Om Kierkegaards Læsning af Boethius
Forfattere: Arild Christensen
Tidsskrift: kierkegaardiana (1962-06-08)

## Om Kierkegaards Læsning af Boethius

## af ARILD  CHRISTENSEN

Blandt  de  Bøger  i  Kierkegaards  Bogsamling,  som  det  hidtil  ikke  har  været muligt at bestemme bibliographisk, og for hvis Vedkommende det nu er  lyk­ kedes H.  P.  Rohde at give en  saadan  Bestemmelse  (Fund  og  Forskning  i  det Kgl. Biblioteks Samlinger, Bd. 8,  1961, p.  110), er der en Udgave af Boethius, Consolatio Philosophiæ, om hvilken det ikke blot lader sig sige, at den virkelig er udkommet, men tillige at et Exemplar ejes af det Kgl. Bibliothek, og at dette Exemplar  er det,  der  solgtes  ved  den  kierkegaardske  Bogauktion.

I  Følge  Østre  Landsarchivs  Regnskab  vedrørende  Auktion  20.  Marts  1871 over 3. Afdeling af Professor Henrik Krøyers Bogsamling erhvervedes Nr. 453 (»Anicii Manlii Torquati Severini Boethii de consolatione Philosophe,  libri V. Agriæ 1758, 4° «) af det Kgl. Bibliothek.

Denne  Bog  havde  Krøyer (Naturhistorikeren Henrik  Nikolaj Krøyer, 1799- 1870)  købt fra Kierkegaards  Bogsamling  (Nr.  431),  efter  hvad  Regn­ skabet  i  Landsarchivet  viser.

Bogen (hvis fulde Titel er:  Anicii Manlii Torquati Severini Boethii De Con­ solatione  Philosophiæ,  Libri  quinque.  Agriæ  [Erlau],  Typis  Francisci  Antonii Royer  Episcopalis  Typographi, 1758)  har  paa  Smudsbladet  Navnetrækket Henrik Krøyer prentet med sirlig og paafaldende lille Skrift. Det kan saaledes betragtes som udelukket, at det Exemplar, der nu har ligget upaaagtet i Bibliothekets Samlinger i halvfems Aar, skulde være et andet end det kierkegaardske. (Det  usandsynlige  skulde  da  være  sket,  at  Krøyer  mellem  1856  og  1870 havde mistet Værket og kunnet erstatte det med et andet Exemplar af samme sjældne Udgave).

Den her  forelagte Opdagelse vil  forhaabentlig blive Anledning til,  at man med  Støtte  i  Køberfortegnelsen  i  Landsarchivet  fortsætter  Opsporingen  af Kierkegaards  Bøger.  Flere  af  disse  er  formodentlig  paa  lignende  Maade  som Boethius-Exemplaret endt i offentlige  Bibliotheker.

I  Bogen er  foretaget Indstregning aabenbart hidrørende  fra  samme  Haand og  Blyant.  Om  Krøyer  stregede  i  sine  Bøger,  og  hvorledes  saadanne  Streger saa ud, har ikke kunnet paavises ved Eftersyn af de Bøger, som det Kgl. Bibliothek købte fra hans Samling. Det kan saaledes ikke bevises, at Stregerne ikke er hans, ligesom det ikke lader sig udelukke, at de kan hidrøre  fra en Laaner. bladet. De er udført med ret kraftigt Tryk og kan antages at stamme fra Søren Kierkegaard, naar de sammenlignes med Stregerne i hans Exemplarer af Jacobi og Abraham a Sancta Clara (V C  13 og VIII 2 C 2). Nogle af de fremhævede

Imidlertid afviger disse  Streger  ganske  fra det sirlige  Navnetræk  paa  Smuds­ Steder har  Forbindelse med Kierkegaards  Forfatterskab.

At det var Erlauer-Udgaven, som Kierkegaard benyttede, fremgaar uomstø­ deligt af Sidehenvisninger (IV C 62 og VI, 465, jvf. IV C  117).

Alle  Fremhævelser  anføres  nu  i  Rækkefølge  med  Angivelse  af  Udgavens Paginering.

1. p.  26. Lib.  I,  metr.  7. Kryds ud for Ordene: Tu quoque si vis

Med disse Ord indleder  Boethius en  Opfordring til  Sandhedssøgeren  om at fordrive Sindsbevægelserne Glæde, Frygt, Haab og Smerte. Om Emnet Bekæmpelse af Affekter  jævnfør  det udskrevne  (men  ikke  i Boethius-Exemplaret udhævede)  Citat IV C  117  (cf. VI, 465).

2. p.  64. Lib.  III,  metr.  6. Kryds ud  for Ordene: Quid genus, et proavos strepitis Si primotrldia vestra,

Ædelbyrdiges  Slægtsstolthed  erklæres  for  uberrettiget,  da  Gud  er  alles Ophav.

3. p.  81. Lib. III, metr.  11. Kryds ud for Ordene:
2. Longosque  in orbem cogat  inflectens  motus, Animumque doceat quidquid extra  molitur

Som Led i en Fremstilling af Platons Lære om, at al Viden er Erindring, Opfordrer Boethius den erkendende til at vende Blikket indad.

4. p.  86. Lib. III, metr.  12. Kryds ud for Ordene: Quicunque in superum diem Mentem ducere quæritis. Nam qui Tartareum specum

Enhver, der vil hæve sig til det høje, bør vogte sig for  at se mod Under­ verdenen  (da  han  saa  vil  miste,  hvad  han  har  vundet,  ligesom  Orpheus mistede Eurydike).

## 5. p.  125. Lib.  5, prosa 4. Følgende Ord understreget:

si  igitur  prænotio  nullam  futuris  rebus  adjicit  necessitatem\_ \_ quid  est, quod voluntarii exitus rerum ad certum / (p.  126)  / cogantur eventum.

De umiddelbart herpaa  følgende Ord fremhæves ved Marginalkryds:

- Etenim positionis gratia, ut,  quid consequatur advertas,  statuamus nullam esse  præscientiam.  Num  igitur,  quantum  ad  hoc  attinet,  quæ  ex  arbitrio eveniunt,  ad  necessitatem  coguntur?  minime.  statuamus  iterum  esse,  sed

nihil  rebus  necessitatis  injungere

»Hvis altsaa Forudviden ikke gør det fremtidige nødvendigt\_ \_ hvorfor skulde da de af Vilje  fremkaldte  Begivenheder  have et med Nødvendig­ hed bestemt Forløb? Lad os (for at du kan bemærke den logiske Følge) for Exempel  antage,  at  der  ikke  gives  nogen  Forudviden.  Mon  det  i  denne Forbindelse kan siges, at de af fri Vilje udsprungne Begivenheder følgelig faar  et  nødvendigt  Forløb?  Ingenlunde.  Lad  os  dernæst  antage,  at  der gives en Forudviden, men at den ikke gør Begivenhederne nødvendige.«

6. p.  126. Lib. V, prosa 4. Følgende Ord understreget:

Omne  etenim  signum,  tantum  quid  sit,  ostendit,  non  vero  efficit,  quod designat.

»Thi ethvert Tegn viser kun, hvad der  foreligger, men  frembringer  ikke, hvad det viser.«

Jvf. IV, 272  (Philosophiske Smuler:  »thi al Opfattelse som al Viden har Intet at give af.«

7. p.  126. Lib. V, prosa 4. Kryds ud for Ordene: ut  ea,  quæ  in  quadrigis  moderandis,  atque  flectendis  facere  spectantur aurigæ:  atque  ad  hunc  modum  cætera.  Num  igitur  quidquam  illorum ita  fieri  necessitas  ulla  compellit ?   minime.
2. »f.  Ex.  de Handlinger, som man ser Kuskene foretage sig,  naar de styrer og drejer  deres  Firspand,  og  andre  lignende  Tilfælde.  Mon  nogen  Nød­ vendighed fremtvinger, at nogetsomhelst heraf foregaar saaledes ?   Ingen­ lunde.«
8. p.  127. Lib.  V,  prosa 4. Følgende Ord understreget:

Nam, sicut scientia præsentium nihil his, quæ fiunt; ita præscientia futurorum  nihil  his,  quæ  ventura  sunt,  necessitatis  importat.

»thi  ligesom  Viden  om  det  nuværende  ikke  giver  det,  som  sker,  nogen Nødvendighed,  saaledes  medfører  Forudviden  om  det  fremtidige  ingen Nødvendighed af det,  som vil  ske.«

Se IV, 272 og det udskrevne, ordrette Citat V B  15, 8.

9. p.  133. Lib. V, prosa 6. Følgende Ord understreget:

omne, quod scitur, non ex sua, sed ex comprehendentium natura cognoscitur,

»Alt det, som er Genstand for Viden, erkendes  ikke paa Grundlag af sit

eget,  men paa  Grundlag af de  opfattendes  Væsen.«

Jvf.  det  hermed  ensbetydende  Princip  i  Martensens  philosophiske  Fore­ læsninger:  »Quicquid  cognoscitur  cognoscitur  per  modum  cognoscentis« (II C 14, cf. II C 27, p. 36). Se ogsaa VII, 43-44.

10. p.  134. Lib. V, prosa 6. Følgende Ord understreget: Deum quidem  æternum,  mundum  vero  dicemus  esse  perpetuum.

»Vi  vil  udtrykke  os  saaledes,  at  Gud  er  tidløst  evig,  Verden  derimod bestandigt vedvarende.«

Stykkerne 5- 8 omhandler Forholdet mellem Guds Alviden og den menne­ skelige Frihed. Dette Spørgsmaal ses at optage Kierkegaard i  1842-43  under Læsningen af Leibnizes Theodicee, hvori det Løsningsforsøg, som Boethius har opstillet, behandles (IV C 40 med Henvisninger). Kort efter optegner Kierke­ gaard  Tallene  paa  vedkommende  Sider  i  sin  Boethius-Udgave  (IV  C  62). I  al  Fald  Indstregningen  i  Stk.  58  maa  derfor  antages  at  være  foretaget i  1842-43.