Uden for rammerne: Om Randi Samsonsens skulpturer og den blomstrende udvikling inden for færøsk samtidskunst
Forfattere: Kinna Poulsen
Tidsskrift: periskop (2024-10-31)

зпсев

PERISKOP

PERISKOP

FORUM FOR KUNSTHISTORISK DEBAT

+9TP

Periskop: Forum for kunsthistorisk debat Nr. 32, 2024 'Færøsk kunsthistorie i dag'

Titel: 'Uden for rammerne: Om Randi Samsonsens skulpturer og den blomstrende udvikling inden for færøsk samtidskunst'

Forfatter(e): Kinna Poulsen

Sidetal: 110-114

Dato: 31.10.2024

DOI: 10.7146/periskop.v2024i32.150345

## Uden for rammerne

## Om Randi Samsonsens skulpturer og den blomstrende udvikling inden for færøsk samtidskunst

Da Randi Samsonsen mandag morgen den 20. juni 2022 trillede sine store skulpturer fra lageret i Miklagarður ind i selve supermarkedet, var det et syn for guder, der vakte stor  opmærksomhed,  morskab  og  overraskelse  blandt morgengæster,  rengøringspersonale  og  andre  arbejdsfolk. Både selve udstillingen When Will You Come To See You Like I Do? og  modtagelsen  af  den  udgør  eksempler på  den  enorme  udvikling,  der  er  sket  inden  for  færøsk billedkunst i løbet af det 21. århundrede, og som har fl  yttet færøsk billedkunst fra en forholdsvis homogen størrelse til noget, der i dag peger i alle mulige retninger. Det er et forløb, der stadig forekommer relativt ubemærket blandt en del kunstinteressenter i den sydlige del af kongeriget Danmark,  hvor  man  i  danske  anmeldelser  af  færøsk billedkunst stadig kan opleve henvisninger til den historiske  og  klichébehæftede  'Færøkunst'.  Dette  begreb fi   gurerer  eksempelvis  i  overskriften  af  Tom  Jørgensens anmeldelse 'Færøkunst i det sydvestsjællandske' (2023), hvor anmelderen lægger ud med at konstatere, at det er en kendsgerning, at det lokale landskab påvirker billedkunsten i det pågældende område. Som argument fi  nder han to eksempler på landskabskunst i dansk og engelsk kunsthistorie  tilbage  i  1800-tallet  og  går  siden  i  gang  med  en positiv anmeldelse af en udstilling med færøsk samtids- kunst,  som  han  ligeledes  mener  afspejler  det  færøske landskab.  Og  jo,  der  skal  være  plads  til  alle  meninger, men som færøsk kurator og kritiker kan man ikke undgå at  blive  irriteret  over  den  automatiske naturoptik og de utidige naturromantiske klichéer, der synes at præge den generelle modtagelse af færøsk samtidskunst i Danmark.

Et af fl   ere  eksempler på færøsk eksperimentalkunst, der  intet  har  med  naturen  at  gøre,  er  Randi  Samsonsens udstillingsprojekt med titlen When Will You Come To See You Like I Do ?, der bestod af en gruppe med fem tekstilskulpturer, som i løbet af sommeren og efteråret 2022  blev  udstillet  i  henholdsvis  et  supermarked,  en svømmehal og et bibliotek beliggende i Tórshavn. Skulpturerne har alle hæklet overfl  ade, der omslutter organiske, bugnende former. Tre af dem står på fi  re ben, hvoraf den højeste knejser omkring to meter op i højden. Den har to forskellige farver, en rødviolet forneden og en blåviolet foroven. En lidt mindre skulptur med nogenlunde samme form er rød og hvid, imens en mindre skulptur er gul, hætteformet og placeret direkte på gulvet uden synlige ben eller sokkel. Den lysegrønne er af samme størrelse, men er lidt mere kantet, imens den sidste er rundere med orangeblå foroven og pinkblå forneden. Der er altså tale om ret forskellige fi  gurer med fælles materielle og formmæssige karakteristika. Skulpturerne er bløde og fl   ertydige og forekommer på en gang enkle og komplekse, håndgribelige  og  abstrakte,  lune  og  mystiske,  søde  og faretruende.

Skulpturerne  er  håndhæklede,  og  deres  håndværksmæssige  oprindelse  er  bevidst  og  demonstrativ,  ifølge Randi Samsonsen:

At  hækle  er  meget  tidskrævende  og  en  teknik,  der udelukkende  kan  udføres  i  hånden.  Jeg  prøvede forskelligt andet, syede tøj sammen, forsøgte mig med maskinstrik, der alt sammen var spændende, og som kunne have gået  noget  hurtigere.  Men  i  sidste  ende er  det  selve  strukturen  i  det  hæklede  og  teknikkens grundlæggende  enkelhed,  der  gav  bedst  mening,  og som  jeg  forventer  taler  til  beskueren.  Mennesker sanser lige så meget fl  ader og strukturer med huden som med synet.  Når  jeg  bruger  uldgarn  og  hækling, kan huden huske materialet, for den har mærket det materiale før. (Poulsen 2022)

Randi Samsonsen: When Will You Come To See You Like I Do? Installation i Miklagarður, Tórshavn, 2022. Foto: Bárður Eklund. © Randi Samsonsen.

Grundmaterialet består af fl  erfarvet uldgarn, der altså er hæklet, syet sammen og herefter fyldt med stole, træ, plast, stof og reb. Materialemæssigt er skulpturerne præget af et bevidst banalt udtryk med deres associationer til barndommens  hjemmestrikkede  og  hæklede  tørklæder og grydelapper, der forekommer milevidt fra museernes højtidelige  verden  af  gamle  malerier.  Samtidig  er  værkerne  med  deres  larmende  uanvendelighed  og  monumentale størrelse andet og mere end hyggelige brugsgenstande.  Værkerne  er  decideret  anmassende  og  trænger sig  på  beskueren.  Det  handler  ikke  kun  om  størrelse  og form,  men  også  om  strukturen,  det  hæklede  materiales taktilitet, hvordan vi sanser det, og hvordan vores hænder og hud husker den noprede overfl  ade. De uregelmæssige værker  er  væsensforskellige  fra  supermarkedets  systematik, de gentagne opstablinger af varer med helt klare formål. Det håndlavede materiale er også tænkt i modsætning til alt andet masseproduceret materiale inde i supermarkedet, der for det meste består af pap, plastik og metal. Materiale, form og placering giver således associationer til antimaterialistiske, antiæstetiske og antikapitalistiske strømninger omkring kvindebevægelsen i 1970'erne.

Ved  at  placere  værkerne  i  et  supermarked  og  andre steder,  som  vi  ikke  forbinder  med  noget  kunstnerisk, håber Samsonsen på at få os til at afb   ryde vores automattænkning både i forbindelse med indkøb, men også i vores interaktion med kunst. Billedkunstneren mister lidt overblik og kontrol over sine værker, da de bliver placeret et sted, der intet har med kunst at gøre, og netop denne mangel  på  kunstnerisk  topstyring  er  en  decideret  befrielse, hævder Randi Samsonsen og uddyber: 'Sådan et sted som Miklagarður er der så meget, som jeg ikke kan styre eller redigere. Farver, lys og andre visuelt larmende objekter. Hvordan værkerne bliver modtaget eller opfattet, om de overhovedet opfattes som skulpturer eller andet er jo helt op til den enkelte, eftersom de er udstillet uden for kunstinstitutionelle rum. Det er både en befrielse og en smule farligt. Men det er helt klart afgørende. At miste kontrol er med til at lære mig, hvad værkerne, beskueren, og jeg selv kan' (Poulsen 2022).

Randi Samsonsen: When Will You Come To See You Like I Do? Installation i Miklagarður, Tórshavn, 2022. Foto: Kinna Poulsen. © Randi Samsonsen.

Det, at værkerne tydeligvis er placeret uden for deres komfortzone  i  det  ritualiserede  kunstudstillings-  eller ferniseringsrum,  påvirker  opfattelsen  og  modtagelsen af dem. Der var mange, der passerede værkerne uden at kigge op, men blandt de fortravlede kunder var der dog fl   ere,  der  standsede  op  og  kiggede  og  reagerede,  før  de ilede videre med deres dosmersedler. Skulpturerne stod i supermarkedet en uge, og som kunde dér oplevede undertegnede, at de blev diskuteret, især den højeste af skulpturerne, der var placeret tæt ved kassen, hvor folk stod i kø.

Randi Samsonsen: When Will You Come To See You Like I Do? Installation i Miklagarður, Tórshavn, 2022. Foto: Bárður Eklund. © Randi Samsonsen.

Det  forekommer  at  være  et  åbent  spørgsmål, der kan gå fl  ere veje, alt efter om det er et  fi   losofi   sk,  eksistentielt  spørgsmål,  eller om det er beskueren, der spørger skulpturen,  eller  omvendt.  Tekstilskulpturerne  er antropomorfe med deres særlige materielle og  formmæssige  kropslighed.  Skønhedsmæssigt er det mere Venus fra Willendorf end  Venus  fra  Milo,  der  falder  os  ind,  for fi   gurerne er præget af en kluntethed, der er mere elskelig,  end  den  er  elegant,  og  forekommer som en del af kunstnerens strategi med henblik på at afvæbne beskueren mentalt. Skulpturerne minder i form om Barbapapa , en fransk børnebog fra 1970, som børn har været fascineret af lige siden 1970'erne. De  er  lette  at  tegne  med  en  sammenhængende, bølgende konturstreg, og den formmæssige enkelhed er nok en af årsagerne til deres enorme popularitet. De formummede fi   gurer er imidlertid også foruroligende fl  ertydige,  og  man  fornemmer  noget  skjult  og bagvedliggende.  Netop  samme  dobbelthed fornemmes i Randi Samsonsens skulpturer.

De fl   este af skulpturerne oplevede at blive krammet, da de mindst reserverede af modtagerne - børnene - fandt ud af, at man vistnok godt måtte røre ved fi  gurerne.

Udstillingstitlen stammer fra det kendte jazznummer The Beauty Of All Things af Kurt Elling og Laurence Hobgood fra 1997 - en sang, der handler om tilværelsens, kærlighedens og menneskets skønhed og indeholder en principiel  form  for  åbenhed:  Hvornår vil du se dig som jeg?

Randi Samsonsen er uddannet fra Designskolen  Kolding  i  2012  som  master  i  design  med speciale  i  tekstildesign.  Hun  arbejder  i  dag  som  tekstilkunstner og har udstillet i Norge, Danmark, Island, Finland, Tyskland, Canada, USA og i sit hjemland Færøerne. Samsonsen arbejder også som underviser og udvikler af tekstilafdelingen  på  Glasir  Tórshavn  College  på  Færøerne.  Her  underviser  hun  i  design  og  tekstilværktøjer. Hendes værker hænger på Færøernes Kunstmuseum, og fra november 2023 til november 2024 udstiller hun den store, kollektive kunstinstallation Things Matter på Trapholt.

Randi  Samsonsens  udstilling When  Will  You  Come To See You Like I Do? i  bl.a. Miklagarður i 2022 udgør et af  fl   ere  eksempler  på  den  rivende  udvikling,  der  er  sket inden for færøsk billedkunst i løbet af det 21. århundrede. Udstillingen  var  banebrydende  i  mere  end  en  forstand. Det var ikke alene første gang, Færøernes største supermarked lagde lokaler til en kunstudstilling. Det var samtidig en kunstudstilling, der ikke mindede om andre udstillinger,  med  værker,  der  udtryksmæssigt  ligger  et godt stykke fra den gængse forestilling om, hvordan kunst ser ud. En sådan udstilling er på mange måder omstændelig,  men  bliver  en  sand  bedrift,  hvis  man  betænker, hvor svært det rent faktisk kan være at arbejde uden for institutionerne  i  et  land,  der  står  svagt  kunstinstitutionelt,  hvor  der  eksempelvis  ikke  fi  ndes  et  kunsthistorisk institut eller et kunstakademi, og man først nu i skrivende stund er ved at etablere en universitetsbaseret kunstuddannelse.

Randi  Samsonsens  udstilling  var  på  mange  måder frisk og frejdig, men skulpturprojektet krævede også stort mod. Det gør den slags projekter, der drejer på fl  ere af de kendte  parametre  i  et  land  uden  megen  erfaring  inden for eksperimentalkunst, og hvor ikke mindst skulpturudtrykket  har  været  begrænset  til  relativt  traditionelle bronzeskulpturer.  Selvom  færøsk  billedkunst  generelt står stærkt med veluddannede aktører, så foregår uddannelsen udenlands. Efter endt skolegang vender de færøske  kunstnere  -  nogle  af  dem  -  tilbage  til  Færøerne  og fortsætter  deres  praksis  her,  hvor  kommercielt  salg  er hovedårsagen til, at forholdsvis mange færøske kunstnere kan leve af deres kunst. På Færøerne er de allerfl  este hjem prydet med færøsk originalkunst. Der er virkelig mange kunstsamlere på Færøerne, hvor det ikke kun er noget for de velhavende, men for alle, der gider, og det er der mange, der gør.

At beklage kommercialismen inden for færøsk billedkunst vil være formålsløst og det samme som at undsige den, men efterhånden må vi nok også stå ved dens ikke så positive påvirkning i forhold til den eksperimenterende kunst på Færøerne, hvilket har været med til at forsinke udviklingen på den færøske kunstscene. Vi har fået etableret  et  kunststøttesystem  og  en  generel  forbedring  af forskellige strukturer omkring kunsten, hvilket sammen med  fl  ere  værkstedslejemuligheder  for  kunstnere  vil forbedre tingenes tilstand. Og som man måske kan fornemme af Randi Samsonsens projekt, så er det allerede i gang og i færd med at ske.

## Litteratur

- Hermetikken Kulturnæringshage. nd. 'Maritim forsøpling bliver kunst'. https://hermetikken.no/maritimforsopling-blir-kunst/
- Jørgensen, Tom. 2023. 'Færøkunst i det sydvestsjællandske'. Kunstavisen årg. 43, nr. 9.
- Poulsen, Kinna. 2022. 'Nær fert tú at síggja teg sum eg'. Listaportal (online): https://www.listaportal.com/ tidindi/2022/6/27/nr-fert-t-at-sggja-teg-sum-eg (sidst besøgt 13. maj 2024).
- /arrowshaft.1. 2021. 'Samtaler om tåge: Kunst på Færøerne i det 21.årh'. I Samtaler om tåge: Kunst på Færøerne i det 21.årh , s. 10-17. København: Nordatlantens Brygge.
- /arrowshaft.1. 2018. 'In Search of Lost Colours'. I Randi Samsonsen: In Search of Lost Colours (udstillingskatalog) . Tórshavn: Steinprent.
- Vannier, Charlotte. 2017. Ceci n'est pas un pull. Le tricot et le crochet dans l'art contemporain . Paris: Pyramide.