Norsk kvindelitteraturhistorie afsluttet
Forfattere: Beth Juncker
Tidsskrift: kok (1993-03-17)

kgnsforskning yderligere. Samtidig peger den implicit -nemlig ved sine fravalg -p A   helt centrale tekster for denne videreudvikling. Man kan sfi h&amp;, de p2 et senere tidspunkt ogsa vil  blive oversat. Min kritik rokker ikke ved de kvaliteter, antologien til fulde besidder: lige fra illustrationsudvalget til -og det ikke mindst -overszttelseme. Antologiens tekster er hver for sig spzndende artikler, der er glimrende oversat til dansk og som  dermed  er blevet tilgængelige for et dansk publikum. Man kan glzde sig over, at Kristeva nu endelig foreligger p A   dansk. De amerikanske bidrag vil ligeledes vzre med til at udbrede interessen for (p0st)feministisk teori, hvor interesserede  iovrigt  kan  stØtte  sig  til bogens fyldige afsluttende bibliografi.

## Beth Juncker

## Norsk kvindelitteraturhistorie afsluttet

Norsk Kvinnelitteraturhistorie. Bd. 3. 1940-1980.  Redigeret af Irene Engelstad, Jorunn Hareide, Irene Iversen, Torill  Steinfeld og Jameken averland. Os-

lo 1990 (Pax Forlag).

Med bind 3, der beskriver tiden fra 1940 -1980, er Norsk Kvindelitteraturhistorie fuldf~rt. Bind ud med kvindelige skribenter i  1600-tallet, bind  3 slutter med kvindelige samiske forfattere. Det er altid  spzndende -og litteraturhistorisk kritisk -nar  stgrre vzrker nrermer sig nutiden:  hvor  langt gfir de frem?  hvor  meget  tager  de med?  og hvad  er deres  bud  p2  det bzrende og

fremaddrivende netop nu?

Med et punktum  allerede i 1980 holder Norsk  Kvindelitteraturhistorie  sig p2 afstandens sikre grund og konstateres m2 det ogsa, at med den made vzrket er struktureret p2 fortoner ovennævnte aktualiserende  spgrgsm2l sig i det uvisse. Det er grundighed og omhyggelighed, snarere end synteseskabende dristighed, der przger det afsluttende bind. Om det er godt eller skuffende, er en temperaments sag, at det bl.a.  skyldes værkets grundlzggende fremstillingsprincipper er til  g e n g ~ l d indlysende.

Norsk Kvindelitteraturhistorie er ogsi? i  sit  3. bind  primzrt et genrehistorisk vzrk. I  adskilte artikler fglger bindet de szrlige tidsbundne udviklinger i romanformen, lyrikken,  dramatikken og noveilekunsten til dgrs, fulgt op af artikler om de nyere genrer den mediemzssige udvikling har Abnet -f.eks. h~respillet og tv-dramatikken. Sigrid Bo Gronstols artikel om horespillet som szrlig kvindegenre er en af bindets mest spzndende, fordi den forener stof, form og tidsmæssig przgtiing med overvejelser over det szrlige, der gØr netop denne genre attraktiv for kvindelige forfattere. Selv om navneopremsningen undertiden  sztter sit ophobningsprzg pa en rzkke af artiklerne, fremstar de som en samling spzndende, undertiden ogsa diskuterende  genrehistorier.  Irene Iversen  har f.eks. i sin artikel om noveller og kortprosa  1940-80 nogle spzndende greb, der g01 det muligt for hende bide at diskutere teorisk bestemmende, historisk signalerende og samtidig give et prscist udviklingsrids.

Genreartiklerne gar i  sagens natur p i tvzers af de forfatterskabsmzssige landskaber. En del af de kvindelige foi-fattere  har  som  deres  mandlige  kolleger spredt sig mellem genreine og dem m@der man  s A igen  og igen -i  nye  omgivelser og vinklinger. Skal de linjer og karakteristikker, der bliver dem til del, samles op i st01-re  forfatterskabsmsssige landskaber, m%  man g i   til  forfatterregisteret og derfra skabe sine egne tvzergiende lzsem0nstre.

Der er forfatterskabsportrztter  i bindet. Syv stykker -for at vzre prscis. Hvorfor netop de syv -Aslaug Vaa, Inger Hagerup, Ebba Haslund,  Ingeborg Refling Hagen, Torborg Nedreaas, Aiine-Cath. Vestly og Cecilie LØveid -er valgt frem for andre kan man kun gisne om. Redaktionen af Norsk Kvinnelittcraturhistorie slSr ikke om sig med ki-iterier og erklzringer. Maske er det en pointe og et indirekte redaktionelt signal, nar Bjerg Vik, som pryder bindets forside naturligt  sxtter sit pi-"g p9 en lang rzkke af dets genrenixssige artik- ler, netop ikke portrztteres  samlet. Et signal om at forfatterskabsportrztterne i ligesi h0j grad er litterzre miljØ- og tendensbeskrivelser  som portrztter, og at vxgten i Øvrigt ikke Izgges her.

Der er absolut fordele ved at strukturere et storre vzrk, som det her er gjort. Fra  bind til  bind kan man fslge genreartiklerne -l z s e  brud, form og stoffornyelser frem gennem tvzrgaende Izsninger. Til gengzld er det svzrt at danne sig billeder af drivkrzfter og vzsentlige litterme energier i de enkelte binds landskaber. Bind 3 rummer skam en linje.  Fra den beszttelse og krigssituation som  skabte szrlige modsztninger  og specielle  nationale  samlinger  over  en frigorelse til nyt stof, ny  radikalitet og ikke mindst nye former. Men at fastholde dem stofligt ved en sammenhzngende lzsning er et detektivarbejde.  Bindets  stØrste  oplevelsesmzssige  sammenhxng er de fremragende introduktioner til szrlige litterzre miljwr. Miljet omkring tidsskriftet Kvirznen og  Tiden f.eks.  og  det  szrlige  miljØ  Ingeborg Retling  Hagen  skabte  med  sin  'Suttung'-bevzgelse. Lzsermzssige oaser, nar  opremsninger, temaer, navne og tendenser  har sliet sludder i et lzsehoved. 3. bind  af Norsk Kvindelitteraturhistorie byder sig til  som et glimrende opslagsvzrk, en gedigen studiehhdbog, men ikke som sammenhzngende litteraturhistorisk lystlzesning.