Kvindelige kunstnere i Kobberstiksamlingen. Interview med Pernille Zidore
Forfattere: Lise Margrethe Jørgensen
Tidsskrift: periskop (2018-05-30)

## Kvindelige kunstnere i Kobberstiksamlingen

Interview med Pernille Zidore

Kunsthistoriker Pernille Zidore har udarbejdet en oversigt over  kvindelige  kunstnere  i  Den  Kongelige  Kobberstiksamling på Statens Museum for Kunst (SMK). Oversigten er blevet til i forlængelse af Zidores praktikprojekt i 2017, hvor hun valgte at undersøge kønsfordelingen blandt de repræsenterede  kunstnere  i Kobberstiksamlingen,  og trækker endvidere på hendes viden  som  mangeårig studentermedhjælper her. Oversigten er dels tænkt som et opslagsværk til brug på samlingens Studiesal, der skal gøre  det  muligt  at  fremsøge  -  og  således  også  medvirke til  at  synliggøre  -  de  kvindelige  kunstnere,  som  ellers ofte  er  g(l)emt  i  samlingen;  dels  skal  den  være  mulig  at erhverve som privatperson som en form for kunstnerbog. Zidore  samarbejder  med  det  kunstnerdrevne  trykkeri KLD Repro samt grafikerne Sara Laub og Signe Lupnov omkring bogen, som forventes at udkomme i slutningen af 2018.

## lIsE MARGRETHE JøRGENsEN (lMJ):

Vil du fortælle lidt om baggrunden for dit arbejde med at lave  en  oversigt  over  kvindelige  kunstnere  i  Kobberstiksamlingen?

PERNIllE ZIDORE (PZ): Min idé til at lave oversigten kom  først  og  fremmest  ud  af  en  reel  efterspørgsel  fra besøgende på Kobberstiksamlingens Studiesal, hvor jeg har arbejdet fra 2015 til 2018. Der har løbende været gæster, som har været specifikt interesserede i kvindelige kunstnere,  fx  grafikere  fra  bestemte  perioder,  og  i  den forbindelse oplevede jeg, at jeg manglede et søgeredskab. Det eneste, jeg kunne gøre, var at finde de kunstnere frem, som jeg i forvejen kendte; men jeg blev nysgerrig på, hvad samlingen ellers rummede, som jeg ikke havde mulighed for at finde frem til uden et kunstnernavn.

Jeg er ofte tilfældigt  stødt  på  nogle  perler  i  samlingen  af  kvindelige  kunstnere  fra  tidlige  perioder,  som  jeg ikke kendte, og de værker havde jeg lyst til at synliggøre for  andre.  Der  er  selvfølgelig  mange  fantastiske  værker i  samlingen  af  både  kvinder  og  mænd,  som  aldrig  bliver  taget  frem  fra  magasinerne og set på, men i mit projekt  har  jeg  altså  været  optaget  af  værker  af  kvindelige kunstnere,  som  jeg  synes  er  kunst-  og  kulturhistorisk interessante  som  kunstværker  i  hver  deres  specifikke historiske  og  sociokulturelle  sammenhænge.  Man  kan spore historier, stemmer og erfaringer i mange af værkerne,  som  af  kønspolitiske  årsager  er  blevet  underkendt  og  således  udgrænset  i  kunsthistorieskrivningen. Den  offentlige  debat  om  repræsentation  af  kvindelige kunstnere på de danske kunstmuseer var oppe og vende i  medierne i 2015, som følge af Hans Dam Christensens undersøgelse af erhvervelser på syv af de største museer i Danmark. Jeg synes, at debatten dengang tydeliggjorde, N. 12 Ang)

[1] Johanna Fosie: Studie af to netmeloner, halveret og kvadreret , 1755, gouache, 28,1 x 22,7 cm. Den Kongelige Kobberstiksamling © SMK Foto/Jakob Skou-Hansen.

at underrepræsentation af de kvindelige kunstnere er et strukturelt  problem  på  danske  museer  og  gallerier.  Det handler dels om, at der er blevet indkøbt skævt til samlingerne i mange år; dels om, at der på museerne overordnet set er en gældende praksis for at kuratere faste såvel som særudstillinger, hvor samme skævvridning reproduceres. I forlængelse af debatten fik de implicerede museer, heriblandt SMK, en direkte opfordring fra Akademirådet om at indkøbe og udstille flere værker af kvinder.

lMJ: Hvorfor  tog  du  fat i  netop Kobberstiksamlingen  og  ikke  SMK's øvrige samlinger, Den Kongelige Maleri- og Skulptursamling eller Den Kongelige Afstøbningssamling?

PZ: I mit praktikprojekt tog jeg udgangspunkt i Kobberstiksamlingen, fordi det var den af samlingerne på  SMK,  jeg  som  studentermedarbejder  havde  den  største  forudgående indsigt i og viden om. Desuden forekom det mig at være et relevant og  rimeligt  valg  at  undersøge  kønsfordelingen  i  netop  denne  samling, eftersom den alene rummer ca. 240.000  af  museets  godt  260.000 værker. Maleri- og Skulptursamlingen er den mest synlige af samlingerne på SMK, i og med at det fortrinsvist er værker herfra, der bliver vist i de faste  ophængninger  i  udstillingssalene.  Papirværkerne  udstilles  også enkelte  steder  i  de  faste  ophængninger og i forbindelse med særudstillinger, men skal ofte udskiftes af bevaringsmæssige årsager. Malerier og  skulpturer  kan  bedre  klare  at blive  udsat  for  lange  udstillingsperioder med svingende temperaturer, fugtighed  og  lysforhold  end  papirværker. Maleriog Skulptursam-

lingen  indeholder  desuden  mange  af  den  danske  guldalderkunsts  kanoniserede  værker,  som  mange  kender museet på. Kobberstiksamlingen er også en samling med både  stor  kunstnerisk  og  historisk  værdi,  men  den  er langt mindre synlig for offentligheden. Det skyldes som nævnt nogle helt praktiske forhold, som papirværkernes følsomhed over for lys og klima, hvilket man bliver nødt til at tage særlige hensyn til, når de udstilles. For at få adgang til at se Kobberstiksamlingens værker skal man henvende sig nogle dage i forvejen til Studiesalen, hvorefter man får en tid til at se de ønskede værker. Værkerne tages så ud fra magasinet, hvor de opbevares i kasser under styrede klimaforhold.  Man  skal  altså  vide,  hvad  man  vil  se  fra samlingen, i modsætning til oppe i salene, hvor man kan gå rundt blandt de udstillede værker og opdage dem.

[2] Elise Konstantin-Hansen: Portræt af Olivia Holm-Møller , 1905, blyant og vandfarve, 36,7 x 25,3 cm. Den Kongelige Kobberstiksamling © SMK Foto/Jakob Skou-Hansen.

Det er desværre kun de færreste, der ved, at alle har adgang til Kobberstiksamlingen, hvor man kan sidde og nærstudere papirværkerne på Studiesalen; det er en helt anden  ramme  for  kunstoplevelsen,  som  giver  mulighed for et intimt møde med værkerne.

lMJ: Værkerne  i  Kobberstiksamlingen  er  som  sådan tilgængelige  via  Studiesalen  for  alle,  der  skulle  ønske  at se  dem,  men  i  praksis  bliver  spørgsmålet  om  registrering og  katalogisering,  og  måske  ikke  mindst  søgefunktioner, afgørende for, hvad man kan finde frem, og hvad der nemt vil kunne blive overset i samlingen?

PZ: Ja,  lige  præcis.  Kobberstiksamlingen  har  sit  eget søgesystem i form af et kunstnerkartotek på selve Studiesalen, hvor man skal slå op manuelt for at finde ud af, hvad samlingen rummer af en given kunstner. Kobberstiksamlingen er selvfølgelig også en del af museets digitale søgesystem,  databasen  'søg-i-samlingen'.  Desværre  er  det kun godt 20 % af værkerne i Kobberstiksamlingen - dvs. ca. 50.000 værker - der er blevet registreret digitalt, hvor hele Maleri- og Skulptursamlingen til forskel er det - men det drejer sig også om en langt mindre samling, idet den kun  består  af  omkring  11.000  værker.  Lige  nu  arbejder man fra museets side på at få hele samlingen digitaliseret inden  2023,  men  på  nuværende  tidspunkt  er  den  altså ikke digitalt tilgængelig i sin helhed.

Grundet samlingens grundlæggende struktur og ordning, som er alfabetisk, kronologisk og efter nationalitet, hvilket søgefunktionerne i kunstnerkartoteket såvel som 'søg-i-samlingen'  afspejler,  er  det  ikke  muligt  at  lave fyldestgørende  søgninger  på  fx  specifikke  temaer  eller emneord, og altså heller ikke på kunstnerens køn, hverken i den analoge eller i den digitale database. Så vidt jeg ved,  er  man  fra  museets  side  opmærksom  på  begrænsningen i søgesystemet, og de skulle have det med i deres overvejelser i forbindelse med en planlagt ny version af databasen.

Alle værker, der er erhvervet til samlingen siden midten  af  halvfemserne,  hvor  man  begyndte  at  registrere i  databasen,  er  digitalt  tilgængelige,  og  i  2015  fik  man fondsmidler  til  også  at  registrere  al  den  danske  grafik  i samlingen  fra  perioden  1500-1900.  De  værker  fra  Kobberstiksamlingen, der yderligere er digitalt tilgængelige, er  overordnet  set  enten  blevet  registreret  ved  fotosalg, ved nyerhvervelser eller i forbindelse med udstillinger af værker fra samlingen. Hvis man ser på udstillingerne på SMK gennem bare de seneste 20 år, er der en overvægt af udstillingerne - både de, som viser ældre og nyere kunst - der privilegerer mandlige kunstnere. I forbindelse med udstillinger  er  det  således  fortrinsvist  mandlige  kunstnere, der registreres i databasen, og på den måde kan man sige, at det er de kunstnere, som allerede er kanoniserede, der igen bliver fremhævet.

[3] Geertruyt Roghman: Kvinder og piger under huslig beskæftigelse , ca. 1640-47, kobberstik, 22 x 17,5 cm. Den Kongelige Kobberstiksamling © SMK Foto/Jakob Skou-Hansen.

Udvalget  af  kunstnere  og  værker,  som  er  registreret i  databasen,  samt  det,  at  søgefunktionerne  bygger  på de  førnævnte  traditionelle  kunsthistoriske  katalogiseringsprincipper,  begrænser  selvsagt  mulighederne  for søgninger  og  reproducerer  på  denne  måde  mønstre, som er medvirkende til at usynliggøre kvindelige kunstnere - uanset om det så er bevidst eller af ren vane.

Det har selvfølgelig meget at gøre med økonomi, men det er også nogle valg, man foretager, ift. hvad man giver opmærksomhed og fremhæver i udgivelser, udstillinger og  pressemateriale  på  hjemmesiden  om  samlingerne.

Selv når hele samlingen er blevet digitaliseret, er det stadig nødvendigt, at man laver et søgesystem, der kan omgå de traditionelle søgekriterier ved fx at give mulighed for at søge på køn eller emneord, hvis man vil bryde mønstret.

## lMJ: Hvordan har din fremgangsmåde været, da du lavede oversigten?

PZ: Min  fremgangsmåde  har  helt  konkret  været  at gennemgå alle kunstnerkort i kartoteket på Studiesalen, dvs.  ca.  10.000  kort,  og  notere  de  kvindelige  kunstneres navne samt opdatere kortene på de kunstnere, jeg fandt, hvor  der  manglede  oplysninger  om  leveår  og  nationalitet.  Ud  af  de  ca.  10.000  kunstnere,  der  var  et  kort  på  i kartoteket,  var  517  kvindelige  kunstnere.  Opdateringen af  kortene  indebar  en  del  research.  Her  konsulterede jeg onlinedatabaser såsom Kunstindeks Danmark, Weilbachs kunstnerleksikon, RKD, Getty Research Institutes søgemaskine samt værkfortegnelser opstillet på Studiesalen,  såsom  Hollsteins  kunstnerleksikon.  På  den  måde kunne jeg også opdatere kortene, så det korrekte fødselsog dødsår fremgik, eller rette i navnet, som nogle gange var  noteret  forkert  eller  mangelfuldt.  Nogle  af  kvinderne havde fx skiftet efternavn flere gange i forbindelse med giftermål, og det komplicerede sommetider virkelig arbejdet med at finde frem til oplysninger om dem.

For at danne mig et indtryk af, hvad det var for nogle værker, som gemte sig bag de navne, jeg ikke kendte på kunstnerkortene, fra især de tidlige perioder, gennemså jeg alle tegninger og akvareller op til starten af 1900-tallet samt det meste af grafikken fra samme periode. Der er en del flere værker i samlingen af kvindelige kunstnere, der var udøvende efter 1900 end før, og deres værker havde jeg desværre kun tid til at kigge igennem mere sporadisk. Da  jeg  var  kommet  igennem  alle  kortene,  udarbejdede jeg tre lister, hver ordnet efter sit kategoriseringsprincip, som mimer de principper, museet ellers registrerer efter: en er alfabetisk ordnet, en er kronologisk ordnet, og en er ordnet efter nationalitet. Alle tre lister ligger nu som PDF'er  på  Studiesalens  computere,  og  man  kan  få  dem tilsendt, hvis man er interesseret.

Jeg anser oversigten som en måde at omgå de almindelige  søgefunktioner,  som  ofte  fremhæver  de  samme kunstnere.  Fx  når  vi  har  besøg  af  en  gymnasieklasse eller  andre  grupper,  der  gerne  vil  se  et  udvalg  af  værker  fra  flere  perioder,  er  det  ofte  de  samme  kunstnere, der tages ud til fremvisning, fordi det er dem, som allerede er de mest synlige i kunsthistorien. Men hvad ville der ske, hvis man viste dem noget andet? Og det samme med  udstillinger.  Det  ville  være  interessant  at  få  fremhævet  nogle  af  dem,  der  fortæller  andre  historier  end det gængse narrativ, og ikke kun under overskrifter, hvor kvinderne fremhæves  som  'undtagelser fra reglen'. SMK's udstillinger og erhvervelser fra det seneste år eller to  peger  på,  at  man  måske  er  ved  at  ændre  praksis  og begynder at vise udstillinger med flere kvindelige kunstnere.  Seminaret  CUT  THE  GAP  i  november  2017,  som var et samarbejde mellem kunstnerne Michala Paludan, Anne Mette Schultz, Lea Porsager, kurator Malene Dam og SMK's direktør Mikkel Bogh, var ligeledes med til at sætte fokus på problemet.

Jeg tror selv, at de her ting først for alvor ændrer sig, når institutionerne anerkender problemet og gør sig bevidste om, hvilke kriterier for udvælgelse de opererer med. Som afdelingsdirektøren  for  samtidskunst  på  Nationalmuseet i Oslo Sabrina van der Ley var inde på i et interview om problematikken i 2015: Når det kommer til indkøb af kunst, er der for mange tale om en vanetænkning, hvor mandlige kunstnere ubevidst privilegeres. I Oslo reviderer man hele tiden samlingerne og gør sig bevidst om problemet med underrepræsentationen af kvindelige kunstnere. Det er simpelthen en vane at vælge kunst af mænd, som er dybt rodfæstet i den vestlige kunsthistorieskrivning og museale praksis.

Alt  for  ofte  affejes  spørgsmålet  om  repræsentation med svaret  'vi køber ikke efter køn, men efter kvalitet' - men hvad indebærer begrebet om 'kvalitet'? Hvordan definerer vi, hvad 'kvalitet' er, og hvem fastsætter, hvad der er af 'kvalitet'? Begrebet er jo et historisk, konventionsbestemt konstrukt, og man må derfor spørge til, hvad der  informerer en så abstrakt term, som man tilsyneladende er blevet enige om, er en valid objektiv begrundelse for til- og fravalg af kunstnere.

lMJ: Vil  du  her  afslutningsvist  måske introducere nogle af  de  værker,  du  har  fundet  af  kvindelige  kunstnere  i samlingen? Hvad er det for nogle stemmer, vi hører i dem, hvad er det for nogle historier, de fortæller os?

PZ: Et  af  de  værker,  som  jeg  stødte  på  i  forbindelse med  udarbejdelsen  af  oversigten,  er  fx  den  smukke bog  af  danske  Johanna  Fosie  (1726-64)  med  gouacher af  blomster,  døde  fugle  og  frugt  og  grønt  dateret  17471759 [1] .  Hun  var  ud  af  en  familie  af  grafikere,  men  har åbenbart  også  haft  en  aktiv  selvstændig  kunstnerisk praksis.  Et  andet  er  danske  Elise  Konstantin-Hansens (1858-1946)  portræt  af  sin  kollega  Olivia  Holm-Møller (1875-1970).  Det  er  et  meget  kraftfuldt  portræt,  synes jeg.  Holm-Møller  er  skildret  med  store,  seriøse  øjne, som  kigger  direkte,  hvis  ikke  ligefrem  konfronterende på én [2] . Men det er ikke kun et portræt; det er muligvis også  et  vidnesbyrd  på  et  venskab  mellem  KonstantinHansen  og  den  noget  yngre  Holm-Møller.  Der  findes nemlig  en  tilsvarende  blyantstegning  i  samlingen,  hvor Holm-Møller har portrætteret Konstantin-Hansen. Ifølge  signaturerne  har  de  begge  opholdt  sig  i  London i  1905,  hvor  de  har  tegnet  portrætterne  af  hinanden. Der  er  også  hollandske  Geertruyt  Roghmans  (1625-57) serie af arbejdende piger og kvinder, som jeg synes viser en  interessant  kunstnerisk  fremstilling  af  motiverne. Personerne har ingen særlige kendetegn og er flere steder rygvendte, så det er selve det arbejde, de udfører, der er i fokus [3] . Her har kunstneren selv lavet både forlæg og stik. Men i hvilken kontekst har hun produceret serien, og hvordan har receptionen af den været i Roghmans egen samtid? Og hvordan er den endt i Kobberstiksamlingen?

Et andet nævneværdigt lille værk er østrigske Josephine Weixlgärtners (1886-1981) skildring af to sammensmeltede elskende, Liebesspiel fra  1924. Her ses et  usædvanligt  eksempel  på  den  kvindelige  seksualitet som  aktiv,  overrumplende  og  ligebyrdig  med  mandens. Der er ikke så meget fokus på kroppenes kønslige individualitet, men snarere på selve den erotiske energi, som de to tilsammen frembringer.

[4] Winnaretta Singer: Drikkende ung pige , 1888, radering, 18,8 x 13,1 cm. Den Kongelige Kobberstiksamling © SMK Foto/Jakob Skou-Hansen.

Også  amerikanske  Winnaretta  Singer  (1865-1943), som i sig selv er en interessant karakter, er repræsenteret i  samlingen med en skitseagtig radering af en ung drikkende  pige [4] .  Værket  viser  også  en  situation,  som  jeg synes  er  atypisk  for  samtidige  billeder  af  kvinder.  Både den  meget  løse  streg,  som  gengiver  en  ung  kvinde  i  en afslappet  hverdagssituation,  og  billedets  karakter  af  et øjebliksbillede giver et andet blik på 1800-tallets kvindebilleder.

Mine  betragtninger  er  jo  kun  baseret  på  en  kort periodes arbejde med værkerne, men det kunne være  spændende  at  se  en  mere  dybdegående  undersøgelse  af  nogle  af  de  her  perspektiver,  som  også  kan være med til at aktivere Kobberstiksamlingen på en  ny  måde.  Der  ligger  uanede  mængder  af  uudforsket  viden  i  samlingen,  som  bare  venter  på  at  blive åbnet  op  og  måske  genlæst  i  en  samtidig  kontekst. De nævnte værker samt 20 andre har jeg registreret og fået  fotograferet  i  samarbejde  med  den  venlige  Jakob Skou-Hansen fra SMK's fotoafdeling, så de er nu at finde digitalt  via  SMK's  hjemmeside.  Jeg  kunne  selvfølgelig godt tænke mig at have gjort det samme med de resterende  værker  af  de  kvindelige  kunstnere,  men  det  må gemmes til en anden gang. Lige nu søger jeg midler til at  få  oversigten  lavet  til  en  flot  opsat  bog,  i  samarbejde med nogle dygtige grafikere og trykkere, hvor de udvalgte fotograferede  værker  kan  indgå  som  værkeksempler. Bogen  skal  opstilles  på  Studiesalen  og  på  Det  Kongelige  Bibliotek,  så  projektet  også  manifesterer  sig  fysisk og  forhåbentlig  kan  være  med  til  at  gøre  opmærksom på  problemstillingen  fremover.  Jeg  vil  desuden  trykke yderligere eksemplarer, som kan sælges til interesserede. Jeg  håber,  at  oversigten  og  bogen  kan  anvendes  som grundarbejdet  til  videre  forskning  og  være  med  til  at sætte fokus på de indsamlingspraksisser, der eksisterer på museerne, og som er basis for vores kulturarv.

lMJ: Tak.