En sag af principiel karakter. Om at definere religion.
Forfattere: Caroline Schaffalitzky de Muckadell
Tidsskrift: rvt (2015-11-20)

## En sag af principiel karakter

## Om at definere religion

CAROLINE SCHAFFALITZKY DE MUCKADELL

ENGLISH ABSTRACT: This article argues that a more systematic approach to defining religion is needed. The starting point of the article is a case in which a soccer fan club applied for official recognition as a religious denomination. The fan club's application was rejected, but without stating the criteria which it failed to meet in order to be considered religion. The example suggests that it is still relevant to raise questions both about whether scholars of religion ought to try to define religion, and about how such  a  case  should  be  handled.  This  article  presents  a  philosophical-methodological approach  to  the  task  of  defining  religion  and  it  outlines  a  proposal  for  a  definition based on this method. So, in addition to putting an earlier, well-known discussion and a more recent suggestion in perspective, the article suggests criteria which could have substantiated a rejection of the soccer fan club's application.

DANSK RESUME: Denne artikel argumenterer for at der er brug for en mere systematisk tilgang til spørgsmålet om religionsdefinitoner. Udgangspunktet for artiklen er en sag hvor en fodboldfanklub fik afvist sin ansøgning om officiel godkendelse uden at afslaget henviste til egentlige kriterier for hvornår noget er religion. Eksemplet peger på at det stadig er aktuelt at rejse spørgsmål om hvorvidt religionsvidenskaben bør forsøge at definere religion, og om hvordan dette i så fald skal gribes an. Denne artikel præsenterer en filosofisk-metodisk tilgang til arbejdet med at definere religion og skitserer et forslag til en definition på baggrund af denne metode. Dermed kan artiklen belyse en velkendt tidligere diskussion og en nyere tilgang og desuden foreslå hvordan afslaget til fodboldfanklubben kunne være begrundet tydeligere.

KEYWORDS: defining religion; definition and theory; methodology; official recognition;

## Indledning

Det har været diskuteret længe hvorvidt religionsforskere bør bidrage til at formulere definitioner af religion, og litteraturen om religionsdefinitioner er allerede meget omfattende og kompleks. Ikke desto mindre er der grund til at fortsætte definitionsarbejdet  -  dels  fordi  religionsdefinitioner  har  praktiske  konsekvenser  i  form  af  fx betydning for politiske sager, dels fordi definitioner spiller en væsentlig rolle i videnskabeligt arbejde  - om ikke andet så i form af de implicitte definitioner der  styrer teoretiske interesser. I denne artikel foreslås det at en del af de teoretiske bekymringer i forbindelse med religionsdefinitoner kan sættes i parentes og at man i stedet bør se sagen som et praktisk spørgsmål om hvordan man kan gå til arbejdet med at definere.

Argumentationen i det følgende vil tage afsæt i en sag som blev behandlet af Udvalget vedrørende Trossamfund under Kirkeministeriet i 2005. Behandlingen af denne  sag  rummer  nemlig  en  ikke  ubetydelig  uklarhed  med  rod  i  mere  principielle spørgsmål  om  religionsdefinitioner  og  deres  forhold  til  religionsteorier,  såvel  som overvejelser over religiøse foreningers privilegier. Artiklen foreslår en ny tilgang til arbejdet med at definere religion i forlængelse af tidligere, velkendte bidrag til diskussionen, og forslaget vil blive sammenholdt med en anden nyere tilgang. Undervejs skitseres en arbejdsdefinition som kan danne udgangspunkt for fremtidige bestræbelser på at formulere en religionsdefinition til videnskabelige og praktiske formål.

## Hvorfor kunne fanklubben ikke opnå godkendelse som religion?

I  februar  2004  indleverede  fodboldfanklubben  Copenhagen  Lads  en  ansøgning  til Kirkeministeriet i Danmark om officiel godkendelse som trossamfund. Ansøgningen fik en del omtale både i brede medier og forskerkredse (den optræder fx i Götke &amp; Rasmussen 2005). Aktindsigt i sagen viser at der er tale om en ansøgning på godt seks sider hvor det på forskellig vis søges dokumenteret at fanklubben har religiøse elementer som bl.a. omfatter oplevelse af transcendent  kraft, trosbekendelse, sange og ritualer (Copenhagen Lads 2004).

Udvalget vedrørende Trossamfund under Kirkeministeriet blev bedt om en udtalelse  i  forbindelse  med  sagsbehandlingen  sådan  som  normal  praksis  på  området foreskrev. Måske mistænkte udvalget ansøgningen for ikke at være oprigtigt ment (reelt var den et satirisk påfund i forbindelse med et tv-program 1 ), men sagen blev behandlet  og  udvalget  udformede  en  udtalelse  på  små  to  sider.  I  den  kortfattede udtalelse  skriver  udvalget  i  sin  vurdering  at  '...  sagen  er  af  principiel  karakter' (Geertz  2005,  2)  og  tilføjer  at  selvom  fanklubben  måske  opfylder  retningslinjernes bogstav, betyder dette ikke at de automatisk får en godkendelse. Udvalget ender da også med at konkludere at Copenhagen Lads ikke kan anses for at være et trossamfund.

1 Se omtale på foldboldklubben FCK's officielle fanside her: http://www.fuck.fck.dk/nyhedsvisning/?newsid=1906  samt  DR2s  programoversigt  for  d.  2/4  2004  her: www.dr.dk/tvsepl/tv%20wordformat/.../DR2\_2004\_14\_Hvid.doc  (programmet  hedder  Den  halve  sandhed 2, Folkekirken).

I en sag af principiel karakter er begrundelsen for afvisningen naturligvis interessant og udtalelsen rummer flere overvejelser. Udvalget konstaterer således at det af fanklubben  beskrevne  gudsbegreb  er  diffust,  at  der  mangler  et  vielsesritual  og  at medlemstallet er for lavt, men det tilføjes at det ikke er  disse  indvendinger  der  begrunder at Copenhagen Lads ikke kan være et trossamfund. Baggrunden for konklusionen skal i stedet findes i disse (som det hedder) principielle betragtninger:

Det er ikke alt, der ligner religion, der er religion. Det gælder fx totalitære politiske systemer, sportsgrene, storkoncerner, soldaterforeninger eller lignende. Sådanne påtager sig religiøse træk som ritualer (militære parader), apokalyptiske forventninger (Vestens fald),  frelsestanker  (arbejderklassens  befrielse),  heltedyrkelse  (Mao  tse  tung,  Kim  Il Sung eller Diego Maradona), etik og moral (man må ikke snyde i skat), dogmer (lederen eller staten er ufejlbarlig, visse etniske grupper er statsfjender, eller vi omgives af en international sammensværgelse) samt transcendente størrelser (nationen, flaget, klubben, lederen). Udvalget er af den opfattelse at Copenhagen Lads tilhører denne kategori af foreninger og følgelig ikke er en religion (Geertz 2005, 2).

Copenhagen Lads kan således ikke godkendes som trossamfund fordi de - ligesom en  række  andre  sociale  fænomener  -  blot  ligner  religion  uden  at  være  det.  Denne begrundelse er meget vag idet den ikke forklarer hvad det er for nødvendige betingelser  de  nævnte  eksempler  (og  altså  også  fanklubben)  mangler  at  opfylde  for  at være religion.

Det er i denne forbindelse værd at notere sig, at netop det citerede stykke fra udvalgets  indstilling  sidenhen  blev  indarbejdet  i  udvalgets  officielle  retningslinjer sammen med bemærkningen (også hentet fra udtalelsen) om, at 'Selv om ansøgere opfylder retningslinjernes bogstav, kan man ikke forvente automatisk godkendelse' (Geertz et al. 2010, 7-8). Heller ikke i denne nye udgave af retningslinjerne er det dog begrundet nærmere, hvorfor de nævnte eksempler ikke tæller som religion. Men det fremgår  altså  indirekte  af  både  de  nye  retningslinjer  og  af  svaret  vedrørende  fanklubben  at  udvalgets  retningslinjers  bogstav  og  retsgrundlag  ikke  alene  udgør  de nødvendige betingelser for at noget kan anses for religion.

Udvalget må derfor mene at der er nogle nødvendige betingelser for at noget kan være  religion,  som  er  i  retningslinjernes  ånd,  men  at  disse  betingelser  hverken  er artikuleret i retningslinjerne eller i udtalelsen i den konkrete sag. Det er derfor oplagt at spørge hvad indholdet af disse betingelser kunne tænkes at være og hvorvidt de kunne  være  blevet  formuleret  i  retningslinjerne?  Vi  vil  vende  tilbage  til  disse spørgsmål om muligheden for en definition efter en kort oversigt over en principiel diskussion om religionsdefinitioner som magtinstrumenter. For før vi ser nærmere på spørgsmålet om hvordan man kan bære sig ad med at definere religion, er det naturligt at se på hvorvidt det overhovedet er en opgave forskere bør give sig i kast med.

## Religionsdefinitioner, magt og politik

Forud  for  dannelsen  af  Udvalget  vedrørende  Trossamfund  under  Kirkeministeriet blev det diskuteret hvad religionsforskerens rolle er i sådanne sammenhænge (jf. fx Warburg 1996). I sager om godkendelse af trossamfund har et ministerielt rådgivende  udvalg  naturligvis  en  vis  magt  og  det  er  velkendt  at  religionsdefinitioner  kan bruges  som  politisk  værktøj  (jf.  fx  Asad  1993;  Greil  1996;  McCutcheon  1997; Introvigne 1999; Fitzgerald 2000; Lease 2009, 132), særligt fordi der med selve den formelle godkendelse følger visse privilegier og goder. Disse privilegier kan være af økonomisk-juridisk karakter, men kan også være af mere uhåndgribelig art i form af fx social anseelse og inklusion i samfundet, hvilket også kan give anledning til politisk stormvejr (se fx Geertz 2007).

Der synes at være enighed i forskerkredse om at dette magtperspektiv er uundgåeligt  når  religion  bliver  defineret.  Der  er  til  gengæld  ikke  samme  enighed  om hvorvidt og hvordan denne mulighed for indflydelse skal forvaltes. Nogle har således argumenteret for at forskeren eksplicit skal tage afstand fra ønsker fra fx journalister og politikere om en definition på religion. Massimo Introvigne har fx talt for at forskere skal huske at de selv er sociale aktører med egne interesser og altid bør gøre opmærksom på at en egentlig definition af religion er umulig fordi definitioner altid vil være '... socially constructed and culturally negotiated tools' (Introvigne 1999, 6869, se også fx Barker 2003, 22 for tilsvarende opfattelse).

Andre har dog modsat argumenteret for at forskeren qua forsker er forpligtet til at bidrage til forsøget på at definere religion eller i hvert fald at det er muligt at gøre det selv hvis man anerkender at kategorien 'religion' er en form for social konstruktion med magtimplikationer (jf. fx Greil &amp; Bromley 2003, 5-6; Lincoln 2003, 2). Arthur L. Greil (hvis analyse Introvigne bygger på i den nævnte artikel) synes således at forudsætte  at  der  faktisk  er  en  forskel  på  akademiske  definitioner  og  såkaldte  'etnodefinitioner'  der  fungerer  som  politiske  værktøjer  (Greil  1996,  48-49),  og  man  kan argumentere for at egentlige definitioner ud over at være praktisk nødvendige også er  uundgåelige  i  såvel  politiske-  som  i  forskningssammenhænge  (Schaffalitzky  de Muckadell 2014, 510-513).

Hvorvidt forskeren ønsker at medvirke til den politiske proces der skal tildele religiøse bevægelser særlige privilegier, er derimod et andet spørgsmål. Hvis man  fx mener at det generelt er forkert at forskelsbehandle religiøse og andre sammenslutninger, kan dette være en grund til ikke at deltage i arbejdet med at rådgive lovgivere og retsinstanser (fordi man ikke ønsker at være med til at legitimere en praksis der forudsætter forskelsbehandling). Men det betyder ikke at definitionsproblemet forsvinder for selv hvis man kunne forestille sig at religion ikke længere var et element i politiske diskussioner, ville der stadig være brug for at bestemme og afgrænse religion  i  forskningssammenhænge.  Religionsforskeren  kan  således  ikke  undgå  at  tage stilling  til  definitionsspørgsmålet  selv  hvis  vedkommende  skulle  ønske  det  for  at undgå at blive del af en magtkamp. Lad os derfor vende os til spørgsmålet op hvordan opgaven med at definere religion bør gribes an.

## En diskussion om definitionsmetode

Per Bilde gjorde i en velkendt artikel om religionsbegrebet opmærksom på at der er en underlig dobbelthed i diskussionen om definitionen af religion. På den ene side virker spørgsmålet om hvad religion helt præcist er,  meget betydningsfuldt for arbejdet med at udforske religion, fordi en forsker normalt forventes at kunne udpege sit  forskningsområde.  På  den  anden  side  virker  diskussionen  overflødig  fordi  det synes indlysende hvad religion er (Bilde 1991, 3). På trods af den udbredte skepsis for overhovedet at definere finder Bilde dog emnet så vigtigt at han alligevel forsøger sig med et forslag i artiklen. Han griber opgaven an ved at opregne en lang række forskelligartede  bud  på  definitioner  som  derefter  vurderes  i  lyset  af  krav  om  bl.a. adækvathed (at definitionen præcist fanger det religiøse) og operationalitet (at definitionen er anvendelig i videnskabelige sammenhænge).

Bilde konkluderer ud fra sin analyse at det er nødvendigt at en definition af religion  tager  udgangspunkt i  forestillingen  om  det  hellige,  overnaturlige  væsener  og lign. Han foreslår på denne baggrund, at det afgørende i definitionen er reference til et særligt træk, nemlig '... menneskets møde med og erfaring/oplevelse af det fremmedartede, dunkle, skræmmende og storladne, som overskrider menneskets erkendelse, forståelse og magt, hvorfor mennesket mener at måtte 'kommunikere' med det på en særlig adækvat måde (kult, riter og magi)' (ibid., 14-15).

Som Bilde gør opmærksom på, betyder denne måde at definere på, at der ikke bliver  noget  skarpt  skel  mellem  religion  og  visse  tankesystemer  som  fx  ideologi, livsforståelse, etik og filosofi,  eller mellem religion og kulturelle eller sociale systemer  som  fx  nationalisme  og  sportskult  (ibid.,  15-16).  Dette  ser  han  som  en  fordel fordi han mener at et elastisk eller gradueret begreb om religion vil være i god overensstemmelse med forestillingen om at dets indhold også bestemmes af fx historisk kontekst.

Nogle år efter Bildes artikel tog Armin Geertz tråden op i en nu lige så velkendt artikel (Geertz 1996). Geertz anerkender at Bildes artikel er klar og pædagogisk, men mener alligevel at den lider af grundlæggende fejl i både præmisser, analyse og konklusion.  Han  er  imidlertid  enig  i  at  emnet  er  vigtigt  og  vil  derfor  gerne  rejse  sine indvendinger for at føre debatten videre. Som vi skal se, er de to imidlertid grund- læggende uenige om hvad en definition er, hvilket spærrer for en reel debat om emnet.

Geertz opfatter Bildes fremgangsmåde som induktivistisk og nævner derfor nogle  af  de  klassiske  filosofiske  betænkeligheder  ved  denne  metode  (ibid.,  110-111). Dernæst uddyber han kritikken ved at argumentere for at Bilde gør sig skyldig i en cirkelslutning fordi han forkaster de former for definitioner, der har en anden karakter  end  den  type  definition  han  leder  efter.  I  forlængelse  af  dette  kritiserer  Geertz Bilde  for  to  grundlæggende  fejl:  1)  at  hævde  at  lede  efter  en  stipulativ  definition, mens det han ønsker faktisk er en realdefintion  'af hvad religion fundamentalt og væsentligt er' (ibid., 117), og 2) at hans definition reelt ikke er en definition, men en teori om religionens oprindelse (ibid., 118-119).

Den sidstnævnte pointe bruger han derefter som afsæt for at formulere hvad han kalder en deduktiv religionsdefinition (se fx ibid., 125). Ud fra en kulturel og kognitiv fortolkningsteori og en social handlingsteori (der begge henviser til noget transempirisk), mener han at kunne udlede en definition ifølge hvilken religion er '... et kulturelt  system og en social mekanisme (eller institution), som styrer og fremmer idealfortolkningen  af  tilværelsen  og  idealpraksis  ved  henvisning  til  én  eller  flere transempiriske magter' (ibid., 121).

Geertz forklarer  desværre  ikke  nærmere  hvordan  deduktion  kan  udfoldes  som konkret  definitionsmetode.  Han  tænker  sig  tilsyneladende  en  teoretisk  struktur  i hvilken religion er en underkategori af fortolknings- og sociale mekanismer generelt, og som adskiller sig fra beslægtede underkategorier ved at have med transempiriske magter at gøre. Men da det lader til at der ikke er tale om et egentligt udledningsforhold  (men  blot  et  applikations-  eller  klassifikationssystem),  er  det  næppe  her  det deduktive aspekt tænkes realiseret.

En anden mulighed er at han mener at religionsdefinitionen kan udledes af religionsteorien. Denne tolkning støttes både af hans indvendinger mod Bildes metode (ibid., 117) og af hans model med titlen 'En deduktiv religionsdefinition' (ibid., 122). I  denne model går der en pil fra 'Menneskeopfattelse' (som omfatter det kognitive og det sociale) til 'Religionsteori' og herfra videre til 'Religionsdefinition'. Eftersom 'Religionsteori' her beskrives som 'et kulturelt pålagt fortolkningssystem med henvisning til det transempiriske' er det lettere at forestille sig hvordan den ovennævnte definition kunne ses som en form for udledning.

Imidlertid indeholder definitionen tilsyneladende flere detaljer end den teori den udledes af, hvilket er i modstrid med klassisk deduktion. En mulig forklaring kunne være at der med deduktion menes noget i retning af 'afdækning af forudsætninger', snarere end logisk udledning. På denne måde kunne udledningen bestå i en analyse af det underforståede religionsbegreb i teorier om religion. Men denne fortolkning af hvad  der  kan  menes  med  'deduktion'  passer  dårligt  med  den  fremstilling  Geertz giver i sit andet svar til Bilde. Her slår han nemlig fast at der er tale om en 'deduktionsrække'  der  går  fra  en  antropologisk  teori  over  en  kultur-  og  socialteori  til  en religionsteori og videre til en religionsdefinition og endelig en religionsfænomenologi (Geertz 1997, 147; se også Geertz 2005). Denne passage støtter altså den umiddelbare  læsning  af  at  Geertz  ved  deduktion  forstår  en  form  for  bevægelse  gennem  et klassifikationssystem af typen per genus et differentiam som det kendes fra fx taksonomisk klassifikation i biologien.

Uenigheden mellem Bilde og Geertz bliver ikke afklaret, endsige løst i de i alt fire indlæg i debatten. Bilde medgiver ganske vist i et svar til Geertz at det han formulerede i sin oprindelige artikel, var en teori og ikke en definition (Bilde 1997, 120) og han vil  også  gerne  medgive at  man  måske  kan deducere en definition fra en teori (ibid., 124). Til gengæld tvivler han på at religionsvidenskaben har eget genstandsfelt, egen metode og egne teorier (ibid., 125), og han er ikke overbevist om nytten af at  kategorisere  tilgange  i  deduktive  og  induktive  (ibid.,  124).  Geertz  mener  på  sin side at  Bilde  i  sit  svar  viser  sig  som  falsifikationist  (frem  for  induktivist)  fordi  han nævner at  teorier  bør  efterprøves  i  forhold  til  det  empiriske  materiale.  Han  peger videre på at videnskabsteorien har forladt falsifikationismen (Geertz 1997, 148) og at både induktivisme og falsifikationisme bør opgives til fordel for en såkaldt 'korrespondensfri  realisme'  som  han,  inspireret  af  videnskabsfilosoffen  A.F.  Chalmers, mener forskere er henvist til fordi vi ikke har adgang til virkeligheden uafhængigt af vores teorier og derfor ikke kan vurdere om de beskriver verden som den virkelig er (ibid., 149).

Bilde og Geertz's uenighed synes at være centreret om spørgsmålet om den rette metode til at nå til en definition af religion; men som det fremgår, berører diskussionerne  flere  forskellige  tilstødende  emner.  Uoverensstemmelsen  mellem  Bilde  og Geertz er desværre formentlig et eksempel på hvad der sker når filosofiske, uklare distinktioner  søges  omsat  til  praksis.  Opslaget  'definition'  i Politikens  filosofileksikon som Geertz bruger som udgangspunkt for sin diskussion, må i denne sammenhæng siges at være til ringe nytte. Ganske vist opregner den en mængde forskellige måder at  anvende ordet 'definition' på; men den ulejliger sig ikke med at diskutere mere grundlæggende ting som hvad formålet med definitioner er eller hvordan man bærer sig ad med at definere. Resultatet er at Geertz ser sig nødsaget til at opstille omfattende oversigter over forskellige former for definitioner for at afklare diskussionen. Desværre er de fleste nok dårligt hjulpet af denne fremgangsmåde; men denne svaghed ligger altså ikke så meget hos Geertz som hos hans kilde.

Et af diskussionens kernepunkter drejede sig om valget mellem en induktiv, deduktiv eller måske falsifikationistisk tilgang. Induktion er at slutte fra enkelttilfælde til generelle bestemmelser; så hvis man skulle definere religion induktivt, skulle man vel undersøge en række tilfælde af religion og så generalisere ud fra det. Induktion kan dog ikke stå alene som metode. For hvis man ikke allerede ved hvad religion er, kan man ikke finde de enkelttilfælde man skal generalisere ud fra. Deduktion som metode  består  i  at  slutte  strengt  logisk  fra  en  generel  beskrivelse  til  hvad  der  må gælde for enkelttilfælde, så deduktionen har altså det omvendte problem: Hvis man allerede har den generelle beskrivelse, så bliver udledningen af enkelttilfælde triviel. Desuden kan man, som allerede antikkens tænkere gjorde, spørge hvorfra den generelle  teori  kommer?  Den  kan jo  ikke  komme  fra  kendskabet  til  enkelttilfælde,  hvis erkendelsen af dette afhænger af den generelle teori.

Falsifikationisme  kan  ses  som  forsøg  på  at  løse  dette  problem.  Her  accepterer man at den generelle teori måske ikke er andet end et gæt, men peger på at der ud fra dette gæt kan deduceres hvad der må gælde for enkelttilfælde. Om denne deduktion holder stik, kan så (principielt) undersøges empirisk, og resultatet kan bruges i vurderingen af om det oprindelige gæt bør justeret eller ligefrem forkastes helt. Som Geertz rigtig nævner (ibid., 148-149) er der rejst megen videnskabsteoretisk kritik af falsifikationismen ;  men falsifikation spiller  en  hovedrolle  i  den  såkaldt  hypotetiskdeduktive metode som mange anser for at være helt grundlæggede for både naturvidenskabelig og humanistisk forskning  - sidstnævnte fordi den udtrykker grundstrukturen i den hermeneutiske cirkel (se Føllesdal 1979; Klausen 2005, 153-154). Jeg gætter på at det netop blot er dette sidste som Bilde hentyder til når han taler om at man må opstille en 'hypotese' (om fx en teori eller definition af religion) som indbyder  til  'efterprøvelse'  ved  hjælp  af  'det  empiriske  materiale'  (Bilde  1997,  125).  Ved dette forslag binder Bilde sig altså ikke til den mere specifikke videnskabelige falsifikationisme.

Mit forslag i det følgende tager udgangspunkt i at diskussionen om induktiv og deduktiv metode er ufrugtbar, og at definitionsarbejdet i stedet bør gribes an med afsæt i den hypotetisk-deduktive metode. Definitioner kan nemlig opfattes som forsøg på at artikulere hvad der ligger i kompetente sprogbrugeres begreber. Dette er noget man kan formulere en hypotese om, og denne kan testes ved fx at konfrontere sprogbrugere med tænkte og virkelige eksempler. Herved kan man se hvordan eksemplerne vil passe med deres begrebslige kategorisering og om der er grund til at justere hypotesen om begrebets indhold. I næste afsnit skal vi se et konkret eksempel på hvordan denne tilgang kan fungere i praksis.

Først skal dog kort omtales et relateret kernepunkt i diskussionen mellem Geertz og  Bilde,  nemlig  forholdet  mellem  teori  og  definition.  Geertz  støtter  som  tidligere nævnt den i religionsvidenskaben udbredte opfattelse 2  at definitioner bedst forstås som korte versioner af teorier - hvilket også er i tråd med hans ideal om et deduktivt forhold mellem de to - og Bilde er ikke afvisende over for denne tanke. Som vi skal se nedenfor, hviler min tilgang på et andet syn på forholdet mellem teorier og definitioner. I stedet for at se definitioner som noget der tager afsæt i teorier i betydningen 'antagelser om religioners fremkomst, funktion eller struktur', er min tilgang neutral i forhold til forskellige teorier om fx religions årsager. Hvis en definition var afledt af en teori i Geertz's betydning, ville det nemlig betyde at forskere med forskellig teoretisk baggrund, fx en marxist og en freudianer, formentlig ville have forskellige genstandsfelter  (fordi  definitionerne  ville  udpege  forskellige  ting).  Man  kan  endda  ar-

2 Ses hos fx Lawson 1998, 43; Pals 1987, 272.

gumentere  for  at  forskerne  ifølge  denne  tilgang  ville  være  principielt  afskåret  fra nogensinde at kunne enes om en definition eller beskrivelse af religion (Schaffalitzky de Muckadell 2014, 499).

Med udgangspunkt i mit forslag til en hypotetisk-deduktiv tilgang kunne man altså i stedet se definitioner som teorier på en anden måde end Geertz og andre lægger op til: Nemlig som antagelser om hvad kompetente sprogbrugere forstår ved et ord. I det følgende vil jeg beskrive denne tilgang som jeg foreslår til arbejdet med at definere  religion.  Jeg  vil  også  forklare  hvordan  mit  forslag  adskiller  sig  fra  nyere tilgange som er baseret på prototypeteori (fx Saler 2008) og som er blevet foreslået som et relevant alternativ til en filosofisk tilgang.

## Et eksempel på filosofisk analyse af religionsbegrebet

Her følger et skitseret forslag til hvordan man i praksis kan gribe definitionsarbejdet an.  Forslaget  har  baggrund  i  de  erfaringer  jeg  tidligere  selv  har  gjort  mig  (se Schaffalitzky de Muckadell 2009 for en mere detaljeret redegørelse).

Jeg  valgte  at  tage  udgangspunkt  i  en  række  kendte  og  ofte  citerede  forskellige forslag til hvad der kendetegner religion. Nogle af disse forslag bygger på filosofiske analyser (Alston 1967; Byrne 1988; Edwards 1972), andre på empirisk feltarbejde og generel  religionsvidenskabelig  erfaring  (Southwold  1978;  Saler  2000; Lincoln  2003). Forslagene indeholdt hver især flere egenskaber som kunne samles i en fælles liste, og det er interessant at bemærke at de nævnte forslag faktisk ligger ret tæt på hinanden og at uoverensstemmelser primært er et spørgsmål om formulering eller detaljeringsgrad.

Ud fra  denne  bruttoliste  med  træk  kunne  jeg  nu  rejse  spørgsmålet  hvorvidt  et element fra listen kan siges at udgøre et nødvendigt træk ved religion, et typisk træk ved religion, eller blot noget associeret som mange forbinder med religion på trods af at det hverken er nødvendigt eller typisk. Man kan således fx overveje om der kan være religioner uden et præsteskab eller autoritative skrifter. Hvis det er tilfældet, tyder det på at disse elementer ikke er nødvendige elementer, men snarere typiske eller associerede træk.

Resultatet af denne første begrebsanalyse blev et definitionsforslag som i meget grove træk går ud på at religion er et system af tankeindhold (som fx overbevisninger eller håb) og praksisformer (som fx ritualer) som lever op til følgende nødvendige betingelser: Indholdsmæssigt skal overbevisningerne handle om noget overnaturligt, 3  de skal have praktisk og normativ betydning (og ikke blot udgøre et intellektu- elt system uden betydning for handlinger og værdier), og de skal have et vist format (dvs. handle om store spørgsmål om fx kosmologi og livets mening). Dertil kommer at overbevisningerne skal have karakter af at være betydningsfulde for liv og identitet.  Ud  over  disse  nødvendige  egenskaber  kan  man  identificere  en  række  typiske elementer  (fx  tilknyttede  skrifter  eller  autoritetspersoner)  som  man  normalt  ville forvente vil være til stede i en religion på trods af at man måske kender - eller kan forestille sig - eksempler på religioner uden disse træk. Det er også muligt at identificere træk som ofte associeres med religion, selvom de nok hverken er nødvendige eller typiske (fx elementer som høj personlig moral, fanatisme eller uvidenhed), men disse er altså ikke definerende træk.

3 Definitionen 'overnaturligt' er en  diskussion i sig selv, men en mulig løsning kunne være at følge bestemmelsen om at det er det som overskrider kognitive kategorier (jf. Boyer 2001). Andre har dog foretrukket  at  tale  om  'other-than-human-beings',  'supernatural  beings',  'transcendencent  elements',  'transempirical forces', 'supraphysical worlds', 'superhuman agents' eller andet (se fx Schaffalitzky de Mu-

Det næste skridt i analysen bestod i at overveje mulige modeksempler til denne tentative  definition.  Dette  kunne  gøres  ved  at  sammenholde  definitionen  med  forskellige  omdiskuterede eksempler og grænsetilfælde (som  fx ateistiske bevægelser, filosofiske og ideologiske systemer, nye religiøse bevægelser og helsekostbevægelser) samt tilfælde hvor noget går fra at være religion til ikke at være religion og omvendt. På denne måde udfordres definitionens formuleringer og det kan måske vise sig at den bør justeres for at stemme overens med eksempler og begrebslige kategoriseringer.

Denne foreslåede definitionstilgang har flere fordele: Blandt de vigtigste er at den ikke foregiver at være infallibel og endegyldig, at den kan efterprøves empirisk og at den kan håndtere grænsetilfælde. Det sidste skyldes at flere af de nødvendige elementer er graduerede - en overbevisning kan fx have mere eller mindre indflydelse på handlinger og den kan være mere eller mindre vigtig. Måske er der en tærskel et sted for hvornår kravet til normativ betydning er opfyldt; men det er også muligt at 'religion' er et mindre skarpt afgrænset begreb så det ikke er muligt at sige præcis hvor vigtig den religiøse overbevisning skal være for at noget lever op til definitionen.

At definitionen er fallibel vil sige at den ikke gør krav på at være den endegyldige eksplicitering af begrebsligt indhold. Det kan således ikke udelukkes at det kan vise  sig  nødvendigt  at  revidere  definitionsforslaget  i  lyset  af  modeksempler  eller divergerende meninger om hvad kompetente sprogbrugere (fagfolk såvel som lægfolk) forbinder med religion. Den er oven i købet reviderbar i en grad så den er åben for et eventuelt behov for flere religionsdefinitioner, fx hvis det skulle vise sige at der er forskellige religionsbegreber på spil som blot lidt tilfældigt er  samlet under den fælles mærkat 'religion'.

Hvad  angår  definitionsmetode  kan  mit  eksempel  derfor  forstås  således:  Først formulerede jeg en tese om hvordan religion kan defineres - dette arbejde hvilede på en analyse og en generalisering af udlægninger hos sprogbrugere med særlig faglig indsigt. Og under den antagelse at jeg selv kunne være et eksempel på en kompetent sprogbruger  hvad  angår  religion,  kunne  jeg  sammenholde  tesen  med  forskellige eksempler for at se om definitionen måtte revideres. Selvom denne begrebsanalytiske metode  ikke  er  empirisk  (sådan  som  et  naturvidenskabeligt  eksperiment  eller  en litterær fortolkning er det), deler den altså struktur med disse, og den er som disse åben for at senere opdagelser kan pege på behov for ændringer af tesen (fx hvis det viser sig at jeg som sprogbruger ikke er i overensstemmelse med andre). Analysemetodens  elementer  kan  naturligvis  varieres;  men  eksemplet  illustrerer  dens  grundform.

ckadell 2009, 134-6). En diskussion af de forskellige muligheders fordele og ulemper vil imidlertid føre for vidt her.

## Filosofisk analyse og empiriske undersøgelser

Hvorfor nu bygge arbejdet med religionsdefinitoner på klassisk, filosofisk begrebsanalyse? Nyere strømninger i religionsvidenskaben har i stedet vendt sig mod den empiriske  psykologi  som  en  mulig  tilgang,  bl.a.  inspireret  af  kritikken  af  klassisk filosofisk tilgang til definitioner. I dette afsnit skitserer jeg baggrunden for interessen for en psykologisk tilgang og sammenligner denne med mit forslag.

Traditionelt har definitionsarbejde været en central filosofisk opgave og eftersom spørgsmålet om religionsdefinitioner oplagt overskrider de religionsfaglige metoder, er hjælp fra filosofiske kanter da også blevet efterlyst (fx Geertz 1996, 110). Forventningen  om  at  filosofien  kan  bidrage  er  naturlig;  men  i  betragtning  af  hvor  vigtige definitioner og definitionsarbejde er i både filosofi og i videnskaber generelt, er der desværre brugt bemærkelsesværdigt få kræfter på eksplicitte diskussioner af emnet. Selv  nyttige  oversigter  over  definitionstyper  (som  fx  Gupta  2009)  udelader  typisk grundlæggende spørgsmål som fx hvordan man bærer sig ad med at definere (se dog Abelson 1967 samt Hvidtfeldt Larsen, Petersen og Schaffalitzky de Muckadell [under udgivelse] for eksempler på undtagelser).

Grunden til denne undladelse er muligvis at emnet naturligt fører til vanskelige spørgsmål  om  filosofisk  begrebsanalyse  samt  dennes  legitimitet  og  sammenhæng med definitioner. Noget tilsvarende har afsporet diskussionen inden for religionsvidenskaben, hvor der er tendens til at overse at fx spørgsmålet om hvorvidt definitioner drejer sig om 'religion som ting i verden' eller 'religion som et redskab konstrueret til akademisk arbejde' ikke har nogen betydning for relevansen af en definition begrebets  indhold  har  behov  for  at  blive  bestemt  uanset  dets  nærmere  natur  (se Schaffalitzky de Muckadell 2014, 506-7 for dette argument).

En filosofisk opfattelse af definitioner der går (mindst) tilbage til Aristoteles, er den såkaldte 'klassiske teori'. Ifølge denne opfattelse er det at definere noget at fastlægge de nødvendige og tilstrækkelige betingelser for at være netop dette noget, fx kan guld defineres som det grundstof der har 79 protoner i atomkernen. Idealet for en definition er her at den er klar, oplysende og tilpas bred og snæver så den indfanger alle relevante fænomener, men ikke omfatter elementer der ikke hører til under kategorien. En definition er derfor først tilfredsstillende når den kan opstille kriterier der ikke tillader faktiske eller tænkte modeksempler.

Den klassiske definition er imidlertid blevet kritiseret for at passe dårligt til begreber der er vage (som fx 'bjergets fod') eller beskriver noget der ikke er klart afgrænset (som fx 'blødt').  Det har  ført  til  argumenter  for  at  klassiske  definitioner  (i hvert fald i visse tilfælde) bør erstattes med mere komplekse definitioner der tillader grader og reelle gråzoner. Kritikken er blevet understøttet  af den kognitionsvidenskabelige  prototypeteori  og  undersøgelser  foretaget  siden  1970'erne  (fx  Rosch  &amp; Mervis  1998;  Medin  &amp;  Smith  1984).  Prototypeteorien  var  inspireret  af  den  senere Wittgensteins sprogfilosofi (jf. Wittgenstein 1990) og hævder at begrebslig kategorisering af visse genstande ikke behøver være at styret af forestillinger om tilstrækkelige og nødvendige betingelser. I stedet lader det til at vi (ubevidst) kan ordne fænomener ud fra deres individuelle egenskaber og grad af typiskhed i forhold til kategorier. Dette betyder at man kan vide hvad fx frugt er - og give eksempler - selvom man ikke kan give en definition på frugt.

Eksperimenterne  bag  prototypeteorien  udfordrede  således  klassisk  teori  fordi den tydede på at nogle kategorier ikke kræver definitoriske rammer, men kan bygges op  om (proto-)typiske  instanser.  Jo  flere  egenskaber  en  frugt  har  til  fælles  med  de mange forskellige ting der kendetegner en typisk frugt, jo mere 'frugtagtig' er den. Fx vurderes æblet at være centralt i det vestlige begreb om 'frugt', mens 'avocado' ikke opfattes som helt så 'frugtagtig'. Og en solsort ses som en 'mere rigtig' fugl end en pingvin. På denne måde kan prototype-teorien lettere håndtere begreber for noget der kan være mere eller mindre typisk og optræde i grader, og den kan tillade mere komplekse bestemmelser hvor mange forskellige egenskaber kan spille sammen.

De første undersøgelser inden for området er med tiden fulgt op af andre om bl.a. kulturel varians i begrebsbrug, forskelle mellem eksperters og lægfolks begreber, og hvordan man kan forklare kategorier der ikke har grader og typiske elementer,  fx 'dyr  med  røde  ører'.  Prototype-teori  er  blevet  kritiseret,  udviklet  og  udfordret  af andre  teorier  som  også  bryder  med  klassisk  definitionstilgang  (mest  kendt  er  nok 'the theory theory' og begrebsatomisme); men alt tyder på at de kognitionsvidenskabelige  beskrivelser  af  hvordan  visse  typer  af  begrebskategoriseringer  fungerer,  er mere korrekte end den klassiske opfattelse (se fx Murphy 2002; Laurence &amp; Margolis 2000 om de forskellige teorier på feltet).

På denne baggrund er det naturligt at den kognitionsteoretiske tilgang også er blevet  opfattet  som  frugtbar  i  spørgsmålet  om  definitionen  af  religion  (se fx Pyysiäinen 2004; Sørensen 2005; Saler 2008). Men selvom dette har været med til at bringe  diskussionen  videre,  kan  tilgangen  ikke  stå  alene.  Empiriske  undersøgelser kan  ganske  vist  afdække  den  vifte  af  egenskaber  som  almindelige  sprogbrugere intuitivt forbinder med religion, og de kan derfor være med til at forhindre et ensidigt religionsbegreb ligesom tilgangen kan tilbyde en forklaring på hvorfor der kan være grænsetilfælde af religion. Men empiriske undersøgelser som er rene beskrivel- ser af prototypisk kategorisering (i stil med resultaterne fra Rosch &amp; Mervis 1998) har en klar begrænsning. For selvom de ville kunne kaste lys over hvordan sprogbrugere kategoriserer religion, og hvad der forbindes med religion, kan vi ikke uden videre være sikre på at dette ikke blot vil give os viden om de stereotype træk som ikke nødvendigvis er de samme som de definerende træk ved religion. Det ville være som at studere begrebet 'bedstemor' og opregne en liste over typisk eller associerede egenskaber (såsom 'har hvidt hår', 'passer sin have', 'er pensioneret' eller 'bager småkager'). Sådanne undersøgelser af fx 'bedstemor' er faktisk lavet (Landau 1982), og de er interessante til andre formål; men de giver ikke i sig selv tilstrækkelige information til at afgøre hvordan sprogbrugere definerer en bedstemor fordi de som sagt ikke skelner  mellem  stereotype  træk  og  definitoriske  træk  (dvs.  de  nødvendige  og  tilstrækkelige).

Problemet ville  dog  kunne  undgås  hvis  man  kunne  designe  mere  sofistikerede psykologiske eksperimenter der kunne kortlægge sprogbrugeres syn på henholdsvis nødvendige og stereotype træk. At lave dette forsøgsdesign ville imidlertid forudsætte at noget i stil med den filosofiske analyse indbygges i eksperimentet (så man fx brugte eksempler til at afprøve grænserne sådan som beskrevet oven for). Undersøgelsen ville således nærmest blive et klassisk filosofisk tankeeksperiment i stor målestok hvor der blot var mange medvirkende frem for kun én enkelt sprogbruger. Så på denne måde ville den psykologiske undersøgelse selv fungere som en form for filosofisk begrebsanalyse.

At den empiriske undersøgelse ikke kan undvære den filosofiske analyse, betyder dog på ingen måde at det empiriske er overflødigt eller irrelevant. Den empiriske undersøgelse kan nemlig bruges til at kvalificere og efterprøve den filosofiske analyse ved fx at se om den svarer til hvordan folk rent faktisk (på reflekteret grundlag) vil vurdere eksempler. Blandingen af empiriske elementer og filosofisk analyse ses derfor  også  i  mit  eksempel:  Den  indledende  tese  tog  udgangspunkt  i  fagkompetente sprogbrugeres  vurderinger  af  egne  begreber,  og  de  finjusteringer  jeg  foreslog  på baggrund af  den  filosofiske  analyse,  er  kun  tænkt  som  første  skridt  i  en  række  af efterprøvninger og justeringer af definitionsforslaget. Ikke desto mindre mener jeg at mit bud på en artikuleret og informeret religionsdefinition er langt at foretrække for ingen klar definition eller en uartikuleret definition.

## Fanklubben og den politiske anerkendelse

Fordelen  ved  en  artikuleret  definition  kan  illustreres  med  sagen  om  Copenhagen Lads. Som vi så, arbejder udvalget ikke med en fast definition, men skønner i stedet på baggrund af retningslinjer som ikke er fuldt artikulerede. Dette er nok i tråd med den  normale  praksis  for  den  slags  arbejde;  men  der  kan  opstå  et  problem  når  en afvisning i en sag - som endda kaldes principiel - ikke uden videre kan begrundes i retningslinjerne  som  de  er  formuleret.  En  artikuleret  (arbejds-)definition  vil  kunne skabe større gennemsigtighed i udvalgsarbejdet - både for ansøgere og for offentlighed.

At der ikke er en egentlig definition i retningslinjerne eller i afslaget til Copenhagen Lads, betyder nemlig ikke at udvalget ikke arbejder ud fra en opfattelse af hvad der tæller som religion. Som det følgende illustrerer, er det ikke usædvanligt at navigere ud fra ikke-artikulerede definitioner. I 2007 udgav tidsskriftet TABU et  temanummer om religionsdefinition og videnskabelig praksis (Langemark 2007). Temanummeret  indeholder  interviews  med  forskere  inden  for  religion  og  teologi  ved Københavns Universitet og det første spørgsmål der stilles lyder: 'Anvender du en bestemt religionsdefinition?'. Ti ud af de femten interviewede svarer at det gør de ikke,  samtidig giver de imidlertid alle ti forholdsvis klare svar på om de mener at foldbold, buddhisme og Scientology er religion. Dette tyder på at Cathrine Raudvere har  ret  når  hun  svarer:  'Ja,  det  tror  jeg  man  gør  som  forsker  -  mere  eller  mindre implicit' (Langemark 2007, 30), for det synes oplagt at man kun kan sige hvad der tæller som religion (og hvad der ikke gør) hvis man har en forforståelse der rummer en afgrænsning.

Mikael Rothsteins svar på spørgsmålet er også oplysende. Han ønsker at skelne mellem 'religionsdefinitioner' og 'religionsbegreber' og mener at det sidstnævnte er det mest interessante fordi de er 'åbne og foreløbige' led i en proces i modsætning til definitioner der er 'lukkede, faste endemål' (Langemark 2007, 47). Svaret udtrykker en muligvis udbredt forståelse af at en 'definition' er noget artikuleret, mens et 'begreb' kan være uartikuleret, eller, med Raudveres betegnelse, implicit. Definitioner kan forsøge at eksplicitere begreber; men nogle begreber kan være så komplekse eller vage at definitionsforslag kommer til at gøre vold på begrebets mening og det kan invitere til helt at opgive ambitionen om at definere.

I sager som den om Copenhagen Lads virker det imidlertid rimeligt at forsøge at eksplicitere det religionsbegreb som afgørelsen er truffet ud fra, og måske kan min definition vise sig at gøre netop dette. Udvalgt kunne således have medgivet at Copenhagen Lads - såfremt ansøgningen er oprigtigt ment - opfylder flere af de nødvendige  betingelser for at være  religion (fx noget overnaturligt og praktisknormative aspekter), men at foreningen mangler format (fordi den kun vedrører en meget begrænset del af verden og tilværelsen og fx ikke forholder sig til kosmologiske  spørgsmål).  Spørgsmålet  om  karakteren  af  overbevisningen  kan  som  antydet også være relevant. Det er naturligvis vanskeligt at efterprøve sådanne forhold som oprigtighed; men dette minder vel om de afgørelser der skal træffes i spørgsmål om bekvemmelighedsægteskaber, og hvis det indgår som en del af beslutningskriterierne  (hvilket  ikke  kan  udelukkes),  må  det  kunne  formuleres.  Hellere  en  uperfekt  og reviderbar formulering af det religionsbegreb afgørelser hviler på, end ingen formulering. Afslaget til Copenhagen Lads var formentlig fornuftigt; men det kunne altså have været begrundet klarere ved hjælp af mere artikulerede kriterier.

## Afsluttende bemærkninger

Eksemplet med Copenhagen Lads illustrerer behovet for artikulerede religionsdefinitioner,  religionsvidenskabeligt  og  praktisk.  Men  definitionen  af  videnskabelige  og andre kernebegreber vanskeliggøres af at der ikke er enighed om hvordan arbejdet bør  foregå.  Definitioner  skal  kunne  diskuteres  og  videreudvikles  akademisk,  og derfor er det nødvendigt at udtænke metoder til at formulere og revidere dem så de bliver  så  dækkende  og  frugtbare  som  muligt.  I  denne  artikel  har  jeg  foreslået  en pragmatisk måde at gøre det på som trækker både på empirisk viden og filosofisk analyse, og jeg mener den kan bidrage til at kvalificere fremtidigt definitionsarbejdet.

## LITTERATUR

| Alston, William P.                                                                        | Alston, William P.                                                                                                                                                                        |
|-------------------------------------------------------------------------------------------|-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------|
| 1967                                                                                      | 'Religion', in: Paul Edwards, The Encyclopedia of Philosophy , MacMillan, New York, 140-145.                                                                                              |
| Asad, Talal                                                                               | Asad, Talal                                                                                                                                                                               |
| 1993                                                                                      | Genealogies of Religion: Discipline and Reasons of Power in Christianity and Islam , The Johns Hopkins                                                                                    |
|                                                                                           | University Press, Baltimore.                                                                                                                                                              |
| Barker, Eileen                                                                            | Barker, Eileen                                                                                                                                                                            |
| 2003                                                                                      | 'The Scientific Study of Religion? You Must Be Joking!', in: Lorne L. Dawson, ed., Cults and New                                                                                          |
|                                                                                           | Religious Movements: A Reader , Blackwell, Malden, MA, 7-25.                                                                                                                              |
| Bilde, Per                                                                                | Bilde, Per                                                                                                                                                                                |
| 1991                                                                                      | 'Begrebet Religion. Et indlæg i debatten om religionsvidenskabens objekt drøftet i lyset af beslægtede begreber', CHAOS: Dansk-norsk tidsskrift for religionshistoriske studier 15, 3-24. |
| 1997                                                                                      | 'Er 'religion' et autonomt forskningsfelt? Et svar til Armin W. Geertz', CHAOS: Dansk-norsk for religionshistoriske studier 27, 119-127.                                                  |
|                                                                                           | tidsskrift                                                                                                                                                                                |
| Boyer, Pascal                                                                             | Boyer, Pascal                                                                                                                                                                             |
| 2001                                                                                      | Religion Explained: The Evolutionary Origins of Religious Thought , William Heinnemann, London.                                                                                           |
| Byrne, Peter                                                                              | Byrne, Peter                                                                                                                                                                              |
| 1988                                                                                      | 'Religion and the Religions', in: Stewart R. Sutherland et al., eds., The World's Religions , Routledge,                                                                                  |
|                                                                                           | London, 3-28.                                                                                                                                                                             |
| Edwards, Rem B.                                                                           | Edwards, Rem B.                                                                                                                                                                           |
| 1972                                                                                      | Reason and Religion: An Introduction to the Philosophy of Religion , Harcourt Brace Jovanovich, New                                                                                       |
|                                                                                           | York.                                                                                                                                                                                     |
|                                                                                           | York.                                                                                                                                                                                     |
| Fitzgerald, Timothy 2000 The Ideology of Religious Studies , Oxford University Press, New | Fitzgerald, Timothy 2000 The Ideology of Religious Studies , Oxford University Press, New                                                                                                 |
| Føllesdal,                                                                                | Dagfinn                                                                                                                                                                                   |
| 1979                                                                                      | 'Hermeneutics and the hypothetico-deductive method', Dialectica 33 (3-4), 319-336.                                                                                                        |
| Geertz, Armin W.                                                                          | Geertz, Armin W.                                                                                                                                                                          |
| 1996                                                                                      | 'Begrebet religion endnu engang. Et deduktivt forsøg', CHAOS: Dansk-norsk tidsskrift for                                                                                                  |
|                                                                                           | religionshistoriske studier 26, 109-128.                                                                                                                                                  |
| 1997                                                                                      | 'Illumination, korrespondens og religion', CHAOS: Dansk-norsk tidsskrift for religionshistoriske studier 28, 145-154.                                                                     |
|                                                                                           | Haviv, A. Lisdorf and P. W. Poulsen eds., Religionsvidenskabens komparative udfordring , Tusculanums Forlag, København, 55-78.                                                            |
| 2005                                                                                      | 'Fra neurale netværk til sakrale kongedømmer - religionsvidenskabens komparative projekt', in: J.                                                                                         |
|                                                                                           | Museum                                                                                                                                                                                    |

2007 'Recognition of Minority Denominations in the Kingdom of Denmark', in: Res Cogitans 4, 27-48. Geertz, Armin W., et al. 2010 Vejledende retningslinjer udarbejdet af Det Rådgivende Udvalg vedr. Trossamfund , 4. rev. udgave, 15. december. http://www.familiestyrelsen.dk/fileadmin/user\_upload/Trossamfund/ Vejledende\_retningslinjer\_trossamfund.pdf (siden besøgt 6/7 2011) Greil, Arthur L. 1996 'Sacred Claims: The 'Cult Controversy' as a Struggle Over the Right to the Religious Label', in: Lewis F. Carter, ed., Religion and Social Order , Jai Press Inc., Greenwich, Conn., 47-63. Greil, Arthur L. &amp; David G. Bromley 2003 'Introduction', in: Idem, eds., Defining Religion: Investigating the Boundaries Between the Sacred and the Secular , Elsevier, Amsterdam, 3-17. Gupta, Anil 2009 'Definitions', in: The Stanford Encyclopedia of Philosophy (online). Götke, Povl &amp; Kristian Rasmussen 2005 ''Hermed ansøger Copenhagen Lads om godkendelse som trossamfund..'', in: Idem, eds., Fra Buddha til Beckham. Karisma og suggestion i sport og religion , Syddansk Universitetsforlag, Odense, 203206. Hvidtfeldt Larsen, Rolf, Esben Nedenskov Petersen &amp; Caroline Schaffalitzky de Muckadell. 2015 'What Should We Demand of a Definition of Learning?', in: Ane Qvortrup et al., eds., On the Definition of Learning , University Press of Southern Denmark, Odense (under udgivelse). Introvigne, Massimo 1999 'Religion as claim: Social and legal controversies', in: Jan G. Platvoet and Arie L. Molendijk, eds., The Pragmatics of Defining Religion: Contexts, Concepts &amp; Contests , Brill, Leiden, 41-72. Klausen, Søren Harnow 2005 Hvad er videnskabsteori? , Akademisk forlag, København. Landau, Barbara 1982 'Will the Real Grandmother Please Stand Up? The Psychological Reality of Dual Meaning Representations', Journal of Psycholinguistic Research 11 (1), 47-62. Langemark, Linda et al., ed. 2007 TABU: Tema om religionsdefinitioner og religionsvidenskabelig praksis, Institut for Tværkulturelle og Religionale Studier, Afdeling for Religionshistorie, København. Laurence, Stephen &amp; Eric Margolis 2000 'Concepts and Cognitive Science', in: Idem, eds., Concepts: Core Readings , The MIT Press, Cambridge, Mass, 3-81. Lawson, E. Thomas 1998 'Defining Religion ... Going the Theoretical Way', in: Thomas A. Idinopulos &amp; Brian C. Wilson, eds., What is Religion? Origins, Definitions, and Explanations , Brill, Leiden, 43-49. Lease, Gary 2009 'The History of Religious' Consciousness and the Diffusion of Culture: Strategies for Surviving Dissolution', Method &amp; Theory in the Study of Religion 21, 113-138. Lincoln, Bruce 2003 Holy Terrors: Thinking about Religion after September 11 , University of Chicago Press, Chicago. McCutcheon, Russell T. 1997 Manufacturing Religion. The Discourse on Sui Generis Religion and the Politics of Nostalgia , Oxford University Press, New York. Medin, Douglas &amp; E.E. Smith 1984 'Concept and Concept Formation', Annual Review of Psychology 35, 113-138.

18 Caroline Schaffalitzky de Muckadell Murphy, Gregory L. 2002 The Big Book of Concepts , The MIT Press, Cambridge, Mass. Pals, Daniel L. 1987 'Is Religion a Sui Generis Phenomenon?', Journal of the American Academy of Religion 55 (2), 259-282. Pyysiäinen, Ilkka 2004 Magic, Miracles, and Religion: A Scientist's Perspective , Alta Mira Press, Walnut Creek. Rosch, Elanor &amp; Carolyn B. Mervis 1998 'Family Resemblances: Studies in the Internal Structure of Categories', in: Michael R. DePaul &amp; William Ramsey, eds., Rethinking Intuition: The Psychology of Intuition and Its Role in Philosophical Inquiry , Rowman &amp; Littlefield Publishers, Oxford, 17-44. Saler, Benson 2000 Conceptualizing Religion: Immanent Anthropologists, Transcendent Natives, and Unbounded Categories , Berghahn Books, New York. 2008 'Conceptualizing religion: Some recent reflections', Religion 38, 219-225. Schaffalitzky de Muckadell, Caroline 2009 Defining Religion: A Philosophical Case Study , University of Southern Denmark, Odense. 2014 'On Essentialism and Real Definitions of Religion', Journal of the American Academy of Religion 82 (2), 495-520. Southwold, Martin 1978 'Buddhism and the Definition of Religion', MAN 13 (3), 363-379. Sørensen, Jesper 2005 'Komparation, kognition og religionsvidenskabelige prototyper (eller hvorfor man sammenligner æbler og pærer)', in: Joel Haviv, Anders Lisdorf and Peter Weiss Poulsen, eds., Religionsvidenskabens komparative udfordring , Museum Tusculanums forlag, København, 111-126. Warburg, Margit 1996 'Lige ret for Loke såvel som for Thor? Religionsbegreber og retspraksis i forbindelse med religioner uden for folkekirken', CHAOS: Dansk-norsk tidsskrift for religionshistoriske studier 26, 9-32. Wittgenstein, Ludwig 1990 'Philosophische Untersuchungen', in: Werkausgabe Band 1 , Suhrkamp, Frankfurt am Main, 225-580.

## Caroline Schaffalitzky de Muckadell, lektor, ph.d., Institut for Kulturstudier, Syddansk Universitet