Trosbekendelsens placering i de aktuelle højmesseordninger i de lutherske kirker i Norden
Forfattere: Holger Villadsen
Tidsskrift: dttk (13-06-2024)

## TROSBEKENDELSENS PLACERING I DE AKTUELLE HØJMESSEORDNINGER I DE LUTHERSKE KIRKER I NORDEN

## Provst emeritus, cand.theol. Holger Villadsen

Det andet Vatikanerkoncil (1962-65) udløste  liturgiske  reformer  i  den  katolske kirke,  men  indirekte  også  i  langt  de  fleste  lutherske  kirker.  I  1968  holdtes  der i Genève  et  konsultationsmøde  under Det lutherske Verdensforbund, hvor man vedtog nogle fælles retningslinjer for nye perikopebøger (alterbøger i dansk terminologi). Retningslinjerne for de nye perikopebøger havde konsekvenser i forhold til højmesseordningerne. Efterfølgende er der kommet nye perikopebøger og nye højmesseordninger i alle de lutherske kirker i Norden.

Den norske kirke fik ny højmesseordning  i  1977,  den  islandske  i  1980,  den svenske  i  1986,  den  danske  i  1992,  den finske i 2000. Fælles for disse nyordninger er, at den første af de bibelske læsninger er en læsning fra Det Gamle Testamente. Den anden læsning er en epistel eller en lektie  fra  Det  Nye  Testamente,  og  den sidste  er  evangelielæsningen,  som  også normalt  er  dagens  prædiketekst.  Tidligere  var  det  en  undtagelse,  at  der  i  høj- messen blev læst en tekst fra Det Gamle Testamente, og der var i alterbøgerne kun to bibelske læsninger til hver søndag eller helligdag i kirkeåret.

Et  andet  fællestræk  ved  de  nye  højmesseordninger er, at højmessen normalt er  inddelt  i  fire  hoveddele.  I  den  danske højmesseordning fra 1992 kaldes de fire hoveddele for (I) Indledning - (II) Ordet -  (III)  Nadver  -  (IV)  Afslutning.  Grundlæggende er der ikke noget nyt ved inddelingen, som svarer til den almindelige gudstjenestestruktur, der kan følges tilbage til oldkirken. Selv om inddelingen ikke har været brugt i tidligere danske højmesseordninger,  kan  den  uden  problemer godt  anvendes  på  dem.  Terminologien  i de andre nordiske kirkers nyere højmesseordninger  er  for  det  meste  beslægtet. I  den  svenske  højmesseordning fra 1986 kaldes de fire hoveddele eksempelvis for (I) Inledning - (II) Ordet - (III) Måltiden - (IV) Avslutning.

I  højmessens anden hoveddel (Ordet) er et fællestræk, at der som udgangspunkt er  tre  læsninger:  første  læsning  fra  Det Gamle Testamente, anden læsning er en epistel eller lektie fra Det Nye Testamente, og sidste læsning er dagens evangelium. Desuden indgår der i denne del af gudstjenesten  salmer,  prædiken,  trosbekendelse og kirkebøn. Men trosbekendelsens plads i forhold til evangelielæsningen og prædikenen er ikke den samme i de forskellige kirkers højmesseordninger.

Den  mest  almindelige  placering  af trosbekendelsen i de nordiske kirkers aktuelle højmesseordninger er efter prædikenen  og  inden  kirkebønnen.  Der  er  tre kirker,  der  afviger  fra  det  almindelige mønster:  den  islandske,  den  danske  og den  grønlandske.  I  den  islandske  kirke er  trosbekendelsen  placeret  i  umiddelbar forlængelse af  evangelielæsningen (prædiketeksten) og inden prædikenen. I den danske normalordning er trosbekendelsen placeret efter epistellæsningen og forud  for  salmen  før  prædikenen.  I  den grønlandske  kirke  har  man  opretholdt den ældre ordning med to evangelielæsninger fra hver sin tekstrække. Fra alteret læses evangeliet fra den tekstrække, som der  ikke  skal  prædikes  over.  Trosbekendelsen  er  placeret  efter  tredje  salme  og siges, efter at præsten er gået på prædikestolen; derefter læses dagens anden evangelietekst (prædiketeksten).

Jeg vil i denne perspektivartikel sætte fokus  på  denne  ikke  uvæsentlige  detalje med  trosbekendelsens  placering  og  prøve  at  beskrive,  hvordan  trosbekendelsen er placeret i de nordiske kirkers aktuelle højmesseordninger. Ofte er der dog valgmuligheder eller alternativer i højmesseordningerne, så det kan ikke altid lade sig gøre at give en både kort og udtømmende beskrivelse. Og jeg forholder mig desuden kun til de skrevne ordninger og anvisninger - ikke til eventuel afvigende praksis.

Artiklen  kan  samtidigt  tjene  som  en orientering  om,  hvilke  højmesseordninger  der  er  i  brug  i  de  lutherske  kirker  i Norden, herunder også Grønland og Færøerne, der nu har selvstændige højmesseordninger. Jeg begynder med Den Danske Folkekirkes nuværende højmesseordning.

## Den Danske Folkekirke 1992

Den  aktuelle danske højmesseordning blev autoriseret ved kongelig resolution i 1992 som en del af Den Danske Alterbog . Højmesseordningen er også trykt i Ritualbog (1992)  og  i Den  Danske  Salmebog (1993  og  2003).  I  normalordningen  er trosbekendelsen placeret umiddelbart efter  epistellæsningen  fra  Det  Nye  Testamente.  Trosbekendelsen  synges  eller siges  forud  for  salmen  før  prædikenen, mens præsten endnu er for alteret.

Ordningens  hovedpunkter  i  højmessens anden hoveddel (Ordet) er: Læsning fra  Det  Gamle  Testamente  -  Salme  mellem  læsningerne  -  Læsning  fra  Det  Nye Testamente - Trosbekendelse (fra alteret) - Salme før prædiken - Evangelielæsning (fra  prædikestolen)  -  Prædiken  -  Kirkebøn - Salme efter prædiken.

Placeringen  af  trosbekendelsen  minder  umiddelbart  meget  om  trosbekendelsens  placering  i  den  tidligere  danske højmesseordning, sådan som den eksempelvis  var  beskrevet  i  tekstdelen  til Den Danske Salmebog fra  1953.  Her  var  trosbekendelsen også placeret fra alteret efter den anden bibelske læsning; men her var den anden læsning en evangelietekst, og det gør i denne sammenhæng en forskel. I  den  forudgående danske liturgiske tradition har trosbekendelsen været placeret efter  evangelielæsningen fra alteret (jeg ser  bort  fra  1800-tallets  såkaldte  halve messer). I de første århundreder efter reformationen blev trosbekendelsen sunget af  menigheden  i  form  af  trossalmen  »Vi tro, vi alle tro på Gud«, der stadigvæk findes i Den Danske Salmebog (nr. 437). I det meste af 1900-tallet blev trosbekendelsen sagt eller sunget i form af den apostolske trosbekendelse. Og trosbekendelsen fulgte efter evangelielæsningen fra alteret.

I den aktuelle danske ordning fra 1992 er der nogle variationsmuligheder, som er relevante  i  forhold  til  trosbekendelsens placering. I normalordningen er der i kursivteksten  forud  for  trosbekendelsen  en bemærkning om, at præsten i stedet kan »fremsige  trosbekendelsen  fra  prædikestolen  i  forbindelse  med  prædikenen«. Trosbekendelsen vil altså ifølge denne bemærkning kunne fremsiges før eller efter evangelielæsningen  fra  prædikestolen  eller eventuelt efter prædikenen.

Desuden er der i den autoriserede højmesseordning  en  note  2:  »Ordning  med to bibelske læsninger«. Her følger trosbekendelsen som udgangspunkt efter evangelielæsningen fra alteret. Igen er der dog en mulighed for i stedet at fremsige trosbekendelsen  fra  prædikestolen  i  forbindelse med prædikenen.

## Kalaallit Nunaanni Ilagiit 2005

Den grønlandske folkekirke fik i 2005 en ny  alterbog  og  en  ny  ritualbog.  De  blev begge autoriseret af den danske dronning den 1. februar 2005. Titlen på ritualbogen er Rituali:  ilagiit  kalaallit  lutherikkuusut naalagiarnerni oqaluffinnilu suliaasuni atagassaat .  Ritualbogen  indeholder  ordninger til seks forskellige slags gudstjenester. Jeg koncentrerer mig i det følgende om præstegudstjenesten (palasip naalagiartitsinera).

Der  er  ikke  tale  om  en  grønlandsk version  af  den  danske  højmesseordning fra 1992, men om en revision af den ældre grønlandske og danske ordning. Der blev eksempelvis ikke i Grønland i 2005 indført  gammeltestamentlige  læsninger, og der er fortsat kun to bibelske perikoper til hver tekstrække. Der er ikke en opdeling i fire hoveddele, og nadverritualet er ikke indarbejdet i gudstjenesteordningen. Så det er nok mest retvisende at betragte ordningen som en ny, selvstændig grønlandsk ordning, der bygger på ældre danske og grønlandske traditioner.

Ordningen findes kun på grønlandsk, og der eksisterer - så vidt jeg er orienteret -  ikke  en  officiel  oversættelse.  Jeg  læser ikke grønlandsk og har brugt en oversættelse til dansk; den er foretaget i 2008 af den  tidligere  landsprovst  for  Grønland, Kristian  Lauritsen,  til  hjemmesiden Nordisk Liturgi. 1

Trosbekendelsen,  som  indledes  med forsagelsen,  siges  normalt  fra  prædikestolen forud for læsningen af dagens prædiketekst  (dagens  evangelium).  Der  har forinden været to læsninger fra alteret, en epistel  og  det  evangelium,  som  der  ikke skal  prædikes  over.  Så  trosbekendelsen er altså her placeret efter tredje salme og efter evangelielæsningen fra alteret. Der er som en undtagelse også mulighed for, at  trosbekendelsen  kan  siges  fra  alteret umiddelbart  efter  den  første  evangelielæsning  og  inden  tredje  salme.  Trosbekendelsen siges af præsten.

Skematisk  opstillet  ser  den  centrale del af højmesseordningen således ud: Epistel  -  Anden  salme  -  Evangelielæsning (fra alteret) - Tredje salme - Trosbekendelsen  (fra  prædikestolen)  -  Evangelielæsning  (dagens  prædiketekst)  -  Prædiken - Kirkebøn - Fjerde salme.

## Føroya Kirkju 2019

Den  yngste  af  de  her  omtalte  højmesseordninger  er  den  færøske  ordning  fra 2019. Siden Folkekirken på Færøerne blev selvstændig i 2007, er det den færøske lagmand, der efter indstilling fra biskoppen skal autorisere nye alterbøger og ritualbøger.  Denne regel blev brugt ved godkendelsen  i  2019  af  en  ny  færøsk  alterbog: Altarbók  Føroya  Kirkju .  Den  indledende del  af  alterbogen  er  en  gudstjenestebog (Gudstjænastubók  Føroya  kirkju  I)  med en ordning for højmesse (messa), gudstjeneste uden nadver og degnegudstjeneste uden præst. Jeg forholder mig i det følgende kun til højmesseordningen.

På de fleste  punkter  følger  den  færøske ordning fra 2019 den danske højmesseordning fra 1992; den har eksempelvis fortsat en indgangsbøn og en udgangsbøn, og  den  apostolske  trosbekendelse  indledes med forsagelsen. Men på flere punkter er der tale om en selvstændig færøsk liturgi, der følger en mere fælles-nordisk linje. Det gælder eksempelvis trosbekendelsen, som er placeret efter prædikenen.

Alterbogen  indeholder  til  hver  af  de to tekstrækker tre læsninger: en gammel- testamentlig  læsning,  en  nytestamentlig epistel eller lektie og et evangelium. I højmesseordningen er der forud for evangelielæsningen  normalt  to  læsninger,  men den  ene  af  læsningerne  kan  udelades. Skematisk  opstillet  ser  anden  hoveddel (Ordets  tjeneste)  i  den  færøske  ordning fra 2019 således ud i dansk terminologi: Læsning fra Det Gamle Testamente - Mellemsalme  (Graduale)  -  Læsning  fra  Det Nye Testamente - Salme eller salmevers før prædiken - Evangelium - Prædiken Den  apostolske  velsignelse  -  Trosbekendelsen  (Credo)  -  Kirkebøn.  Trosbekendelsen siges af menigheden og præsten i fællesskab, eller af præsten alene.

Trosbekendelsen kan i stedet placeres efter evangelielæsningen, men der er ikke mulighed for  at  placere  trosbekendelsen efter  epistellæsningen  som  i  den  danske normalordning  fra  1992.  Placeringen  af trosbekendelsen  i  den  nye  færøske  ordning  fra  2019  svarer  i  hovedtræk  til  de aktuelle  ordninger  i  Norge,  Sverige  og Finland.

## Íslenska Þjóðkirkjan 1980

Den ældste  af  de  nugældende  højmesseordninger  er  den  islandske  ordning  fra 1980. Den blev godkendt af det islandske kirkeråd i 1980 og trykt året efter i Handbók  íslensku  kirkjunnar (1981).  Håndbogen  omfatter  både  gudstjenesteordninger, kirkeårets tekster og øvrige ritualer.

Højmesseordningen  tilhører  den  nye generation af højmesseordninger  efter 1968. I anden hoveddel, Ordets tjeneste, er der tre bibelske læsninger, hvoraf den første  er  fra  Det  Gamle  Testamente,  og der er kun én evangelielæsning. Den før- ste  nordiske  ordning  i  denne  generation er den norske ordning fra 1977, og derefter fulgte i 1980 den islandske ordning.

I den islandske ordning er trosbekendelsen  placeret  lige  efter  evangelielæsningen  og  forud  for  prædikenen.  De  tre læsninger følger tæt på hinanden. Forud for evangelielæsningen er der et lovsangsvers (halleluja). Det er præsten, der læser evangelieteksten,  enten  fra  alteret  eller fra en læsepult. Og umiddelbart derefter siges trosbekendelsen, enten den nikænske eller den apostolske. I stedet kan synges en trosbekendelsessalme.

Skematisk  opstillet  ser  anden  hoveddel (Ordets tjeneste) i den islandske højmesseordning  sådan  ud:  Første  læsning fra  Det  Gamle  Testamente  -  Anden  læsning  fra  Det  Nye  Testamente  (epistel)  Lovsangsvers  (halleluja)  -  Evangelium -  Trosbekendelsen  (credo)  -  Prædiken  Salme - Kirkebøn. Trosbekendelsen siges af alle (menigheden).

Den islandske  ordning  fra  1980  kan, hvad  angår  trosbekendelsens  placering, minde om note 2 i den senere danske højmesseordning fra 1992. Her følger trosbekendelsen  også  umiddelbart  efter  evangelielæsningen fra alteret, og de bibelske læsninger foregår alle fra alteret.

## Den norske kirke 2011/2020

Den  norske  kirke  var  den  første  kirke  i Norden, der indførte en højmesseordning af den nye type, hvor der er en gammeltestamentlig  læsning  til  alle  kirkeårets søndage og helligdage. Den første version blev taget i brug 1. søndag i advent 1977. I denne norske version var højmessen inddelt i fem hoveddele: (I) Innledning: Bønn og lovsang - (II) Forkynnelse av Guds ord - (III) Menighetens forbønn - (IV) Samling  om  Herrens  bord  -  (V)  Avslutning med velsignelse.

Trosbekendelsen var i denne ordning  placeret  efter  anden  tekstlæsning og forud for salmen før prædikenen. Den anden  tekstlæsning  var  normalt  en  epistellæsning,  men  kunne  også  være  en evangelielæsning, hvis der blev prædiket over  en  anden  tekst  end  evangelieteksten.  Begrundelsen  for  denne  placering efter anden tekstlæsning var især, at man ønskede,  at  oplæsningen  af  prædiketeksten  skulle  foregå  umiddelbart  forud  for prædikenen, og at der skulle være en tæt sammenhæng  mellem  prædiketekst  og prædiken.

Den norske højmesseordning er blevet revideret i større og mindre omfang flere gange efter 1977. På grundlag af kongelige resolutioner 1977-90 og vedtagelser i kirkemødet 1986-91 blev ordningen trykt i  en  revideret  version  i Gudstjenestebok for  Den  norske  kirke,  Del  I:  Gudstjenester (1992).

Der  blev  i  2003  indledt  et  reformarbejde mod en ny liturgi, og med virkning fra 1. søndag i advent 2011 blev der indført en ny ordning for hovedgudstjeneste. Ordningen blev vedtaget af det norske kirkemøde den 10. april 2011 og blev blandt andet  trykt  på  bokmål  i  bogen Gudstjeneste  for  Den  norske  kirke (2011).  Efter denne ordning er trosbekendelsen flyttet i forhold til ordningen fra 1977, sådan at den nu er placeret efter prædikenen. Skematisk opstillet  ser  anden  hoveddel  (Ordet) i den norske ordning fra 2011 således ud ved en fuld højmesse: Første læsning

(GT) - Bibelsk salme / salme - Anden læsning  (NT)  -  Evangelium  (kan  indledes og afsluttes med halleluja) - Prædiken Trosbekendelse (Credo) - Salme. Trosbekendelsen synges eller siges af alle (menigheden).

Der  er  en  del  variationsmuligheder. Man kan udelade den ene af de to indledende læsninger, og der kan efter prædikenen være en kort salme eller meditativ musik inden trosbekendelsen. Trosbekendelsen kan udelades, når der er dåb i gudstjenesten,  eller  den  kan  erstattes  af  en trosbekendelsessalme, men der ser ikke ud til at være andre placeringsmuligheder for trosbekendelsen end efter prædikenen.

I  tilknytning  til  selve  højmesseordningen fra 2011 er der også en vejledning til  gudstjenestens hoveddele. Og til trosbekendelsen i hovedgudstjenesten bemærkes det til indledning: »Menighetens trosbekjennelse  kommer  som  et  svar  på bibellesningene og forkynnelsen« ( Gudstjeneste 2011,  8.25).  Denne  angivelse  af trosbekendelsens funktion er tæt forbundet med dens nye placering.

I  2019  vedtog  kirkemødet  en  revideret ordning for hovedgudstjenesten. Efter denne ordning er højmessen ikke længere inddelt  i  fem  hoveddele,  men  kun  i  fire, ligesom  i  de  andre  nordiske  lande:  (i) Samling - (ii) Ordet - (iii) Nattverd - (iv) Sendelse. Men hvad angår trosbekendelsens placering, ser der ikke ud til i denne version  at  være  ændringer  i  forhold  til ordningen  fra  2011.  Ordningen  er  trykt i Gudstjenestebok  for  Den  norske  kirke: Hovedgudstjeneste (2020). Ordningen kan også findes i »ressursbanken« på den norske kirkes hjemmeside. 2

## Svenska kyrkan 2017

I  den svenske kirke er der, ligesom i den norske  kirke,  to  generationer  af  højmesseordninger  af  den  nye  type  efter  1968. Den første blev vedtaget af kirkemødet i den svenske kirke i 1986, og den anden af kirkemødet i 2017. Den første blev trykt i Den Svenska Kyrkohandboken, Del I: Den allmänna  gudstjänsten  och  De  kyrkliga handlingarna (1987).  Den  udkom  i  flere reviderede  udgaver  og  andre  versioner, herunder en finsk version.

Den  anden  generation  blev  trykt  i Kyrkohandbok  för  Svenska  kyrkan,  Del  I (2018). Det er den ordning, der anvendes på  nuværende  tidspunkt.  Kyrkohandboken kan også findes i elektronisk form på den svenske kirkes hjemmeside.   3  Den findes  desuden i  andre  sproglige  versioner, finsk og samisk. Udover »högmässa« med flere  faste  led  (momenter)  er  der  to  forenklede former: »mässa« og »gudstjänst«. Jeg  forholder  mig  i  det  følgende  kun  til højmessen.

Hvad  angår  trosbekendelsens  placering, er der ikke stor forskel på de to generationer  af  den  svenske  højmesseordning. Den er i begge tilfælde placeret efter prædikenen,  og  anden  hoveddel  kaldes i  begge tilfælde »Ordet«. I ordningen fra 2017 består  anden  hoveddel  af  følgende underpunkter  (momenter)  i  svensk  terminologi: Gammaltestamentlig  läsning -Psalterpsalm -  Epistelläsning  -  Psalm -  Evangelium  Hallelujarop -  Predikan - Trosbekännelsen /Credo Psalm - Bön om förlåtelse - Kyrkans förbön. De kursiverede underpunkter kan udelades. Trosbekendelsen siges af menigheden.

Trosbekendelsen  er  et  fast  moment  i højmesseordningen,  men  den  kan  udelades  i  de  lidt  forenklede  gudstjenesteformer, eller erstattes af en trinitarisk salme. I  højmesseordningen fra  1986  var  det  en mulighed, at trosbekendelsen i stedet kunne  placeres  umiddelbart  efter  evangelielæsningen, men den mulighed findes ikke længere i den aktuelle ordning fra 2017.

## Den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland 2000

Den finske kirke var den sidste af de store  nordiske  kirker,  der  fik  en  højmesseordning efter den model, som var blevet almindelig  i  slutningen  af  1900-tallet. Kirkemødet  nedsatte  i  1988  en  »handbokskommité«,  og  i  2000  kunne  kirkemødet godkende Gudstjänstboken , som er det første bind af de tre bind, som Kyrkohandboken består  af.  Gudstjenestebogen indeholder forskellige former for gudstjenester,  herunder  fire  forskellige  højmesseformer (Mässa 1-4). Bogen findes både i  en  finsk,  en  samisk  og  en  svensk version, og det er højmesseordningerne i den svenske version, jeg holder mig til.

Kyrkohandboken  findes  i  elektronisk form på en hjemmeside, som er drevet af den finske kirke. 4   Den bogtrykte udgave er Kyrkohandbok  I för  den  evangelisk-lutherska  kyrkan  i  Finland:  Gudstjänstboken, antagen av kyrkomötet den 12 januari 2000 (2000) .

Højmesseordningerne  er  opdelt  i  fire hoveddele:  (I)  Inledning  -  (II)  Ordet  (III) Nattvarden - (IV) Avslutning. Overskrifterne  i  anden  hoveddel  er  i  svensk terminologi: Första läsningen - Svar - Andra läsningen - Dagens psalm (Graduale)

- Evangelium - Psalm - Predikan - Credo (Trosbekännelse) - Psalm - Kyrkans förbön. Der ser på dette punkt ikke ud til at være forskel på de fire forskellige højmesseformer.  Trosbekendelsen  er  enten  den apostolske eller den nikæno-konstantinopolitanske; alternativt kan der synges en trosbekendelsessalme. Trosbekendelsen siges af menigheden i fællesskab.

Den  eneste placeringsmulighed for trosbekendelsen i den aktuelle finske højmesseordning  er  efter  prædikenen.  I tilknytning til højmesseordningen  har kirken  udarbejdet  en  vejledning,  som  i den svenske version hedder Tjäna Herren med  glädje:  Handledning  för  högmässan (2012).  På  side  18  står  der  her  om  trosbekendelsen: »Trosbekännelsen är ett svar på evangeliet och predikan, ett slags amen. Samtidigt leder den över till nattvarden: denna tro är gemensam för dem, som nattvarden förenar med Kristus och nästan«.  Formuleringen  forudsætter,  at trosbekendelsen er placeret efter evangelielæsningen og efter prædikenen.

## Afslutning

Det fremgår af denne oversigt over trosbekendelsens placering i de aktuelle højmesseordninger  i  de  lutherske  kirker  i Norden, at  den  nuværende  normale  placering  af  trosbekendelsen  efter  epistellæsningen i den danske højmesseordning fra 1992 er blevet en dansk liturgisk særtradition.

Den norske kirke havde en tilsvarende placering  af  trosbekendelsen  i  perioden fra  1977  til  2011,  men  derefter  tilsluttede  de  sig  den  ordning,  som  på  nuværende tidspunkt er den mest almindelige i  Norden,  nemlig  at  trosbekendelsen  siges eller synges efter prædikenen som en slags  amen  efter  evangelielæsningen  og forkyndelsen.  Denne  ordning  findes  på nuværende tidspunkt i den svenske kirke, i den finske kirke, i den norske kirke og i den færøske kirke.

I  de  pågældende  kirkers  højmesseordninger  er  der  kun  én  mulighed  for placering af trosbekendelsen, nemlig efter prædikenen. I den danske højmesseordning fra 1992 er der derimod flere muligheder udover normalordningens placering  af  trosbekendelsen  efter  epistellæsningen  og  forud  for  salmen  før prædikenen.

I  højmesseordningens  note  2  med  to bibelske læsninger er trosbekendelsen som udgangspunkt placeret i umiddelbar forlængelse af evangelielæsningen fra alteret. Men placeringen i forhold til salmen før prædikenen er som udgangspunkt den samme som i normalordningen.

Desuden er der i den danske højmesseordning (i kursivteksten forud for trosbekendelsen)  en  kort  bemærkning  om, at  præsten  i  stedet  kan  fremsige  trosbekendelsen fra prædikestolen i forbindelse med prædikenen. Hvis man holder sig til denne  bemærkning,  vil  det  også  i  Danmark i princippet være muligt at placere trosbekendelsen  efter  prædikenen  ligesom i de fleste andre nordiske kirker.

Når den danske normale placering af trosbekendelsen efter epistellæsningen er blevet en dansk særtradition i forhold til de andre nordiske kirker, skyldes det ikke, at der i 1992 blev indført noget helt nyt i dansk  højmesseordning,  men  i  stedet  at man holdt sig til en traditionel placering af  trosbekendelsen  forud  for  salmen  før prædikenen.

De  fleste  andre  nordiske  kirker  har derimod ændret trosbekendelsens placering som en konsekvens af den nye perikopestruktur med tre bibelske læsninger: gammeltestamentlig læsning, epistellæsning og evangelielæsning. Ved at placere trosbekendelsen efter prædikenen opnår man en tæt sammenhæng mellem prædiketekst og prædiken, og man opretholder samtidigt  den  gamle  liturgiske  tradition for, at trosbekendelsen følger efter evangelielæsningen.

I den danske normalordning fra 1992 har man også opretholdt en tæt forbindelse  mellem  prædikenen  og  oplæsningen af  prædiketeksten.  Og  det  var  et  vigtigt punkt  i  biskoppernes  overvejelser  forud for 1992, at der skulle være denne tætte sammenhæng.

Samtidigt ønskede man at opretholde trosbekendelsens traditionelle plads i den daværende højmesseordning, nemlig forud  for  salmen  før  prædikenen,  mens præsten endnu var for alteret. En afledet konsekvens (som ikke var tilsigtet) blev, at  trosbekendelsen dermed blev placeret forud for evangelielæsningen.

Om  denne  placering  er  en  ændring i  forhold  til  den  forudgående  danske  liturgitradition  afhænger  af  synsvinklen. Hvis man sætter trosbekendelsens placering  i  relation  til  salmerne,  er  placeringen uændret, nemlig forud for salmen før prædikenen. Hvis man sætter den i relation til de bibelske læsninger, er det en afvigelse fra den tidligere danske tradition, hvor trosbekendelsen normalt fulgte efter evangelielæsningen fra alteret.

De  andre  nordiske  kirker  har  i  deres aktuelle højmesseordninger opretholdt placeringen af trosbekendelsen efter evangelielæsningen,  men  de  fleste  har flyttet den til efter prædikenen. Hvis perspektivet  begrænses  til  de  vestnordiske kirker, der engang havde fælles liturgi, er det  ret  påfaldende  med  den  forholdsvis store  spredning,  hvad  angår  trosbekendelsens placering i højmesseordningen.

## Noter

1. www.nordiskliturgi.dk/gl3.pdf
2.  www.kirken.no/liturgi
3.  www.svenskakyrkan.se/kyrkohandboken
4.  www.kyrkohandboken.fi

## Litteratur

[Danmark].  1992. Den  Danske  Alterbog. Autoriseret  ved  kgl.  resolution  af  12. juni 1992. Gudstjenesteordning for Den  Danske  Folkekirke.  København: Det Kgl. Vajsenhus' Forlag.

- [Danmark].  1992. Ritualbog. GudstjeneKøbenhavn: Det Kgl. Vajsenhus' Forlag.
- [Finland]  2000. Kyrkohandbok  I Gudstjänstboken. Antagen av kyrkomötet den 12 januari 2000. Helsingfors: Församlingsförbundets förlag.

steordning for Den Danske Folkekirke. [Danmark].  2003. Den  Danske  Salmebog. København : Det Kgl. Vajsenhus' Forlag. för  den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland:

[Finland]. 2012. Tjäna Herren med glädje: Handledning för  högmässan.  Andra förnyade upplagan. Kyrkostyrelsens publikationer 2012:1. Helsingfors: Kyrkostyrelsen  /  Borgå:  Domkapitlet i Borgå stift.

[Færøerne]. 2019. Altarbók Føroya kirkju.  Gudstænastubók Føroya kirkju I  og  Tekstabók .  Tórshavn:  Føroyskt Kirkjumál.

[Grønland].  2005. Rituali:  ilagiit  kalaallit lutherikkuusut naalagiarnerni oqaluffinnilu suliaasuni atagassaat . Nuuk: Biskopeqarfik Kalaallit Nunaat.

- [Island]. 1981. Handbók íslensku kirkjunnar . Reykjavík: Kirkjurád.
- [Norge].  1992. Gudstjenestebok  for  Den norske kirke. Del I: Gudstjenester . Oslo: Verbum.
- [Norge]. 2011. Gudstjeneste for Den norske kirke . Stavanger: Eide Forlag.
- [Norge].  2020. Gudstjenestebok  for  Den norske kirke: Hovedgudstjeneste . Stavanger: Eide Forlag.

[Sverige]  1987. Den  Svenska  Kyrkohandboken.  Del  I:  Den  allmänna  gudstjänsten och De kyrkliga handlingarna. Antagen för Svenska kyrkan av 1986 års kyrkomöte . Stockholm: Verbum.

[Sverige] 2018. Kyrkohandbok för Svenska kyrkan. Del I. Antagen för Svenska kyrkan av  2017  års  kyrkomöte .  Uppsala: Svenska kyrkan / Stockholm: Verbum.

## Hjemmesider (alle set marts 2023)

www.nordiskliturgi.dk  (Oprettet  i  2008 efter beslutning på et nordisk liturgisk kontaktmøde).

www.kyrkohandboken.fi www.kirken.no/liturgi www.svenskakyrkan.se/kyrkohandboken

## Forfatter

Holger Villadsen holger@sejrupvilladsen.dk