Indlejret Visdom – En Netværksanalyse af De Økonomiske Vismænd
Forfattere: Lasse Folke Henriksen, Rune Møller Stahl
Tidsskrift: politik (2014-05-11)

## Indlejret Visdom

## En Netværksanalyse af De Økonomiske Vismænd

## Lasse Folke Henriksen

Post.doc., Department of Business and Politics, Copenhagen Business Scool (CBS)

## Rune Møller Stahl

Ph.d.-studerende, Institut for Statskundskab, Københavns Universitet (KU)

Det kan vække undren, at diskursen om dansk økonomi er så stabil trods skiftende regeringer til højre og venstre for midten. Institutionelle og Aktør-netværksteoretiske studier af politisk økonomi undersøger  forbindelser  mellem  vidensparadigmer,  formler  og  konkrete  personer  i  udformningen af økonomisk politik. Lasse Folke Henriksen og Rune Stahl Møller viser ved hjælp af et netværksanalytisk studie, at det også er centralt at forstå  de  økonomiske  vismænds forbindelser til eliten  inden  for  politik  og  erhvervsliv.  Disse  netværk giver et fi  ngerpeg om, hvordan der kan opstå stærk konsensus om den rette økonomiske politik.

## Indledning 1

De fl  este danskere vil kende formandskabet for det Økonomiske Råd under dets folkelige betegnelse, de økonomiske vismænd . Rådet er i årtier gået under denne betegnelse uden at blive genstand for satire eller latterliggørelse og har i den senere tid endda selv benyttet betegnelsen, omend i anførselstegn (Whitta-Jacobsen 2012). Fem årtier efter sin oprettelse står det Økonomiske Råd som en af de længst eksisterende og mest indfl  ydelsesrige ekspertinstitutioner i Danmark med bred anderkendelse fra både regering,  fagbevægelse  og  erhvervslivets  organisationer (Børsting  2012;  Christensen  2002;  Kristensen  2002; Pedersen  &amp;  Campbell,  forthcoming)  og  en  markant tilstedeværelse  i  den  off  entlige  debat,  især  i  forbindelse med publiceringen af de halvårlige rapporter (Vestergaard 2002). I verserende kontroverser om den økonomiske politik har Rådet, selv under pres, formået at fastholde legitimitet som formidlere af en særlig økonomisk faglighed (Marcussen 2002). Denne centrale placering er ikke tilfældig. Vores analyse viser at vismændene har et bredt netværk, der rækker langt ud over den akademiske verden, og sammenlignet med andre økonomiprofessorer, er de betydeligt stærkere indlejret i de bredere beslutningsnetværk i den danske politiske økonomi.

I den internationale forskningslitteratur indenfor politologi og sociologi er det efterhånden velbeskrevet, hvordan vi i det seneste årtier har set en tiltagende betydning af  videnskabelig  viden  og  evidens  i  de  politiske  beslutningsprocesser, og at den økonomiske videnskab har en særlig status i denne proces (Korpi 1996, Campbell 1998, Backhouse 2009, Fine 2009). Disse analyser har dog hovedsageligt  set  på  det indholdsmæssige  udfald ,  og  vi  har ikke set nogen systematisk behandling af fagøkonomers strukturelle placering i den politiske økonomi. Det sidste er  et  vigtigt  perspektiv,  da  placering  i  netværksteoretisk forstand udgør en afgørende mulighedsbetingelse for udøvelsen af den indholdsmæssige påvirkning af bredere samfundsmæssige  beslutningsprocesser.  Det  netværksteoretiske perspektiv betyder at vi ikke berører aspekter som den rene forskningsmæssige indfl  ydelse målt på akademiske citationer eller indfl  ydelse via synlighed i medierne (se her fx Madsen 2009).

En  netværksanalyse  kan  konceptualisere  videnskabelige eksperters indlejring i bredere beslutningsmæssige netværk ved at kortlægge deres relationer til andre aktører og institutioner. På den måde undgår analysen en dualistisk forståelse af forholdet mellem politik og videnskab som to uafhængige sfærer med forskellige og uforbundne logikker.  Netop  denne  forståelse  har  domineret  meget af den akademiske debat om de økonomiske vismænd i form af eksempelvis spørgsmålet om, hvorvidt disse kan anses som 'uafhængige eksperter'. I stedet for denne dualistiske tilgang, tillader en netværksanalytisk tilgang at se både politiske og forskningsmæssige aktører som spillere i et bredere politisk-økonomisk landskab.

Artiklen  undersøger  med  dette  udgangspunkt  de økonomiske  vismænds  personlige  netværk  og  viser,  at de  har  stærke  forbindelser  til  beslutningstagende  institutioner - ikke kun inden for den akademiske verden og staten, men også i erhvervslivet, fagbevægelsen og organisationslivet  i  øvrigt.  Vismændene  står  således  som  et centralt punkt mellem forskningsverdenen, det politiske system og den bredere organisationsverden. Vi argumenterer på denne baggrund for, at deres centralitet i politiske beslutninger ikke kun skal forstås som et resultat af deres direkte adgang til det politiske system, men også i lyset af denne institutionelle indlejring i den bredere politiske økonomis  beslutningsnetværk.  Vi  argumenter  i  forlængelse heraf for, at vismændene pga. deres centralitet har mulighed for at spille en vigtig rolle i defi  nitionen af den videnskabelige ramme for politisk-økonomiske diskussioner i den brede samfundsdebat og således i betydelig grad bidrager til at reproducere den snævre faglige konsensus, der præger den samfundsøkonomiske debat i Danmark.

Gennem  en  kombination  af  netværks-,  korrespondanceog klyngeanalyse af  vismændenes  personlige netværk  påviser  vi  dels  deres  beslutningscentralitet  og dels deres divergerende institutionelle indlejring. Denne metodekombination er generelt anvendelig til at identifi  cere  variationer  i  institutionelle  konfi  gurationer,  som eksperter  indgår  i,  dog  uden  at  give  indblik  i  hvordan beslutningsprocesser påvirkes indholdsmæssigt, som må eftervises på anden vis.

Artiklen er struktureret sådan, at vi først giver et kort rids over det økonomiske råds historie og forskningslitteraturen på området. Dernæst placerer vi vores analyse i forhold til videnskabssociologisk og institutionel teori. Vi præsenterer derpå data, som analyseres i to dele: Først gives en beskrivelse af netværksstatistikken for vismændene,  og  derefter  identifi  cerer  vi  forskellige  vismænds netværksroller ud fra sammensætningen af deres forbindelser. Slutteligt opridser vi artiklens hovedkonklusioner.

## Historisk kontekst

Det Økonomiske Råd blev oprettet af den danske regering i 1962 for at fungere som et uafhængigt rådgivende organ,  der  skulle  analysere  den  økonomiske  udvikling og rapportere til Regering og Folketing. Etableringen af rådet var især fremført af den radikale økonomiminister Kjeld Philip med støtte fra regeringspartnerne i socialdemokratiet (Mikkelsen 1987, 188).

Rådet  ledes  af  et  formandskab  af  fi  re  meriterede økonomiske  forskere, 2 de  økonomiske  vismænd,  som leder  et  fagøkonomisk  sekretariat  på  ca.  30  medarbejdere. Selve det Økonomiske Råd består af repræsentanter for erhvervslivet og fagbevægelsen. Desuden er Nationalbanken,  forskellige  ministerier  og  forbrugerorganisationer  repræsenteret,  samt  en  række  udpegede eksperter.

I Lov om Det Økonomiske Råd formuleres de to hovedopgaver som 'at følge landets økonomiske udvikling og belyse de langsigtede udviklingsperspektiver samt at bidrage til at samordne de forskellige økonomiske interes- ser.' (Indenrigsministeriet 2007 [1962]). Intentionen med oprettelsen var dermed todelt. På den ene side skulle Rådets formandskab give en 'uafhængig' vurdering af den økonomiske situation. På den anden side var Rådet også tænkt som en del af det danske korporative system, hvor det skulle være et forum for koordineringen mellem staten og arbejdsmarkedets parter, oprindeligt med særligt henblik  på  koordinering  af  lønstigninger  gennem  indkomstpolitik. Den sidste rolle, som koordinator mellem arbejdsgivere og fagbevægelsen, er dog aldrig kommet til at  spille  den  store  rolle  i  praksis,  idet  arbejdsmarkedets parter i høj grad modsatte sig, at Rådet kom til at fungere som arbitrator med autoritet til at sætte den årlige lønstigningsrate (Due &amp; Madsen 2012). I stedet er det rådets anden rolle, som fagøkonomisk analyseinstitution, som har været den dominerende. I løbet af Rådets historie har  det  vist  sig  at  være  formandsskabet  i  samspil  med et  stærkt  bemandet  fagøkonomisk  sekretariat,  der  har tegnet institutionen gennem publikationen af de halvårlige rapporter, som vurderer den økonomiske situation i Danmark. Selvom formandskabet formelt er udpeget af Økonomiministeriet, har det i praksis fået  en  vid  grad af autonomi. Tidligere overvismand Niels Kærgaard beskriver, hvordan Økonomiministeren siden slutningen af 1960  'har  fulgt  formandskabets  egne  indstillinger  om sammensætningen,  således  at  rådet  reelt  er  selvsupplerende' (Kærgård 1996, 116).

## Eksperter: mellem institutioner og netværk

I  den  dansksprogede  forskningslitteratur  er  Rådet  behandlet, særligt inden for fagøkonomien men også i nogen grad i den politologiske litteratur. Hovedvægten har været på de konkrete økonomiske anbefalinger, som forskellige formandskaber er kommet med. Blandt de vægtigste i de senere årtier her er debatten om de økonomiske konsekvenser ved en dansk indtrædelse i Euroen (Marcussen 2002 ; Ølgaard 2002) og vurderingen af fi  nanspolitikken under 00'ernes boligboble (Sørensen 2013; Sørensen &amp; Rosholm 2009). I det omfang institutionens rolle har været behandlet, er det især tidligere eller nuværende vismænd, som har refl  ekteret over rådets rolle og deres egen praksis. Fokus i denne litteratur har i høj grad været på Rådets forhold til det politiske system, og hvordan Rådet har  opretholdt  sin  faglige  uafhængighed  uden  at  miste politisk  relevans  og  gennemslagskraft  (Kærgård  1996; Sørensen &amp; Rosholm 2009; Ølgaard 1977 2002). I Rådets  50-års  jubilæumsskrift  opsummerer  Overvismand Jørgen  Whitta-Jakobsen,  hvordan  'uafhængighed  er  et helt afgørende nøgleord' for Rådet, og at 'institutionens eksistensberettigelse  bygger  på  faglig  styrke  og  høj  troværdighed'  (Whitta-Jacobsen  2012,  9).  Denne  analyse støttes af tidligere overvismænd Niels Kærgård (1996) og Torben M. Andersen, hvor sidstnævnte i 2002 konstaterer at 'der ikke er nogen partipolitisk bias i rapporterne fra det økonomiske råd' (Andersen 2002).

Mens det er forståeligt, at praktikere som bevæger sig på grænsefl  aden mellem det politiske og videnskabelige liv refl  ekterer over spørgsmål om partipolitisk uafhængighed, mener vi imidlertid, at et fokus på spørgsmålet om den uafhængige ekspertrolle kan skygge for en bredere forståelse af rådets reelle forbundethed til bredere lag af beslutningstagere. Det økonomiske råd er i dag et af de stærkeste  rådgivende  organer  i  Danmark.  Grunden  til dette, vil vi argumentere, er i høj grad, at institutionen netop  ikke  er  uafhængig:  men  snarere  tværtimod  dens stærke afhængighed, eller indlejring, i  de beslutningstagende netværk i og omkring det politiske system. Disse netværk udgøres ikke kun af valgte politikere, men lige så vigtigt af centrale beslutningstagere i øvrige samfundsinstitutioner. Kombinationen af at være indlejret i disse netværk men uden formelt at være en del af det politiskadministrative hierarki, har bidraget til at institutionen er kommet til at stå som en central formidler af fagøkonomisk ekspertise til såvel det politiske system som beslutningstagere og befolkningen i øvrigt. Rådets stabilitet som indfl  ydelsesrig institution samt vismændenes brede netværk  sammenlignet  med  deres  universitetskollegaer vidner om den faglige og samfundsmæssige status.

Den politiske betydning af økonomiske ideer og akademisk økonomi har vundet indpas i den videnskabssociologiske såvel som institutionalistiske litteratur i de to seneste årtier. I Halls vigtige artikel fra (1993) låner han Kuhns begreb om paradigmeskifte til at forstå, hvordan forskydninger i teoretiske grundforståelser af økonomien fører til skift i den førte økonomiske politik på forskellige niveauer. Siden da er talrige studier af økonomiske ideers indtog i det politiske liv kommet til, oftest med særligt fokus på betydningen af udbredelsen af neoklassisk teori og nyliberale ideer i centrale samfundsinstitutioner såvel nationalt (Hay 2001; Blyth 2002; Fourcade 2009; Lindvall 2009; Schmidt 2011) som internationalt (Marcussen 2000; Chwieroth 2009).

Et nyere eksempel på denne litteratur er John Campbell og Ove Kaj Pedersen (Pedersen &amp; Campbell 2014), som i deres kommende værk om økonomiske vidensregimer beskriver, hvordan Danmark i højere grad end øvrige lande, 3 er præget af konsensus omkring væsentlige samfundsøkonomiske spørgsmål på tværs af politiske og institutionelle skel, mellem fx fagbevægelse og erhvervsliv. Pedersen beskriver desuden denne konsensus som stærkt forbundet  til  konstruktionen  af  det,  han  kalder  den 'samfundsøkonomiske forestilling'; en fælles forståelse af den  nationale  økonomiske  politik,  der  præger  den  fagøkonomiske mainstream på universiteterne, økonomisk tænkning  i  centraladministrationen  samt  størstedelen af  Folketinget  (Pedersen  2011,  126).  Pedersens  begreb minder om Peter Halls 'policy-paradigme', som han defi  nerer som et sammenhængende sæt af kognitivt indlejrede,  inter-subjektivt  afstemte  antagelser  og  teorier  om, hvordan  en  policy-genstand  (fx  samfundsøkonomien) opfører sig (Hall 1993, 280). For at beskrive hvordan et sådant paradigme, eller samfundsøkonomisk forestilling, konstrueres, bør man imidlertid ikke blot se på, hvordan de indlejres i institutioner på makroniveau, men også afdække hvilke centrale aktører, der producerer og reproducerer paradigmet samt udpege de konkrete netværk , som de opererer gennem.

Indenfor videnskabssociologien er et sådan perspektiv på økonomisk ekspertise bl.a. blevet fremført af Michel  Callon  (1998)  og  Donald  MacKenzie  (2006),  der lægger vægt på økonomers betydning i opbygningen af markeder  og  andre  økonomiske  institutioner,  herunder specifi  kt  hvordan  ikke  kun  teorier,  men  også  tekniske værktøjer,  såsom  modeller  og  regnemetoder,  kan  blive konstitutive i det konkrete netværksarbejde, som den fagøkonomiske verden defi  neres af. Særligt fokus har der her været på, hvordan eksperter bliver centrale, når de er i stand til at forbinde netværk i den akademiske vidensproduktion med netværk hvor denne viden kan få en fremtrædende rolle i praksis (Callon 1998, 1986 MacKenzie 2006, Chwieroth 2009) 4 .

Udover ekspertnetværk er betydningen af netværk i det private erhvervsliv også blevet fremført inden for den amerikanske  netværksanalytiske  tradition.  Fx  har  John Scott  vist,  hvordan  bestyrelsesarbejde  spiller  en  central rolle i koordination og vidensspredning inden for industrier og sågar hele økonomier (Scott 1991), mens Michael Useem beskriver, hvordan repræsentantskaber i virksomhedsbestyrelser ikke blot er med til at sprede information mellem USA's største virksomheder, men også at skabe konsensus om en særlig verdensforståelse (Useem 1984).

Tilsammen  har  disse  litteraturer  skabt  opmærksomhed omkring den fagøkonomiske profession som en samfundsgruppe,  hvis  strategiske  indfl  ydelse  fortjener empirisk opmærksomhed. I denne artikel trækker vi på indsigter  fra  både  den  institutionalistiske  og  netværksanalytiske tradition ved at argumentere for, at en specifi  k gruppe af fagøkonomer, nemlig vismændene, i særlig grad binder den fagøkonomiske vidensproduktion sammen med centrale beslutningsnetværk i den samfundsøkonomiske  virkelighed  via  deres  brede  repræsentation i  sidstnævnte. Gennem en kortlægning af vismændenes personlige  netværk  på  tværs  af  institutioner  inden  for videnskab,  politik,  medier,  erhvervsliv  og  fagbevægelse, udpeger vi den netværksstruktur, som giver vismændene mulighed for overhovedet at øve indfl  ydelse på centrale samfundsøkonomiske beslutninger. Artiklen beskæftiger sig således ikke direkte med de kampe, hvor det diskursive  eller  ideologiske indhold i  den  'samfundsøkonomiske  forestilling'  bestemmes  (Pedersen  2011),  men  søger snarere at pege på de netværksstrukturer, som muliggør den relative indholdsmæssige enighed om samfundsøkonomiske spørgsmål, der hersker på tværs af institutioner.

Vi trækker således på den netværksteoretiske forståelse af sociale aktører som konstitueret i forbindelser til andre  aktører.  Det  væsentlige  er  dermed  ikke  blot  aktørernes  egenskaber  og  institutionelle  tilknytning,  men også deres rolle og placering i netværket. Netværksteori udpeger ydermere nye aspekter af social ulighed og magtfordeling,  som  baserer  sig  på  aktørers  forholdsmæssige placering i et netværk snarere end iboende karakteristika (Wellmann 1988, Emirbayer 1997) og sigter typisk mod at  karakterisere  netværksstrukturer  og  aktørpositioner med henblik på at forklare konsekvenserne af aktørernes 'indlejring' i disse strukturer og positioner for deres handlemåde  (Granovetter  1985,  Borgatti  and  Halgin  2011). Konventionelt  defi  neres  netværk  som  et  sæt  af  aktører, eller 'noder', og et tilhørende sæt af relationer, eller forbindelser, som binder aktørerne sammen. Relationerne i netværk sammenbindes af 'delte' aktører og udgør således 'stier' eller 'rør', som indirekte forbinder aktører, der ellers ikke  ville  være  forbundne  (Borgatti  &amp;  Halgin  2011).  I det følgende afsnit præsenterer vi en analyse af, hvordan vismændene  forbinder centrale samfundsinstitutioner gennem deres indlejring i netværk og peger på forskellige roller  alt  efter  hvilke  specifi  kke  institutioner,  de  binder sammen i deres netværk.

## Vismændenes netværk

Vores datasæt består af samtlige poster i væsentlige off  entlige  og  private  bestyrelser,  kommissioner,  råd  og  nævn, med deltagelse af nuværende og tidligere økonomiske vismænd i 2012. Disse poster kan stamme fra placeringer i forbindelse med posten som vismand, eller være udpegelser, som er sket uafhængigt af posten. Data er trukket fra Christoph Ellersgaard og Anton Larsens (2012) database 'Th e Danish Elite Network' som består af ledende positioner i 5830 organisationer i Danmark. 5 Dermed har vi vismændenes samlede netværksforbindelser via offi cielle positioner samt disse forbindelsers institutionelle tilknytning.  Ud  af  de  i  alt  33  økonomer,  der  har  siddet  som økonomiske  vismænd  siden  1962,  optræder  20  i  vores datasæt. 6

Personerne i datasættet er kategoriseret i forhold til hvilke centrale samfundsinstitutioner, de havde deres primære ansættelsesforhold til i 2012. Som beskrevet ovenfor  blev  vismandsinstitutionen  etableret  som  en  del  af den  korporative  forhandlingsstruktur,  hvor  erhvervsliv, fagbevægelse  og  staten  sammen  skulle  koordinere  centrale samfundsøkonomiske spørgsmål. Ud over disse tre samfundsinstitutioner, har vi også inkluderet forskningsverdenen (universitet og andre forskningsinstitutioner), 7 medier og kultur samt andre interesseorganisationer (organisationer der ikke er direkte forbundet med arbejdsgiver eller lønmodtagerinteresser, fx miljøorganisationer).

Hvis  vi  sammenligner  vismændene  med  resten  af de danske økonomiprofessorer 8 ,  er  de  markant stærkere forbundet til disse institutioner. Tidligere og nuværende vismænd udgør 9 % af den samlede population af økonomiprofessorer, men alligevel sidder de på 49 % af de 77 offi cielle pladser i bestyrelser, kommissioner og råd, som indtages  af  den  fagøkonomiske  professorstand  i  2013. Gruppen 'øvrige professorer' har i gennemsnit 0,44 positioner pr. person, mens gruppen af vismænd ligger næsten ti gange så højt med 4,2 positioner pr. person.

Med  ovennævnte  data  konstruerer  vi  en  netværksmatrice over samtlige forbindelser, som de nuværende og tidligere vismænd har via deres positioner. Netværket, der analyseres i denne artikel, er aggregeret fra vismændenes personlige netværk, hvorved de naturligt bliver centrale aktører. Vi kan altså ikke direkte drage konklusioner om vismændenes placering i den samlede danske magtelite (se  Ellersgaard  &amp;  Larsen  2012).  Det  samlede  netværk, som ligger til grund for analysen, består af 398 personer, hvoraf 20 er vismænd som tilsammen har 59 af de i alt 538 positioner, som netværket er konstrueret ud fra, og 590 forbindelser samlet. Tabel 1 viser fordelingen af vismændenes forbindelser på institutionsniveau og det samlede antal forbindelser på tværs af institutioner.

Som det fremgår i tabellen, er det de 214 forbindelser til  erhvervslivet,  der  fylder  mest  i  vismændenes  personlige netværk. Forskningsverden og den off  entlige sektor scorer hhv. 158 og 100 forbindelser, mens fagbevægelse og  de  øvrige  sektorer  ligger  markant  lavere.  Noget  af denne skævvridning kan skyldes, at datasættet indeholder mange kommissioner og erhvervsbestyrelser.

Selvom  vismændene  er  naturligt  centrale  i  netværket, er personer fra de øvrige samfundsinstitutioner også forbundet uden om dem. Som man kan se i tabel 1, er trekanten mellem erhvervsliv, forskning og off  entlige personer stærkest forbundet. Især er der mange forbindelser mellem den akademiske verden og erhvervslivet.

I  fi  gur 1 ses en grafi  sk repræsentation af netværket, hvor dog kun personer med to eller fl  ere forbindelser til de økonomiske vismænd optræder. Således optræder Karsten  Laursen,  Niels  Blomgren-Hansen,  Arne  Larsen  og Bent Rold Andersen ikke i denne repræsentation, da de kun optræder i én bestyrelse i datasættet. Nodernes størrelse er skaleret efter antallet af personernes forbindelser (se nedenfor).

Figur 1

Claus Vastrup Lykke Friis Jan Rose Skaksen Lotte Jensen

·Peter Birch Sorensen

Tabel 1: Forbindelser opgjort på samfundsinstitutioner

Joergen Elmeskov Michael Svarer.

·Birgitte Hansen-

·Joergen Soendergaard

Soeren Gade Jensen

Ingelise Mose Bogason Lisbeth Pedersen Q Anders Moller Christensen |

Peder Joergen Pedersen o Jakob Hald Niels Kaergaard

|                      |   Vismænd |   Offentlig |   Erhvervsliv |   Forskning |   Fagbevægelse |   Kultur-medier |
|----------------------|-----------|-------------|---------------|-------------|----------------|-----------------|
| Offentlig            |       100 |             |               |             |                |                 |
| Erhvervsliv          |       214 |         308 |               |             |                |                 |
| Forskning            |       158 |         161 |           398 |             |                |                 |
| Fagbevægelse         |        58 |          70 |           215 |          53 |                |                 |
| Kultur-medier        |        32 |          54 |           132 |          85 |              5 |                 |
| Andre organisationer |        28 |          34 |            78 |          44 |             19 |              15 |

Kilde: (Ellersgaard &amp; Larsen 2012) samt egne beregninger.

Som det fremgår af grafen,  udgør  netværket  én  samlet komponent, hvilket betyder, at alle grafens 16 vismænd er forbundet. Det samlede netværk bindes primært sammen af en eller nogle få 'centralt' placerede vismænd, som Nina Smith, Michael Svarer og Torben M. Andersen. Desuden er der er en række centrale personer i netværket, som ikke er eller har været vismænd. Således er LO-formand Harald Børsting, departementschef David Helleman og DAdirektør Jørn Neergard mere centralt placeret i netværket end fl  ertallet  af  vismændene, selvom kun de positioner, som forbinder dem med vismænd, er taget med i denne analyse.

Indtil  videre  har  vi  omtalt  netværkscentralitet  i  generelle vendinger, men faktisk er der udviklet en række kvantitative centralitetsmål, der er anerkendte indikatorer  på  aktørers  magt,  indfl  ydelse  og  prestige  (Bonacich 1987,  Borgatti  2005).  Der  fi  ndes  4  accepterede  centra-

Figur 1

)Finn Junge-Jensen

Niels Thygesen Christian Schultz

·Vibeke Jensen

litetsmål  inden  for  litteraturen:  Det  mest  simple  er degreecentralitet, som måler en aktørs direkte forbindelser (Freeman 1979 219-220). Når formålet er at måle adgang til  og  mulighed  for  at  sprede viden ,  er  degree  en  robust indikator (jf. Borgatti 2005), hvorfor vi bruger denne i indeværende analyse samt i den grafi  ske repræsentation. Dog tager degree kun højde for lokal centralisering og hverken højde for graden af aktørers forbundethed i andet  led  (graden  af  forbindelsernes  forbindelse),  aktørers rækkevidde  i  netværket  som  helhed,  eller  hvor  ofte  de fungerer som såkaldte brokers. 9 Desværre egner det foreliggende datasæt sig ikke til avancerede centralitetsanalyser, da det udelukkende består af vismændenes personlige netværk og kun andre personer i den udstrækning at disse også  er  forbundet  til  vismænd.  Degree-centraliteten  er dermed det eneste mål, som ikke påvirkes af denne databegrænsning.

Tabel 2: Centralitet

|                    | Periode        |   Samlet centralitet |   Offentlig |   Erhverv |   Forskning |   Fagbevægelse |   Kultur/-medier |   Andre org. |
|--------------------|----------------|----------------------|-------------|-----------|-------------|----------------|------------------|--------------|
| N Smith            | 1995-98        |                   91 |          14 |        34 |          30 |              8 |                3 |            2 |
| TM Andersen        | 1993-96 2001-3 |                   62 |           9 |        17 |          21 |             14 |                0 |            1 |
| M Svarer           | 2012-          |                   56 |           2 |        11 |          38 |              0 |                5 |            0 |
| CT Kreiner         | 2012-          |                   48 |           7 |        14 |          15 |              7 |                1 |            4 |
| JR Skaksen         | 2003-8         |                   45 |          12 |        18 |          13 |              2 |                0 |            0 |
| M Rosholm          | 2006-12        |                   42 |           8 |        11 |          11 |              7 |                1 |            4 |
| HJ Whitta-Jacobsen | 2009-          |                   42 |           7 |        11 |          12 |              7 |                1 |            4 |
| ES Amundsen        | 2007-          |                   40 |           7 |        10 |          11 |              7 |                1 |            4 |
| N Kærgaard         | 1992-2001      |                   36 |           4 |         9 |          20 |              0 |                1 |            2 |
| E Hoffmeyer        | 1962-65        |                   34 |           4 |        13 |           5 |              0 |               12 |            0 |

Kilde: (Ellersgaard &amp; Larsen 2012) samt egne beregninger.

Den  gennemsnitlige  degree-centralitet  blandt  vismændene ligger på 32,7 og varierer fra 3 til 91. I Tabel 2 ses de 10 mest centrale vismænd, som alle ligger over den gennemsnitlige centralitet. Tabellen viser også fordelingen af vismændenes forbindelser på samfundsinstitutioner. Her ser vi, at stort set alle vismænd har fl  est forbindelser til erhvervsliv og forskningsverdenen. Samtidigt er der dog en tydelig individuel variation i den måde, som enkelte vismænds relationer fordeler sig på. Fx er Nina Smith i forhold til gennemsnittet 'overforbundet' til det off  entlige, mens Torben M. Andersen tilsvarende er karakteriseret ved hans mange forbindelser inden for fagbevægelsen. Vi skal dog ikke give en detaljeret beskrivelse af de enkelte vismænds fordeling af forbindelser her, men i stedet lade fordelingen udgøre datagrundlaget for vores videre analyse  af  variationen  i  vismændenes  institutionelle  indlejring i den politiske økonomi.

## Vismandsklynger

I  denne del søger vi at gruppere vismændene ved hjælp af  principiel  komponent  analyse  (PKA)  og  klyngeanalyse.  Analysen foretages på fordelingen af vismændenes institutionelle forbindelser (jf. Tabel 2). PKA bruges til at komprimere og klassifi  cere data. Formålet med PKA er at reducere antallet af variable i et datasæt ved at fi  nde nye variable, der indfanger mest mulig variation fra de originale variable i datasættet. Disse nye variable kaldes også principielle komponenter. Fordelen ved PKA er, at de principielle komponenter, eller dimensioner , som vi per konvention skal kalde dem, er udtrykt i geometriske rum med tilhørende  distancer  mellem  de  originale  variable. Dimensionerne kan således forstås som en 'dominerende modsætning' mellem variable, som beskrives i et rumligt kontinuum. Hvis en vismand 'scorer' højt på én variabel

(fx antal forbindelser til off  entlige institutioner), er denne høje score ofte ledsaget af en tilsvarende lav score på en anden variabel. Vismænd, hvis variabeludfald ligner hinanden, vil således have en kort afstand til hinanden. Når vi med PKA har beregnet geometriske afstande mellem vismændene, kan vi således foretage en klyngeanalyse og placere dem i klynger, eller grupper, som udgøres af vismænd med en relativ geometrisk nærhed. I denne analyse har vi ekskluderet de nuværende vismænd, da deres placering næsten udelukkende er bestemt af deres medlemskab af det økonomiske råd, og de derfor har næsten identiske forbindelser.

Som nævnt er en af de klare fordele ved PKA, at den fordrer en intuitiv geometrisk forståelse af, hvordan variables udfaldsrum grupperer sig i et rumligt kontinuum. Er der fx en gruppe i vores datasæt, som udmærker sig ved at være stærkt forbundet inden for stat og erhvervsliv men i udstrakt mindre grad inden for forskning og fagbevægelse? Eller en gruppe der er karakteriseret ved en ligelig fordeling af forbindelse på tværs af sektorer? PKA er velegnet til at besvare sådanne spørgsmål, fordi teknikken går ud på at fi  nde 'skjulte' konfi  gurationer i data baseret på samvarians mellem en række variable.

I Tabel 3 præsenterer vi dimensionerne, som altså udgøres  af  de  dominerende  variabelmodsætninger.  Typisk udvælger man sine dimensioner på baggrund af tre hensyn: 1) De valgte dimensioner skal gerne mindst forklare 80% af den samlede variation; 2) de valgte dimensioners forklaringskraft skal gerne være større end gennemsnittet af det samlede antal af dimensioner; men dimensionerne skal også 3) bidrage med et betydeligt spring i analysens samlede forklaringskraft (Ferré 1995). Ved anvendelse af disse tre principper når vi frem til fi  re dimensioner, som samlet forklarer ca. 92 % af variansen, som er vist i tabel

Tabel 3: Dimensioner

|                      |   Dim.1 |   ctr |   Dim.2 |   ctr |   Dim.3 |   ctr |   Dim.4 |   ctr |
|----------------------|---------|-------|---------|-------|---------|-------|---------|-------|
| Stat                 |    .240 | 2.873 |    .028 |  .063 |   -.856 | 61.29 |    .310 | 14.98 |
| Erhvervsliv          |   -.916 | 41.74 |    .291 | 6.644 |    .177 |  2.62 |   -.084 |  0.69 |
| Forskning            |    .776 | 29.99 |   -.328 | 8.458 |    .047 |  .185 |   -.513 | 25.94 |
| Fagbevægelse         |    .406 | 8.211 |    .791 | 49.17 |    .011 |  .011 |    .227 |  5.09 |
| Kultur/Medier        |    .036 |  .065 |   -.567 | 25.26 |    .379 | 12.03 |    .711 | 49.84 |
| Andre organisationer |    .587 | 17.11 |    .364 | 10.39 |    .534 | 23.85 |    .188 |  3.47 |

Killde: (Ellersgaard &amp; Larsen 2012) samt egne beregninger.

- 1 . Ved at reducere antallet af variable fra 6 til 4 mister vi altså 'kun' 8 % af den samlede information i data.

Per  konvention  rapportereres  den  dimension  med størst forklaringskraft som den første dimension. I dette tilfælde indfanger den ca. 34 % varians i data, mens de tre  andre  dimensioner  indfanger  hhv.  21  %,  19  %  og 17 %. For nemheds skyld kalder vi den første dimension primærdimensionen mens de andre dimensioner er sekundærdimensioner .

I Tabel 3 ses de fi  re dimensioner med deres fi  re dominerende  variabel-modsætninger.  Den  første  kolonne indeholder en variabels rumlige koordinat (Dim. 1), som plottes grafi  sk (se Figur 2) for at vise de grafi  ske afstande mellem variabler. En variabel med et negativt koordinat- punkt adskiller sig i udfaldsrummet betydeligt fra en variabel med et positivt koordinatpunkt. Herefter vises det procentvise bidrag til dimensionen i anden kolonne. Som det fremgår, bidrager variablene erhvervsliv og forskning mest i primærdimensionen, men der er stor afstand mellem deres koordinatpunkter, hvilket betyder, at personer der  har  relativt  mange  forbindelser  til  forskningen  har tilsvarende  relativt  færre  forbindelser  til  erhvervslivet.  I sekundærdimensionen gør dette sig tilsvarende gældende for kultur/medier over for fagbevægelse, 3) stat vs. andre interesseorganisationer og 4) forskning vs. kultur/medier for sekundærdimensionerne. De første 3 dimensioner indeholder således alle 6 variabler i de styrende variabel-par. Dette fortæller os, at variansen i alle 6 samfundsinstitu-

Figur 2

## Plot over dimension 1 og 2

tioner bidrager til at forklare variansen i datasættet som helhed.  Ydermere  fortæller  det  os,  at  vismænd,  der  har relativt  mange  erhvervslivsforbindelser,  ofte  har  relativt færre forbindelser inden for forskning. Vismænd, der er stærkt forbundet til kultur/medier, har til gengæld relativt  færre  forbindelser  inden  for  fagbevægelsen  ligesom forbindelser inden for staten synes at hænge sammen med et fravær af forbindelser til andre organisationer. På sidste dimension  er  det  igen  forskning  og  kultur/medier,  der driver forskellene.

Med ovenstående dimensioner kortlagt kan vi plotte vismændene grafi  sk på baggrund af deres geometriske afstande. Udfordringen rent grafi  sk består i, at vores analyse identifi  cerer 4 dimensioner, hvilket umuliggør ét samlet plot. Vi baserer således vores analyse på fi  re dimensioner, hvor  primærdimensionen  udgør  x-aksen,  mens  y-aksen varierer  i  sekundærdimensionen.  Af  pladshensyn  præsenterer vi her dog kun de første to dimensioner grafi  sk (fi  gur 2). Vi er nu interesserede i at gruppere vismændene på  baggrund  af  deres  4-dimensionelle  koordinater.  Vi gør dette med en konventionel hierarkisk klyngeanalyse, som knytter de vismænd sammen, hvis afstand er mindst. Kunsten her er at vælge det rette antal klynger. Her følger vi samme princip som for udvælgelse af dimensioner. Vi knytter  en  særlig  vægt  til  det  såkaldte  Scree  Plot,  som viser  forholdet  mellem  antallet  af  klynger  og  hvor  stor en del af den samlede varians i de geometriske distancer disse  indfanger.  Ud fra disse principper er fem klynger det optimale antal, da der fra 4 til 5 grupper er sket betydeligt spring i, hvor godt de gennemsnitlige koordinater i klyngerne passer med de egentlige individuelle koordinater, mens dette spring altså er betydeligt mindre, når vi forøger antallet af klynger til 6 og opefter.

De fem klynger kan adskilles efter fordelingen af forbindelser. Det skal til at starte med understreges, at alle 5  klynger  er  relativt  stærkt  forbundet  til  erhvervslivet, hvilket også er et resultat af, at erhvervsbestyrelser dominerer datasættet. Det er dog alligevel værd at bemærke, at ingen af klyngerne er mærkbart uforbundet til erhvervslivet. Derudover er der en række systematiske forskelle, der karakteriserer de fem klynger. Fordelingen for de enkelte klynger kan ses i tabel 4.

Den første klynge  består  af  vismænd,  som  er  betydeligt mest forbundet til erhvervslivet, men til gengæld har væsentligt færre forbindelser i forskningsverdenen og slet  ingen  forbindelser  i  staten.  Den  første  klynge  har ligeledes  et  væsentligt  mindre  samlet  antal  forbindelser end den gennemsnitlige vismand, ligesom det er over 20 år siden, at dens medlemmer har bestredet rollen som vismand. En nærliggende forklaring på denne gruppes indlejringsmønster er således deres alder og arbejdsmarkedsstatus,  hvor  erhvervsforbindelser  altså  synes  'nemmere'

at vedligeholde end statslige og forskningsmæssige, hvor det formentlig kræver offi ciel beskæftigelse at bestride en position.

Den anden klynge består af vismænd med en særlig tilknytning  til  fagbevægelsen  på  bekostning  af  at  være nærmest uforbundet i kultur/medier. Denne gruppe skiller sig også ud ved at have en høj degree-centralitet. Med sin  samtidige  stærke  tilknytning  til  både  fagbevægelse, erhvervsliv og den off  entlige sektor peger denne gruppes forbindelser på en klassisk korporativ rolle, hvor fagøkonomer medierer mellem staten og arbejdsmarkedet parter og således potentielt bidrager til dannelsen af en konsensus-baseret samfundsøkonomisk forestilling blandt de besluttende lag. Medlemmer af denne gruppe har alle været vismænd for nyligt, og fl  ere spiller en fremtrædende rolle i samfundsdebatten, som Torben M. Andersen, der bl.a. er  tidligere  formand  for  velfærdskommissionen.  Denne observation støtter op om forståelsen af vismandsinstitutionen som en del af en korporativ struktur, idet indlejringsmønstret for umiddelbart aftrædende vismænd viser en bred integration, der sammenbinder stat, fagbevægelse og erhvervsliv

Den  tredje  og  største  klynge  er  karakteriseret  ved dens medlemmers stærke statslige forbindelser kombineret  med  markant  færre  forbindelser  til  'andre  organisationer'.  Antallet  af  forbindelser  inden  for  denne  klynge varierer desuden meget - med Nina Smith og Jan Rose Skaksen som de mest forbundne (hhv. 91 og 45) som står i stærk kontrast til Bent Rold Andersen og Niels BlomgrenHansen med kun få forbindelser (hhv. 3 og 6). Selvom de altså deler den relative fordeling af forbindelser på institutioner, undrer det ikke, at Smith og Skaksen træder frem som centrale medlemmer: de er begge kendt som off  entlige  eksperter  og  fra  deres  rolle  i  off  entlige  kommissionsarbejder.

Den fj  erde klynge er særligt stærk forbundet til forskningsverdenen  og  er  igen  næsten  uden  forbindelser  til kultur/medier eller fagbevægelse. Dette kunne tyde på at medlemmerne af denne klynge primært spiller en rolle i forskningsverden, med relativt mindre vægt på poster i ikke-akademiske fora. Klyngen består bl.a. af Niels Kærgård, som bl.a. er kendt for diskussion af fagøkonomiens rolle og historie i Danmark, og Peter Birch Sørensen, som har en mere international profi  l. Det kan undre, at Sørensen ikke har fl  ere forbindelser til off  entlige institutioner, eftersom han har været medlem af skattekommissionen og fungerede som formand for Produktivitetskommissionen. Alligevel er hans forbindelses-portefølje anno 2012 altså  præget  af  forskningsverdenen,  hvilket  kan  hænge sammen med, at produktivitetskommissionen er domineret af forskere.

Den femte og mindste klynge er som den eneste karakteriseret  ved  at  være  indlejret  meget  stærkt  i  kultur/ medier, mens de slet ingen forbindelser har i fagbevægelsen og kun er lidt forbundet til forskning. Denne klynge består bl.a. af Erik Hoff  meyer, som er tidligere Nationalbankdirektør.

## Konklusion

I denne artikel har vi kombineret en institutionel- og netværksanalytisk tilgang til at forstå eksperters politiske og samfundsmæssige rolle. På den ene side argumenterer vi for, at forstå eksperters politiske rolle ud fra de netværk, de er indlejrede i. Men vi undersøger ligeledes, hvordan disse  netværk  forbinder  centrale  samfundsinstitutioner og således udgør den relationelle infrastruktur, gennem hvilken  en  dominerende  'samfundsøkonomisk  forestilling' dannes og spredes og herigennem kan påvirke politiske  beslutningsprocesser.  Vi  har  anvendt  vismændenes  personlige  netværk  til  at  forstå  deres  institutionelle indlejring i den politiske økonomi og præsenteret en ny metode  til  at  udpege  dominerende  indlejringsmønstre, hvor vi trækker på netværks-, korrespondance- og klyngeanalytiske redskaber. Vi har ligeledes argumenteret for, at vismændene spiller en særlig central rolle som fagøkonomiske eksperter, idet de er langt tættere knyttet til det politiske liv og samfundsøkonomiens besluttende lag end andre akademiske økonomer.

I  analysen  har  vi  således  kombineret  det  institutionelle  og  personlige  niveaus  forbundne  karakter  med  et blik  for  de  centrale  aktører,  som  udgør  forbindelserne mellem disse institutioner. Vi har desuden peget på, at fagøkonomers rolle i konstruktionen af den 'samfundsøkonomiske forestilling'  oftest  er  blevet  analyseret  indholdsmæssigt  med  institutionelle  tilgange,  mens  deres strukturelle placering på samfundsniveau  har været

Tabel 4: Klynger af vismænd

|   Klynge |   Medlem- mer | Primære variabel- modsætning        | % forbind. stat   | % forbind. erhverv   | % forbind. forskning   | % forbind. Fagbev.   | % forbind. kultur/ me- dier   | % forbind. andre org.   | Gnms. degree   |
|----------|---------------|-------------------------------------|-------------------|----------------------|------------------------|----------------------|-------------------------------|-------------------------|----------------|
|        1 |             3 | + Erhverv - Forskning               | 0%                | 79%                  | 16%                    | 3%                   | 0%                            | 3%                      | 13             |
|        2 |             3 | + Fagbev. - Kultur/med.             | 17%               | 28%                  | 29%                    | 19%                  | 1%                            | 6%                      | 45             |
|        3 |             5 | + Offentlig - Andre org.            | 23%               | 39%                  | 28%                    | 7%                   | 2%                            | 1%                      | 33             |
|        4 |             3 | + Forskning - Kultur/med.           | 11%               | 24%                  | 59%                    | 0%                   | 1%                            | 4%                      | 23             |
|        5 |             2 | + Kultur/med. - Fagbev. - Forskning | 15%               | 31%                  | 23%                    | 0%                   | 29%                           | 3%                      | 31 Total 29    |

empirisk underbelyst, selvom denne placering udgør en afgørende mulighedsbetingelse for udøvelsen af en indholdsmæssig påvirkning af politiske beslutningsprocesser.

I  denne forstand bidrager artiklen empirisk med en konkret kortlægning af vismændenes institutionelle indlejring men også med en tilgang og metode til at studere andre ekspertinstitutioners strukturelle placering og adgang til at påvirke politiske beslutningsprocesser. Ved at benytte en netværksanalytisk tilgang kan videnskabelige eksperters forhold til det politiske system således konceptualiseres på en måde, der ikke reducerer forholdet til en dualistisk  modstilling  mellem  forskellige  logikker,  men i  stedet ser både politiske og forskningsmæssige aktører som spillere i et bredere politisk-økonomisk landskab.

Først og fremmest har analysen demonstreret, at vismændene, i forhold til fagøkonomer på sammenligneligt karriereniveau, er markant stærkere forbundet til beslutningstagere  uden  for  universitetet.  Dette  tyder  på,  at vismandsinstitutionen ikke kun øver direkte indfl  ydelse gennem rådsmøder og publiceringen af de halvårlige rapporter, men også giver tidligere vismænd en særlig status og adgang til de vigtige samfundsøkonomiske beslutninger,  som  træff  es  på  hverdagsbasis  i  policy-processer  og bestyrelsesarbejde inden for erhvervslivet mv.

Endvidere fi  nder vi, at vismændene i betydelig grad agerer forbindelsesled mellem forskellige institutioner på samfundsniveau. Igen opstår denne forbindelse ikke kun gennem de formelle rådsmøder, men ligeledes gennem de netværk som tidligere vismænd får adgang til qua deres status  som  tidligere  vismænd.  I  artiklen  fi  nder  vi  dog en betydelig variation i vismændenes netværksplacering, hvor nogle få vismænd er centralt placerede med mange forbindelser  til  forskellige  samfundsinstitutioner,  mens en større gruppe har færre forbindelser koncentreret omkring et mere snævert sæt af institutioner. Vi identifi  cerer ydermere 5 klynger, som hver især er karakteriseret ved en særlig høj andel af forbindelser til én samfundsinstitution på bekostning af relativt færre forbindelser til en anden samfundsinstitution. Et næste forskningsmæssigt skridt i retning af en mere fyldestgørende forståelse af vismændenes og andre økonomiske eksperters rolle i policyprocesser  kunne  være  at  se  på,  hvad  netværksplacering betyder for deres rent forskningsmæssige indfl  ydelse samt evne til at øve indfl  ydelse på mediebilledet.

## Litteratur

- Andersen, TM 2002, 'Det Økonomiske Råds Funktion I dag, Samfundsøkonomen, vol. 8, pp. 4-8.
- Backhouse, R 2009, 'Economists and the Rise of Neo-liberalism', Renewal: A Journal of Labour Politics, vol. 17. pp. 17-25
- Blyth, M 2002, Great Transformations: Economic Ideas and Institutional  Change  in  the  Twentieth  Century,  New  York,  Cambridge University Press.
- Bonacich, P 1987, 'Power and Centrality: A Family of Measures', American Journal of Sociology vol. 92, pp. 1170-82.
- Borgatti, SP 2005, 'Centrality and Network Flow', Social Networks vol. 27, pp. 55-71.
- Borgatti, SP &amp; DS Halgin 2011, 'On Network Th eory', Organization Science , vol. 22, pp. 1168-81.
- Børsting, H 2012, 'LO's Syn på Det Økonomiske Råd' in Jubilæumskrift - De Økonomiske Råd 1962-2012 ,  København, Det Økonomiske Råd, pp. 273-279.
- Callon, M 1998, Laws of the Market , London, Blackwell Publishers
- Callon, M 1986, 'Some Elements of a Sociology of Translation: Domestication of the Scallops and the Fishermen of St Brieuc Bay' in J Law (ed.), Power, Action and
- Belief:  A  New  Sociology  of  Knowledge? ,  London,  Routledge  &amp;  Kegan Paul, pp. 196-233.
- Callon, M 1983, 'From Translations to Problematic Networks: An Introduction to Co-word Analysis' Social Science Information, vol. 22, 191-235.
- Campbell, J. L. (1998). Institutional analysis and the role of ideas in political economy. Th eory and Society, 27(3), 377-409.
- Carstensen, MB 2011, 'Paradigm Man vs. Th e Bricoleur: An Alternative Vision of Agency in Ideational Change', European Political Science Review , vol. 3, pp. 147-167.
- Christensen, HS 2002, 'Fortsat Behov for Uafhængige Analyser?' Samfundsøkonomen , vol. 8, 36-40.
- Chwieroth, JM 2009, Capital Ideas: Th e IMF and the Rise of Financial Liberalization , Princeton, NJ, Princeton University Press.
- Due, J &amp; JS Madsen 2012, 'Vismændene og Den Danske Model' in Jubilæumskrift - De Økonomiske Råd 1962-2012 , København, Det Økonomiske Råd, pp. 317-335.
- Ellersgaard, C &amp; AG Larsen 2012, 'Th e  Danish Elite Network anno 2012', Working Paper, University of Copenhagen, Department of Sociology.
- Emirbayer, M 1997, 'Manifesto for a Relational Sociology', American Journal of Sociology, vol. 103, pp. 281-317.
- Ferré, L 1995, 'Selection of Components in Principal Component Analysis: A Comparison of Methods', Computation Statistics and Data Analysis, vol. 19, pp. 669-82.
- Fine, B 2009, From Economics Imperialism to Freakonomics: Th e Shifting Boundaries Between Economics and Other Social Sciences ,  London, Routledge.
- Freeman, LC 1979, 'Centrality in Social Networks Conceptual Clarifi  cation', Social Networks , vol. 1, pp. 215-239.
- Granovetter,  M  1985,  'Economic  Action  and  Social  Structure.  Th e Problem of Embeddedness', American Journal of Sociology, vol. 91, pp. 481-510.
- Hall, PA 1993, 'Policy Paradigms, Social Learning, and the State', Comparative Politics , vol. 25, pp. 275-96.
- Hay, C 2001, 'Th e 'Crisis' of Keynesianism and the Rise of Neoliberalism  in  Britain:  An  Ideational  Institutionalist  Approach'  in  JL Campbell &amp; OK Pedersen (eds.), Th   e Rise of Neoliberalism and Institutional Analysis , Oxford, Princeton University Press, pp. 193-218.
- Indenrigsministeriet 2007 [1962], Lov om Det Økonomiske Råd og Det Miljøøkonomiske  Råd , hentet  4-11-2013  https://www.retsinformation.dk/Forms/R0710.aspx?id=27673
- Korpi, W 1996, 'Eurosclerosis and the Sclerosis of Objectivity: On the Role of Values among Economic Policy Experts', Th   e Economic Journal , vol. 106, pp. 1727-1746.
- Kristensen, OP 2002, 'Vismændenes Rolle i Forhold til Off  entlig Politikformulering, Samfundsøkonomen , vol. 8, pp. 21-25.
- Kærgård, N 1996, 'Økonomiske Vismænd - Politiserende Økonomer eller  Objektive Eksperter?', Nationaløkonomisk tidsskrift ,  vol.  134, pp 113-128
- Madsen, PT 2009, 'Økonomiske Sandheder eller bare Sjusket Journalistik? Om Eksperter og Mikrofonholderi', Økonomi &amp; Politik, vol 82, pp. 50-59.
- Marcussen, M 2002, 'Det Økonomiske Råd og Kampen om Det Politiske Midtbanespil'. Samfundsøkonomen , vol. 8, pp. 26-36.
- Marcussen, M 2000, Ideas and Elites: Th e Social Construction of Economic and Monetary Union , Aalborg, Aalborg Universitetsforlag.
- MacKenzie, D 2006, An Engine, not a Camera , Cambridge, MA, MIT Press.
- Mikkelsen, A 1987, 'Plusser og Minusser gennem 25 år: Elementer til Vurdering', in Dansk Økonomi, Råd og Realiteter 1962-1987 ,  København, Det Økonomiske Råd, pp. 185-209
- Pedersen,  OK  2011, Konkurrencestaten ,  København,  Hans  Reitzels Forlag.
- Pedersen, OK &amp; JL Campbell 2014, Knowledge Regimes. Th e National Origins of Policy Ideas , Princeton, NJ, Princeton University Press.
- Schmidt, VA 2011, 'Ideas and Discourse in Transformational Political Economic  Change  in  Europe',  in  G  Skogstad  (ed.), Policy  Paradigms, Transnationalism and Domestic Politics, Toronto, University of Toronto Press, pp. 36-63.
- Scott, J 1991, 'Networks of Corporate Power: A Comparative Assessment', Annual Review of Sociology , vol. 17, 181-203.
- Stark, D 2009, Th   e Sense of Dissonance , Princeton, NJ, Princeton University Press.
- Sørensen, C 2013, Finanskrisen - Kleptokratiets Konsekvens , København, Tiderne Skifter.
- Sørensen,  PB  &amp;  M  Rosholm  2009,  Uafhængig  Økonomisk-politisk Rådgivning:  De  Økonomiske  Vismænd  før  og  nu,  in Udsyn  og fremsyn København, DJØFs Forlag, pp. 235-244.
- Useem, M 1984, Th   e  Inner  Circle:  Large  Corporations  and  the  Rise  of Business Political Activity in the US and UK , Oxford, Oxford University Press.
- Vestergaard,  F  2002,  Vismændene  og  medierne.  Samfundsøkonomen(8), 45-48.
- Wellman, B 1997, 'Structural Analysis: From Method and Metaphor to Th eory and Substance', in B Wellman &amp; SD Berkowitz (eds.),

- Social Structures: A Network Approach , Cambridge, Cambridge University Press.
- Whitta-Jacobsen, HJ 2012, 'Økonomisk Råd i 50 år', in Jubilæumskrift -  De  Økonomiske Råd 1962-2012 ,  København, Det Økonomiske Råd, pp. 7-11.
- Ølgaard, A 2002, 'Vismændene og Den Off  entlige Debat' Samfundsøkonomen, vol. 8, pp. 8-15.
- Ølgaard, A 1977, 'Om Politiserende Økonomer - med Særligt Henblik på  Den  Danske  'vismands'institution', Nationaløkonomisk  Tidsskrift , vol. 115, pp. 122-156.

## Noter

1. Dele af forskningen til denne artikel er støttet af projektet 'Professions in International Political Economies,' European Research Council, Grant Agreement #263741-PIPES.
2. Før 2007 med oprettelsen af det miljøøkonomiske råd, bestod formandskabet af 3 økonomer. http://dors.dk/sw2876.asp
3. Studiet undersøger Danmark, Frankrig, USA og Tyskland.
4. I de senere år har Callon ikke gjort anvendelse af kvantitative netværksmetoder,  selvom  han  tidligere  i  sin  karriere  har  begået  væsentlige bidrag inden for scientometrien (se bl.a. Callon 1983), hvor
5. netværksanalysen fortrinsvis har været anvendt til at kortlægge organiseringen af videnskabeligt samarbejde.
5. Disse  organisationer  inkluderer  de  1000  største  virksomheder, NGO'er med offi ciel  høringsret,  152  statslige  råd  og  nævn,  samt 1300 private fonde.
6. De manglende personer skyldes, at personerne enten er afdøde eller ikke havde poster i datasættet.
7. I de analyser, hvor vismændene ikke er trukket frem som selvstændig gruppe, er vismændene kategoriseret som tilhørende forskning.
8. Kontrolgruppen  udgøres  af  samtlige  økonomiprofessorer  fra  København Universitet, Århus Universitet, Aalborg Universitet, Syddansk  Universitet,  Roskilde  Universitet  og  Copenhagen  Business School.
9. De væsentlige centralitetsbegreber er Eigenvektor-, reach- (eller closeness)  og  betweenesscentralitet.  Eigenvektor-centralitet  er  sensitiv over for aktørers forbundethed i andet led, dvs. forbindelsernes forbundethed. Reach -centralitet betegner den gennemsnitlige distance (målt som stier) til andre aktører i et netværk og anvendes derfor ofte som et mål for rækkevidde. Et yderligere mål, som ofte anvendes, når en aktørs centralitet i det samlede netværk skal måles, er betweenness -centralitet, som måler, hvor mange andre der skal gennem den pågældende for at nå endnu andre i netværket (Freeman 1979:221).