Arbejde og dagligt brød
Forfattere: Leif Emerek
Tidsskrift: kok (1982-02-25)

## LeifEmerek

## Arbejde og dagligt bred

Om Hans  Kirks  Daglejerne  og  De  ny  Tider.  Af Claus Engelund,  Ronald  Gernskov og  Lis  Tanghoj. Litteratur og Samfund, Kbh. 1979

Hvis det at beskzftige sig med et forfatterskab af Hans Kirks type skal have andet end snzver akademisk og institutionel interesse,  må analyserne dels  vzre videnskabeligt  holdbare  og dels må de lukke op for en diskussion  af,  hvorledes  forfatterskabet kan bruges fx. i forbindelse med udviklingen  af en xstetik, som kan hamle op med den traditionelt borgerlige xstetik på den ene side  og  den  kulturindustrielle  på  den  anden.  Et  forfatterskab som Kirks er for mig at se velegnet som grundlag for en sådan diskussion, både på grund af den skrivemåde, Kirk benytter sig af, og på grund af forfatterskabets store udbredelse.

Det forste krav  opfylder fremstillingen  kun  delvist,  selv om den i forhold til sine egne przmisser er velargumenteret og veldokumenteret. Det andet  lader analysen  ligge -måske nok så meget  fordi den  i  sit udgangspunkt  forhindrer sig selv  i  at tage problemet op.

Fremstillingen  er delt i tre hovedkapitler. Det f ~ r s t e og korteste  er et  socialhistorisk  rids  af  udviklingen  i  Danmark  fra  ca. 1890  til  og  med  1920'eme.  Kapitlet  har  overskriften Socialhistorie,  men efter min opfattelse er der snarere tale om 0konomisk og politisk historie. Hverdagslivet, bevidsthedsformeme og interaktionsformerne  står der ikke meget om. Den del af sagen bliver imidlertid delvist belyst gennem de billeder og billedtekster, som redaktionen af tidsskriftet har indsat.

Det andet hovedkapitel er en tekstanalyse af romaneme. I tre afsnit behandles  Kirks tematisering af arbejdet, familien  og religionen. I det f0rste fremanalyseres to konceptioner af arbejdet. Den ene er knyttet til den agrare produktion og er fremstillet negativt  i form af slid, elendighed  og som hzmmet driftsudfoldelse. Den anden og af Kirk positivt vurderet konception af arbej- det er knyttet til industrikapitalismens indtog på egnen. Med cementfabrikkens etablering frigores den oprindelige og naturlige menneskelige arbejdsdrift, den giver liv og velfzrd og bliver den adzkvate ramme for de tidligere landarbejderes naturlige solidaritetsfolelse og klassebevidsthed. Pointen for forfatterne er at vise, at for Kirk er udviklingen af produktivkrzfteme selv i kapitalistisk  regie  frigorende  for  den  menneskelige  energi.  Alle  de negative sider af den kapitalistisk organiserede arbejdsproces lades af Kirk tilbage som uproblematisk. Derved  fremstår udviklingen  af  produktivkrzfterne  som  neutral  og  som  et  absolut fremskridt. Problemer omkring arbejdet skyldes således ikke selve arbejdets karakter, men krzfter uden for selve arbejdsprocessen: enten den socialdemokratiske indpodning af småborgerlige træk  i arbejdernes bevidsthed  eller  monopolkapitalens  skalten og valten med arbejdernes velfzrd.

I det andet afsnit analyseres Kirks tematisering af familien, og det viser sig ikke uventet, at hans romaner demonstrerer en saerdeles traditionel opfattelse af familiefunktionen, kvinderne og af opdragelsen.  Familien  fastholdes  som  kernefamilie  og  reproduktionsenhed, hvor  kvindernes  primære opgave er at fode og opdrage bornene efter bestemte normer. Det positive normsæt i romanerne er opdragelsen af b~rnene til  at  være  selvbevidste mennesker og dygtige og flittige arbejdere og til at kunne balancere  mellem  seksualitet  og  arbejde,  således  at  de  produktive funktioner,  arbejde  og  graviditet,  vurderes  hojt  i  romanerne, mens uproduktive funktioner som handel, intellektuel virksomhed  og  formålslos udfoldelse  af seksualiteten  sættes som noget negativt.

I det tredje afsnit behandles Kirks religionssociologi. Graden af religimitetens  inderlighed  fremanalyseres som sammenhængende  med  de  enkelte  personers  sociale  placering.  De  fattige landarbejdere er nok religiose og fatalistiske, men de er ikke baerere af den kristne skyldmoral, og derfor har klassebevidsthed og kampvilje  bedre  udfoldelsesmuligheder  blandt  disse  fremfor blandt de deklasserede husmznd, hvor internaliseringen er lykkedes.  Derfor er de mere trzge i forhold til  romanernes kampperspektiver,  hvilket  Kirk dog optimistisk anser for at vzre et f~rste-generationsproblem.  For  det  egentlige  småborgerskabs vedkommende  er  religionen  totalt  intemaliseret  og  desuden interesser, ligesom den totalt  hæmmer disse mennesker i en sund driftsudfoldelse.  Kun  i  forbindelse med  den  grundtvigianske  lærer  lader og 'selvbevidsthed', koblet sammen med deres bæreres ~konomiske religionen  sig forbinde med den 'frig~relse' som landarbejdeme opnår i romanemes forl~b.

Fremstillingens tredje og sidste kapitel leverer dels en ramme, inden  for  hvilken  romanemes  udsagn  kan  forstås  og  på  baggrund  heraf  leveres der en kritik af Kirks socialismeopfattelse. Pointen i fremstillingen er at vise, at Kirks kapitalisme- og socialismeforståelse  er  i  n ~ j e overensstemmelse  med  DKP's  og Komintems  politiske  linjer  i  forhold  til  de  områder,  som  er opridset ovenfor. I denne forbindelse afvises Henrik Damsgårds kapitallogiske approach på de to romaner. Han kritiserer Kirks manglende forståelse af kapitalismens politiske cakonomi, hvorimod forfatterne her fremhæver det politiske  valg, som strukturerende for de to tekster. Til underbyggelse heraf benytter de sig af Kirks artikler om bla. småborgerskabet som dokumentationsmateriale for tesen  om  det  politiske  valg.  Dernæst  gennemgås det litteraturpolitiske grundlag og de litteraturteoretiske overvejelser,  som blev gjort af Lukacs og sovjetiske litteraturpolitikere omkring den socialistiske realisme. Det vises, hvorledes Kirk allerede i slutningen af 20'me i hovedtræk indtager den position, der blev knæsat på forfatterkongressen i 1934, formuleret af især Gorki  og Zdanov:  afvisningen  af 20'mes proletariske  linje  og den direkte politiske doceren til fordel for en gengivelse af virkeligheden, der i  sig selv rummer progressive træk, hvortil kommer  forestillingen  om  arbejdets  helt,  udviklingsoptimismen -historien  bevæger sig af sig selv mod s t ~ r r e og s t ~ r r e fuldkommenhed -og det fornyede forhold til den litterære tradition, især den  kritiske  realisme.  Endelig  forbindes  den  kommunistiske verdensbevægelse, DKP og Kirk gennem en påvisning af ensartetheden  i deres opfattelse af arbejdet, som heroiseres, og af familien, som en uforanderlig institution. Kirk kalkerer så at sige i sine romaner den socialismeopfattelse, der bliver  enerådende i Sovjet  i  30'me. Revolutionens socialistiske  indhold  sættes  lig udviklingen af produktivkræfteme -også de kapitalistiske -fordi de betragtes  som systemoverskridende, og fordi deres udvik- ling bidrager til at afskaffe den umiddelbare materielle elendighed  for de mange. Dermed udgrænses også i Kirks fremstilling muligheden  for en omorganisering af arbejde, familie og dagligliv.  Det  vises  i  denne sammenhæng,  at folkefrontspolitikken  i 1935 ikke har voldt DKP de store problemer. Og det vises, hvorledes denne taktik bliver til  strategi efter krigen i form af en afpolitisering  af  alle områder. Denne afpolitisering  far bl.a.  den konsekvens, at Kirk ikke udsender tredje bind af romanserien. Forfatterne er af den opfattelse, at en udgivelse af dette ville være i strid med partiets politik, da den oprindelige komposition af serien faktisk lægger op til en mere radikal kritik af kapitalismen og reformismen, end DKP fremf~rte  fter krigen.

Konklusionen p i   analysen er, at hvert træk i romanerne lader sig indfaje i DKP's og Kominterns politiske tænkning, og kritikken af disse bliver derfor også en kritik af DKP. Tesen om, at romanemes gestaltningsprincipper  er begrundet  i  Kirks politiske valg, er -som tidligere  nævnt -veldokumenteret og overbevisende fremfart gennem koblingen mellem tekstanalysen  og det politiske klima, Kirk befandt sig i. Alligevel synes  jeg, at den  politiske logik, som romanerne tilsyneladende  lader sig indfnje i, rejser nogle problemer af analytisk, æstetisk og litteraturpolitisk karakter. I  polemik mod Damsgård hedder det, at han overvurderer »kapitalens totaliserende  effekt« (p.  155) især i sammenhæng med den særegne kapitalistiske udvikling i Danmark. Men samtidig udskifter forfatterne i deres fremstilling den ~konomiske logik  med  en politisk -endda hentet fra det store udland. Det er vel analytisk lige så reduktiv en praksis som den kapitallogiske, og historisk er det også betænkeligt, eftersom det politiske niveau  i Danmark må være lige så særegent som den måde, hvorpå kapitalen sætter sig igennem her i landet. Derfor er der i forhold til den litterzre analyse  i  bred  forstand ikke vundet så meget ved udskiftningen af en analysesynsvinkel med en anden. Sådanne monistiske analyse- og forklaringsrammer er for mig at se ikke tilstrækkelige til at afdække alle de lag og forklaringsmuligheder, der også er indeholdt i Kirks romaner. I  det f~lgende vil jeg  p r ~ v e at eksemplificere mine indvendinger ved at diskutere nogle  af analysefelteme i fremstillingen: forholdet  mellem teori-politik, arbejde- og driftskonceptionen, Kirk og den litte- rzre tradition og endelig vurderingsproblematikken.

Med hensyn til det frarste hedder det i  fremstillingen: »Mange af de kapitalismekritiske pointer, som Damsgård tror Kirk ikke har forstået, men som Kirk (og K1 eller DKP) politisk har valgt at  nedprioritere,  må fremhzves af en  sociaIistisk  politik  i  dag. Dette har vzret vores udgangspunkt  for kritikkens fremstilling, og  vi  mener, at vi  dermed i  hrajere grad  har  kritiseret  Kirk  på hans egne przmisser, som er  klart poIitiske« (p. 156). På den ene side er analysens kritik af fx. Kirks arbejdskonception baseret på en kapitalismekritisk synsvinkel, på den anden side fastslås det, at  Kirk valger politisk, og dermed afskzrer analysen sig faktisk fra  at fa ordentligt  diskuteret  forholdet  mellem  teorien  og  det politiske valg.  Dermed underforstås det, at Kirk egentlig var en god teoretiker. Det er et temmelig udialektisk syn på så vigtigt et forhold. Der kan  ikke vzre tvivl  om, at det politiske valg, som Kirk foretager er forudsat i nogle teoretiske  positioner omkring historisk-materialistisk  teori. De mest grundlzggende elementer i denne er basis-overbygning konceptionen,  relationen  mellem produktionsforhold og  produktivkrzfter,  som  implicerer  en ahistorisk  universaldialektik og  teleologisk historieopfattelse. Problemerne  i en sådan teoretisk position  antydes flere steder i analysen, men den udnyttes ikke som kritisk perspektiv  på teksterne. Tvzrtimod grares det ti1 en dyd, at Kirk nedprioriterer sin bestemte form for kapitalismekritik.

Kritikken af Kirk -og DKP -må ogsa rettes mod den teoretiske grundposition, som bl.a. -og ikke kun af legitimeringsgrunde, som fremstillingen ellers antyder -afskar og udskrad de behov  og  behovsudtryk,  som  kunne  have  vzret  drivkraften  for dannelsen af et socialistisk  samfund. Dette her siger jeg ikke for at vzre bagklog  i forhold  til  Kirks teoretiske  valgmuligheder  i 30'rne -selv om der faktisk eksisterede andre teoretiske positioner som fx. Lukacs' Historie og klassebevidsthed -men snarere for at Izgge op til en diskussion af romanernes brugbarhed i dag. Selv om Kirks vzrker er skabt i en anden historisk situation end vores, så må det vzre vigtigt at bringe nyere teoretiske erfaringer i  dialog med teksterne,  for kun derved  undgås en reproduktion af de teoretiske og politiske fejl, som i dag er gjort synlige bl.a. i kraft  af  arbejdet  med  forskellige  teoriformer.  Ved  så  entydigt som fremstillingen  gair det at betone det politiske  valg  som  det bærende for struktureringen af Daglejerne og De ny tider, uden at  det  tænkes  sammen  med  det  teoretiske  grundlag,  hvorpå struktureringen  hviler. og som DKP stadig arbejder i forhold til, forståelse og kritik  af partiet i dag. Hvis partiet skal flytte sig, så skal det dets fundamentale teoripositioner også flyttes. Det hele foregår altså

så afskæres  mulighederne  for en gennemgribende ikke kun på det politiske niveau.

Mine næste indvendinger retter sig mere mod den reduktive analyseform, der for mig at se er konsekvensen  af udelukkende at forklare romanernes udsagn i forhold til DKP's og Kl's politiske linjer, som teksterne restlast lader sig indfa.je i. Det ville have  været  analytisk  mere  korrekt  også at inddrage  forhold omkring det ideologiske og litterære miljai i Danmark. For det firste er det påfaldende, at den opfattelse  af arbejdet under kapitalismen, som kommer til udtryk i de to romaner ikke er specifik for DKP og KI, men at den også deles af tidens socialdemokratiske forfattere -jvf.  den  euforiserede  beskrivelse af vcerftsarbejdet i Nils  Nilssons Dokken. Opfattelsen af produktivkræfternes  udvikling  som  noget  i  sig  selv  positivt  og  industriarbejdet  som 'værdigt' er i perioden typisk  for arbejderbevægelsens ideologer -også for dem, som ikke bevæger sig i DKP-regie. Det skal vel fairst og fremmest forklares gennem den fremherskende udformning  af  den  historiske  materialisme.  og  måske  mere  specifikt gennem ansket om at gaire op med småborgerlige produktionsformer. 1 forbindelse hermed kunne det have været spændende, om Kirks personlige  arbejdsmoral, der faires  over i romanerne ved euforiseringen afdet hårde, tempofyldte og kollektive arbejde, var blevet analyseret mere i forhold til Kirk som intellektuel i et arbejderparti. Fremstillingen  antyder to forklaringsmuligheder.  Den  ene går ud  på, at Kirk  importerer arbejdsetikken  fra Sovjet, mens den anden antyder. at Kirk som politisk engageret finder  det  vigtigt  at  arbejde  hårdt  og  disciplineret.  Den  fonte forklaring er nok ikke helt holdbar, da den samme arbejdsmoral genfindes i Fiskerne. Forklaringen skal nok snarere findes i  den anden  mulighed,  som jo  principielt  handler  om den  intellekt u e l l e ~ dilemma i forhold til de mennesker, der arbejder manuelt, og hvis arbejde dermed fremtræder som mere 'nyttigt'  end  kul- turarbejderens. Dette dilemma kan godt kaste et lys ind over den meget lidt forsonlige skildring af romanemes to intellektuelle -S,oren og pastor Gamst, der skildres som henholdsvis klasseforrzder og  psykisk  labil  og  rodlos.  Arsagen  til  uforsonligheden kan  hznge sammen med, at  Kirk  som intellektuel har skullet skabe sig et legitimationsgrundlag for sin egen funktion. Det vil sige, at kritikken af de to i romanerne ikke bare skyldes partiets holdning til  den intellektuelle  eller bestemte  typer af intellektuelle, men også er funderet i de problemer af klassemæssig karakter,  som er forbundet  med  kulturarbejderens  sociale placering. For det andet viser fremstillingen korrekt, at driftudfoldelsen i Kirks univers bedst  lader sig realisere inden for familiens rammer, og at denne opfattelse er i noje overensstemmelse med Kominterns  og den  sovjetiske  sexualmoral.  Den  modsvarer  i ovrigt  også socialdemokratiets holdning til disse problemer,  og det har den nzppe fra Komintern. Sporgsmålet er om parallellen har  nogen  forklaringseffekt.  Hvad  med  Kirks  egen  socialisationsbaggrund, og hvad med det forhold, at denne i virkeligheden smaborgerlige moral er så udbredt her i landet. Dvs, at ligesom jeg  mener, at det er nodvendigt at fastholde det teoretiske perspektiv  ved  diskussionen  af  Kirks  kapitalisme-  og  socialismeforståelse, så er det også i forbindelse med det her analysefelt nodvendigt  at  inddrage  socialisationsteoretiske  og  -historiske synsvinkler fremfor blot at parallellisere med en politisk-ideologisk linje i Sovjet.

På den anden side er der i romanerne brud på denne bomerthed.  De mange ædegilder  rundt omkring i romanerne og Konr a d ~ og Metas historie tyder på en  fascination af sexualiteten  i vid betydning og en brug heraf i bedste latterkulturstil, der gor, at den også tilskrives  en  subversiv funktion, hvilket vel  bryder med den rationalitet,  som ellers kommer til udtryk i de to tekster, ligesom den står i modsztning til den moralopfattelse, som analysen sztter romanern.es udsagn i forhold til. Dette tyder på, at Kirk ikke helt har afskrevet den sympati, han i 20'me nzrede for Freuds driftsteori, som betyder meget for struktureringen  af driftstematikken  i  Fiskerne.  Derfor  er det  nodvendigt  også at indplacere Kirk i forhold til det danske kulturradikale og freudiansk orienterede miljo. Dette lader fremstillingen helt ligge.

I  forbindelse hermed  er det for det tredje for entydigt kun at sætte Kirks litterære formvalg i relation til den realisme-doktrin, der etableredes ved  den  sovjetiske forfatterkongres i  1934, når han allerede -som fremstillingen også g0r rede for -i  1928 med Fiskerne  havde  denne position.  Det  i  sig selv  kræver, at  også andre litterære traditions-sammenhænge  bliver fremdraget som forklaringsramme.  En  analyse af  forholdet mellem  den danske realismetradition og de to romaner er for mig at se mere rimelig end  relateringen  til  den  socialistiske  realismes  udformning  i 1934, iszr da den tidsmzssige forskel -Kirk indtager denne position  såvel  i sine  litterære  artikler  som  i Fiskerne  i  årene 1926-28 -dementerer den påvirkningssammenhæng, som fremstillingen  pr~iver at sandsynliggrare. Pointen er altså, at analyseog forklaringsrammerne  i  fremstillingen  er alt  for  eksklusive  i forsaiget på at bringe de to romaner i  forhold til bestemte politiske linjer.

I  virkeligheden  er denne analyse en  slags genetisk-kornparativ fremstilling, der s0ger at finde kilderne til dc to romaners stof og  litterære  iscenesættelse.  Hvor  den  tidligere  komparatisme holdt sig til litterzre sammenhænge, så udvides perspektivet her med politisk  forklaringsstof. Alligevel kan den politiske forklaringsramme ikke rumme alt -kun noget kan forklares hermed -og  på  nogle områder kan  der h~ijest drages  paralleller,  men  de har jo  ikke i sig selv nogen  stime udsagnseffekt. Det vil da sige, at  analysen  af  årsagssammenhængen  mellem  på  den  ene  side DKP's og Kominterns politiske tænkning og på den anden Daglejerne og De ny tider er et ncldvendigt, men ikke tilstrakkeligt analytisk element, når de to romaner skal forklares. Dertil kræves der et  langt mere differentieret  analyseapparat, der gennem socialhistoriske,  socialpsykologiske,  tematiske,  biografiske  og æstetiske synsvinkler kan begribe kompkxiteten og det modsatning.$yldte i  de v ~ r k e r , der skal analyseres.

Det sidste problem, jeg vil tage op, er vurderingen af de to romaner.  »Målt  i  forhold  til  den  politiske  overbevisning,  Kirk havde,  er  DL og  DNT  tilsammen  et  genialt  værk«  (p.  168). Sådan som analysen  er forl~ibet, er dommen  logisk  nok,  men den adskiller så også samtidig det politiske og æstetiske  ved at kritisere dem som udtryk for en bestemt form for politisk fornuft samtidig med, at de som kunst er geniale.  Så er vi jo  lige vidt  i diskussionen om Kirks aktuelle brugbarhed, medmindre vi allesammen tænker ligesom, der g ~ r e s i DKP. Hvad hjælper det, at det er geniale romaner, hvis deres politiske perspektiver er, som analysen viser. Vurderingen af de to tekster må fastholde sammenhængen  mellem  det æstetiske  og  det  politiske, og det  kan bedst  lade sig g ~ r e , hvis det analytiske arbejde får blotlagt alle lag i de analyserede tekster. Det kan på den ene side være med til at fastholde den politiske og teoretiske skepsis over for udsagnene i romanerne, og på den anden side kan en mere differentieret analyseform konkret vise, hvori de to teksters genialitet består. Sådan som fremstillingen nu er lagt an, kan den ikke svare på, hvorfor de to romaner stadig er så udbredte og læseværdige, som de faktisk er. Derfor mangler der stadig en læsning af Kirks forfatterskab, der går mindre reduktivt til værks, og som kan tematisere den sanselighed i skrivemåden, der ofte står i  modsætning til værkemes politiske rationalitet. Dertil har Kirk en viden om almindelige  menneskers  livsforhold  og  omgangsformer, en viden der heller ikke uden videre lader sig indfange af den DKP'ske fornuft. Det må bl.a. være noget af det, som g0r ham til den fascinerende fortæller, han også er.