Robert Bellah - en stor sociolog
Forfattere: Lene Kühle
Tidsskrift: rvt (2013-12-01)

## Robert Bellah

## En stor sociolog in Memoriam

LENE KÜHLE

ENGLISH ABSTRACT: Bellah, who died in 2013, was a grand sociologist. His name is often connected to the concept civil religion, a concept introduced by Bellah in a 1967article. During the 1970's Bellah revised his thinking on civil religion, but he was unsuccessful in finding resonance for it. The legacy of Bellah is therefore not so much to be found within the specific study of civil religion. His legacy lies in his engagement with connecting mainstream sociology with the Humanities.

DANSK RESUMÉ: Robert N. Bellah, som døde i 2013, var en stor sociolog. Hans navn forbindes i høj grad med begrebet civilreligion, som Bellah introducerer i en artikel fra 1967. Bellah reviderede i løbet af 1970'erne sin tænkning om amerikansk civilreligion, men de nye forståelser vandt til Bellahs store frustration ingen genklang. Den arv, som Bellah efterlader sig, består derfor kun i mindre grad af forståelsen af civilreligion, men i højere grad af hans varige engagement i at forbinde mainstream-sociologi med kulturvidenskab.

KEYWORDS: Robert Bellah; sociology of religion; civil religion

Der er nogle forskere, hvis navn er nærmest uløseligt knyttet til et bestemt  begreb og/eller en bestemt publikation. Der er andre forskere, hvis bredde er så betragtelig, at betydningen af deres arbejde umuligt kan reduceres til enkelte værk eller begreb. Begge dele kan paradoksalt nok siges at gælde for Robert N. Bellah (1927-2013). Bellahs navn er næsten synonymt med et enkelt begreb, civilreligion, samtidig med, at han efterlader  sig  en  ganske betydelig,  men  langt  mindre entydig  intellektuel  arv, som ikke mindst hans sidste store bog om evolution og aksetid, Religion in Human Evolution (2011), vidner om.

## Debatten om civilreligion

Bellah  anvendte  begrebet  civilreligion  i  en  lille  artikel  fra  1967,  offentliggjort  i  et temanummer om religion i det amerikanske samfund i tidsskriftet Dadaelus . I artiklen beskriver Bellah amerikansk civilreligion som en række trosforestillinger, symboler og ritualer 'that provide a religious dimension for the whole fabric of American life' (Bellah 1967, 3-4). Artiklen byggede på et mundtligt oplæg, som Bellah året før havde holdt på et seminar arrangeret af American Academy of Arts and Sciences . Bellah havde skrevet sin ph.d. i sociologi og fjernøstlige sprog hos 1950'erne og 1960'ernes store navn i amerikansk sociologi, Talcott Parsons. Egentlig var det Parsons, som var inviteret til at holde oplægget ved seminaret og skrive den efterfølgende artikel til Daedalus ; men han bad i stedet Bellah om at skrive den (Mathisen 1989, 130). Bellahs speciale var japansk religion. Hans afhandling fra 1957 var om Tokugawa Religion, og han havde aldrig tidligere beskæftiget sig med religion i USA, bortset fra at han havde holdt oplæg om det under et studieophold i Japan. Artiklen om civilreligion gav ham en ilddåb. Artiklen vakte øjeblikkelig opsigt, hvis ikke ligefrem furore. Påstanden om eksistensen  af  en  amerikansk  civilreligion  delte  vandene.  Hvor  nogle  forskere  øjeblikkeligt tog begrebet til sig, var der også mange kritiske stemmer. Begrebet civilreligion er for vagt, det empiriske grundlag for tyndt og tilfældigt, og det problematiske i det funktionalistiske udgangspunkt er nogle af de ofte fremførte kritikpunkter.

Bellah selv var meget overrasket over kritikken af, hvad der meget dækkende er blevet beskrevet som en 'very bright and perceptive, but not well worked out conceptualization' (Mathisen 1989, 130). Kritikken generede Bellah, som selv beskriver artiklens  argument  som  indlysende  ('obvious'):  'It  is  the  sort  of  thing  any  Durkheimian would have said.' (Bellah 1989, 147).

## Civilreligionens succes

Den opmærksomhed, som artiklen vakte, kan også siges at være lidt overraskende. Snarere end at pege på noget nyt satte begrebet om civilreligion ord på et fænomen, som længe havde været diskuteret blandt sociologer (Bortolini 2012, 193). Med Parsons  som  en  absolut  ledende  skikkelse  havde  spørgsmålet  om,  hvordan  moderne pluralistiske  samfund  som  det  amerikanske  overhovedet  kunne  hænge  sammen, længe været centralt for sociologien. I en artikel fra 1966 inddrager Parsons faktisk allerede  under  betegnelsen  'civic  religion'  de  overvejelser,  som  Bellah  gør  sig  i  et forberedende arbejdspapir til seminaret i American Academy of Arts and Sciences som en illustration af Parsons teori om værdigeneralisering. Ifølge Parsons er integration af  immigranter  i  det  amerikanske  samfund  lykkedes,  fordi  der  med  ankomsten  af hver ny gruppe af immigranter er fulgt en generalisering af de værdier, som forener det amerikanske samfund, og som det amerikanske samfund er forenet om. Parsons ser eksistensen af 'civic religion' som udtryk for, at USA udgør et moralfællesskab. Integrationen sker på grundlag af værdigeneraliseringer: Først skabes protestantisk samfund med et fælles protestantisk værdigrundlag på grundlag af den første bølge af indvandrere til USA, hvis religiøse tilhørsforhold var til forskellige protestantiske retninger. Senere omformedes USA til et jødisk-kristent samfund på grundlag af et fælles  værdisæt,  som  jo,  fordi  det  skulle  inkludere  mere  religiøs  mangfoldighed, måtte  trække  på  mere  generelle  referencer  (Parsons  1966,  134-5).  Konsekvensen  af værdigeneraliseringen og inklusionen er, at de specifikke dele af religionerne nødvendigvis  må  privatiseres;  men  dette  betyder  langtfra,  at  samfundet  er  sekulært. Religion vedbliver ifølge Parsons med at levere normativ integration. Et pluralistisk samfund kan kun hænge sammen, hvis centrale samfundsværdier er internaliserede i individerne.

På mange måder var Bellah og Parsons helt på linje - fx arbejdede de begge med en  opfattelse  af  forandringer  som  langsomme  og  gradvise  spiralbevægelser.  Helt  i samklang med Parsons' beskrivelse har den amerikanske civilreligion udviklet sig i tre runder. Den første drejer sig om uafhængigheden (1789) og har Benjamin Franklin,  George  Washington  og  Thomas  Jefferson  som  hovedpersoner.  Deres  ord  og handlinger præger formen og tonen i den amerikanske civile religion. Hovedtemaet er USA som 'det forjættede land' (Europa er Egypten), og fokus er på en retfærdig og  streng  Gud,  som  er  aktivt  handlende  i  historien.  Civilreligionen  nævner  ikke Jesus, fordi Jesus-religiøsiteten hører hjemme i privatsfæren (Bellah 1967, 7-8).

Den  næste  begivenhed,  som  involverer  den  nationale  selvforståelse  i  en  sådan grad, at det kræver udtryk i civilreligionen, er den amerikanske borgerkrig (1861). Abraham Lincoln er en central  skikkelse  i  reformuleringen  af  civilreligionen,  hvor det nye tema er død, offer og genfødsel (Bellah 1967, 9-11). Bellah peger på civilreligionens 'third time of trial' (Bellah 1967, 16) i form af behovet for en nytænkning af civilreligionen i lyset af de udfordringer, som det amerikanske samfund stod i midten  af  1960'erne,  formuleret  af  Bellah  som  'the  problem  of  responsible  action  in  a revolutionary world' (Bellah 1967, 16). Her tænker han på USA's kurs overfor kommunismen, hvor Cubakrisen og Vietnamkrigen og McCarthyismen, som Bellah selv var  blevet  offer  for,  var  vigtige  dele.  Bellah  synes  dog  i  artiklen  at  følge  Parsons' grundlæggende organisme- og konsensus-tænkende og forventningen om, at udviklingen vil bringe os mere integration og mere universelle værdier.

## Videreudviklingen af Bellahs tankegang

Men  selvom  Bellahs  begreb  om  civilreligion  således  er  kongenialt  med  Parsons' strukturfunktionalisme, adskiller det sig bl.a. ved en interesse for symboler, som han deler  med  vennen  Clifford  Geertz.  Bellahs  begreb  om  civilreligion  fornyer  på  den måde 1950'ernes og 1960'ernes funktionalisme ved at sammentænke den med den vending, som skete i 1960'erne, hvor sociologer og antropologers fokus på strukturer og funktioner udfordres af forsøg på at finde meninger og betydninger, som det ses hos bl.a. Geertz og Peter Berger. Det er nok heller ikke helt tilfældigt, at Bellah fremfor det oprindelige 'civic religion', som Parsons citerer ham for, vælger betegnelsen 'civil  religion'.  Både  'civic'  og  'civil'  betyder  borger  eller  borgerlig;  men  'civil'  har underbetydning af en modsætning til kirkelig, militært eller juridisk. Især det første er  centralt  for  beskrivelsen  af  civilreligionen  i  artiklen  fra  1967,  hvor  civilreligion beskrives  som  noget  selvstændigt;  '[there]  exists  alongside  of  and  rather  clearly differentiated from the churches an elaborate and well-institutionalized civil religion in America.' (Bellah 1967, 1). Når Bellah tilføjer, at 'this religion - or perhaps better, this  religious  dimension  -  has  its  own  seriousness  and  integrity  and  requires  the same care in understanding that any other religion does' (ibid.), så lyder det næsten som et citat fra Thomas Luckmanns Invisible Religion, som udkom i 1967. Uanset at Bellah  og  Luckmann  havde  meget  forskellige  interesser  og  udgangspunkter,  kan Bellah  hermed  siges  også  her  at  have  haft  fingeren  på  en  puls,  som  fra  midten 1960'erne vandt frem i religionssociologien, nemlig at der ikke skal sættes lighedstegn  mellem  religion  og  kirke:  Civilreligion  er  noget,  der  eksisterer  langs  med  og differentieret fra kirkerne.

Bellah har indrømmet, at han ikke vidste meget om amerikansk religion, da han skrev 'Civil religion in America'. Fordi han nu modtog mange invitationer til at tale om den amerikanske civilreligion, fordybede han sig i området, og på grundlag af en større viden skiftede han mening på en række punkter, fx i forhold til forholdet til etableret religion. Den amerikanske civilreligion var langt mere knyttet til organiseret religion, end hans oprindelige formuleringer pegede på. Han blev også mere pessimistisk i forhold til, om den amerikanske civilreligion kunne overleve sin 'third time of  trial'.  I  bogen The  Broken  covenant:  American  Civil  Religion  in  Time  of  Trial (1975) forsvandt troen på, at civilreligionen kunne reparere sig selv: 'What we face today, however,  is  not  simply  a  low  ebb  in  that  spiritual  rhythm  such  as  we  have  faced many times before'(1975,  142).  Den  civilreligion,  som  Bellah  i  1967-artiklen  havde tiltro til ville give 'a transcendent goal for the political process' (1967, 4) er nu ifølge Bellah sat ud af funktion: 'Today the American civil religion is an empty and broken shell' (1975, 142).

Debatten om civilreligion fik i løbet af 1970'erne sit eget liv. Bellahs oprindelige beskrivelser af den amerikanske civilreligion blev igennem debatten systematiserede og reificerede og antog en nærmest 'totemistisk form', som betød, at Bellahs opråb den amerikanske civilreligions krise slet ikke kunne trænge igennem i debatten (Bortonini 2012, 193). I forordet til Varieties of Civil Religion ,  som Bellah redigerede sammen med Phil Hammond i 1980, beskrev han debatten om civilreligion som 'rather sterile,  focusing  more  on  form  than  contant,  definition  than  substance'(1980,  vii).

Bellah blev i stigende grad irriteret over, at hans navn blev forbundet med et begreb, som han godt nok havde opfundet, men som han nu havde mistet magten over (Bortolini  2012,  205),  at  'that  darned  piece  on  civil  religion'  (Mooney  2013)  tiltrak  sig opmærksomhed på bekostning af hans andre værker.

Bogen Habits of the heart (1985), som Bellah skrev sammen med fire yngre forskere på  grundlag  af  deres  forskelige  forskningsprojekter,  tog  ifølge  Bellah  mange  af  de samme  problemstillinger  under  behandling,  som  artiklen  om  civilreligion  havde bragt frem; men Bellah valgte, led og træt af diskussionerne om civilreligion, at afholde sig fra at benytte termen: 'Mercifully, I have been spared the irrelevant arguments about civil religion in comments on Habits, which confirms to me that I was right to drop the term' (Bellah 1989, 147). Bogen blev en stor succes. Bogen introducerede  et  andet  begreb,  som  ofte  forbindes  med  Bellahs  navn,  nemlig  'Sheilaism'. Sheilaism  er  navngivet  efter  sygeplejersken  Sheila,  som  i  et  interview  fortæller,  at hun har sin egen religion:'My faith has carried me a long way. It's Sheilaism. Just my own little voice' (Bellah et al: 1985, 221).

Bellah  gentænkte  sin  teori  om  civilreligion;  men  pga.  den  sakrosankte  position hans  oprindelige  artikel  havde  opnået,  blev  Bellahs  forsøg  på  at  kommunikere  de nye tanker enten ignoreret eller misforstået. Derfor forlod han debatten i begyndelsen af 1980erne (Bortonini 2012, 188).

Bellah var en forsker, der fulgte sine egne veje. Han var en højtestimeret sociolog, der interesserede sig for religion også i 1960'erne og 1970'erne, hvor få andre sociologer gjorde det. Han var en sociolog, der kæmpede for, at fortolkning, kultur, symboler skulle have en plads inden for sociologien på et tidspunkt, hvor mange sociologer mente,  at  sociologiens  position  som  en  videnskab  kun  kunne  fastholdes  ved  at fremme en 'general and rather vague positivism'(Bortolini 2011, 15). Kampene kostede ofte Bellah dyrt, som da hans udnævnelse som permanent medlem af det prestigefulde og tværfaglige Institut for Advanced Study på Princeton i 1973 blev blokeret af nogle af medlemmerne i dette naturvidenskabeligt og matematisk dominerede miljø med henvisning til, at Bellahs sociologiske forskning var 'worthless' (Bortolini 2011, 10). Bellah udfordrede ofte etablerede grænser, herunder også faggrænser. Med bogen Religion in Human Revolution fra 2011 synes han at indtage helt nyt territorium med en bog om kognition, evolutionær psykologi og aksetidscivilisationer. Men det er samtidig en tilbagevenden til hans oprindelige interesse for Fjernøsten og de store spørgsmål  om,  hvordan  mennesker,  kulturer  og  samfund  udvikler  sig.  Værket  er således på god vis en illustration af den sætning, som er bogens ledetråd: 'Nothing is ever lost'.

## LITTERATUR

Bellah, Robert N.

1967

'Civil Religion in America', Daedelus 96 (1), 1-21.

1975 The Broken covenant: American Civil Religion in Time of Trial, Seabury Press, New York.

1989 'Comment,' Sociological Analysis 50 (2), 147. 1991 Beyond Belief: Essays on Religion in a Post-traditionalist World , University of California Press, Berkeley. 2011 Religion in Human Evolution . From the paleolithic to the axial age, Harvard University Press, Cambridge Mas. Bellah, Robert N., Richard Madsen, William M. Sullivan, Ann Swindler &amp; Steven Tipton 1985 Habits of the Heart , University of California Press, Berkeley. Bortolini, Matteo 2011 'The 'Bellah Affair' at Princeton', The American Sociologist 42 (1), 3-33. 2012 'The trap of intellectual success: Robert N. Bellah, the American civil religion debate, and the sociology of knowledge', Theory and Society 41 (2), 187-210. Luckman, Thomas 1967 The Invisible Religion , Macmillan, New York. Mathisen, James A. 1989 'Twenty years after Bellah: whatever happened to American civil religion?', Sociological Analysis 50 (2), 129-146. Mooney, Margarita 2013 'Conversations with Robert Bellah' http://www.patheos.com/blogs/blackwhiteandgray/2013/03/robert-bellah/ (set 20.09.2013). Parsons, Talcott 1966 '1965 Harlan Paul Douglass Lectures: Religion in a Modern Pluralistic Society', Review of Religious Research 7 (3), 125-146.

## Lene Kühle, lektor, ph.d. Religionsvidenskab, Aarhus Universitet