I en verden af erfaringer
Forfattere: Carsten Madsen
Tidsskrift: passage (2004-09-01)

ouse

ansp

n str

uiet and

me the b

## I  en verden  af rene  erfaringer

## Wallace Stevens &amp; den litterære situation

## CARSTEN MADSEN

risme giver han en udlægning af denne tankestrøm der kan forklare den litterære situation Stevens søger at skabe i sin digtning. James sætter i den sammenhæng bl.a. at  "der  kun findes  et  primært stof eller materiale i verden, et stof hvoraf alting er sammensat",  og  som  han  giver  betegnelsen  "ren  erfaring" (James,  1996b,  p.  4).  I  den  førbevidste  tankestrøm råder  en  verden  af  rene  erfaringer  hvor  det  endnu ikke er muligt at skelne mellem tanke og ting, subjekt  og  objekt.  Tingene  findes  ikke  uafhængigt  af tanken på dem, og tanken findes ikke uafhængigt af de  påtænkte  ting.  Først  senere  afledes  en  bevidsthedsstrøm fra tankestrømmens upersonlige og neur,ebet-i-Gg-af\_digtet:...læse:rens-v..il::kelig�--1:Fale-flax,erfarmgerne-ephører-nu-me·d-at-være,:�:tre og  danner  en bevidsthed der er  i stand til at skelne mellem  tanke  og  ting.  Stevens'  digtning  omsætter denne forestilling om en verden af rene erfaringer til en poetik  der  sætter  fiktionen forud for  enhver  forestilling  om  en  objektiv  virkelighed  og  fuldender dermed i realiteten den poetiske vision af verden der gør sig gældende i James'  radikale empirisme.

Under  læsningen  af  hans  digtning  sætter  Wallace Stevens (1879-1955) sin læser i den særegne situation ikke klart at kunne adskille sig selv som læser fra det læste  digt,  som  om  verden  og  læseren  selv  var  reduceret til alene at finde sted i dette ene digt. Hvis det særegne ved den litterære situation som sådan er � at læseren må lade sig opsluge af det læste for overhovedet  at virkeliggøre  dets  poetiske  potentiale, kendetegner det Stevens' digtning at gøre denne erfaring  til  sit  poetiske  materiale.  Stevens'  digtning sætter  således  den  !i\_tterære  situation  og  overlader det til sin læser at virkeliggøre den, men denne virkeliggørelse finder' ikke  sted  uden  at den  finder sig \_\_\_\_ ....,.elv\_forn&lt;l g: gørelse  er  ikke  forbundet  med  noget  blot muligt i digtet,  men med en  nødvendighed. Enten  virkeliggør  læseren  den  litterære  situation  som  Stevens' digtning  sætter  eller  også er denne  digtning  ikke. Alle  poetiske  virkemidler  er  sat  ind på  at fremstille digtet som en begivenhed i færd med at blive til på en sådan måde at læseren ikke blot bevidner at den finder  sted,  men  undervejs  desuden  pånødes  erfaringen af at dens tilblivelse for nærværende er fuldstændig overladt til læsningens aktive deltagelse.

Der  kan  næppe  herske  tvivl  om  at  Stevens  i  sin digtning  drager  en  poetisk  konsekvens  af  den  un­ dervisning han som studerende ved Harvard modta­ ger fra William Jarnes. Især den sene James' radikale empirisme, der udvikler en række potentialer i teo­ rien  om  "stream  of consciousness" sådan  som den :fremstilles  i  det  famøse  kapitel 9 fra Principles  of Psychology, synes at have  øvet en direkte indflydelse på den unge digter. James antyder allerede i Princi­ ples at  en  "stream  of  thought"  går  forud  for  en "stream  of consciousness", og  i  sin  radikale  empi- Intetsteds synes dette tydeligere end i digtet "The House  Was  Quiet  and  the  World  Was  Calm"  fra Transport  to Summer (1947) der koncentrerer sin udtrykspraksis om læsesituationen:

The house was quiet and the world was cahn. The reader became the book; and summer night

Was like the conscious being of  the book. The house was quiet and the world was cahn.

,  The words were spoken as if  there was no book, Except that the reader leaned above the page, læs if-

\_den bo

en del\_

nævdes denne påstand at vær

ngen

· sig.

gennem digtet at erfaringerne af dets verden kan si-

ges at være rene.

Wanted to lean, wanted much to be The scholar to whom his book is true, to whom

The summer night is like a perfection of  thought. The house was quiet because it had to be.

The quiet was part of the meaning, part of  the mind: The access of  perfection to the page.

And the world was calm. The truth in a calm world, In which there is no other  meaning,  itself

Is calm, itself  is summer and night, itself Is the reader leaning late and reading there.

Isolerer vi transformationen fra "The reader became the  hook"  i  begyndelsen  til  "The  truth  in  a  calm world" der "itself/ Is the reader" i slutningen af digtet,  og  dermed  lader  den  snirluede  meditation  der fører  fra  den  ene  til den  anden  position  ude  af  betragtning,  bliver det hurtigt klart at Stevens her er i færd  med at  skabe  en  verden  af rene erfaringer. Ligesom  læseren  under  sin  læsning  hævdes  at  blive \_\_\_\_\_ \_\_\_,qen b\_Qg\_d.e.r.Jæ..se.s\_i,J1�vcl.es denne P-åstand at væ--1:..e�  \_\_ en sandhed der gør sig gældende så længe der læses, for  så vidt den  jo inkarnerer sig i og  dermed bliver læseren.  Fiktionens hele verden opstår i processen af at  læse  digtet  der  således  har  tilrettelagt  og  forudgrebet læsningen på en måde, hvor den synes at finde sted på samme vilkår som den tankestrøm James beskriver.  Den  bevarede  erfaring  bliver  da  at  læsningen og den skrivehandling der fremstiller digtet i en vis  forstand vil have fundet sted på samme plan. De tanker læseren gør sig om digtet under læsningen er de  samme  som digtet  formulerer  om læseren  mens det bliver skrevet. Det er i denne tankestrøm endnu ikke  muligt  klart  at  adskille  tanke  og  ting,  læsning og  digt.  Men i  og  med  at  denne  umulighed  sætter sig  igennem  som en  erfaring i  læseren  er  den  alle­ rede  ophørt  med  at  være  ren;  den  lader  sig  først konstruere  efterlods  på  afstand  af  den  virkelighed den søger at sammenfatte. At erfare  betyder egent­ lig  at  gennemvandre,  og  det  er  alene  på  sin  færd gennem digtet at erfaringerne af dets verden kan siges at være rene.

stiske skildring af en fiktiv persons bevidsthed. Frem

for at en bevidsthedsstrøm skulle være noget littera-

Stevens'  digtning  bliver  ofte opfattet  som  abstrakt fordi  den  ikke  henviser  til  en  genkendelig  virkelig­ hed, men i realiteten forekommer den yderst konkret og  formulerer sig klarere om den empiriske virkelighed den  selv  sætter,  end  det  er  tilfældet i  den  digt­ ning hvis effekt beror på genkendelse. Digtet her opridser en idealtypisk læsesituation hvor læseren, antruffet med en digtsamling foran sig en varm som­ meraften, sætter alt ind på dette ene: at læse. Den ydre verden omkring læseren bliver rolig, ja! selve forskel­ len mellem ydre og indre udviskes,  aftenen bliver en del af bevidstheden og bogen synes at udslette sig selv til fordel for de ord der fremsagt udsiger en verden af rene  erfaringer.  Bogen  er  i  den  verden  den  således fremstiller  hverken  en  bog om verden  eller  en  bog  i verden,  den  hverken  søger  at  komme  på  afstand  af verden eller lader sig nøje med at  befinde sig i  verden,  for  der  findes i  det  øjeblik  ingen  anden  verden end bogens  egen.  Det  lader  sig  da  næppe  heller  afgøre om læserens stærke ønske om at finde en sandhed i  digtet  er ironisk  ment  (  og  altså henviser  til en anden,  bagvedliggende  sandhed,  fx  at  digtet  skulle fremmane en illusion),  for de meninger der fremstille.. s\_und.etlæsningen\_udgø.r..alle\_en..d.eLaf.digtet ,\_ en�del-�-af  den tankestrøm der er i færd med at udfolde sig.

Vores læsning af digtet bekræfter således hvad det siger og gør på en sådan måde at vi som læsere bliver "like the conscious being of the hook" i og med vores læsning.  Og omvendt, vi bliver læst af digtet i samme  omfang  som  vi  læser  det.  Digtets  forbere·delse og  forudgribelse af vores læsning af det er  just hvad der skaber denne situation hvor vi læsere bliver læst.  Man  kan  altså  argumentere  for  at  digtet  først åbner en tankestrøm af rene erfaringer der siden,  ef­ terhånden som vi accepterer og  forstår  denne  situa­ tion,  afledes  og  bliver  til  en  bevidsthedsstrøm.  Fak­ tisk  skaber  digtet  den  enestående  situation  hvor  vi bliver  bevidste  om  vores  bevidsthed  mens  den  er  i færd med at tage  form.  Som sådan fremstiller  digtet oven i købet en form for bevidsthedsstrøm der synes mere i overensstemmelse med James' egen forståelse af  denne  betegnelse  end den  litteraturkritik  der  har anvendt den som en  term for den psykologisk reali­ stiske skildring af en fiktiv persons bevidsthed. Frem for at en bevidsthedsstrøm skulle være noget littera-

amlir turen  kan  repræsentere  stemmer  dette  også  bedre overens med James' filosofiske forståelse af  virkelighed:  -"Det der  virkelig eksisterer er  ikke  skabte  ting [things  made],  men  ting  der  er  i  færd  med  at  blive skabt [things in the making]" (James, r996a, p. 263).

Konsekvensen af denne poetik er at alle konstituenter i den litterære situation forbliver immanente i digtningeri:  skriften, stemmen, læsningen, fiktionens virkelighed,  den empiriske  virkelighed etc. Stevens' digtning :fremsætter intet udsagn der rækker ud over den  litterære  situation,  hvilket  giver  poesien  dens sæ ! egne kraft,  dens vis poetica som han kalder det i essaysamlingen The  Necessary  Angel, men  det  har endvidere den filosofiske konsekvens at Stevens i sin digtning  dermed giver forrang  til det vi traditionelt opfatter som fiktion,  mens den såkaldte  virkelighed snarere  bliver  en  effekt  af fiktionen,  en  'pseudo-effekt'.  Det  betyder  at  Stevens .  genn � m  sin  digtning sætter en verden af rene erfaringer der ikke er grundet i·andet end sig selv, ikke henviser til en transcendental  instans  uden  for  sig  selv.  Først  og  fremmest fungerer denne digtning uden noget transcendentalt Jeg  der  eventuelt  kunne  fastholde  den i  forhold  til ----..:;eB-f-ø.:t=-a4gåe:ade-v-iFkeli:ghea,s0m-Glet-Gla-sk:cl:le-hav·,..e---&lt;sandhe-d;-nren været  digtningens  opgave  at  transcendere.  I Opus Posthumous siger  han:  "Overgangen  fra  digtning [make  believe]  for  en  selv  til  digtning  for  andre  er poesiens begyndelse, eller ende, i den enkelte" (Stevens,  1957,  p.  169). Selvet,  den anden og den empiriske virkelighed finder alle sted i og  med den litterære situation som digtningen sætter: "Den endegyldige tro er at tro på en fiktion, som man ved er  en  fiktion,  for  så  vidt  som  der  intet  andet  er" (ibid., p.  163, cf. også Bove, 1980, p. 181ff). Litteratur

Men hermed går  fiktionens  verden  af  rene  erfa­ ringer.,  også  forud  for  en  opfattelse  af  virkelighed, hvori vi bliver bevidste om hvad vores  viden er om (tingene i  verden) og  hvem  der tilegner  sig  denne viden (tanken om tingene). Og for så vidt synes det Stevens virkeliggør i sin digtning  netop at være Ja­ mes' i og for sig poetiske vision af en verden af rene erfaringer: "en given udelt portion af erfaring, taget i  en  associativ  sammenhæng,  spiller  rollen  som  en vidende  [a  knower],  en  sindstilstand,  'bevidsthed'; mens den samme udelte stump  erfaring i  en anden sammenhæng  spiller  rollen  som  en  kendt  ting  [  a tbing known  ], et objektivt 'indhold'. Kort sagt, i en gruppe . fi gur erer  den  som  en  tanke,  i  en  anden gruppe som en ting. Og  eftersom  den kan  figurere i  begge  grupper  samtidig har  vi  med  al  rimelighed ret til  at  tale  om den som både subjektiv  og  objektiv  på en  gang"  (James,  r996b,  pp. 9-ro). De  dikotomier hvormed vi traditionelt situerer os selv i  verden  bliver  her  kritisk omfortolket, hvis  de  ikke ligefrem bliver ugyldige.  I det mindste midlertidigt, mens vi læser Stevens' digt,  nødes vi nærmest til at drage en vigtig epistemologisk konsekvens:  når læserens  erfaringer  bliver  helt  sammenfaldende  med digtets  bevægelse  og  vi  ikke  længere  kan  afgøre hvem  der  "spiller  rollen",  som  James  siger,  som læser  og  hvem  som  digt,  viger  den  klassiske  dualisme mellem tanke og ting-til fordel for en moderne pluralisme. I en pluralistisk verden fremstår virkeligheden som en stedse foranderlig mangfoldighed, og som stedte i  denne  verden er  vi  henvist  til  erfaringer der ikke blot fornyr sig selv hvert eneste øjeblik, men kontinuerligt føjer nye aspekter til verden. Tankerne søger ikke længere de perfekt afru�dede tings -svirer-lystigt-om:krirrg - som-e-n-dnu altid  ufuldstændige  dele  af  den  virkelighed  til  hvis skabelse  de  bidrager.  Når  vi  således  tillader  tankestrømmen  at  oversvømme  os  åbnes  verden  på  ny som et væld af rene erfaringer, men ofte kræves dertil en digtning som Stevens' der skaber "a perfection of thought" hvori alting bliver "part of the mind". All the world is  a  stage ...

Bove,  Paul  A.:  r980  "Fiction,  Risk,  and Deconstruction. The Poetry of Wallace Stevens", in Destructive Poetics.  Hei­ degger  and  Modern  American  Poetry, New York:  Columbia University Press

r996a'A Pluralistic Universe (r909), New York: University of Nebraska Press

James,  William:  r950 The  Principles  of Psychology, vol.  I (r890), New York: Dover Publications

r996b Essays in Radical Empiricism (r9r2), New York: Uni­ versity of  N  ebraska Press

r971 Collected Poems (r954), New York: Knopf

Stevens, Wallace: 1957 Opus Posthumous, New York: Knopf r965 The Necessary Angel: Essays on Reality and the Imagina­ tion (r95r), New York:Vintage Books