De krydspressede elitepiger - et diskursteoretisk perspektiv på køn og eliteidræt
Forfattere: Maja Plum, Rasmus Klarskov Storm, Stinne Lyager Bech
Tidsskrift: forumforidraet (2008-03-01)

## De krydspressede elitepiger

- et diskursteoretisk perspektiv på køn og eliteidræt

## Af Maja Plum, Rasmus K. Storm og Stinne Lyager Bech

Resumé: Piger, der dyrker eliteidræt, står i en ejendommelig og paradoksal situation de er anderledes i dobbelt forstand. Anderledes i forhold til de mandlige standarder i eliteidrætsverdenen, og anderledes i forhold til de kvindelige markører i det omgivende samfund. Dette skaber et svært håndterligt krydspres. I artiklen udfoldes et diskursteoretisk perspektiv på denne dobbelte anderledeshed,  og  konsekvenserne  for  pigernes til- og fravalg af elitekarrieren analyseres.

## Indledning

Flere  danske  idrætsgrene står  med et  problem. Efter  trænernes  og  klubbernes  egen vurdering findes der en række piger i alde -ren 1-18 år med masser af talent, som ikke - i samme omfang som drengene - vælger at  satse  på  deres  idræt.  I  stedet  vælger  de idrætten helt fra eller stopper med at dyrke den på eliteniveau. Med repræsentanter for idrætsgrenene badminton, tennis, bordtennis og håndbold har Team Danmark derfor taget initiativ til en undersøgelse af, hvorfor pigerne ikke vælger at satse på deres idræt. I undersøgelsen »Elitekarriere på spil«, hvis resultater denne artikel bygger på 1 , søger vi at kaste lys over dette oplevede problem ved at fokusere på to primære kontekster, som vi mener pigernes liv udspiller sig indenfor: På den ene side en idrætslig kontekst, hvor den daglige træning, konkurrencerne, klubben,  kollegaer,  venner  og  trænere  er  omdrejningspunktet, og på anden side, det man kan kalde en »civil« kontekst, hvor familie, uddannelse og venner er i fokus. Disse to kontekster skal ikke forstås som gensidigt ekskluderende kategorier, men er i praksis overlappende.  Pointen  er,  at  vi  i  vores  tilgang til problemstillingen udpeger to analytiske kontekster, hvori vi mener, at forskellige normer, værdier og forståelsesrammer - eller diskurser - dominerer. 2 I undersøgelsen søger vi at indfange, hvordan disse diskurser former sig, og hvorledes pigerne forvalter  deres  egen  rolle  i  forholdet  mellem disse. 3  Med udgangspunkt i resultaterne fra undersøgelsen  vil  vi  i  nærværende  artikel udfolde et teoretisk perspektiv på det identifikatoriske krydspres, pigerne giver udtryk for at stå i, mellem den idrætslige og civile kontekst. Dette gøres med henblik på at forstå, hvad der er på spil, når elitepiger falder fra.

## Om undersøgelsen

Undersøgelsen  fandt  sted  inden  for  de fire ovenfor nævnte sportsgrene, og om -handlede  kvindelige  udøvere  i  alderen 15-18 år, der af trænere og sportschefer fra deres respektive forbund blev vurde- ret til at have potentiale til at nå den absolutte  elite.  For  badmintons  vedkommende var dette U17 og U19 elitespillere, for håndbold var det bruttotrupperne til dameungdoms-  og  ynglingelandsholdene,  mens der for tennis- og bordtennisspillernes vedkommende var tale om deltagerne i de respektive nationale talentprogrammer.  De  i  alt  125  udøvere  udgjorde  undersøgelsespopulationen.  Årsagen til, at netop badminton, bordtennis, håndbold og tennis blev udvalgt til  undersøgelsen,  var,  at  trænerne  her  oplevede frafalds- og motivationsproblemer.

I  den  empiriske  undersøgelse  indgik  både kvalitative og kvantitative elementer - henholdsvis fokusgruppeinterview med udøvere,  trænere  og  frafaldne  udøvere  samt  uddybende  individuelle  kvalitative  interview med udøvere og tidligere udøvere samt en kvantitativ spørgeskemaundersøgelse blandt  samtlige  i  undersøgelsespopulationen. For en nærmere gennemgang af selve den empiriske undersøgelse og dens metode henvises til Beck et al. 2004.

## Et anderledes liv og køn: eksisterende forskning

En række empiriske undersøgelser om eliteidræt har i de senere år givet indsigt i, hvordan  eliteidrætsudøveres liv former  sig. 4 Fælles for disse undersøgelser er, at de peger på eliteidrætsudøveres liv som en tilværelse, der på mange måder er forskellig fra andre menneskers. Fokus på sporten både tidsmæssigt  og  socialt  har  stor  betydning. Således indebærer et idrætsliv ofte midlertidigt eller permanent fravalg inden for den civile kontekst af uddannelse, civil karriere og sociale aktiviteter med familie og venner uden for sporten.

Undersøgelser, der retter sig mod at forstå  kønnets  betydning  i  relation  til  den sportslige  arena,  fik  for  alvor  sit  gennem -brud i løbet af 80'erne.  Disse undersøgelser viser gennemgående, at den idrætslige verden er mandsdomineret. 6  Selv om der i dag er langt flere sportsgrene, der har åbnet for kvindelig deltagelse, har sport fortsat et institutionelt og kulturelt center, der strukturerer opfattelsen af kønnet i sport - det er konstrueret  af  og  for  mænd. 7 Messner  og Sabo beskriver således, hvordan sporten har spillet en central betydning for skabelse af hegemonisk maskulinitet. 8  I relation til vores undersøgelse kan man i den forbindelse sige, at den anderledeshed, der ligger i tilvalget af elitekarrieren og fravalget af aktiviteter inden for den civile kontekst, således er  med  til  at  understøtte  de  mandlige  udøveres maskulinitet og forstærke deres samfundsmæssige  køn.  Messner  og  Sabo kaster samtidig et blik på, hvordan relationer mellem køn fungerer i idræt, men også på hvordan dette afspejler og afspejles i relationerne  mellem  køn  i  andre  sammenhænge.

Et sådant blik er styrket i takt med fremkomsten af postmodernistiske strømninger inden for feministisk teori, hvor studier af relationen mellem sport og køn, der opfatter kønnet som noget, der konstrueres i sociale processer 9 ,  har  vundet  indpas. 10 Med dette perspektiv  rettes  der  fokus  mod  sporten som en arena for skabelse, forhandling og grænsesætning af kønnet. Magt bliver i et sådant perspektiv ikke opfattet som noget, mænd  besidder  og  udøver  over  kvinder, men som enhver handling, der påvirker andre handlinger ved at forme de handlende aktørers identitet, kapacitet og meningshorisont. 11 Dermed udvides forskningsfeltet til at  omhandle  historisk  specifikke  sociale konstruktioner af køn i idræt samt de forskellige  hverdagslige  forhandlinger  og  reproduktioner af disse, blandt andet i idrætsudøvernes egne hverdagspraksisser og identifikationsprocesser.  Det  følger  ligele -des  af  den  socialkonstruktivistiske  strømning, at (køns)identitet ikke opfattes som en indre  personlighedskerne,  men  netop  som noget,  der  konstrueres  i  sociale  relationer, eksempelvis i den idrætslige kontekst. Det er denne tradition, som nærværende artikel søger at skrive sig ind i.

I den forbindelse bliver kvindens positionering  som  »det  andet  køn«  i  relation  til mænd centralt. Det anderledes liv, der følger med eliteidrætskarrieren, kan være med til at definere mandlige udøverne som »mere mænd«, men for kvindelige udøvere er situationen ikke helt den samme. Chapman 12 har  med  sit  Foucault-inspirerede  studie  af kvindelige  roere  vist,  at  den  daglige  programmering  af  træning  og  fødeindtagelse for at komme ned i vægt ikke alene er noget, de kvindelige atleter forbinder med at blive en god sportsudøver, men også med det at være en attraktiv kvinde. Her indebærer eliteidrætten ligeledes praktikker, som delvist underbygger  det  samfundsmæssige  køn. Men samtidig giver de kvindelige roere udtryk for, at de gennem sporten opbygger en muskuløs krop, der er anderledes end idealet for den kvindelige krop. Dette udfoldes også af Larsson 13 , der primært inspireret af Judith Butler beskriver, hvordan elitepigerne oplever en splittelse mellem idealet om deres muskuløse »præstationskrop« og idealet om »den smukke krop«, hvor muskler ikke indgår i det kvindelige ideal. Anderledeshed i forhold til en traditionel forståelse af femininitet er særdeles markant i Fasting, Pfister og Scratons studie af kvindelige fod -boldspillere  i  fire  forskellige  lande. 14 Her sættes  fokus  på,  hvorledes  de  kvindelige udøvere udfordrer og forhandler de traditionelle kvindestereotyper, i og med at de gennem  deres  idræt  optræder  på  måder,  der traditionelt forstås som ufeminint. Man kan tale  om  en  identifikatorisk  anderledeshed, der handler om, at de kvindelige idrætsudøvere gennem deres tilegnelse af idrættens maskuline markører adskiller sig fra de elementer,  der  i  vores  vestlige  samfund  for nærværende  forbindes  med  det  at  være kvinde. 1

Tilegnelse  af  maskuline  markører  betyder imidlertid ikke, at de kvindelige udøvere uproblematisk bliver de samme som - eller opnår samme status som - de mandlige idrætsudøvere. En række undersøgelser peger på, at såvel kvindesport, som de piger og kvinder, der dyrker den, qua deres køn indtager rollen som outsidere eller må overvinde en række barrierer for at blive betragtet  på  lige  fod  med  drengene. 16 Larsson 17 giver et billede af såvel trænere som udøveres konstruktioner af køn i idræt. Han konkluderer, at de værdier, der sættes centralt inden for idræt, overvejende er maskuline, såsom  aktivitet,  disciplin,  vilje,  målrettethed  etc.  Det  billede  som  idrættens  piger, drenge og trænere giver af drenge inden for idræt,  svarer  meget  overens  med  sådanne sportslige eller maskuline værdier. Firkantet stillet op fremstår drengene som de uproblematiske i forhold til idrætten: De er aktive,  handlende,  fornuftige,  enkle  at  have med  at  gøre  og  konkurrencemindede.  Pigerne fremstår derimod - ligeledes firkantet stillet op - som problematiske: De er passive, svære at kommunikere med for trænere, og de kan ikke konkurrere, uden at det udvikler sig til negative personlige opgør. Der er  tale  om  en  identifikatorisk  anderledes -hed,  hvor  pigerne  identificeres  qua  deres køn som anderledes i forhold til billedet af den »gode« eliteidrætsudøver, endsige den mandlige.

De beskrevne undersøgelser peger på, at idrætsudøvere generelt lever en tilværelse, der på flere områder adskiller sig fra de, der ikke dyrker eliteidræt. Dels er der tale om en konkret anderledeshed i måden at bruge sin  tid  og  energi  på.  Dels  peger  de  mere kønsfokuserede undersøgelser på en identifikatorisk  anderledeshed,  hvor  kvindelige idrætsudøvere identificeres og identificerer sig som anderledes både i den idrætslige og den  civile  kontekst.  Det  er  disse  konkrete såvel  som  identifikatoriske  former  for  an -derledeshed, der er omdrejningspunktet for vores undersøgelse. Vi læner os op ad et socialkonstruktivistisk  udgangspunkt  og  ser - som for eksempel Larsson 18 og Chapman 19 - på de måder, hvorved pigerne støder ind i, slås med, udfordrer, men også underbygger en hel række af traditionelle opfattelser og værdihierarkier  bygget  op  omkring  forskelssætningen  mellem  det  maskuline  og det  feminine.  Ligesom Larsson 20 sætter  vi således fokus på, hvordan pigerne håndterer deres møde med den maskulint definerede eliteidræt, men vi sætter også fokus på pigernes identifikationer i denne proces. I be -handlingen af datamaterialet synes forholdet mellem de to dominerende kontekster det, vi her kalder »den civile« og den idrætslige  -  nemlig  at  fylde  meget  som  et  altid nærværende  konfliktfyldt  forhold  på  det identifikatoriske plan, idet pigerne giver ud -tryk for en konstant nærværende splittelse mellem de to kontekster. På den baggrund inddrager vi i denne artikel et diskursteoretisk perspektiv, som ligeledes læner sig op ad et poststrukturalistisk udgangspunkt, og hvor  fokuset  er  på  at  forstå,  hvorledes  pigerne søger at håndtere den grundlæggende splittelse,  står  centralt.  Det  er  vores  opfattelse, at diskursteorien åbner en analytisk- teoretisk  mulighed  for  at  forstå,  hvorledes den identifikatoriske anderledeshed får be -tydning for fravalg af elitekarrieren og dermed  ophøret  af  den  konkrete  anderledeshed.

## At være anderledes end almindelige piger

Pigerne i undersøgelsen oplever fra en tidlig alder, at deres liv former sig anderledes end piger uden for idrætsverdenen. De kredser om en følelse af at skille sig ud og have andre interesser, ligesom flere oplever sig som »klassens turist« i skolen. Pigerne giver udtryk for, at de bliver opfattet som anderledes i forhold til andre piger og føler, at de forventninger,  som  de  mødes  med  fra  deres venner uden for sporten, er uforenelige med deres egne prioriteringer:

»Man har svært ved at skuffe veninderne, hvor hvis det var en dreng, han sagde, at han skulle ud og spille fodbold på landsholdet, så  synes  vennerne,  at  han  var  sej,  hvor  at pigerne hellere vil være sammen og gå ud at shoppe sammen og sidde og hygge sig. De synes jo, at det er lidt mærkeligt, at man gider dyrke så meget sport«. 21

Dette er en kilde til frustration, og mange af pigerne udtrykker et savn efter »bare at være en almindelig pige«. Samtidig identifi -cerer  pigerne  sig  imidlertid  også  aktivt  i modsætning til »de almindelige piger«. De italesætter  dem  som  nogen,  der  shopper, drikker te og går op i deres udseende, mens de selv som elitepiger lever et aktivt liv og har et afslappet forhold til deres udseende. At  være  elitepige  åbner  således  en  række muligheder  for  pigerne,  og  flere  fortæller, hvordan det blandt andet er muligheden for at agere ufeminint, som de værdsætter ved at dyrke sport:

»Piger, der spiller sport, i hvert fald på det  hold,  hvor  jeg  har  spillet,  er  meget drenge.  Altså  fjoller  rundt  og  er  lidt ulækre engang imellem, hvis du forstår, hvad jeg mener (latter). Altså, man er ligeglad, man bøvser, og man prutter, og man laver alt muligt, altså på sådan nogen ture, man bliver virkelig sådan ikkefeminin (…). Også når man snakker med fyre  om  sportspiger,  så  siger  de:  De  er bare så ulækre, de er ikke feminine, de er bare ligesom fyre selv, ik'. Fordi man ér bare, altså afslappet, ikke!?« 22

At være ufeminin forbindes således med at være afslappet, ligesom der blandt elitepigerne eksisterer en fælles fortælling om de almindelige pigers lidt overdrevne fokus på eget udseende som noget negativt.

## At være anderledes i idrætsverdenen

Undersøgelsen af elitepigerne understøtter mange  andre  undersøgelsers  konklusioner - herunder de ovenfor gennemgåede - om, at idrætsverdenen er mandsdomineret. Helt konkret er de fleste af de sportsgrene omfat -tet af undersøgelsen, domineret af mandlige idrætsudøvere  og  trænere  på  topplan.  For eksempel er kun 14 % af pigernes trænere kvinder. Pigerne har en oplevelse af, at trænerne  opfatter  dem  som  vanskeligere  end drengene, og måler dem negativt i forhold til drengenes præstationer. Trænerne menes også at have sværere ved at kommunikere med pigerne, fordi »Trænerne som regel er mænd, og der er stor forskel på mænd og kvinder. Så de ved ikke rigtig, hvad det er, piger  går  igennem«. 23   Pigerne  fremhæver alle  forståelse  som  det  helt  afgørende  forhold i relationen til træneren, og manglende forståelse  og  dårlig  kommunikation  er  lig en dårlig træneroplevelse. En pige beskriver eksempelvis  en  konflikt  med  en  træner, hvor hun oplevede, at han satte den samme standard for, hvordan hun selv og en dreng, der  var  på  samme  niveau,  skulle  træne. Men: »En dreng og en pige synes jeg ikke skal træne på samme måde, fordi en dreng synes jeg er bygget fysisk stærkere end en pige er, og en pige skal måske træne på en lidt anderledes måde«. 24  Respondenten fortæller  videre,  at  hun  ikke  kunne  holde  til træningen og fik skader. Derfor gjorde hun opmærksom på, at  hvis  hun  skulle  kunne holde  til  at  spille  på  langt  sigt,  måtte  hun træne på en anden måde end drengen. Herefter oplevede respondenten, at »jeg ligesom røg ud«, og  at  træneren  koncentrerede  sig om drengens  træning.  Pigens  oplevelse  af sig  selv  og  trænerens  oplevelse  af  hende stemte ikke overens. Hvad han ifølge pigen opfattede  som  manglende  målrettethed  og motivation, oplevede hun som at blive målt efter forkerte standarder, hvor drengen blev fællesnævneren, og der ikke blev taget hensyn til hende som person (og pige). Pigerne oplever altså at støde ind i nogle implicitte billeder af, hvordan »rigtig« træning ser ud, og hvorledes »rigtige« eliteudøvere bør opføre  sig.  Samtidig  italesætter  pigerne  selv drengene som bedre idrætsudøvere end piger.  Værdier  som  selvsikkerhed,  konkurrenceånd og målrettethed, der står centralt i sportens verden, defineres af de fleste piger, som noget  drenge  i  højere  grad  end  piger besidder.  De  positive  sider,  som  pigerne fremhæver hos deres eget køn, er omsorg for hinanden og mindre aggressivitet. Begge dele kan og bliver opfattet som en hindring for gode sportsresultater. Pigerne reformulerer samtidig disse karakteristika som noget, der danner grobund for et godt socialt miljø, og at de i modsætning til dren- gene ikke er unødigt aggressive eller vinderfikserede. Pigerne er altså ikke som de andre  drenge  i  idrætten.  Trods  deres  forskellighed fra »almindelige piger« bliver de ikke automatisk lig med de maskuline idealer, som de forbinder med og oplever at blive mødt med i idrætslige sammenhænge.

## Et diskursteoretisk blik på pigernes situation

Ovenstående viser, hvordan pigerne både i den idrætslige og den civile kontekst oplever at blive ekskluderet fra det almindelige og også aktivt definerer sig selv som ander -ledes i begge sammenhænge. Der er tale om en oplevet anderledeshed, der i forhold til et diskursteoretisk perspektiv kan forstås som en  konkret  anderledeshed  i  måden  at  indrette  sit  liv,  der  igen  giver  sig  udslag  i  en identifikatorisk anderledeshed, nemlig ikke til  fulde  at  kunne  identificere  sig  med  og ikke blive identificeret med henholdsvis bil -ledet af en almindelig pige og en god eliteidrætsudøver. Det interessante er, at pigerne forvalter  denne  paradoksale  og  samtidige mulighed  og  umulighed  for  identifikation som en form for dobbelt anderledeshed. Generelt omtaler pigerne sig selv som »drenge-piger«, og de skaber på denne måde en paradoksal  og  umiddelbar  ejendommelig identifikationsmulighed som dobbelt ander -ledes. Det vil sige som nogen, der - i kraft af, at de er piger - på én gang ikke lever til fulde op til de maskuline karakteristika, der præger idrætskonteksten, og samtidig - som eliteidrætsudøvere - ikke til fulde bærer de feminine karakteristika som forbindes med at være »almindelig pige« i den civile kontekst.

Begrebet, »dobbelt anderledes«, konstruerer  vi  således  i  relation  til  de  oplevelser, pigerne har af deres egen situation. Analytisk forbinder vi dette med, hvad vi har beskrevet som såvel en konkret som en identifikatorisk anderledeshed. Det dominerende i pigernes oplevelser er imidlertid ikke alene et spørgsmål om, at de strukturerer deres liv anderledes end normen eller om en identifikatorisk anderledeshed i henholdsvis den ene eller anden kontekst. Snarere vil vi sige, at  der  er  tale  om  et  konstant  nærvær af at være anderledes i begge kontekster. Pigernes forvaltning af egen rolle kan i høj grad forstås som en måde at støde ind i og udfordre gældende kønskonventioner, men for at forstå fravalget af eliteidrætten - og dermed tilvalget  af  et  civilt  liv  indrettet  efter  normen og en identifikation med et mere tradi -tionel  kvindebillede  -  mener  vi,  at  der  er behov for at fokusere på den splittelse, pigerne giver udtryk for i det kontante nærvær af at være anderledes både i den ene og den  anden  kontekst.  Det  er  netop  denne splittelse  som  en  konstant  mulighed  og umulighed for identifikation, som vi mener, diskursteorien 2  kan hjælpe med at begrebsliggøre. Begrebet »overdetermination« bliver i denne forbindelse centralt, idet begrebet definerer en situation, hvor subjektet er splittet  mellem  flere  og  ofte  modstridende identiteter samtidigt. 26 Begrebet fanger det negative ontologiske perspektiv, diskursteorien  opererer  med:  Det  sociale  kan  ikke forklares eller afgøres i forhold til en sidste determinerende instans, fx den økonomiske basis. I stedet må identifikation og mening ses som noget, der er kontingent og anti-essentialistisk. Noget, der ikke er givet i sig selv. Derimod er mening et »resultat« af de kampe, der hele tiden foregår om at betydningstillægge social interaktion. Det er denne midlertidige fiksering af mening i en form  af  et  struktureret  mønster,  en  menings- og identifikationshorisont, der kaldes en »diskurs«. 27  Væsentligt i denne sammenhæng er, at en diskurs opsætter foreløbige grænser og muligheder og aldrig kan lukke sig om sig selv, fordi den ikke kan fastgøres positivt;  men  fikseres  gennem  negationen til det, den ikke er. Det, der stilles uden for diskursen, virker således på én gang konstituerende, men også truende for diskursens identitet. 28 Eliteidræt  (eksklusivt)  får  eksempelvis  sin  betydning  gennem  modsætningen til breddeidræt (inklusivt) eller helt andre  sociale  institutioner,  som  familien, skolen etc. Der er med andre ord ikke tale om en korrespondance  mellem  et  bestemt fænomen og den »sande« forståelse heraf, men om modsatrettede konkurrerende forståelsesrammer, der på én gang konstituerer og truer diskursens endelige fiksering. 29

Set i forhold til identifikationsmuligheder for elitepigerne betyder det, at der altid vil være flere  diskurser,  der  stiller  forskellige og måske endda modsatrettede subjektpositioner  til  rådighed  for  identifikation.  Den herskende diskurs inden for den civile kontekst  stiller  således  en  subjektposition  til rådighed, mens der i idrætskonteksten stilles  en  anden  til  rådighed.  Overskuddet  af identifikationsmuligheder behøver imidler -tid  ikke  at  blive  oplevet  problematisk.  De fleste af os indtager hver dag en række sub -jektpositioner som henholdsvis lønarbejder, bestyrelsesmedlem,  mand  etc.,  uden  at  vi oplever  dette  som  konfliktfyldt.  Men  set diskursteoretisk indgår enhver af disse subjektpositioner  imidlertid  i  en  række  modsætningsrelationer til andre tilgængelige diskurser/subjektpositioner. Det er her, den gensidige mulighed og umulighed kommer på banen, idet de alternative subjektpositioner på en gang udgør de poler, som en identifikation kan foregå i forhold til, men sam -tidig  umuliggør en fuldstændig identifika -tion. 30 Principielt set er enhver situation så- ledes  overdetermineret;  men  det  er  samtidigt en gennemgående pointe hos Laclau og Mouffe, at overdetermination i praksis kun forekommer sjældent. Nok er identifikation i teorien fuldstændig åben, men da kun Vor Herre - populært sagt - kan holde de fuldstændigt ufikserede situationer ud, dulmes det flertydige kaos, som det essentielle fra -vær  af  en  absolut  identifikationsmulighed efterlader,  altid  af  den  sociale  fiksering. 31 Den sociale situation er med andre ord som hovedregel  stabil,  og  de  subjektpositioner, vi  løbende  indtager,  er  typisk  konstitueret gennem negationer, der ikke virker som en konstant og nærværende trussel.

Ser vi imidlertid nærmere på elitepigerne, er det interessante, at deres situation aldrig er stabil. De subjektpositioner, der tilbydes  i henholdsvis  den  civile  og  den idrætslige kontekst, er i høj grad konstitueret gennem negationen til hinanden. Pigerne lever således i en radikal - eller hele tiden tilstedeværende - overdetermineret situation.  I  henholdsvis  den  idrætslige  og  civile kontekst  står  de  bogstaveligt  talt  splittet. Qua deres socialt konstruerede køn tilbydes de i den civile kontekst muligheden for subjektpositionen  »pige«  samtidig  med,  at  de pådrages - qua deres tilknytning til eliteidrætten - markører, der tilbyder dem subjektpositionen »dreng«. Elitepigerne synes således at være fanget i en faktisk levet paradoksal og samtidig mulighed og umulighed for identifikation.

## »Drenge-piger« - investering i en dobbelt negation

Med  diskursteoretiske  termer  står  elitepigerne dermed imellem to dominerende diskurser 32 , der stiller konkurrerende subjektpositioner til rådighed. På den ene side en diskurs,  der  hersker  i  den  civile  kontekst, der  konstruerer  piger  som  omsorgsfulde, passive piger, der interesserer sig for deres udseende, shopper osv. og dermed stiller en identifikation eller subjektposition som »pige-pige« til rådighed. I kraft af pigernes tilvalg  af  sporten  er  denne  identifikation imidlertid  ikke  en  reel  mulighed  for  dem, eller som en af pigerne udtrykker det: » man kan aldrig være en pige-pige « og samtidig udøve sin sport på højt niveau. 33 Det er således vanskeligt at være idrætspige samtidig med at være almindelig pige, idet kravene, de  to  identifikationsmuligheder  stiller  til subjektet, står i modsætning til hinanden de er i princippet gensidigt ekskluderende. På den anden side står en idrætslig diskurs, der  definerer  drenge  som  normen  for  god idrætslig opførsel. Pigerne oplever dermed at blive defineret som »de anderledes« i den idrætslige  sfære  og  opfatter  også  sig  selv som anderledes. De kan således ikke uproblematisk  indtage  subjektpositionen  som eliteidrætsudøver,  fordi  denne  bliver  defi -neret  ud  fra  maskuline  elementer.  Vi  vil kalde denne identifikationsmulighed for »dreng-dreng« for at understrege, at pigerne reelt er ekskluderet fra den.

Helt  centralt  for  forståelsen  af  pigernes identifikation  i  denne  situation  er  Laclaus skelnen  mellem  de  subjektpositioner  eller identifikationsmuligheder, der stilles til rå -dighed i en given diskurs, og den identifika -tion, dvs. det valg (her ikke forstået i en rationel  forstand),  der  konstituerer  subjektet ved netop at skabe en midlertidig lukning, der dulmer det flertydige kaos. Det fremhæ -ves  herved,  at  subjektet  ikke  udelukkende konstitueres  som  en  interpellering  af  diskursen, men også er udtryk for en investering  i  subjektpositionen. 34 Idet  strukturen ikke  kan  definere  sig  selv  fuldt  ud,  fordi lukning ikke er mulig, kan den heller ikke determinere subjektet endeligt. Denne mangel på fuldkommen fiksering og identifika -tion  kræver  således  et  forsøg  på  lukning gennem  beslutning  eller  valg.  Subjektet kommer så at sige til syne i sit forsøg på at dulme det grundlæggende meningskaos ved aktivt at investere sig selv i en given identifikationsmulighed.

Elitepigernes  identifikation  som  »dren -ge-piger« - eller som » en af drengene selv om man er en af pigerne « 3  som en pige udtrykker det - kan på denne baggrund forstås som en særlig konstellation, hvor der investeres i to gensidigt udelukkende identifika -tionsmuligheder.  En  investering  i  subjektpositionen »eliteudøver« tilbyder ikke elitepigerne  en  lukning,  fordi  den  negerer  de elementer,  der  forbindes  med  det  at  være pige  i  civilsfæren.  Ligeledes  gælder  det  i forhold  til  subjektpositionen  »almindelig pige«. Manglen er med andre ord konstant nærværende i begge de dominerende identifikationsmuligheder, der tegner sig. Det in -teressante er, at elitepigerne håndterer denne mangel ved en investering i negationer til elementer i såvel det maskuline som det feminine. De ignorerer med andre ord fraværet af en oplagt identifikationsmulighed gennem en paradoksal identifikationshånd -tering. Således har vi set, hvordan pigerne på den ene side definerer sig i modsætning til en identitet som »pige-pige« og har fremhævet  muligheden  for  at  agere  ufeminint som en fordel ved sporten, mens de samtidig på den anden side definerer sig i mod -sætning til en »dreng-dreng-identitet«, som de  forbinder  med  aggressivitet  og  vindermentalitet. Dermed gør pigerne aktivt brug af, at de er piger, når de skal finde deres rum inden for sporten samtidig med, at de indoptager  mandlige  elementer  i  deres  kønskonstruktion i forhold til den sociale situation, de er sat i. Det særlige ved elitepiger- nes identifikation synes på denne måde at være  installationen  af  en  dobbeltnegation som et altoverskyggende centrum for deres identitet. Identiteten som »drenge-pige« skabes dermed i det dobbelte modsætningsforhold til »dreng-dreng« og »pige-pige« og elitepigerne mødes konstant med kravet om at indoptage de værdier, der knyttet til disse to  positioner  -  de  skal  være  konkurrencemindede OG omsorgsfulde, aktive OG passive,  de  skal  være  både-og  og  hverken-eller.

## Fravalg af eliteidrætten som udtryk for en (midlertidig) lukning

Identifikationen  som  »drenge-piger«  kan herved  forstås  som  en  evig  balancegang mellem de to positioner - en balance på en knivsæg, hvor selv den midlertidige lukning synes svær at fastholde, og hvor det flerty -dige kaos dulmes gennem en konstant jonglering  mellem  opretholdelse  og  ophævelse af modsætninger.

At investere sig selv identifikatorisk som »drenge-pige« er dermed heller ikke uproblematisk,  og  det  stiller  løbende  spørgsmålstegn ved identitetshåndteringen. I undersøgelsen giver pigerne udtryk for, at de med jævne mellemrum overvejer at stoppe med eliteidrætten. 36 Tvivlen  dukker  typisk op  i  forbindelse  med  skader,  skift  (fra  en klub til en anden eller en række til en anden),  manglende  sportslige  resultater  eller en  oplevelse  af  ikke  at  blive  bakket  op  af træneren. Derimod synes venner og families opbakning eller mangel herpå ikke at udløse tvivl. Det er således typisk, at pigernes overvejelser om at stoppe elitekarrieren opstår i forbindelse med, at det bliver muligt at stille spørgsmålstegn ved deres vindermen- talitet, deres målrettethed, styrke eller konkurrenceevne.  Flere  af  elitepigerne  fremhæver på den baggrund, at de som piger er langt  dårligere  til  at  tackle  modstand  end drengene,  der  ofte  fortsætter  ufortrødent trods  modgang.  Set  i  et  diskursteoretisk perspektiv er det interessante i elitepigernes tvivlssituationer,  at  de  konsekvent  opstår, idet fastholdelsen af typiske maskuline karakteristika begynder at skride. Det er her, det  bliver  svært  ikke  alene  at  være  i  den idrætslige kontekst; men også at være i den civile  kontekst.  Som  elitepigerne  påpeger, er der i sådanne situationer ikke noget, der retfærdiggør  deres  mangel  på  deltagelse  i fester,  familiesammenkomster  eller  andre af det »almindelige pigelivs« aktiviteter. De kan ikke opretholde at være de anderledes sportspiger, der dukker op til fest » svedende og gasblå i nakken » 37  - som det udtrykkes - men som netop har vundet en kamp, hvorfor  den  anderledes  fremtrædelsesform kan ses som noget positivt. De har så at sige mistet  deres  mulighed  for  at  negere  det  »almindelige pigeliv«, hvilket får identifikato -riske konsekvenser i den forstand, at investeringen i eliteidræt - og de deraf følgende identifikationer - bliver svære at opretholde. Når grundlaget for at ignorere fraværet af en  oplagt  identifikationsmulighed  forryk -kes, må livet - og dermed identifikationen - altså tages op til revurdering. Det er her, fravalget af eliteidrætten dukker op som en klar mulighed. Samtidig er det gennemgående for elitepigerne, at de formulerer overvejelser  eller  beslutning  om  et  sådant  fravalg som noget, der i lige så høj grad handler om et tilvalg af et andet liv. Nemlig som et spørgsmål at kunne deltage i det »almindelige liv«, de ellers har været afskåret fra. Identifikatorisk kan fravalget af elitekarrie -ren på denne måde forstås som et valg, hvori elitepigerne  flytter  investeringen,  og  der - med konstitueringen af dem selv, til identifikationsmuligheden »pige-pige«. Fravalget udgør på denne måde en (midlertidig) håndtering af det flertydige identifikatoriske kaos, som i særlig grad er et grundvilkår for elitepigerne.

## Afslutning

I  forskningssammenhæng  opfattes  idræt ofte som en sfære, hvor kønnet i særlig grad forhandles. Judith Butler 38  har eksempelvis argumenteret  for  sporten  som  en  arena, hvor  opfattelsen  af,  hvad  der  skaber  den kønnede krop bliver udfordret og forandret, og hvor grænserne for, hvad der konstituerer  en  mandligt  eller  kvindeligt  kønnet krop, kan overskrides. Som beskrevet peger de i denne artikel anførte undersøgelser af kvindelige  idrætsudøvere  ligeledes  på,  at kvinderne aktivt forhandler præsentationer af femininitet og maskulinitet og stiller sig i opposition til traditionelle forestillinger om kvindekønnet. Resultaterne fra undersøgelsen  af  elitepigerne  er  i  den  forstand  ikke overraskende, men kan ses som udtryk for, at pigerne aktivt forhandler deres køn gennem  deres  tilknytning  til  elitesporten.  På den ene side kan man opfatte det som endnu et eksempel på, at kønnet ikke er fastlåst, og at man som pige kan udvide sine egne udfoldelsesmuligheder. Elitepigernes identifi -kationsprocesser og praksisser er med til at vise en anden måde at være »pige« på. Det skaber dermed rum for forandring af kønnets betydning - i deres eget liv såvel som på et mere generelt plan. På den anden side kan man se elitepigernes identifikation som en nødvendig nødløsning. Et græsstrå, som de  klamrer  sig  til  i  forsøget  på  at  forblive accepteret (af sig selv og andre) som piger, samtidig med at de kan udøve den mandsdominerede eliteidræt, de brænder for. Som

»drenge-piger«  søger  de  dermed  at  reartikulere de forskellige elementer i de umulige identiteter,  så  de  ikke  helt  ekskluderes  fra de sociale fællesskaber i og uden for sporten. De stiller således ikke effektivt spørgsmål ved strukturen eller rammerne for kønnenes betydning; men finder en plads i den, der netop ikke kræver et egentligt opgør.

Det bemærkelsesværdige i undersøgelsen af  elitepigerne  synes  således  ikke  at  være den  samtidige  reproduktion  og  udfordring af gældende kønskonventioner, men det, vi med et diskursteoretisk perspektiv kan forstå som den radikale - og faktisk oplevede - overdeterminerede situation, elitepigerne står i. Vi ser således sportspigernes identifi -kationsprocesser som en kamp for at opnå en (i princippet umulig) fuldkommen identitet, der kan indeholde såvel det at være en pige som det at være eliteidrætsudøver. Ved at tage udgangspunkt i den dobbelte negation af såvel »pige-pige« som »dreng-dreng« konstrueres en dobbelt anderledeshed som det centrale punkt i deres identifikation. Et punkt, der muliggør subjektpositionen »drenge-pige«, men som samtidig gør den midlertidige  lukning  svær  at  fastholde  og således  truer  med  at  destabilisere  den  sociale situation, pigerne befinder sig i. For at forstå elitepigernes løbende  overvejelser om fravalget af eliteidrætten, mener vi således,  at  det  er  afgørende  at  sætte  fokus  på den paradoksale splittelse, der på én gang muliggør og umuliggør deres identitet. Dette  har  vi  gjort  gennem  et  diskursteoretisk perspektiv  og  på  denne  baggrund  vist,  at elitepigerne  konsekvent  balancerer  på  en knivsæg  i  den  identifikatoriske  konstitue -ring af sig selv. Det er denne balancegang, der  kan  tippe  og  give  sig  udslag  i  et  helt konkret valg om at indrette sit liv som »almindelige piger« og dermed vælge elitekarrieren fra.

## Noter

- 1 Undersøgelsens titel er »Elitekarriere på spil. En analyse  af  pigers  elitetilværelse  mellem  samfundsmæssige  og  idrætslige  normer«.  Undersøgelsen blev rekvireret og finansieret af Team Dan -mark  på  baggrund  af  henvendelser  fra  -  samt drøftelser  med  -  elitetrænere  i  undersøgelsens idrætsgrene. Undersøgelsens fokus fremkom idet flere elitetrænere oplever, at piger i nævnte alder af  forskellige  årsager  ikke  er  motiverede  for  at satse på eliteidrætten - og træne målrettet i relation  hertil  -  ligesom  nogle  simpelthen  ikke  slår igennem, selvom deres talent tegnede til det. Undersøgelsen er et forsøg på at undersøge, hvorfor dette er tilfældet.
- 2 Der er således tale om et analytisk valg, der kunne være  skåret  anderledes:  Forholdet  mellem  henholdsvis de normer, der gælder i familien og de normer, der gør sig gældende med venner i forbindelse med uddannelse, kunne ligeledes være udpeget som forskellige kontekster med forskellige dominerende diskurser, havde problemstillingen været en anden. Som vi skal se blev vores analytiske valg katalysator for respondenternes konflik -tuelle oplevelser i forhold til at forvalte deres egen rolle som pige.
- 3 Bech et. al. (2004).
- 4 Nielsen &amp; Riiskjær (1983), Hansen (199), Pedersen (1998), Breivik &amp; Gilberg (1999), Nielsen et. al.  (2000),  DIF  &amp;  KPMG (2002), Nielsen et. al. (2002).
-  Messner &amp; Sabo (1990), pp. 3ff.
- 6 Jf. Messner &amp; Sabo (1990), pp. v.
- 7 Messner (2002), pp. xviii ff.
- 8 Messner &amp; Sabo (1990).
- 9 Søndergård (2000), Butler (1993).
- 10  Dette afspejles ligeledes i temanumre om køn og idræt  i  henholdsvis  Dansk  Sociologi  nr.2/2004 samt Kvinder, Køn og Forskning nr. 2-3/2004.
- 11  Foucault (1986), pp. 220.
- 12  Chapman (1997).
- 13  Larsson (2004).
- 14  Fasting et. al. (2004).
- 1  Studierne lavet af Chapman og Fasting et. al. viser  ved  deres  forskellighed  dermed  også,  at  der kan være afgørende forskelle på, hvorvidt kvinder

med  deres  deltagelse  udfordrer  den  herskende samfundsmæssige konstruktion af femininitet afhængig af, hvilken sportsgren, der er tale om (eksempelvis boksning eller sportsdans).

- 16  Fx Pedersen (1998), Larsson (2001), Fasting et. al. (2004).
- 17  Larsson (2001).
- 18  Larsson (2001).
- 19  Chapman (1997).
- 20  Larsson (2001).
- 21  Bech et. al. (2004), pp. 72.
- 22  Bech et. al. (2004), pp. 38.
- 23  Bech et. al. (2004), pp. 97.
- 24  Bech et. al. (2004), pp. 99.
- 2  Se Laclau og Mouffe (198), Laclau (1990), Laclau (1996), Laclau &amp; Zac (1994), Butler, Laclau, Zizek (2000).
- 26  Laclau &amp; Mouffe (198), pp. 97ff.
- 27  Laclau &amp; Mouffe (198), pp. 10, Laclau (1996), pp.  6.  Diskursteorien  hviler  på  en  forestilling om, at vi ikke har privilligeret adgang til en umedieret version af virkeligheden. Ifølge diskursteorien  skal  en  diskurs  opfattes  som  materiel,  idet der ikke kan skelnes mellem det materielle og det diskursive, jf Laclau og Mouffe (198).
- 28  Laclau (1990), pp. 17ff.
- 29  Laclau &amp; Mouffe (198), pp. 111.
- 30  Laclau (1990), pp.20f, Laclau (1996): pp. 2.
- 31  Jf. Dyrberg et. al. (2000), pp. 9, Laclau og Mouffe (198), pp. 112.
- 32  En sådan dominerende diskurs kalder Laclau og Mouffe en hegemonisk diskurs, dvs. en diskurs, som  midlertidigt  sætter  punktum  for  kampene om at definere det sociale. Hegemoni er et centralt begreb i diskursteorien, men er udeladt i denne artikel  for  enkelthedens  skyld  (for  en  gennemgang af hegemonibegrebet, se Laclau &amp; Mouffe (198)).
- 33  Bech et. al. (2004), pp. 38.
- 34  Laclau (1990), pp. 30, Hall (1996), pp. 6.
- 3  Bech et. al. (2004), pp. 100.
- 36  Bech et. al. (2004), pp. 41.
- 37  Bech et. al. (2004): pp. 72.
- 38  Butler (1998).

## Litteratur

- Bech S, Storm R, Plum M &amp; Almlund U. Elitekarriere  på  spil.  En  analyse  af  pigers  elitetilværelse mellem  samfundsmæssige  og  idrætslige  normer (København: Team Danmark, 2004).
- Breivik G &amp; Gilberg R. Hvorfor ble de beste best? (Norges Idrettshøgskole, 1999).
- Butler J. Bodies that Matter: The Discursive Limits of 'Sex'. (London &amp; New York, 1993).
- Butler J. Athletic Genders: Hyperbolic Instance and/ or the Overcoming of Sexual Binarism . Stanford Humanities Review 6(2) 1998.
- Butler J, Laclau E &amp; Zizek S. Contingency, hegemony, universality: Contemporary dialogues on the Left (London, 2000).
- Chapman G E. Making Weight: Lightweight Rowing, Technologies of Power, and Technologies of the Self «. Sociology of Sports Journal, 14, 1997.
- Danmarks Idræts-Forbund &amp; KPMG. At forene eliteidræt og uddannelse (København, 2002).
- Dyrberg T, Hansen A D &amp; Torfing J. Diskursteorien på arbejde (Roskilde, 2000).
- Fasting K, Pfister G &amp; Scraton S. Kampen mot kjønnsstereotypiene . Dansk Sociologi nr. 2, 1. årgang, juli 2004.
- Foucault M. The subject and power. I: Dreyfus H. L. &amp;  Rabinow  P.  (red.)  Michel  Foucault:  Beyond Structuralism and Hermeneutics (Brighton, 1986).
- Hall S. Introduction: Who Needs 'Identity'? I: Hall S. &amp; Du Gay P. (red.) Questions of Identity. (London, 1996).
- Hall, S. The Question of Cultural Identity . I: Stuart H. et. al. Modernity  and  its Futures . (London, 1992).
- HansenA D. Diskursteori, demokrati og lokaludvalg (København, 2000).
- Hansen P J.: Eliteudøvernes vilkår. Undersøgelse af danske eliteidrætsudøveres idrætslige og sociale vilkår (København, 199).
- Jørgensen  M  W  &amp;  Phillips  L. Diskursanalyse  som teori og metode (Roskilde, 1999).
- Laclau E. New Reflections on the Revolution of Our Time (London/New York, 1990).
- Laclau E. Emancipation(s) (London, 1996).
- Laclau E &amp; Mouffe C. Hegemony and Socialist Strategy (London, 1990).
- Laclau E &amp; Zac Minding the Gab: The Subject of Politics .  I  Laclau  E.  (red)  The  Making  of  Political Identities (London, 1994).
- Larsson H. Iscensättning av kön i idrott. En nutidshistoria om idrottsmannen och idrottskvinann (Stockholm, 2001).
- Larsson H. Idrott og genus - kroppens materialisering . Dansk Sociologi nr. 2, 1. årgang, juli 2004.
- Lilleaas U B. Maskulinitet, sport og forbudte følelser . Kvinder, køn og forskning, nr. 2-3,13. årg., 2004.
- Messner M A &amp; Sabo D F. (red) Sport, Men and the Gender Order. (Illinois, 1990).
- Messner M A.: Taking the Field . Women, Men, and Sports (Minnesota, 2002).
- Nielsen K &amp; Riiskjær S. Eliteidrætsudøvernes vilkår - Danske eliteidrætsudøveres sociale, uddannelsesmæssige og økonomiske vilkår samt træningsog konkurrencebetingelser (København, 1983).
- Nielsen K. et. al. Den danske subelites vilkår år 2000. Undersøgelse  af  subeliteidrætsudøveres  sociale og idrætslige vilkår. (Roskilde, 2000).
- Nielsen K. et. al. Kontraktspillere i fodbold og håndbold. Undersøgelse af sociale, uddannelsesmæssige og sportslige vilkår for danske kontraktspillere 2002 (Roskilde &amp; Hellerup 2002).
- Pedersen I K. Den excellente præstation. Elitesport, kvinder og karriere (København, 1998).
- Søndergaard D M. Tegnet på kroppen (København, 2000).