Fotografi på danske kunstmuseer
Forfattere: Inger Ellekilde Bonde
Tidsskrift: periskop (2024-06-13)

Periskop: Forum for kunsthistorisk debat Nr. 31 2024 Fotografi Nu Inger Ellekilde Bonde: Fotografi på danske kunstmuseer DOI: https://doi.org/10.7146/periskop.v2024i31.146625

## Fotografi   på danske kunstmuseer

'Can I hold you - can I get you to look at an image for longer than a second?'

Catherine Opie, 2016 1

Aldrig  før  i  historien  har  vi  været  omgivet  af  så  massiv en  strøm  af  fotografi  er.  Billeder,  vi  fl  ygtigt  kigger  på, inden vi er videre til de næste. Ofte så hurtigt, at øjet kun lige  når  at  registrere  motivet,  uden  at  det  fæstner  sig  i bevidstheden. Det er netop vores fl  ygtige møde med det fotografi  ske billede, den amerikanske kunstner Catherine Opie  anfægter,  når  hun  længes  efter  at  fastholde  vores opmærksomhed  om  et  billede  længere  end  et  sekund. Men det bringer mig også til at tænke over, hvor der er rum og tid til at betragte billeder indgående. Opies fotografi   ske værker vil man oftest møde på museer og gallerier,  og  hendes spørgsmål relaterer sig derfor også indirekte til fotografi  ets repræsentation på kunstmuseer. For Opies udsagn handler også om, hvad et fotografi   er for os, og hvilke forventninger vi har til det; hvad gør fotografi  et, og  hvordan opfatter vi  det  i  en  udstillingssammenhæng set i lyset af nutidens massive billedcirkulation?

Museet etablerer et særligt rum og kan potentielt give ro til, at det enkelte billede kan fæstne sig, og dets historie og kontekst blive udfoldet. Men hvordan - og er de danske museer klar til det? Hvad er der i samlingerne, og hvordan forholder man sig til fotografi  et i den kunsthistoriske kontekst, kunstmuseet er? Hvad er tendenserne på samlings- og udstillingsområdet i Danmark set i lyset af internationale kunstmuseer?

Det  var  spørgsmål,  jeg  blev  nysgerrig  efter  at  fi  nde svar  på,  mens  jeg  i  2022  som  post.doc.  studerede  Statens  Museum  for  Kunsts  samling  af  fotobaserede  værker.  Museet  har  erhvervet  fotografi    siden  slutningen  af 1970'erne ud fra et fokus på 'kunstnere, der har gjort fotografi   et til en integreret del af deres værkpraksis - som et medie blandt andre medier, de arbejder med' (Knudsen 2010, 6). Præmissen er med andre ord fotografi  ske værker skabt i et tværdisciplinært kunstnerisk felt, og dén erhvervelsesstrategiske beslutning har formet museets samling [1] . Statens Museum for Kunsts strategi adskiller sig ikke væsentligt  fra  andre  danske  kunstmuseers  praksis  på feltet. Den æstetiske disciplinering af fotografi  et i dansk kontekst har fulgt en særlig logik, der har prioriteret billedkunstneres praksis med fotografi  et og i vid udstrækning har fokuseret på fotografi  ske værker fra 1960'erne og frem. Men jeg blev nysgerrig efter at høre, hvilke tanker man gør sig om fotografi   som samlings- og udstillingsobjekt i dag på danske kunstmuseer. Jeg tog derfor kontakt til  Sorø  Kunstmuseum,  Kunstmuseum  Brandts,  Louisiana Museum of Modern Art, ARKEN Museum for Samtidskunst  og  ARoS  Aarhus  Kunstmuseum for at  spørge, hvordan fotografi  et indgår i deres samlinger, formidling og udstillingspraksis. 2

## Fotografi  et som kunst- og samlingsobjekt på kunstmuseet

Internationalt set gik fotografi  ets vej ind i kunstverdenen i  anden  halvdel  af  det  20.  århundrede  ad  kringlede  veje fyldt med forhindringer, som primært hang sammen med fotografi  ets mangfoldige, fl  ygtige natur. Groft forsimplet havde  fotografi  et  svært  ved  at  blive  accepteret  som kunst,  fordi  det  også  er  så  meget  andet;  fotografi  et  vil altid overskride kunstinstitutionen, som Douglas Crimp formulerede  det  i  1982  (citeret  i  Grundberg  2021,  211). Det  var  1960'ernes  konceptkunst,  der  tilbød  fotografi  et en  'bro  ind  på  gallerier  og  museer'  (Wells  2000,  278). Omfavnelsen  af  fotografi  et  og  udvidelsen  af  kunst-  og værkbegrebet  blandt  koncept-,  performance-  og  land art-kunstnere var også medvirkende til institutionernes accept  af  fotografi    som  kunst  fra  1970'erne  og  frem.  Et andet  element  var  en  ny  generation  af  kunstnere,  som begyndte  at  arbejde  i  store  formater,  ofte  i  farver,  som den amerikanske 'Pictures Generation' (Cindy Sherman, Richard  Prince,  Louise  Lawler  m.fl  .)  eller  Düsseldorfskolen,  der  bragede  frem  i  1980'erne  med  kunstnere som Andreas Gursky, Thomas Struth og Candida Höfer. Fotografi  et  kunne  pludselig  'genkendes'  som  kunst,  og de store formater passede naturligt ind på museumsvæggene. Dermed var fotografi  et blevet et muligt udstillingsog samlingsobjekt på museerne.

[1] Stig Brøgger: Spray, Nevada , 1969. Statens Museum for Kunst. Foto: Jakob Skou-Hansen © Stig Broegger Estate. Det første fotobaserede værk, Statens Museum for Kunst erhvervede til museets samling i 1979.

[2] Installationsfoto fra udstillingen Gauri Gill , 26.01.23 10.04.23. Foto © Louisiana/Kim Hansen

Museum of Modern Art i New York havde allerede i 1940 etableret en afdeling for fotografi   og blev de efterfølgende årtier defi  nerende for udstilling og formidling af mediet (Phillips 1982). Kendetegnende for MoMAs ideologiske tilgang var en bred både kunst- og mediehistorisk tilgang til fotografi  et, og museet indsamlede således også

derefter. I 1970'erne fulgte en række amerikanske og europæiske museer trop og etablerede afdelinger og samlinger for fotografi  , eksempelvis Art Institute of Chicago, Stedelijk Museum i Amsterdam, Museum Folkwang i Essen og Centre Pompidou, Musée National d'Art Moderne i Paris. Kendetegnende for samlingerne, der blev opbygget på de institutioner, er, at man indsamlede bredt genremæssigt og fra hele fotografi  ets historie. Blandt de nordiske lande skiller  den  fotografi  ske  samling  ved  Moderna  Museet  i Stockholm sig ud. Samlingen er etableret af Fotografi  ska Museet, som fra 1971 var en selvstændig afdeling i museet. I  1998  blev  museet  omorganiseret,  og  fotosamlingen blev en integreret del af museet. Styrken ved samlingen er,  ifølge  fotokurator  ved  museet  Anna  Tellgren  (2011), at den både kan vise fotografi   som en del af en etableret kunsthistorie og som et visuelt medium med 'dets egen historie, teknologi, æstetik og fremtid' (xxviii). Generelt er det historiske og klassiske fotografi   i langt højere grad blevet  integreret  i  internationale  kunstmuseers  samlinger end i danske. Det betyder også, at de har et andet udgangspunkt for at formidle og forske i fotografi  et som medium, end danske kunstmuseer har i dag.

Mens en række kunstmuseer i Danmark var nærved fotofobiske til langt op i 1980'erne, bredte fotofi  lien sig til gengæld i løbet af 1990'erne, i takt med at fotografi  et blev en  central  og  naturlig  del  af  samtidskunsten. 3 Men  der har ikke været tradition for på de danske kunstmuseer at inkludere historisk fotografi   i samlingerne, fordi den type fotografi   primært blev indsamlet af Det Kgl. Bibliotek, og museerne således ikke anså det for at være deres ansvarsområde (Schwartz 2021). Fotografi  et fandt altså vej ind på danske kunstmuseer i 1990'erne, men i vid udstrækning som fotografi  et blev manifesteret i billedkunsten, særligt samtidskunsten, og netop ikke som et medium med dets 'egen historie,  teknologi,  æstetik  og  fremtid'.  I  samlingerne på danske museer fi  nder man således ikke eksempler  på  de  første  fotografi  er  som  daguerreotypier  eller kunstfotografi   omkring 1900, ligesom det moderne fotografi     og  den  historiske avantgarde i mellemkrigstiden er stort set fraværende. Professionaliseringen og den faglige forankring af fotografi  et fandt i stedet sted i de mediespecifi   kke  institutioner,  som  blev  etableret  fra  slutningen af  1970'erne  og  frem,  blandt  andet  Galleri  Image,  1977, Museet for Fotokunst, 1987, Det Nationale Fotomuseum, 1996 (nu Den Nationale Fotosamling) og Fotografi  sk Center, 1996. 4 Museet for Fotokunst blev i 2013 nedlagt som selvstændig institution og samlingen integreret i Kunstmuseum  Brandts  ved  fusionen  af  Fyns  Kunstmuseum, Museet for Fotokunst og Brandts Kunsthal.

## Et medie blandt andre medier

Mens jeg skriver dette essay i det sene forår 2023, viser Louisiana den amerikanske kunstner Richard Prince og indiske  Gauri  Gill [2] ,  samtidig  med  at  man  i  samlingsophængningen  bliver  mødt  af  en  række  nyindkøbte fotografi  ske  værker  af  blandt  andet  Catherine  Opie, Rineke Djikstra og Khadija Saye. Den franske avantgardekunstner Claude Cahun præsenteres i en stor retrospektiv udstilling på Kunstmuseum Brandts [3] (som siden 2020 igen har vist samlingsudstillinger  med  fotografi  ), og Cindy Sherman udstiller med en række nye tekstilværker på  baggrund  af  fotografi  er  på  ARoS,  hvor  fotografi  ske værker også indgår i den aktuelle samlingsophængning. Det  illustrerer  udmærket  den  pointe,  der  er  gennemtrængende i mine samtaler med museerne: at fotografi  et indgår  naturligt  i  deres  udstillings-  og  samlingspraksis på  lige  fod  med  andre  medier.  På  Sorø  Kunstmuseum har man 'aldrig defi  neret fotografi  et som et medium, der var særegent' (Anna Krogh), og på samme måde afviser ARKEN, ARoS og Louisiana en mediespecifi  k interesse i fotografi  et. Det er i en kontekst af det visuelle, at fotografi   et  er  interessant  for  Louisiana,  fortæller  museumsinspektørerne Anders Kold og Kirsten Degel. Kold uddyber: 'Det er en ikonicitet, vi interesserer os for - det billedlige i dets fulde betydninger. Vi har eksempelvis erhvervet Jeff Wall, blandt andet fordi hans billeder har en relation til den store tradition i malerkunsten og dermed trækker en form for kunsthistorisk betydning og tradition med sig'.

Dette, at man ikke opererer med særskilte strategier for  fotografi  et,  men  erhverver  fotografi  ske  værker  som en  naturlig  del  af  samtidskunsten,  betyder  på  den  ene side, at fotografi  et udstilles og formidles på lige linje med andre kunstneriske medier. På den anden side medfører det også, at man ikke eller sjældent forholder sig til fotografi   ets historie og specifi  kke vilkår, produktionsformer og virkemåder - både når det gælder indsamlings- og formidlingspraksis.  En  mulig  konsekvens  af  dette  berørte professor i fotografi  studier Mette Sandbye i et interview for 10 år siden: 'Bevidstheden om fotografi  ets historie er meget lille i Danmark, og jeg tror, en af grundene til det er, at fotografi   er isoleret på specifi  kke institutioner snarere end at være fuldt integreret på de store kunstmuseer. Det gør, at vi starter fra scratch hver gang, fordi ingen kender til fortiden' (Strand 2014, 61, min oversættelse).

Her godt 10 år efter synes situationen at være stort set den samme. Som fotokurator og forskningsbibliotekar ved Det Kgl. Bibliotek Charlotte Præstegaard Schwartz (2021) skriver  i  sin  grundige  præsentation  af  fotografi  ets  institutionshistoriske  forankring  og  udvikling  i  Danmark,  er der mange museer, 'der indsamler og formidler fotografi  , men ingen forpligter sig på kontinuerligt og forskningsbaseret  arbejde' (151).  Mister  vi  indsigtsfulde  perspektiver på  vores  forståelse  af  fotografi  et,  når  mediet  integreres som 'blot' billeder på lige fod med andre typer af visuelle kunstneriske udtryksformer? Man kan også spørge, om vi har brug for specifi  k viden om fotografi  ets virkemåde, teknik og historie for at kunne forstå og kritisk forholde os til fotografi  ske praksisser historisk såvel som i dag?

## Aktuelle positioner i Danmark og internationalt

Der har de seneste 10-15 år internationalt været en fornyet interesse i at diskutere fotografi  et som medium. I 2010 var SFMoMA vært for konferencen Is Photography Over? Fire år senere lancerede International Center of Photography i  New York udstillingen What is a Photograph? I  samme boldgade fulgte udstillingen Qu'est-ce que la photographie? på Centre Pompidou i 2015. 5  Museum of Modern Art i New York har siden 2010 a fh oldt godt 40 seminarer om en bred række problemstillinger i Forums on Contemporary Photography. 6 I  2016  var  temaet 'Rethinking  Exhibition  and Collection Displays in 21st-Century Museums'. Her stillede MoMA spørgsmålene, om fotografi   kunne integreres bedre  med  andre  kunstformer  i  udstillinger,  og  hvilken værdi det kan have at tale om fotografi  et som selvstændigt  medium. 7 Fotokuratorer  fra  en  række  amerikanske og  europæiske  museer  gav  eksempler  på  deres  praksis med  fotografi  et  som  en  både  selvstændig  og  integreret del af museerne. MoMAs daværende Chief Photocurator, Quentin  Bajac,  sagde  i  den  forbindelse,  at  hvis  fotografi   et  ikke  skal  'fossilere'  og  ghettoiseres, må det udstilles både sammen med andre medier og for sig selv. Altså en mellemvej, der rummer en bevægelse væk fra en mediespecifi   k logik uden at afskaff   e den fuldstændig.

Museer  som  MoMA,  Centre  Pompidou,  Moderna Museet og Art Institute of Chicago har også de sidste ti år  udgivet  større  publikationer  om  deres  fotografi  ske samlinger, 8 og organisatorisk har man set forandringer i institutioner, der tidligere har distanceret sig fra fotografi   et.  Efter  mange års modstand ansatte Tate Modern for første gang i museets historie i 2009 en fotokurator, og det markerede,  ifølge  kunsthistoriker  Alexandra  Moschovi, begyndelsen på en fuldstændig integration af fotografi   på Tate. 9 I  2017 satte Henie Onstad Kunstsenter i Norge et fornyet fokus på fotografi   og ansatte samme år en fotokurator til at udfolde et større udstillings- og eventprogram for fotografi  . Det førte blandt andet til etableringen af triennalen New Visions i 2020.

Til forskel fra situationen i USA og andre europæiske lande har der ikke været en tradition for at oprette afdelinger for fotografi   eller ansætte fotokuratorer på danske museer. 10   Det hænger nok i udpræget grad sammen med samlingernes  og  museernes  størrelser,  men  er  også  en konsekvens af det fokus, museerne lagde på billedkunstnerisk  praksis,  da  de  begyndte  at  indlemme  fotografi  ske værker  i  samlingerne.  Sidst  hænger  det  også  sammen med, at fotografi  ets  historiske,  sociale  og  politiske  funktion og betydning traditionelt har været behandlet af de mediespecifi  kke institutioner i Danmark. I disse år pibler nye  udstillingssteder  frem  med  fokus  på  fotografi  et,  for eksempel Oblong og Prospekt, et nyt fotografi  sk tidsskrift, New  Danish  Photography ,  har  set  dagens  lys  i  2023,  og platformen Foto Studio blev etableret i 2022 (se interview i dette nummer). Fotografi  sk Center fulgte i 2021 centrets 25 års-jubilæumsudstilling op med en antologi om dansk fotografi   de sidste 25 år og har i 2023 formuleret et udstillingsprogram, der har til hensigt at sætte 'fokus på nogle af de unikke karakteristika, der er forbundet med fotografi  et som medie'. 11 I 2021 etablerede Det Kgl. Bibliotek desuden en International Fotoscene, og det er som vanligt i regi af de  mediespecifi  kke  institutioner  og  organisationer,  at talks, seminarer og debatter om fotografi  et som medium fi   nder sted.

[3] Med udstillingen Claude Cahun - Under huden blev den franske avantgardekunstners fotografi   for første gang udfoldet i en retrospektiv udstilling i Danmark. Kunstmuseum Brandts 10.02.23 - 23.07.23. Foto: David Stjernholm.

Selvom kunstmuseerne i Danmark generelt vægrer sig mod at forholde sig til fotografi  et inden for en mediespecifi   k  ramme,  forholder  man  sig  alligevel  til  fotografi  ets kulturelle  betydning,  og  eksempelvis  opleves  fotografi  et som en art pædagogisk dåseåbner. Museumsinspektør ved Kunstmuseum Brandts Marianne Ager siger: 'For de mindre  trænede  museumsgæster  fungerer  fotoudstillinger også som en gateway ind til det, som de måske er lidt bange for i mødet med kunsten.' Samme udtryk bruger i øvrigt en kurator ved SFMoMA, da hun omtaler fotografi  et som et  'gateway drug' til samtidskunsten. 12 Fotografi  et  er  en billedform, publikum umiddelbart nemmere kan forholde sig til, fordi selve mediet er velkendt, og mange oplever det som lettere at afl  æse end andre af samtidskunstens værktyper. En anden dimension af fotografi  ets demokratiske og sociale betydning, som har et formidlingspotentiale også på et kunstmuseum, handler ifølge forhenværende direktør ved Sorø Kunstmuseum Anna Krogh om evnen til kritisk at forholde sig til den massive billedstrøm, vi dagligt møder  på  internettet  og  sociale  medier,  hvor  fake  news og i tiltagende grad AI-genererede billeder fl  orerer: 'Med fotografi  et  kan  vi  som  billedhus  være  med  til  at  skærpe bevidstheden hos gæster om, at de ikke skal tage ting for pålydende - og det er kun fotografi  et, der kan det. Fordi med malerier ved folk godt, det er snyd.'

Her er tale om medie- og kulturhistoriske perspektiver på formidlingen af fotografi  et i kunstmuseet. Det kan også handle om andre perspektiver på fotografi  ets plads i kunsthistorien og en anden måde at integrere fotografi  et i  museernes  samlings-  og  udstillingsmæssige  tænkning. I  min  samtale  med  museumsinspektør  Maria  Blegvad på  ARoS  nævner  hun  en  mulig  fremtidig  integration  af fotografiet  i  museets  manifestation  af  lyskunst  (blandt andet med James Turells Sky Space og  Olafur  Eliassons Your Rainbow Panorama ). Som Blegvad siger: 'Fotokunsten er jo selvfølgelig et rigtig godt eksempel på en kunstart, som generelt er optaget af tematikker om lys og lysets indvirkninger på det sete.' Så ARoS kunne potentielt blive et hus, 'hvor man kan søge viden om, hvordan kunstnerne gennem tiden er blevet optaget af lys, både i fotografi  mediet, men også i installationskunsten'.

Den måde at arbejde med fotografi  et, som Blegvad her beskriver,  giver  mulighed  for  at  forholde  sig  til  mediets historie, teknik og æstetik uden at isolere det i en mediespecifi  k ghetto, men netop sætte det i en bredere kultur- og kunsthistorisk kontekst. Øvelsen for de danske kunstmuseer er derfor måske i endnu højere grad at turde integrere fotografi  , også i en historisk kontekst. Der har de senere år været ansatser til dette i udstillingssammenhæng på fl  ere museer, for eksempel i udstillingen Fremkaldelser om Vilhelm Hammershøi og fotografi  et på Den Hirschprungske Samling i 2021 eller i Louisianas udstilling Det kolde øje om den  tyske  Neue  Sachlichkeit-bevægelse,  der  inkluderede forskellige  medier,  heriblandt  fotografi    og  fi  lm.  Desuden havde  udstillingen  en  selvstændig  præsentation  af  250 fotografi  er fra den tyske fotograf August Sanders livsværk Menschen des 20. Jahrhunderts . Så selvom man på danske kunstmuseer ikke har haft tradition for at have fotografi  et (og for den sags skyld andre medietyper som fi  lm og lydkunst)  med  i  den  kunsthistoriske  fortælling  om  (dansk) kunst fra midten af 1800-tallet og frem, er der potentiale for at lade kunsthistorien åbne sig for nye perspektiver på tværs af tid, medier og traditioner.

En stor tak til de fagpersoner, der generøst har bidraget med indsigt og viden: Anna Krogh, fh v. direktør ved Sorø Kunstmuseum, museumsinspektører Anders Kold og Kirsten Degel fra Louisiana, museumsinspektør Marianne Ager fra Kunstmuseum Brandts, seniorforsker og museumsinspektør Birgitte Anderberg fra Statens Museum for Kunst, museumsinspektør Maria Blegvad fra ARoS, seniorkurator og samlingschef Dorthe Rugaard fra ARKEN, Finn Thrane, tidligere leder af Museet for Fotokunst, Ingrid Fischer Jonge, tidligere leder af hhv. Det Nationale Fotomuseum og Museet for Fotokunst, og gallerist Banja Rathnov.

## Noter

- 1 Catherine Opie, Louisiana Channel, januar 2016, https:// channel.louisiana.dk/video/catherine-opie-world-beyondselfi   es (sidst tilgået 16. juni 2023).
- 2 Citaterne i det følgende stammer fra mine upublicerede interviews med museerne.
- 3 Jeg låner udtrykkene fotofobisk og fotofi  lisk fra kunsthistoriker Alexandra Moschovi, som detaljeret og nuanceret fremstiller fotografi  ets vej ind på kunstmuseerne i den vestlige del af verden i bogen A Gust of Photophilia (2020).
- 4 For en fyldig beskrivelse af fotografi  ets accept som kunstart i Danmark, se blandt andet Tage Poulsens artikel 'Om fotografi  ens vej til accept og anerkendelse som kunstart i Danmark' (1990), Rune Gade om dansk fotografi  sk kunst fra 1980'erne og frem: 'Et solidt fundament' (2004) og Charlotte Præstegaard Schwartz' artikel om fotografi  et som æstetisk disciplin og mediets danske institutionshistorie: 'Fotografi  ets æstetiske rum' (2021).
- 5 Centre Pompidou udstiller i dag både fotografi   sammen med andre medier og i en selvstændig udstillingssal, som museet siden 2014 har dedikeret til fotografi  ske udstillinger med både kunst- og kulturhistorisk indhold. Eksempelvis udstillingen Corps à corps. Histoire(s) de la photographie (6.9.2023 - 25.3.2024), der kombinerer museets samling med en privatsamling.
- 6 For eksempler på seminarer se: https://www.moma.org/ calendar/programs/83.
- 7 https://www.moma.org/calendar/events/1942 (sidst tilgået 28. juni 2023).
- 8 For eksempel Collection Photographs: A History of Photography through the Collections of the Centre Pompidou (2007), trebindsværket Photography at MoMA (2015-2017), En annan historia: fotografi   ur Moderna Museets samling (2011), og senest bør nævnes Chicago Art Institutes A Field Guide to Photography and Media (2023).
- 9 Moschovi (2020, 167). Det udmøntede sig i både udstillinger og erhvervelser over de næste år, for eksempel Exposed i 2010 og Confl   ict, Time, Photography i 2015 og Shape of light i 2016 og senest Capturing the Moment - A Journey Through Painting and Photography i 2023.
- 10 Det Kgl. Bibliotek har som den eneste institution på nuværende tidspunkt en fotokurator med ansvar for fotoudstillinger og Den Nationale Fotosamling (indtil 2020 Det Nationale Fotomuseum).
- 11 Se Fotografi  sk Centers hjemmeside: https://www. fotografi  skcenter.dk/udstilling/forsvindinger (sidst tilgået 3. januar 2024).
- 12 Curator of Photography Corey Keller ved seminaret Rethinking Exhibition and Collection Displays in 21st-Century Museums på MoMA, 14. april 2016.

## Litteratur

- Bare, Bjarne, Behzad Farazollahi og Christian Tunge, red. 2020. Why Photography? Milano: Skira Editore S.p.A.
- Gade, Rune. 2004. 'Et solidt fundament, kunst og fotografi 1980-2000'. I Dansk Fotografi  historie , redigeret af Mette Sandbye, 366-417. København: Gyldendal.
- Grundberg, Andy. 2021. How Photography became Contemporary Art . New Haven: Yale University Press. https://doi. org/10.12987/9780300259896
- Knudsen, Vibeke Vibolt. 2010. 'Fotografi  er i Kobberstiksamlingen'. I Fotografi  er , redigeret af Sven Bjerkhof, 6-9. København: Statens Museum for Kunst.
- Moschovi, Alexandra. 2020. A Gust of Photofi  lia, Photography in the Art Museum . Leuven: Leuven University Press. https:// doi.org/10.2307/j.ctv1595n2n
- Phillips, Christoff   er. 1982. 'The Judgment Seat of Photography'. October , vol. 22 (efterår): 27-63. https://doi. org/10.2307/778362
- Poulsen, Tage. 1990. 'Om fotografi  ens vej til accept og anerkendelse som kunstart i Danmark'. Fund &amp; Forskning , bind XXIX: 201-14. https://doi.org/10.7146/fof.v29i1.40937
- Schwarz, Charlotte Præstegaard. 2021. 'Fotografi  ets æstetiske rum, en institutionshistorisk fortælling om fotografi i Danmark'. I I virkeligheden. Dansk fotografi   i 25 år , redigeret af Kristine Kern og Mette Sandbye, 120-152. København: Fotografi  sk Center.
- Strand, Nina. 2014. 'Photo Ghettoes. A conversation between Mette Sandbye &amp; Jens Erdmann Rasmussen'. Objektiv , Postphotography, #10 (efterår): 60-63.
- Wells, Liz. 2000. 'On and beyond the white walls: photography as Art'. I Photography: A Critical Introduction , redigeret af Liz Wells. London og New York: Routledge.