Eli Skogerbø, Øyvind Ihlen, Nete Nørgaard Kristensen and Lars Nord (eds.): Power, Communication and Politics in the Nordic Countries. Nordicom, 2021, 396 pp.
Forfattere: Jakob Linaa Jensen
Tidsskrift: journalistica (2022-09-12)

## Power, Communication and Politics in the Nordic Countries

Af Eli Skogerbø, Øyvind Ihlen, Nete Nørgaard Kristensen og Lars Nord (red.) Nordicom, 2021, 396 pp.

JAKOB LINAA JENSEN Aarhus Universitet

'Findes  der  en  nordisk  model  for  politisk  kommunikation'? Sådan  indledes  denne  bog,  der  såvel  bredt  som  dybt  forsøger  at indfange fænomenet politisk kommunikation med et særligt fokus på de nordiske lande. Der ligger altså her, som i anden forskning i medier og politik, en implicit oplevelse af, at de nordiske lande er noget  særligt  og  har  noget  særligt  at  tilbyde.  Bogen  er  ifølge redaktørerne selv en opdatering af Jesper Strömback, Mark BlachØrsten og Toril Aalbergs Communicating Politics: Political Communication  in  the  Nordic  Countries fra  2008.  Med  et  sådant værk ligger man naturligvis inden for et komparativt mediesystemisk  perspektiv,  men  det  er  redaktørernes  ambition også  at  bevæge  sig  hinsides  dette  og  bidrage  med  dybdegående analyser af konkrete forhold.

Disse  ambitioner  ses  også  i  bogens  opbygning,  hvor  der  først følger  introducerende  kapitler  om  forholdet  mellem  medier  og politik  i  henholdsvis Danmark, Island, Finland, Norge og Sverige. Kapitlerne  er  ret  ens  i  opbygningen  og  bidrager  dermed  til  det komparative perspektiv. Med en dansk medieforskers gennemsnitlige  kendskab  til  de  øvrige  landes  mediesystemer  og politiske landskaber er der måske ikke så meget nyt at hente, men for forskere og andre uden  for Norden  (ikke mindst  i  den angelsaksiske verden, hvor der jo er en stor og stigende interesse for nordiske velfærdsstater og politiske systemer) formår kapitlerne at give en nyttig og oplysende introduktion.

I  bogens anden del følger en række mere konkrete casestudier, gående fra det mere overordnede til det endog meget detaljerede. Der  er  Sigurd  Allerns  og  andres  meget  overordnede  artikel  om udviklingstendenser og udfordringer i nordisk politisk journalistik tillige med overblik over valg og politisk kommunikation skrevet af David Hopmann og Rune Karlsen. I den anden ende af skalaen er der  artikler,  der  fokuserer  på  lobbyisme,  minoritetsgrupper  og alternative højrefløjsmedier.

Selv om artiklerne på hver deres måde kaster lys over aspekter af det  nordiske  politiske  kommunikative  landskab,  kan  det  for  en udenforstående virke lidt tilfældigt, hvad der er blevet plads til, og hvad  der  er  udeladt.  Derfor  kan  bogen  ikke  anbefales  som  en tilbundsgående  systematisk  gennemgang  af  dens  emnefelt,  men mere som en 'reader', en appetitvækker der giver mod på at læse mere om det, der måtte interessere. Redaktørerne har ret i, at bogen er en tiltrængt opdatering af værket fra 2008. Denne anmelder synes generelt, at der er tale om et værk af udmærket faglig og akademisk kvalitet, men målgruppen er måske i allerhøjest grad læsere uden for Norden. Man må derfor håbe, at bogen formår at nå uden for en nordisk kontekst, for det fortjener den.

## JAKOB LINAA JENSEN

Lektor

Institut for Kommunikation og Kultur

Aarhus Universitet

[linaa@cc.au.dk](mailto:linaa@cc.au.dk)