Vågn op igen, Finn!
Forfattere: Peter Laugesen
Tidsskrift: passage (1999-12-01)

oi la

· Ror

er. Den er stad

r sin ko-

Dores:

en

ner

ndlings-

.ro' "irdae2

.......

\_i

........

## Vågn op igen,  Finn!

## PETER LAUGESEN

...  through  the  windr  of a  wondr  in  a wildr is a weltr as  a wirbl of  a warbl is a world.

Selvfølgelig  siger  det  også  "smoking",  ligesom sætningens  første  ord  "rauking",  men  "smukking" betyder  "gørende smuk".

(Finnegans  TiVake, 597)

Jeg  har  læst Finnegans  Wake siden  omkring 1960. Som så meget andet dukkede den op i en af Jack Ke­ rouacs  bøger.  Det  er,  som Samuel  Beckett  sagde  i sin  "Dante  ...  Bruno.  Vico  .  .Joyce"  -tekst  fra  promo­ tion-antologien Our Exagmination Round His Factifi­ cation for Incamination of  vli0rk in Progress (Paris, 1929  ), en  bog man ikke i  normal forstand læser. Man  ser på den og lytter til den, for "Hans skrift er ikke om noget, den er dette noget  selv".

Den er sit eget sprog, og det gør en normal over­ sættelse  af  den  umulig.  Man  kan  forsøge  at  flytte det,  bogen  er,  til  et  andet  sprog.  Man  kan  på  den måde skrive en ny bog,  der ikke  ville  være kunnet blive skrevet,  hvis ikke Finnegans  Wake havde  været der. Den er stadig et vli0rk in Progress.

Beckett forsøgte selv en slags forklarende version på engelsk af en enkelt sætning fra bogen. Og sådan gør man: Tager dem en for en.

"Rauking  his  flavourite  turfco  in  the  smukking precincts  of lydias" bliver så til  "smoking his favou­ rite pipe in the sacred presence of ladies".

Det er  formodentlig overtoner  i ordet  "pre­ cincts",  der  f'ar Beckett til  at  gengive  "smukking" med "sacred".

Samtidig flader han "precincts" ud til "presence", men han ved måske ikke, at "smukking" er dansk.

Da  "turfco"  jo  samtidig  nødvendigvis  må  have noget  at  gøre  med  "tørv",  en  substans,  en  ting,  et fænomen og et ord, der forbinder det irske med det nordiske,  hvad  man  kan  læse  hos  Seamus  Heaney, kunne  man  måske  fa  sætningen  til  at  bo  i  dansk, hvad den allerede delvist gør, ved at sige noget i ret­ ning af "røger sin flavorit tørvesmuld i Lydias smyk­ keskrin".

Den sætning annullerer så f.eks. "smækker sin ko­ gende tørv i smukkerens alter", "koger sin yndlings­ tørv i smukkende kvinders templer", "kloger sin ro­ sende tørv i Lydias smukkende tempel" eller "kloger  sit  mu'.kkende  stempel  i  Lydias  smækkert osende tørv".

Det var så en dags arbejde. Ingenting mod de 17 år, Joyce anvendte på sit værk i fremskridt, men al­ ligevel.

Lad os nu, på side 171,  se på en længere passage, hvor  'Shem the penman' f'ar en dråbe for meget:

0! the lowness ofhim was beneath all up to that sunk to! No likedbylike firewater or firstserved firstshot or gulletburn  gin or honest brewbarrett beer either. 0 dear nol lnstead the tra­ gic  jester  sobbed  himself  wheywhingly sick  of  life  on  some sort of  a rhubarbarous maundarin yellagreen funkleblue win­ di gu t diodying applejack squeezed from sour grapefruice and, to hear him twixt his sedimental cupslips when he had gulfed down mmmmuch to mmmmany gourds of  it retching off to almost as low withswillers, who always knew notwithstanding

66

A

tarr

ке о.

......

when they had had enough and were rightly indi gn ant at the wretch's  hospitality  when  they  found  to  their  horror  they could not carry another drop, it cam.e straight from the noble white fat, jo, openwide sat, jo, jo, her why hide that, jo jo  jo, the winevat, of the most serene magyansty az archdiochesse, if she is a duck, she's a douches, and when she has a feherbour snot her fault, now is it? artstouchups, funny you're grinning at, fancy you're in her yet, Fanny Urinia.

Vi ser her på linjerne  12-28, og selvfølgelig er de et eksempel på, som Beckett siger det, at "Når menin­ gen  er  søvn,  falder  ordene  i  søvn  ...  Når  meningen danser, danser ordene". Tilfældet her er, som en del andre steder i bogen, at "Sproget er beruset".

Heldigvis har vi hjælpemidler som Roland McHughs Annotations to Finnegans  JiVake, Johns Hop­ kins  1980,  ny udgave  1991,  der  på side  171 giver os følgende lille bunke spor:

Firstshot: weak  poteen  of  1st  distillation.  First come fust served. Gilbey's Gin, Dublin.  W  G. Bar­ rett  &amp; Co., distillers,  Dublin.  Whey:  milk  after se­ paration  of  cheese.  RAINBOW  COLOURS:  rhu­ barb (red), mandarines (orange), funkle: dansk sparkle, blue funk, tysk dunkelblau. Iodine vapour is violet. Sentimental. Cupshot: drunk, there's many a slip 'twixt the cup &amp; the lip. Gulped. Jo: ungarsk for good. Joyce  liked  a  Swiss  white  wine,  Fendant  de Sion, which he said looked like the urine of an arch­ duchess. Magyar: Ungarsk. Majesty. Az: ungarsk for the.  Douche:  fransk  for  shower.  Deoch  an  dorais: irsk  parting  drink.  Tennyson:  Charge  of  the  Light Brigade:  Cannon  to  the  right  of  them  Cannon  to the  left  of  them.  Feherbor:  en  hvidvin,  feher  ung­ arsk for white, bor ungarsk for skin, bor ungarsk for vin. It's not. Archduchess.

Der er altså gået folkevandring i den,  eller Shem (som i Finnegans  JiVake er  det nærmeste Joyce kom­ mer  på  et  selvportræt)  er  blevet  så  skidefuld,  at Hemingway eller Beckett skal bære ham hjem fra de ungarske stepper. "Ain't that swell, hey? Pea­ mengro!" siger Ernest eller Sam i den næste linje, og "pea-mengro" er sigøjnersprog for  "drukmås".  Og støttet  til  den  vaklende  Roland  McHugh  og  hans uforståelige mumlen om Tennyson kan teksten nu i nær blackout sættes over i dansk:

"O! hans lavhed  var  under  alt  hidtil  sunket  op  til. Ikke noget vellidende ildvand eller friskservet fusel eller tarmbrænder gin eller ærligt b ry gtønde øl hel­ ler.  Nej,  kære  ven!  I  stedet  hulkede  den  tragiske klown sig selv skummetmælkende dødssyg på en el­ ler  anden  slags  rabarberisk  munderin  gulgrøn  fun­ kelblå  vindigo  æblesjuft  presset  af  sur  druesjus  og, når  man  hørte  ham  mellem  sedimentale  kopskred når  han  havde golfet alt for mmmmeget af det ned i altfor mmmmange sække og ræbede løs til næsten lige så lave medslubrere, der ikke desto mindre altid vidste,  hvornår  de  havde  :faet  for  meget,  og  med rette  var  fornærmede  over  røvhullets  gæstfrihed, når de til deres rædsel indså,  at de ikke kunne :fa en dråbe mere ned, kom det direkte fra det ædle hvide fedt, jo,  vidtåbent  sat,  jo, jo,  hendes hvorfor skjule det,  jo jo jo, vintønden,  med den yderst højfredede magyansty ærkehertuginden,  hvis hun er en skat, er hun en douche,  og  hvis hun har feherbur er  dikke hendes skyld, vel? ærkehertstukvinden, skægt hvad du griner for, tænk at du er  i hende endnu, Fanny Urinia."

By a commodius vicus of recirculation kan det så hurtigt kæntre yderligere til:

"Åh! sikke lav han var under alt indtil da sunket op til. Ikke nogen vellidt ildvand eller friskbrændt fusel eller gin til tarmbrand eller ærligt brygtønde øl hel­ ler.  Nej,  kære  ven!  I  stedet  hulkede  den  tragiske klovn  sig  selv  mælkeskummende søsyg på en eller anden afart.af rabarberisk munderin gulgrøn funkel­ blå vindigo æblemos presset af sure druer  i sjus og, når  man  hørte  ham  ræbe  løstigt  til  næsten  lige  så lave medslubrere, der ikke dosto mindre altid vidste, hvornår de havde :faet for  meget,  og  med rette  var fornærmede  over  røvhullets  gæstfrihed,  når  de  til deres  rædsel  indså,  at  de  ikke  kunne  :fa  en  dråbe mere  ned,  kom  det,  mellem sedimentale  kopskred efter golfen af alt for mmmmmmajet af det i alt for mmmmmmmange skindposer,  direkte  fra  det  ædle hvide fedt,  jo,  vidtåbent  sat,  jo,  jo,  hendes  hvorfor skjule det, jo jo jo,  fra vinfadet med den yderst høj­ fedt  fredso=elige  magyanstiske  ærkehertuginde, hvis  hun  er  en  dukke,  så  dusjer  hun  sig,  og  dikke

--\_.

hendes skyld hvis hun har feherbur, hur? ærkeherts­ kvinden,  skægt hvad du griner i, tænk at du endnu ikke er kommet ud af Fanny Urinia."

Hvad sker  her?  Hvor  er  vi?  Hvad  handler  det  om? Det  sker  lige  her,  og  det  handler  om  sig  selv.  Det står i linjerne foran:

Once when among those rebels in a state ofhopelessly helpless intoxication the piscivore strove to lift a czitround peel to eit­ her  nostril,  hiccupping,  apparently irnpromtued by the hibat he had with his glottal stop, that he kukkak:ould flowrish for ever by the smell, as the czitr, as the kcedron, like a scedar, of the founts, on mountains, with lirnon on, ofLebanon.

Buddha og Pest, hieroglyfiske læser, lad os mødes på Libanons drøbel med citronskræl i  næsen og finske blomster i begge ører.

Kukka!

Litteratur:

Samuel Beckett:

Disjecta, John Calder 1983

Norman 0. Brown:

Closing Time, Vintage Random  1973

JAMES JOYCE (Ziirich r9r5). Foto: Ottocaro Weiss