islam er løsningen på alle sam -fundsproblemer, ofte med den politiske forfølgelse og fængselscellen som drama -tisk ramme. 17 Derimod er det mere sjældent med historier om mennesker, som har brudt med islam og er blevet sekulære. I forhold til teksternes antal er afhoppernes bekendelser en klar minoritet.

En forklaring er, at der ofte er en pris at betale for den, som offentligt tager af -stand fra religionens vej i Mellemøsten. Miral al-Tahawi blev stemplet som frafal -den og vantro af sine tidligere kammerater efter publikationen af Den blå aubergine på trods af, at teksten præsenterer sig som en roman; denne indirekte trussel mod hendes liv blev betegnende nok fremført på websitet IslamOnline. 18 Yusuf Zaydan løser listigt dette problem - at stille farlige spørgsmål og alligevel ikke træde nogen for direkte over tæerne - i kraft af den historiske fiktions forebyggende form samt ombytningen af religiøse roller: fanatiske kristne i stedet for fanatiske muslimer. Næsten ingen har været modig nok til at skrive afhopperens bekendelser uden be -skyttelsesnet eller nogen form for maske. Dette gør Verden er skønnere end Paradiset til  en speciel bog - og forfatteren til en modig mand. At Khalid al-Barri turde og kunne beror naturligvis på, at den radikale bevægelse, han forlod, også er en svoren fjende af det moderate islam og det egyptiske regime.

Organisationen al-Jamaa al-islamiyya stiftedes  i  1970'erne  i  studenterkredse. Den var fortaler for væbnet kamp mod de herskende i samfundet, eftersom disse ikke styrede efter den religiøse lov. Dermed var de at sidestille med vantro og af - gudsdyrkere - ifølge Koranen: 'De, der ikke dømmer efter det, som Gud har sendt ned, er de vantro' (Kor 5:44). Ligesom Profeten Muhammed og den første gene -ration af muslimer, al-salaf ,  havde bekæmpet sine modstandere med vold, burde fromme muslimer i dag ty til våben mod deres tids gudsfornægtere med det formål at (gen)-oprette den islamiske stat - sådan lød logikken.

## Sayyid Qutb den lille

Første gang, vi møder Khalid i hans fortælling, befinder han sig på en fodboldbane. Året er 1986, og han er fjorten år gammel. Stedet er hjembyen Assiut i øvre Egyp -ten, som netop da er vidne til et udbrud af politisk vold. På fodboldbanen blandt de unge teenage-drenge er medlemmerne i al-Jamaa al-islamiyya helte. 'Brødrene' er seje forbilleder og idoler for ungdommen. En ven lover Khalid at låne ham en motorcykelkæde, som han vil kunne bruge, hvis der bliver slagsmål. Det bliver der ofte, eftersom Khalid og hans venner plages af en ældre fyr på gaden, som er større og stærkere og leder af en bande, som drikker sprut, ryger hash og har prøvet sex. Med en motorcykelkæde er det lettere at forsvare sig...

Fodbold er Khalids favoritbeskæftigelse. Ellers kan han bedst lide at se film og fjernsyn og lytte til musik, eksempelvis den syriske kunstner Mayada al-Hanawi. Fa -ren er gammel nasserist og familien velstillet middelklasse: den ejer to udlejnings -huse og bor selv i det ene. Khalid har gået i en fin skole, Franciskanernonnernes skole, hvor har han lært kristne sange (!), og at det er ikke er pænt at lyve. Nu skal han snart begynde på gymnasiet. Materielt har han det godt, og hans karakterer er fine. Men militant islam lokker med et mere spændende liv.

Sociale uretfærdigheder beskrives ofte som en typisk grobund for religiøs fun -damentalisme og ekstremisme. Men faktum er, at mange, omend ikke de fleste, af de  egyptiske  islamister  kommer  fra  middelklassebaggrund.  Da  sociologen  Saad Eddin Ibrahim og hans medhjælpere i slutningen af 1970'erne under stort besvær gennemførte en interviewundersøgelse med fængslede medlemmer fra militante islamiske grupper, fandt de, at den gennemsnitlige aktivist var en ung mand i ty -veårsalderen, fra landsbyen eller en mindre by, middelklasse, højtuddannet (ofte inden for naturvidenskab eller teknik) og socialt mobil på vej opad. I stedet for det forventede abnorme og marginaliserede fjols viste undersøgelsen, at den typiske 'terrorist' i mange henseender var en forbilledlig ung egypter. Hvis han på nogen måde var unormal, var det, fordi han var signifikant mere opvakt og begavet end sine jævnaldrende. 19

Denne medlemsprofil  stemmer  fint  overens  med  billedet  af  hovedpersonen  i Verden er skønnere end Paradiset . Spænding, mening og magt pakket ind som ver -densforbedrende  idealisme  snarere  end  vrede  over  egne  økonomiske  forhold  er drivkræfterne for ham. Moralsk indignation og vrede over uretfærdigheder spiller naturligvis også en stor rolle, ikke mindst retorisk. Han er ung og engageret, men lidelsen er ikke personlig og miseren ikke privat. Hvis analogien til ungdomsoprøret i Europa holder, kan man her sammenligne med den radikale venstrefløj og dens militante medlemmer, som næppe heller var pjalteproletarer.

Khalids vej ind i bevægelsen er bønnens og studiecirklens. Han begynder at bede

'

i moskéen og starter i en studiecirkel hos en sheik, som giver lektioner i islamisk lov samt profetens liv og traditioner. Forfatteren beskriver det hele som en initierings -proces i tre skridt:

Først er han sympatisør og undervises i almene forskrifter efter den fundamen -talistiske lære, som blandt andet forbyder musik og underholdning på tv (første for -sagelse).

Siden, efter et år, antages han som rigtigt medlem og skal lære, at jihad og hisba (afstraffelse af den som ikke følger de religiøse regler) er lige så vigtige som bøn, almisser og faste for den troende. Nu er det på tide at ændre tøjstil og sprog; skæg og galabiyya ned til fødderne er det påkrævede; jeans er djævlens tøj (anden forsa -gelse).

Tredje skridt i initieringsprocessen er studiet af politiske traktater som 'Vedtæg -ter for det islamiske arbejde' og forskellige skrifter, som prædiker oprør mod sta -ten. Propagandamateriale fra krigen i Afghanistan mod russerne styrker moralen og følelsen af at kæmpe for en retfærdig sag. Man sammenligner sin egen organi -sations linje med andre militante gruppers argumentation og kritiserer deres fejl i spørgsmål som 'hvornår må man dræbe?' og 'hvem må man dræbe i islams navn?' Al-Jamaa al-islamiyya er avantgarden og Muslimske brødre er alt for eftergivende overfor  regimet!  I  dette  stadium  indebærer  indoktrineringen,  at  organisationen overtager medlemmets liv totalt og begrænser dets omgang udadtil, inklusiv slægt -ninge og nær familie (tredje forsagelse):

Brødrene bad eksplicit individet om at begrænse sin omgang med ikke-frelste muslim -ske jævnaldrende, eftersom 'mennesket tilhører sin vens religion, og så må hver og én søge efter en passende ven' (tradition fra Dawud al-Tirmidhi), ligesom man begærede at aktivisten skulle klippe båndene til alle ikke-muslimer, eftersom 'Du vil ikke finde, at folk, der tror på Gud og den yderste dag, elsker dem, der sætter sig op imod Gud og Hans udsending, ikke engang, hvis det skulle være deres fædre og sønner eller brødre eller stammefolk' (Kor 58: 22).

Det som, ifølge ham selv og set retrospektivt, får Khalid al-Barri til at gå hele vejen og acceptere alle forskrifter og regler om tøj og udseende, omgangskreds og venner, ja, også bordskik og opførsel (inklusiv føddernes rækkefølge, når man træder ind i moskéen eller går på toilettet), er, at han føler sig speciel og udvalgt. Takket være bevægelsen bliver han nogen, en indsat person med en opgave og et kald.

Hans konkrete opgave bliver at hverve nye medlemmer og agitere. Takket være sin gode hukommelse og sin intelligens er han snart en mester i doxaen og får kæ -lenavnet Sayyid Qutb den lille efter idolet, hvis skrifter han lærer sig udenad, og hvis stil han imiterer. At strides på ord og debattere bliver en favoritbeskæftigelse. Dogmatismen giver ham både social ret og effektive måder at protestere mod vok -senverdenens dominans på. Han er bare en teenager, men kan alligevel latterliggøre hvem som helst ved hjælp af citater og argumenter fra de islamiske autoriteter. Det er et tidens tegn og et fænomen, som ikke alle synes om: den ærefrygtindgydende sheik Kishk høres vredt protestere mod ungdommens frækhed i en af sine prædike -ner fra 1981: 'Nu for tiden må en stor muslimsk prædikant i halvfjerdsårsalderen regne med at blive afbrudt af en grønskolling i puberteten, som har læst nogle ord eller sider af Ibn Taymiyya eller Ibn Abd al-Wahbag og udgiver sig for at være en troens vogter! Hvilken farce...' 20

Khalid udses til leder, emir, for alle gymnasiaster i byen. Da han tvinges til at skifte skole, anklaget for agitation, føler han sig som en forfulgt helt. Prestige og respekt præger omgivelsernes reaktion. Mange er bange for gruppen, han tilhører, og den vold, som den udsætter de anderledestænkende og forhadte for, eksempelvis homoseksuelle elever. Det er let at være sej, når man har himlen på sin side, og det har Khalid. Sekten giver ham svar på alle eksistentielle spørgsmål, skænker tryghed og fællesskab, prestige og status.

Desuden, reflekterer afhopperen i sin bog, 'åbnede al-Jamaa al-islamiyya nye muligheder for oprør mod den konservative og borgerlige opdragelse, som jeg hav -de fået i Franciskanernonnernes skole og derhjemme og fik mig til at fordybe mig i forskellige samfundsklassers liv.' 21 Solidaritet med de fattige og had mod systemet - mønstret genkendes.

## Opvågningen

Det er fint så længe det varer, men jorden er trods alt ikke Paradiset. Efterhånden som han bliver ældre og klogere, begynder tvivlen at smyge sig ind. Hierarkiet skju -ler dobbeltmoral og egoisme; ikke alle lever som de prædiker. Volden mod almin -delige mennesker er planløs og grum, trakasserierne meningsløse. Læren havner i konflikt med de indre behov, ikke mindst de seksuelle drifter. Er det følelserne, der er noget galt med, eller er det forbuddene? Da Khalid begynder at studere og agi -tere på universitetet, er vi nået frem til år 1991. Den 7. oktober bliver han arresteret i hjemmet, 19 år gammel. På det tidspunkt har han tilhørt den islamiske bevægelse i fem år. Han føres til Liman Tura-fængslet i Kairo, hvor han kommer til at sidde uden rettergang, indtil han bliver løsladt godt to måneder senere.

Fængselsopholdet bliver et vendepunkt. Frihedsberøvelsen og den dårlige be -handling er ikke noget, han vil opleve igen, og desuden mobbes han af brødrene i fængslet, som håner ham, fordi han skriver breve til familien og forsøger at studere for ikke at dumpe i sine medicinstudier. Han føler sig fremmedgjort fra de tidligere kammerater. Den fundamentalistiske overbevisning til trods synes han pludseligt, at 'denne verden er skønnere end Paradiset og menneskets sjæl hænger i næbbet på frihedens fugl.' 22

Verden er skønnere end Paradiset afsluttes med et kapitel, hvor afhopperen for -tæller om sin vej ud af sekten. Det føltes som at vågne op af en drøm, skriver han. Fra ørn blev han spurv igen. For Khalid al-Barri tog det fem år at finde en anden måde at leve på og en ny filosofi. Afhopningen indebar en personlig krise, et iden -titetstab og en uendelighed af grublen og selvransagelse. Han beskriver det som en lang proces. Den begyndte med, at han holdt op med at deltage i bevægelsens akti -viteter, dernæst opgav han langsomt ideologien og trossætningerne, først derefter vanerne (bønnen og litteraturen), inden han til sidst kunne skaffe sig nye vaner og tankebaner. En del af afprogrammeringen var at starte med at læse skønlitteratur igen og supplere med selvbiografier om andre tvivlere til inspiration og trøst, lige - som han også afprøvede forskellige livsstile som f.eks. den vegetariske og forskellige verdslige fornøjelser, inklusiv pornofilm.

Billedet af afhopperens situation og sekttilhørsforholdets psykologi i denne ara -biske bog minder mig stærkt om den beskrivelse, som Anders Haag, engang medlem af Hare Krishna-kollektivet uden for Stockholm, giver i sin aktuelle svenske beken -delse: Att vinna en tro och förlora sig själv (2009). I det globaliserede samfund synes alle sekter at være organisk ens i forhold til hinanden; det religiøse udenværk er det, som adskiller.

## Oversat af Peter Bo Andersen

## Noter

- En illustration af Yusuf Zaydans tidligere ubemærkethed som litterær figur er, at hans navn mang -1 ler på den liste over cirka hundrede egyptiske skønlitterære forfattere og kritikere, som Richard Jacquemond præsenterer i sit historiesociologisk indrettede studie fra 2008: Conscience of the Nation. 'Appendix 1: Egyptian Writers and Critics', s. 237-289.
- Azazil/Azazel/Asasel er et navn, som forekommer i såvel jødisk som kristen og islamisk mytologi, 2 en falden engel eller dæmon som ofte forbindes med helvede og Satan. I Biblen er Azazel nævnt i Tredje Mosebog (Leviticus) 16:8 ff.
- Zayd 3 ā n, 2009. Appendiks s. 371-380, sammenlagt ti sort-hvide billeder.
- Repræsentanter for den koptiske kirke har protesteret mod romanen, som de mener giver et forlø -4 jet billede af den historiske virkelighed i al almindelighed og biskop Kyrillus' rolle i særdeleshed. For et indblik i debatten, se eksempelvis Bayoumi, 2008 eller Wazen, 2009.
- For en længere diskussion af dette emne, se Rooke, 2008. 5
- Navnene på dommerne skifter hvert år og er anonyme, indtil den 'korte liste' over de nominerede 6 værker er blevet offentliggjort. 2008-2009 bestod juryen af fem personer: Yumna el Eid (akade -miker, Libanon), Rasheed el-Enany (akademiker, Egypten/England), Hartmut Fähndrich (over -sætter, Tyskland), Muhammad al Murr (forfatter, Forenede Arabiske Emirater) og Fakhri Saleh (kritiker, Jordan).
- Davies, 2009. 7
- Al-Hakims stykke fra 1960, 8 Den tvivlrådige sultan (alṢ ult ā n al -Ḥā 'ir), er udgivet i engelsk oversæt -telse som 'The Sultan's Dilemma' (Tawfiq Hakim, The Fate of the Cockroach and Other Plays , 1973, ny udgave 1994) og blev for nyligt spillet i en nyoversat svensk version af Kungliga Dramatiska Teatern i Stockholm, også der med titlen Sultanens dilemma .
- Arab Human Development Report 2009, 9 'The Report in Brief', s. 3.
- Ibid., s. 10. 10
- Selv professionelle islamologer har syndet, når det gælder forenklingen af den politiske islamisme, 11 mener Philip Halldén i sin bog om den 'jihad-salafistiske strømning' og hvad den indebærer: 'I det generelle studie af islamiske bevægelser (...) og ved at forskellige islamiske bevægelser i visse sam -menhænge er blevet fremstillet som om de var ligeværdige udtryk for én og samme ideologi, har beredskabet også været temmelig dårligt i forhold til at forklare de forskelligheder og modsætnin -ger som faktisk findes mellem disse bevægelser.' Halldén, 2007, s. 10. I kapitlet 'Begrebet salafism' (s. 11-15) gives en kort introduktion til problematikken.

- al-Barr 12 ī , 2006. Teksten publiceredes først som en artikelserie i den libanesiske avis al-Naha med be -gyndelse i 1999, og med tiden færdiggjordes den af forfatteren til en bog, som udkom i Libanon 2001. Første egyptiske udgave: 2006.
- Naggar, 2006. 13
- En af al-Tahawis kolleger og nære venner i Kairo, Afaf al-Sayyid (f. 1963), har eksempelvis gennem -14 gået samme udvikling fra radikal islamist til sekulær feminist. Hun fortæller dele af sin livshistorie i novelleantologien Figli del Nilo ( Prevedello, 2006, s. 151-154).
- al-Barri, op. cit., s. 5. 'Aktivist' er min oversættelse af det arabiske 15 multazim .
- Kariman Hamza: 16 Min vej fra utilsløret til tilsløret ( Riḥlatī min al-sufūr ilā al-hijāb ,  Kairo 1981); Mu ḥ ammad Mutwall ī al-Sha ʿrāwī : Mit liv fra Daqadus til minister ( Ḥayātī min Daq ādūs ilā alwiz ā ra, Alexandria 1992; ); ʿ Abd alḤ al ī m Ma ḥ m ū d, Gud være lovet! Dette er mit liv (alḤ amdu li-lll ā hi h ā dhihi Ḥ ay ātī , Kairo 1976). For en indgående diskussion af Karim ā n Hamza og hendes selv -biografi, se Malti-Douglas, 2001. For en beskrivelse af Mahmuds bog, se Rooke, 1997, s. 93-97.
- Et par eksempler er de politiske memoirer af den kvindelige islamist, Zaynab al-Ghaz 17 ālī (1917-2005): Dage af mit liv (Ayy ā m min ḥ ay ātī , Kairo 1987), også oversat til engelsk som The Return of the Pharaoh (2006), og selvbiografien, Glimt fra mit liv (Lama ḥā t min ḥ ay ātī , 3 vol., Beirut 1985-1988) af Naj ī b al-K īlānī (1931-1995), læge, forfatter og medlem af det Muslimske broderskab siden ungdommen.
- Interview med forfatteren, Faqus, 2002-11-02. 18
- Ibrahim, 1980, se især s. 440. 19
- Dele af Abd al-Hamid Kishks prædikener findes oversat og kommenterede af Kepel, 1986, s. 178 ff. 20 Citatet er hentet fra side 179 og oversat fra engelsk af mig.
- Al-Barri, op.cit. s. 59. 21
- Ibid., s. 119. 22

## Litteratur

Arab Human Development Report 2009. Challenges to Human Security in the Arab Countries. 'The Report in Bief', 2009. New York: the United Nations Development Programme. Tilgængelig elektro -nisk: http://www.arab-hdr.org/publications/contents/2009/execsummary-e.pdf

al-Barr ī , Kh ā lid (2006): al-Duny ā ajmal min al-janna . Kairo: Merit. Første oplag 2001, Beirut: D ā r al-nah ā r.

Bayoumi, Amr (2008): 'Author of 'Azazil'  Confirms  the  Novel  Events  Are  Real;  Requests  Father Bishoi  to  Re-read  it', Almasry  Alyoum ,  2008-07-26,  http://www.almasry-alyoum.com/article2. aspx?ArticleID=114837 (besøgt 2009-08-02).

Davies, Hannah (2009): 'Egyptian author wins Arabic fiction prize', The Bookseller ,  2009-03-17, http://www.thebookseller.com/news/79951-egyptian-author-wins-arabic-fiction-prize.html.rss (besøgt 2009-07-30).

Haag, Anders (2009): Att vinna en tro och förlora sig själv. Om livet i sekter och karismatiska grupper. Stockholm: Natur och Kultur.

Halldén, Philip (2007): Jihad-orienterad salafism på internet , Studier av inter-religiösa relationer 38. Uppsala: Swedish Science Press.

Ibrahim, Saad Eddin (1980): 'Anatomy of Egypt's Militant Islamic Groups: Methodological Note and Preliminary Findings', i International Journal of Middle East Studies , 12, s. 423-453.

Jacquemond, Richard (2008): Conscience of the Nation. Writers, State, and Society in Modern Egypt .

Kairo: American University Press.

Kepel, Gilles (1986): Muslim Extremism in Egypt: The Prophet and Pharaoh . Berkeley: University of California Press.

Koranen (1979), Oversat fra arabisk af Ellen Wulff. København: Forlaget Vandkunsten. 2006.

Koranens budskap (1998), I en svensk tolkning af Muhammed Knut Bernström med kommentarer af Muhammad Asad. Stockholm: Proprius.

Malti-Douglas, Fedwa (2001): Medicines of the Soul. Female Bodies and Sacred Geographies in Transnational Islam . Berkeley: University of California Press.

Naggar, Mona (2006): 'Destination Paradise', Signandsight.com, 2006-11-23: http://www.signand -sight.com/features/1057.html (besøgt 2009-08-01). Artiklen blev først publiceret i Neue Züricher Zeitung , 2006-11-11.

Prevedello, Francesca (red.) (2006): Figli del Nilo. Undici scrittori egiziani si raccontano .  Messina: Mesogea.

Rooke, Tetz: 'The Emergence of the Arabic Bestseller - Arabic Fiction and World Literature', paper til det ottende EURAMAL, Uppsala 9.-14. juni, 2008 (under udgivelse).

Rooke, Tetz (1997): ' In My Childhood'. A Study of Arabic Autobiography . Stockholm: Stockholm Uni -versity.

al-Tah āwī , M īrāl (2000): al-Bādhinjāna al-zarqā' , 4 ed.. Beirut: D ā r al-ad ā b.

Zayd ā n, Y ūsū f (2009): Azāzīl , 5. oplag. Kairo: D ā r al-Shur ū q.

Wazen, Abdo (2009): 'The Anger over Azazeel', Banipal , nr. 34, s. 70 - 74.