Ansvar for egen uddannelsesparathed
Forfattere: Andrea Bøcker, Anne-Lise Jepsen, Helena Christiansen, Johanna Båge
Tidsskrift: tidsskriftforuddannelsesvidens (2022-05-16)

(cc BY

DJES

Tidsskrift for Uddannelsesvidenskab

May 2022

Volume 1

Number 1

DJES

/~ AARHUS UNIVERSITET

## Indblik &amp; Indspark

## Ansvar for egen uddannelsesparathed

Andrea Bøcker Anne-Lise Jepsen Helena Christiansen Johanna Båge

- Bachelorstuderende ved Uddannelsesvidenskab ved DPU, Aarhus Universitet

Publiceret online 15. maj, 2022

Dette værk er licenseret under en

Creative Commons Kreditering 4.0 International-licens

DJES udgives af Afdeling for Uddannelsesvidenskab, Danmarks institut for Uddannelse og Pædagogik, DPU, Aarhus Universitet, AU

## Ansvar for egen uddannelsesparathed

Andrea Bøcker 1 , Anne-Lise Jepsen, Helena Christiansen og Johanna Båge

I denne artikel undersøger vi den transformation, der er sket siden vedtagelsen af den første lov om vurdering af uddannelsesparathed i 2010 frem til den nuværende lov fra 2019. Vi analyserer, hvordan forestillingen om den uddannelsesparate elev har ændret sig gennem disse år og skitserer, hvorledes dette kan ses som en del af en overordnet ansvarsforskydning fra de voksne til den unge elev i det danske skolesystem. I forlængelse heraf argumenterer vi for, at ansvaret for at vurdere en elevs uddannelsesparathed - og vejledningen herom - bør påhvile de voksne professionelle og forældre og ikke udelukkende eleven selv.

Nøgleord : Ansvarliggørelse - uddannelsesparathedsvurdering - elev - folkeskolen - samtidsdiagnostik

## Indledning

Hen over de seneste årtier har debatten om ungdommen og dens ansvar for egen udvikling fyldt meget i  den  pædagogiske  og  uddannelsespolitiske offentlighed. Den generation, der nu står på tærsklen til voksenlivet, er blevet flasket op med mantraet om, at den enkelte har ansvar for egen læring og for egne muligheder i uddannelseslivet (Kruse, u.å.). Dette syn på opdragelse og uddannelse  er  blevet  analyseret  og  kritiseret  af  mange (Riisager, 2020, Beck, 2002, Nepper Larsen, 2016). Trods denne tilsyneladende modstand ser vi tegn på, at tendensen fortsætter. I denne artikel sætter vi fokus på udviklingen i lovgivningen omkring, hvordan  man  vurderer  unge  menneskers  parathed til uddannelse ved grundskolens afslutning - og hvordan denne udvikling kan ses som led i en ansvarliggørelsestendens. Vi ser, at det unge menneske i stigende grad stilles ansvarlig for sin egen uddannelsesparathedsvurdering  gennem  stadig større krav til dennes selvrefleksion, selvstændighed og bevidsthed om fremtidens muligheder. På den baggrund spørger vi os selv, hvad det betyder for  det  enkelte  unge  menneskes  selvforståelse, hvis det får indtryk af at være alene med ansvaret for at skabe sig en succesfuld fremtid, og hvad det betyder for det unge menneske, når kriterierne for at opnå dette er diffuse og uindfrielige.

1 Kontakt : Andrea Bøcker, aboeckera@gmail.com, Uddannelsesvidenskab, DPU, Aarhus Universitet

## Baggrund

Uddannelsesparathedsvurderingen  blev  indført ved lov nr. 641 af 14. juni 2010 og var en fortsættelse af en politisk aftale imellem daværende VKregering - og Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti og Radikale Venstre om 'Flere unge i uddannelse og job' fra 2009 (Undervisningsministeriet, 2017). Intentionen med vurderingen er, at den skal agere værktøj til  identificering  af  de  udskolingselever, som har brug for særligt  tilrettelagte  indsatser  i målsætningen om at gennemføre en erhvervsuddannelse eller gymnasial uddannelse (EVA, 2019, s.  16).  Vurderingen  har  dog  kontinuerligt  været genstand for debat blandt Folketingets partier, og den er blevet revideret og udvidet fra sin oprettelse gennem de næste 10 år frem til den gældende bekendtgørelse fra 2019 (Børneog Undervisningsministeriet 2010, 2014, 2017, 2018, 2019). Venstre fremlagde i marts 2021 et forslag til folketingsbeslutning om at ændre arbejdet med uddannelsesparathedsvurderingen hos elever i de ældste klasser i grundskolen og at indføre tilbud om uddannelsesvejledning  til  alle  elever  i  8.  og  9. klasse (Knuth et al., 2021). Forslaget blev forkastet af Folketinget. Senest fremlagde Børne- og Undervisningsministeriet i oktober 2021 initiativer, som kunne imødekomme den kritik, der er blevet rettet imod den nuværende lovgivning, men da der ikke er bud på konkrete lovændringer, mener vi, at  debatten  om  uddannelsesparathedsvurderingen stadig er relevant (BUM, 2021).

## Artiklens empiriske afsæt

Denne artikel bygger på en samtidsdiagnose, som har haft til formål at karakterisere udviklingen af italesættelsen  af  den  uddannelsesparate  elev  og endvidere vurdere, hvilke tendenser disse karakteristika peger mod (Bøcker et al., 2021).

Artiklens empiriske afsæt er fem bekendtgørelser  om  uddannelsesparathedsvurderingen,  hhv. 'Bekendtgørelse  om  Uddannelsesparathedsvurdering,  uddannelsesplaner  og  procedurer  ved valg  af  ungdomsuddannelse'  (BUM,  2010;  2014; 2017;  2018)  samt  'Bekendtgørelse  om  Uddan- nelsesparathedsvurdering og procedurer ved valg af ungdomsuddannelse' (2019). Disse vil vi fremefter  referere  til  som  'BUM'.  En  analytisk  gennemgang af disse vil give os indblik i, hvordan italesættelsen af den uddannelsesparate elev har ændret sig gennem tiden rent juridisk. Selvom dette ikke giver os indsigt i hvilke diskurser, der udfolder sig i felten blandt praktikere, forældre og elever, mener vi, at det er relevant at undersøge de udvalgte bekendtgørelser, da lovtekster bevidner den bagvedliggende politiske intention med uddannelsesparathedsvurderingen  og  er  grundlag for den måde, man uddannelsesparathedsvurderer elever i praksis.

## Hvornår er jeg uddannelsesparat?

- En kort analytisk gennemgang af bekendtgørelser om uddannelsesparathedsvurdering Bekendtgørelsen 2010

Uddannelsesparathedsvurderingen blev introduceret for første gang i 2010 og skulle fungere som del af uddannelsesplanen, i hvilken elevens mål for  uddannelse  og  erhverv  samt  dennes  grundskolekarakterer blandt andet indgik (BUM, 2010). Uddannelsesplanen var en overordnet dokumentation af den planlægning, som elev, lærer og forældre indgik omkring elevens videre vej i uddannelsessystemet,  hvori  uddannelsesparathedsvurderingen indgik som et delelement.

I bekendtgørelsen fremgår det, at '[e]lever, der forlader 9. eller 10. klasse, anses for uddannelsesparate, hvis de har de faglige, personlige og sociale forudsætninger, som er nødvendige for at gennemføre en ungdomsuddannelse' (BUM, 2010, § 4). Disse nødvendige forudsætninger specificeres ikke yderligere i bekendtgørelsen, og det var således op til den enkelte vejleder at vurdere, hvornår eleven levede op til dem, og hvordan disse kunne genkendes hos eleven. I tilfælde af, at eleven ikke blev  vurderet  parat,  skulle  vedkommende  gennemføre  et  såkaldt  forberedende  og  udviklende forløb,  som mundede ud i, at eleven uden videre betragtedes som uddannelsesparat til en erhvervsuddannelse (BUM, 2010 § 9). Dette betyder, at spørgsmålet om, hvorvidt en elev blev erklæret uddannelsesparat, ikke afhang af eleven selv,  og DJES

ANSVARSFORDELING -

Tidsskrift for Uddannelsesvidenskab

BEKENDTGØRELSE 2010

2010-bekendtgørelsen lægger følgelig heller ikke vægt  på,  at  det  var  elevens  ansvar  at  reflektere over,  hvordan  vedkommende  blev  erklæret  uddannelsesparat.

Det grundlæggende formål med 2010-uddannelsesparathedsvurderingen  var,  at  den  skulle 'indgå i elevens og forældremyndighedens indehavers  endelige  beslutning  om  uddannelsesforløb'  (BUM,  2010,  §  4).  Skolen  var  i  denne  henseende forpligtet til at inddrage forældrene i elevens udarbejdelse af dennes uddannelsesplan, og forældrene havde krav på en revurdering hos den ønskede uddannelsesinstitution, hvis der opstod uenigheder under UU-vejlederens vurdering (BUM, 2010, § 7, stk. 2). Kort sagt anser 2010-bekendtgørelsen elevers uddannelsesvalg som værende en delt beslutning mellem eleven og dennes forældre, og den vidner om et syn på forældrene som havende ret til, pligt til og ansvar for at tage aktiv del i deres børns uddannelsesvalg.

Figur 1. Billedtekst: Vejlederen vurderede egenhændigt, hvad den uddannelsesparate elev skulle leve op til inden for de tre brede forudsætningskrav og udarbejdede i samarbejde med forældre og elev en uddannelsesplan for eleven. Eleven skulle fremlægge uddannelsesønsker og blev altid erklæret uddannelsesparat i sidste ende. Forældrene var både en del af refleksioner og vurderingsproces.

Tabel 1 - Personlige samt sociale torudsætninger og dertilhørende kriterier

DJES

1) Motivation for uddannelse og lyst til læring

Tidsskrift for Uddannelsesvidenskab

2) Selvstændighed, herunder at eleven tager initiativ i opgaveløsninger

3) Ansvarlighed, herunder at eleven er forberedt til timerne

5) Valgparat i forhold til det forestående valg af ungdomsuddannelse eller andet

## Bekendtgørelserne 2014 og 2017

Sociale forudsætninger

I 2010 var det altså op til den enkelte vejleder at definere, hvad de faglige, personlige og sociale forudsætninger, som elever vurderes ud fra, indebar, men i 2014 tilkom der talrige kriterier, der uddybede hvert forudsætningskrav, som vejlederen nu måtte arbejde ud fra.

Tabel 1 - Personlige samt sociale forudsætninger og dertilhørende kriterier

Selvom  man  således  skulle  tro,  at  det  fremstod klart for både vejleder og elev, hvad forventningerne var, og hvordan det kunne ses hos eleven, var der først og fremmest tale om ganske abstrakte forudsætningskrav. Hvad ville det for eksempel sige at være motiveret for uddannelse og at have lyst til læring, og hvordan bevidnede man det, så det fremstod tydeligt for vejlederen? I samme bekendtgørelse blev det vedtaget, at elever i 8. klasse også  skulle  uddannelsesparathedsvurderes.  Resultatet var, at den enkelte elev fra 2014 og fremefter nu selv måtte reflektere over egen udvikling og forsøge at gennemskue de abstrakte krav, der blev stillet til den, der ville være uddannelsesparat.

Som noget nyt tilføjedes der i bekendtgørelsen fra 2017 et to sider langt såkaldt 'afrapporteringsskema', hvor det fremgik, at besvarelsen af dette skulle 'afspejle elevens refleksioner over egne uddannelsesønsker  på  baggrund  af  selvindsigt,  viden og erfaringer med de ønskede uddannelser' (BUM, 2017, § 1, Stk. 3). Afrapporteringsskemaet indeholdt spørgsmål om elevens motivation, faglige  interesser og forventninger til fremtidig uddannelse, og eleven skulle selv nedfælde, hvilke fordele og ulemper vedkommende så i diverse uddannelsesveje.  Dermed  blev  vejlederens  arbejde med at vurdere elevens parathed lettet, da eleven selv måtte iværksætte en vurdering af egne styrker og ambitioner. Hermed blev en del af ansvaret for vurderingen overført til eleven selv.

Elevens forældre var ligesom i 2010-bekendtgørelsen  inde  over  elevens  uddannelsesønsker. De kunne erklære sig uenige med parathedsvurderingen, og de varetog dermed stadig en del af ansvaret for elevens uddannelsesvalg.

Praksisfaglige forudsætninger

DJES

ANSVARSFORDELING -

BEKENDTGØRELSE

2014/2017

Tidsskrift for Uddannelsesvidenskab

1) Praktiske færdigheder og kreativitet.

2) Arbejdskendskab, arbejdspladsfærdigheder og virketrang.

3) Værkstedsfærdigheder.

4) Færdigheder i at kunne skifte perspektiv mellem del og helhed.

5) Færdigheder i at kunne anvende teorier i praksis.

VEJLEDER

DELEVEN

Figur 2. Billedtekst: Vejlederens ansvar blev formindsket i og med, at en del af vurderingsarbejdet blev lagt over på eleven gennem afrapporteringsskemaet. Elevens ansvar blev forstørret, da eleven skulle reflektere over uddannelsesønsker samt egne personlige, sociale og faglige evner og udviklingsmuligheder i afrapporteringsskemaet. Forældrenes ansvar vedblev det samme.

## Bekendtgørelsen 2018

Tabel 2 - Praksisfaglige forudsætninger

I  2018  tilføjedes  uddannelsesparathedsvurderingen en række praksisfaglige forudsætninger. I takt med forøgelsen af kriterier blev omfanget af forventninger  til  elevens  indfrielse  af  forudsætningerne dermed ændret. Hvor indfrielsen af forudsætningerne  i  2017  blev  omtalt  som  noget,  der skulle leves op til på baggrund af en helhedsvurdering (BUM, 2017, § 10), blev de personlige og sociale forudsætninger i 2018 beskrevet som fornødne for eleven, hvis vedkommende ville erklæres uddannelsesparat (BUM, 2018, §§ 5 og 6). Dermed skulle eleven leve op til alle kriterier og ikke blot enkelte for at være tilstrækkeligt uddannelsesparat.

Endvidere  specificerer  2018-bekendtgørelsen, at elevernes uddannelsesparathed skulle ajourføres to gange årligt (BUM, 2018, § 8). Hermed fordobledes antallet af gange, eleven skulle reflektere over sine egne sociale, personlige og praksisfaglige  forudsætninger  samt  sin  egen  uddannelsesparathed.  Dette  vidner  om,  at  eleven  i  stigende grad blev sat i centrum, når det kom til ansvar for ANSVARSFORDELING - DJES

BEKENDTGØRELSE 2018

Tidsskrift for Uddannelsesvidenskab

egen  uddannelsesparathedsvurdering  -  et  forhold, der også blev understøttet af, at forældrenes rolle  i  forløbet  omkring  uddannelsesparathedsvurderingen aftog. Hvor der før har været et samarbejde imellem UU-vejledning og forældre angående  vurderingen  som  uddannelsesparat  eller

VEJLEDER

ELEVEN

ikke-uddannelsesparat, blev dialogen nu udskiftet med en skriftlig besked (BUM, 2018, § 10). Forældre havde så at sige mistet en stor del af deres hidtidige ansvar, som nu i højere grad kan siges at være blevet overført til eleven selv.

Figur 3. Billedtekst: Vejlederens ansvar vedblev den samme. Elevens ansvar forstørredes, da eleven nu skulle gennemgå vurderingen to gange om året, hvor denne måtte reflektere over og bevise sin parathed indenfor fire forskellige kriterier, og endvidere overskue deres indbyrdes betydning. Forældrenes ansvar formindskedes, da dialogen udskiftedes med en skriftlig besked.

## Bekendtgørelsen 2019

I  sommeren  2019  indgik  regeringen  en  politisk forståelse om  at afskaffe uddannelsesplanen, hvori eleverne siden 2010 havde nedfældet deres uddannelsesønsker i samråd med vejleder og forældre. Afskaffelsen blev begrundet med, at det var for ressourcekrævende for lærerne at udforme uddannelsesplaner  med  hver  elev  (Socialdemokratiet, Radikale Venstre, SF og Enhedslisten,

2019, s. 7). Modsat udvidede man i 2019 afrapporteringsskemaet, som eleverne skulle udfylde ved siden af uddannelsesplanen med tre sider. Dette indikerer altså, at tiden og ansvaret, som før var delt imellem læreren, eleven og forældre i forhold til at bringe eleven tættere på uddannelse og job, nu i højere grad blev lagt på eleven selv (BUM, 2020, Hvad er en uddannelsesplan).

ANSVARSFORDELING -

DJES

BEKENDTGØRELSE 2019

Tidsskrift for Uddannelsesvidenskab

VEJLEDER

·ELEVEN

Figur 4. Billedtekst: Vejlederens ansvar formindskedes i og med, at 'uddannelsesplan' blev helt fjernet fra titlen på bekendtgørelsen. Elevens ansvar blev forstørret, da afrapporteringsskemaet blev udvidet. Forældrenes rolle forblev den samme.

Er det kun mit ansvar? - En diskussion af  ansvarsforskydningen  fra  den  voksne  til eleven.

Vi ser udviklingen af vores empiriske fund i bekendtgørelserne  fra  2010-2019  som  en  del  af  en større ansvarliggørelsestendens, hvor eleven i stigende grad pålægges medansvar for egen uddannelsesparathed.

Eleven blev i 2010 støttet af både vejleder og forældre i udarbejdelsen af sin uddannelsesplan og blev erklæret uddannelsesparat ud fra vejlederens egenhændige vurdering. Her havde vejlederen altså ansvar for at støtte og vurdere eleven, og eleven forventedes ikke at fremlægge andet end sine tanker om drømmestudiet. Selv i tilfælde af, at eleven ikke blev vurderet parat, skulle vedkommende  gennemføre  et  såkaldt  forberedende  og udviklende forløb, som mundede ud i, at eleven uden videre blev betragtet som uddannelsesparat til  en erhvervsuddannelse. Det har siden ændret sig til, at eleven i den gældende bekendtgørelse fra 2019 på egen hånd skal udarbejde en studieportfolio ud fra et afrapporteringsskema, der kræver avanceret  introspektion  og  selvrefleksion.  Her skal eleven fremlægge sine styrker, sine tanker om fordele og ulemper ved STX, HTX, HHX, HF, EUX

og EUD, sine drømme vedrørende fremtidigt arbejde og endda besvare spørgsmålet, '[h]vad skal der til for, at det kan lade sig gøre?' (BUM, 2019, Bilag 1) - et spørgsmål til det fremtidige jobmarked, som ikke engang voksne kan besvare. Derudover fremskyndes elevens møde med uddannelsesparathedsvurderingen  allerede  til  8.  klasse, hvor eleven kan gøres opmærksom på nødvendig personlig-, social-, faglig- og praksisfaglig udvikling inden vurderingen i 9. klasse. Herudfra er det så  igen  elevens  ansvar  at  gennemskue,  hvordan man udstråler den efterspurgte parathed.

Forældrene, som før har været en aktiv del af dialogen  mellem  skolen  og  eleven,  og  som  dermed har påtaget sig en del af ansvaret for processen, er siden blevet skrevet ud af lovgivningen, så de siden 2019 kun er blevet informeret skriftligt om  elevens  status  som  uddannelsesparat  eller ikke-uddannelsesparat. Hermed står eleven særdeles  alene  i  overgangen  mellem  folkeskole  og ungdomsuddannelse og pålægges et stort ansvar for at fremlægge sine styrker og svagheder, overskue sine muligheder og planlægge en uvis fremtid.

Det er vigtigt at tilføje, at det ikke nødvendigvis er alle elever, der konfronteres med de mange kriterier. Men eftersom en tredjedel af alle elever i

8.  klasse bliver erklæret ikke-uddannelsesparate, må det siges, at en stor del af elevgruppen bliver gjort opmærksom  på  deres  utilstrækkelighed overfor forudsætningskravene (folkeskolen.dk, 2018).  Derfor  står  mange  elever  over  for  selv  at skulle  gennemskue, hvad det er, vedkommende helt konkret skal gøre for at imødekomme de abstrakte kriterier i uddannelsesparathedsvurderingen.

I den forbindelse er det vigtigt at huske på, at det kan være ødelæggende for børn og unge mennesker at blive stillet til ansvar for abstrakte, ukonkrete kriterier i forbindelse med deres refleksioner over egen uddannelsesparathed. Dette er også et perspektiv,  som  tidligere  undervisningsminister Merete Riisager fremfører i sin debatbog Selvbyggerbørn fra 2020, hvilket vi mener kan overføres til debatten om uddannelsesparathedsvurderingen:

'Hvis unge mennesker får indtryk af, at de har absolut beslutningskompetence over deres egne liv og deres egen fremtid, vil de være under et stort pres, der kan true med at knuse dem. En sådan omnipotens kan ikke overføres på det virkelige liv, som de er flest,  og  projektet  vil  være  dømt  til  at  mislykkes' (Riisager, 2020, s. 66).

Uddannelsesparathedsvurderingen taler ind i dette generelle forhold. Vi vil se en generation af

## Litteratur

Beck, U. og E. Beck-Gernsheim (2002). 'Individualisering i moderne samfund - en subjektorienteret sociologis perspektiver og kontroverser.' I Slagmark Tidsskrift for Idehistorie 34. DOI: 10.7146/sl.v0i34.104867.

Bøcker A., Båge J., Jepsen, A.L, Sommer, H. (2021) Uddannelsesparathedsvurderingen i et samtidsdiagnostisk perspektiv . (Ikke udgivet).

Børne- og Undervisningsministeriet (2010, 8. juli). Bekendtgørelse om uddannelsesparathedsvurdering, uddannelsesplaner og procedurer ved valg af børn og unge, som stilles over for uigennemskuelige kriterier i forbindelse med uddannelses-parathedsvurderingen,  og  som  dermed  udsættes  for gentagne nederlag i forsøget på at indfri disse - og som samtidig opdrages til at tro, at livets succeser og nedture ene og alene beror på eget ansvar. Dermed ikke sagt, at vi ikke skal opfatte barnet som kompetent og selvstændigt. Det bliver blot problematisk,  når  ansvaret  forskydes  voldsomt  fra  lærere og forældre over til eleven. I dette tilfælde er der  'ikke  længere  tale  om  omsorg  og  anerkendelse, men om dovenskab og svigt' og en disciplinering af barnets ret til at være barn og unges ret til at være unge (Riisager, 2020, s. 232).

Vi mener, at beslutningstagerne bør overveje, om ikke det er på tide at lægge ansvaret tilbage hos dem, det retteligt tilhører - de voksne. Det bør være vejlederens ansvar at forestå vurderingen af, om en elev skal erklæres uddannelsesparat. Omvendt  må  eleven  gerne  fremsætte  drømme  om fremtidig  uddannelse  i  denne  proces.  På  den måde  tildeles  eleven  et  overkommeligt  ansvar, uden at blive bebyrdet med et urimeligt krav om avanceret introspektion i vurderingen af egen uddannelsesparathed.

ungdomsuddannelse . Lokaliseret den 11/10-2021 på https://www.retsinformation.dk/eli/lta/2010/874

Børne- og Undervisningsministeriet (2014, 2. juli). Bekendtgørelse om uddannelsesparathedsvurdering, uddannelsesplaner og procedurer ved valg af ungdomsuddannelse . Lokaliseret den 11/10-2021 på https://www.retsinformation.dk/eli/lta/2014/839

Børne- og Undervisningsministeriet (2017, 22. juni). Bekendtgørelse om uddannelsesparathedsvurdering, uddannelsesplaner og procedurer ved valg af

- ungdomsuddannelse . Lokaliseret den 11/10-2021 på https://www.retsinformation.dk/eli/lta/2017/775
- Børne- og Undervisningsministeriet (2018, 15. december). Bekendtgørelse om uddannelsesparathedsvurdering, uddannelsesplaner og procedurer ved valg af ungdomsuddannelse . Lokaliseret den 11/10-2021 på https://www.retsinformation.dk/eli/lta/2018/1498
- Børne- og Undervisningsministeriet (2019, 8. oktober). Bekendtgørelse om uddannelsesparathedsvurdering og procedurer ved valg af ungdomsuddannelse . Lokaliseret den 11/10-2021 på https://www.retsinformation.dk/eli/lta/2019/1016
- Børne- og Undervisningsministeriet (2020, 26. maj) Uddannelsesplanen. Lokaliseretd. 26/04-2022 på: https://www.uvm.dk/vejledning-og-stoettemuligheder/vejledning/uddannelsesplan?fbclid=IwAR06R8LAt-fgQNYM\_DMLSfY\_WDAahMU6jU9BXM9oaT-ByZeDbLizcd\_fOCEd4
- Børne- og undervisningsministeriet (29. oktober 2021). Meddelelser mellem skole og hjem samt UPV. Lokaliseret d. 29/12-2021 på https://www.uvm.dk/aktuelt/i-fokus/evaluerings-og-bedoemmelsessystem/hovedelementer%20i%20aftalen/meddelelser-mellem-skoleog-hjem-samt-upv
- Danmarks Evalueringsinstitut (2019). Uddannelsesparathed og indsatser for ikke-parate elever i grundskolen . Lokaliseret d. 11/10-2021 på https://www.eva.dk/grundskole/uddannelsesparathed-indsatser-parate-elever-grundskolen
- Danmarks Evalueringsinstitut (2020) Delte meninger om uddannelsesparathedsvurderingen. Lokaliseret d.17/08-2021 på https://www.eva.dk/grundskole/delte-meningerom-uddannelsesparatheds-vurderingen?fbclid=IwAR0zWFn8HW4hnMeIdA\_LYN\_g \_j8DYwz4S-R3ifWHaSabFu3l8-xmpd7EXl4
- Knuth, S; Ambo-Rasmussen, M; Jensen, K; Matthiesen, A; Trane Nørby, E &amp; Torp, M. (2021): B 271 Forslag til folketingsbeslutning om at ændre arbejdet med uddannelsesparathedsvurderingen hos elever i de ældste klasser i grundskolen og at indføre tilbud om
- uddannelsesvejledning til alle elever i 8. og 9. klasse. Børne- og Undervisningsudvalget. Lokaliseret d. 26/04-2022 på https://www.ft.dk/samling/20201/beslutningsforslag/b271/index.htm?fbclid=IwAR3ezKZoRg3yKGPPecMtYIk-
- FlK1dm\_RPgjV1oTjCGv-QCg6RXf55\_uTiVdU . Lokaliseret d.
- Kruse , S. (u.å.) Ansvar for egen læring 11/10-2021 på https://www.leksikon.org/art.php?n=5019
- Nepper Larsen, S. (2016). At ville noget med nogen filosofiske og samtidskritiske fragmenter om dannelse og pædagogik . Aarhus C: TURBINE forlaget A/S
- Ravn, K. (2018) Markant stigning: En tredjedel erklæret ikke-uddannelsesparat . Lokaliseret d. 26/04-2022 på https://www.folkeskolen.dk/skolen-i-samfundet-uddannelsesvejledning-udskoling/markantstigning-en-tredjedel-erklaeret-ikke-uddannelsesparat/736612
- Regeringen , Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, Det Radikale Venstre (5. november, 2009). Aftale mellem regeringen, Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, Det Radikale Venstre om: Flere unge i uddannelse og job (5. november 2009). Lokaliseret den 11/10-2021 på https://www.uvm.dk/-/media/filer/uvm/udd/erhverv/pdf09/091118-aftaleflere-unge-uddannelse-job-ny.pdf
- Riisager, M. (2020) Selvbyggerbørn - Hvordan vi overlod en generation til at opdrage sig selv . Denmark: Kristeligt Dagblads Forlag
- Rørsig , C.M. (2021). Støttepartier er mere end klar og parat til at afskaffe parathedsvurdering i folkeskolen . Lokaliseret 11/10-2021 på https://www.dr.dk/nyheder/politik/stoettepartier-er-mere-end-klar-ogparat-til-afskaffe-parathedsvurdering-i
- Socialdemokratiet, Radikale Venstre, SF og Enhedslisten (2019). Politisk forståelse mellem Socialdemokratiet, Radikale Venstre, SF og Enhedslisten: Retfærdig retning for Danmark. Altinget. Lokaliseret den 11/10-2021 på https://www.altinget.dk/misc/Retf%C3%A6rdig%20retning%20for%20Danmark\_2019-06-25\_ENDE-LIG.pdf