Anmeldelser og noter
Forfattere: Forskellige Forfattere
Tidsskrift: kierkegaardiana (1957-06-08)

T. H.  Croxall:

KIERKEGAARD  COMMENTARY. London 1956, 263  pp, (James  Nisbet  &amp;  Co.)

Dr.  Croxall  udsendte  for  nogle  aar siden  sin  mere  velmente end  vellyk­ kede bog »Kierkegaard Studies« og har  nu  -   efter  at  have  lært  Dansk  i større omfang  -   sat  sig  ind  baade  i Kierkegaards  »Papirer«  og  i  en  del  af den  nyere  skandinaviske,  specielt  dan­ ske  forskning.  Det  har  resulteret  i  en noget  større  bog  end  den  foregaaende.

I en række  kapitler gennemgaas  i kronologisk-systematisk  orden  Kierke­ gaards forfatterskab og forfatteren prøver  at  forklare  dets  hovedbegreber og deres indbyrdes sammenhæng. Trods den  umage,  som  aabenbart  er  anvendt, er  resultatet  beklageligvis  kun  maadeligt.  Den  nuancering  og  præcision,  som er saa paakrævet  ved tolkningen af Kierkegaards  tanker,  den  savnes  gan­ ske. I  stedet  faar  vi  en  lang  samling almindeligheder. Forfatteren  har  som nævnt  benyttet  en  del  af  den  nyeste danske forskning, men paa ganske uselvstændig maade. Mange steder kopieres baade specielle historiske oplysninger  og  tolkninger  uden  nogen som  helst  kildeangivelse.  Det  siges  fx i Croxalls  indledning  til  »Philosophiske  Smuler«  (p.  164f)  bl.  a.  »  . . .   in  the first  draft  of the  title-page  three  questions  in  the  first  person  are  proposed . . . these three questions, which are really  one,  lie  against  the  background of biblical  criticism  which  began in  the seventeenth  century  and  grew  acute  at the  end  of  the  eighteenth.  Lessing,  in 1777, produced  his essay  Ueber  den Beweis  des  Geistes  und  der  K raft.. . etc.«  Denne  passage  kan  sammenlignes med  følgende:  »Naar  K.  stillede  disse tre  Spørgsmaal,  der  kun  er  eet,  skyld­ tes  det  bl.  a.  den  Uro,  som  fremkaldtes ved Bibelkritikken. .. den kritiske Bibelforskning,  der  begyndte  i  det  17. Aarh.,  satte  i  1770'erne  Sindene  i  Be­ vægelse.  Lessing  deltog  bl.  a. med .. . Ober  den  Beweis  des  Geistes  und  der Kraft etc.« (S. K. Værker  i  Udvalg, ved  F.  J.  Billeskov  Jansen,  IV,  1950: Indledninger og Tekstforklaringer, 153). Sammenligningens resultat kan vel siges at være, at Croxall har vist sig som  en  ganske  god  oversætter.  Gælder det  begrebsanalyser,  saa  svigter  Crox­ all  totalt,  naar  han  selv  skal  forsøge sig  og  ikke  har  fundet  noget  at  plagi­ ere.  Man  kan  tage,  rent  eksempelvis, hans  udtalelser  om  et  saa  centralt  be­ greb  som  contemporaneity  (p.  178f.  og 208f.).  Vi  faar  kun  et  endda  ikke  sær­ lig  godt  resumé  af  de  relevante  kapit­ ler  i  »Philosophiske  Smuler«  og  »Ind­ øvelse  i  Christendom«  og  et  par  kriti­ ske bemærkninger  mod  nogle  aldeles inferiøre forskere. Den  eneste  mono­ grafi om begrebet, altsaa Lønnings, kender Croxall aabenbart slet ikke, skønt den er udkommet to aar før hans eget  opusculum. I de indledende  be­ mærkninger  hedder  det  bl.  a.  (p.  xix) »I have been scrupulous in quoting sources«.  Det  maa  forfatteren  vel  saa mene. En  gennemgang  af  bogen  har dog  i  adskillige  tilfælde  vist, at  ikke mindst  de  mange  smaa,  specielle  oplys­ ninger  og  forklaringer, der  faar  den til at synes saa lærd, ganske  savner kildeangivelser.  Ganske  tilfældigt  kan dette  forhold  næppe  være.  Forfatteren har simpelthen prydet sin bog med andres  lærdom,  og  den  indeholder  da ogsaa mange  troværdige oplysninger. Lærdom,  selv  om  man  er  kommet  saa let  til  den  som  Croxall,  er  imidlertid ikke  tilstrækkeligt,  den  maa  benyttes med forstand.

Det  er  beklageligt,  at  der  stadig  kan fremkomme  den  slags  bøger  om  Kierkegaard.  De  holder  langt  mindre  end de  naivt  pralende  giver  løfter  om  og derved  holdes  læserne  for  nar.  Croxall har, alene af rent sproglige grunde, haft gode muligheder for at skrive om  ikke  just en selvstændig bog, et forskningsbidrag i egentlig forstand, saa  dog  en  sammenfatning  af  andres resultater; men  disse muligheder har han  udnyttet  rent  forbavsende daarligt.  Lærdom  er  der  paa  sin  vis  ganske vist  nok  af;  men  kyndigheden  glimrer ved  sin  fraværelse. ^

## Anna  Paulsen:

## SØREN  KIERKEGAARD,  DEUTER UNSERER  EXISTENZ

Hamburg  1955,  463  pp.  (Friedrich  Wittig Verlag).

Denne nye tyske samlede fremstilling af  Kierkegaards  liv  og  tankeverden  er særdeles  læseværdig.  Ikke  mindst  den nye  læser  kan  gennem  den  faa  en  stort set velfunderet og paalidelig vejledning.

Som  venteligt  er  der  ikke,  hvad  det rent  biografiske  stof  angaar,  hverken fremdraget  nyt  materiale  eller  søgt  an­ lagt afgørende nye synspunkter paa det gammelkendte. Bogens forfatter, der er teologisk doktor, behersker fuld­ stændigt  Kierkegaards  modersmaal  og har  naturligvis  benyttet  (og  selv  over­ sat  fra) Virker og Papirer ,  men  ikke Breve og Aktstykker. Af de ældre fremstillinger  mærkes  især  indflydelse fra  P.  A.  Heiberg,  Geismar  og  Hirsch, og  af  de  nyere  tages  der  stedvis  explicite  stilling  til  Hermann  Diem,  Wilh. Anz  og  Knud  Hansen.  Det  maa  der­ imod  beklages,  at  de  mange  andre  bi­ drag  til  forskningen  fra  de  seneste  aar synes  ukendte  for  værkets  forfatter.

Dispositionen er fortræffelig og overskuelig.  Efter  en  kort  skildring  af Kierkegaards ungdomsaar, følger de tre hovedafsnit:  Das  Gespräch mit Regine, Das Gespräch mit der Zeit og Das Gespräch  mit  der  Kirche.  Maaske  det i  udførelsen  burde  have  været  tydeli­ gere fremhævet, hvorledes Kierkegaards forfattervirksomhed  dog  stort  set  for­ blev en monolog, da modparten jo næsten  ikke  tog  til  orde,  og  det  kunde tillige  have  været  klarere  fremhævet, hvilken rolle sprog og litterær  form spillede  for  Kierkegaard  i  hans  forsøg paa  at  faa  en  dialog  i  stand,  paa  at raabe  det  'moderne'   menneske  op.

Udførelsen  er  kyndig  og  sympatisk, selv  om  maaske  nogle  læsere  vil  anke over,  at  forfatteren  har  holdt  sig  næ­ sten  for  nær  op  ad  kildernes  ordlyd. Der  er  mange  parafraser og rigeligt med  citater,  baade  kendte  og  mindre kendte. Gengivelsen af Kierkegaards tanker  er  gennemgaaende  trofast;  men medens man kun med vanskelighed kan tale  om,  at  bogen  har  en  tese  i  positiv forstand-  det  skulde  da  være  udred­ ningen af menneskets eksistensmulig­ heder overfor Gud -  saa  er der interes­ sante  bemærkninger  af  kritisk  karak­ ter.  Anna  Paulsen  vil  saaledes  mene,  at en  skæbnesvanger  indflydelse  fra  den tyske idealisme (særlig hvad angaar begrebet  aand)  har  medført  en  udglidning  og  skævhed,  i  forhold  til  nytesta­ mentlig  forkyndelse,  i  forfatterskabets sidste  periode,  ja  allerede  i Philosophiske  Smuler.

Dette  kritiske  synspunkt  er  mindre originalt  end  udførelsen.  Her  blot  den bemærkning,  at  dels  er  der  ikke  ført tilstrækkeligt  bevis  for  dets  rigtighed, dels  er  der  ikke  skelnet  skarpt  mellem intention  fx  hos  Hegel  og  hos  Kierkegaard. En  udtømmende  besvarelse  af problemet  ventes  da  stadig. ^   Th

Under titlen »On Authority and Revelation«  har  Walter  Lowrie  over­ sat Kierkegaards »Bogen om  Adler« (Princeton  University  Press,  1955,  205 pp.) og skrevet  en  fyldig  indledning til  den.  Lowrie  har  dog  ikke  -   saaledes som  Haecker  i  sin  tid  ved  den  tyske oversættelse -  blot oversat værket i dets første skikkelse,  men  har  optaget  en hel  del  af Kierkegaards senere indskud. Det  er  for  saa  vidt  lykkedes,  som  der er  kommet  en  udmærket  sammenhæn­ gende  bog  ud  af  det,  og  en  fortegnelse bag  i  bogen  gør  rede  for  kildeforhol­ dene.  Filologisk  er  det  dog  en  betæn­ kelig sag saaledes at konstruere en tekst.  Det  havde  været  bedre,  saaledes som Lowrie har gjort for  de forskellige forords  vedkommende,  der  er oversatte hver  for  sig,  at  bringe  skriftet  i  dets første skikkelse og saa  bagefter lade følge  senere  ændringer  og  tilføjelser.  En meget omhyggelig recension af Lowries  arbejde  er  givet  af  Howard A.  Johnson i  »Theology Today«,  1955, 380-88.

Walter  Lowries  bekendte  »A  Short Life  of  Kierkegaard«,  der  første  gang udkom  1942,  er  af  Giinther  Sawatski blevet  oversat  til  tysk  med  titlen  »Das Leben Soren Kierkegaards« (Diisseldorf-Køln,  1955,  237  pp.)

De officielle oppositionsindlæg, af prof.,  dr.  philos.  Paulus  Svendsen  og prof.,  dr.  theol.  Johan  B .  Hygen,  ved P.  Lonnings  disputats  »Samtidighedens Situation«,  findes  trykt  i  »Norsk  teo­ logisk  Tidsskrift«, 1956, 1-56.

Katalogen over Mindeudstillingen for Kierkegaard paa Det kongelige Bibliotek  i  København  27.  oktober  til 21.  november  1955  er  usædvanlig  vel tilrettelagt  og  smukt  udstyret.  Den  be­ holder sin  værdi især ved  prof., dr. phil.  F.  J.  Billeskov  Jansens  indledende essay om »Kierkegaardsforskningen uden  for  Kierkegaards  Fædreland«  og ved  de  mange  reproduktioner,  hvoraf flere  er  nye,  af  hans  manuskripter  og af  hans  møbler  og  andre  ejendele.

Under titlen  »Vues sur Kierkegaard« har  Georges  Henein  og  Magdi  Wabha samlet  fjorten  afhandlinger  om  Kier­ kegaard.  Forfatterne  er  næsten  alle  saa godt  som  ukendte hertillands. Jean Wahl  staar som  første  bidragyder  med den samme afhandling, nemlig »Kierkegaard  et  le  Romantisme«,  som han  tidligere  har  publiceret  i »Orbis Li  tt  er  ar  ums« særnummer »Symposion Kierkegaardianum«.  Bogen,  der  er  ud­ kommet  i  Cairo,  har  væsentligt  inter­ esse  ved  at  vise  en  ikke  sjældent  gan­ ske  lidenskabelig stillingtagen til den danske  tænker.

I Fischer Biicherei's bekendte  serie har  Hermann  Diem  udsendt  et  tysk udvalg  af  Kierkegaard  med  en  ret  fyl­ dig  indledning  under  titlen »Sokrates in  Dänemark«  og  med  en  afslutning, ogsaa  indeholdende  tekster  fra  kirke­ kampen. Udvalget er kronologisk, rummende afsnit fra »Enten-Eller«, »Frygt  og  Bæven«,  »Stadier  paa  Livets Vei«,  »Afsluttende  uvidenskabelig  Ef­ terskrift«,  den  første  af  de  »Fire  op­ byggelige Taler« fra 6. dec.  1843,  »Ind­ øvelse i Christendom« og fra »Syg­ dommen  til  Døden«. Diem  har selv oversat  afsnittene fra  »Enten-Eller«  og fra  »Stadier  paa  Livets  Vei«,  medens de  øvrige  tekster  er  laant  fra  den  nye, komplette  oversættelse,  der  udkommer paa  Hegner  Verlag.

Blandt  de  mange  mindre  antologier indtager  Diems  en  fremtrædende  plads ved den  kyndighed, den vidner om. Den  hidtil  bedste  er  dog  vist  alligevel Cornelio Fabro's i serien »I Classici della  Filosofia«  (Collezione  diretta  da Michele  Federico  Sciacca,  Societa  Editrice  Internazionale,  Torino  1952,  275 pp.).  Dispositionen  og  udvalget  deri  er lige fremragende: L'esistenza fuori della fede,  Il  problema  della  fede,  La  vittoria  della  fede,  La  vita  della  fede, Il compimento  della  fede.

Paul  V.  Rubow  har  udgivet  sine  to kronikker  (Berl.  Aftenavis  27.  maj  og 20. juni 1955) som bog med  titlen »Kierkegaard og Kirken«.  (Gyldendal).

P.  G.  Lindhardt  har  i  serien  »Hori­ sont-Hefterne«  (forlaget  Aros,  Aarhus) udsendt »Søren Kierkegaards angreb paa  folkekirken«.  Et  afgørende  syns­ punkt  deri  kendetegnes  ved  disse  cita­ ter: »Kierkegaard  ville  ikke ' munke­ kristendom', men fremkalde en indrøm­ melse,  ikke  for  indrømmelsens  skyld, med for ved dens hjælp  at  skaffe  plads for  forkyndelsen  af  Guds  barmhjertig­ hed som  evangeliets eneste  indhold,« og  »   .. .   samtidig  er  indrømmelsen  kri­ stendommens  indrømmelse  til  enhver, som redeligt  til  tilstaa,  at  han ikke kan og  ikke  vil  opfylde  dens  krav,  og  da en indrømmelse, som ikke blot skal taales,  men  respekteres,  fordi  den  da er  eet  med  selve  evangeliet  om  Guds barmhjertighed.«

Frithiof  Brandt  har  paa  svensk  for­ lag  (Natur  och  Kultur,  Sth.)  udgivet en  introduktion  »Søren  Kierkegaard», en fortrinlig skrevet, klar oversigt baade  over  Kierkegaards  liv  og  tanke­ verden, særlig værdifuld ved sin psyko­ logiske forstaaelse og ved paapegelsen  af  aandshistoriske  paralleler,  bag­ ud  fx  til  Pascal,  fremefter  til  eksistens­ filosofien.  Dette  sidste  kommer  særligt frem i gennemgangen af »Begrebet Angest«  og  »Afsluttende  uvidenskabelig  Efterskrift«. -   Paa  saa  faa  sider, 86,  at  behandle  hele  det  vanskelige  og vældige emne  er overordentligt  kræ­ vende. Intet væsentligt tør udelades og  en  ofte  betydelig  forenkling  er  nød­ vendig.  I det  store  og  hele  er  denne lille  bog for  den helt nye læser  af Kier­ kegaard vellykket; man kunde blot have  ønsket  i  hvert  fald  et  par  antyd­ ninger  mere  bl.  a.  i  gennemgangen  af »Efterskrift«, hvor det ikke rigtigt kommer  frem,  hvilken  forskel  der  er paa  det  stadium,  hvor  subjektiviteten er sandheden og det, hvor den er usandheden;  og  man  kunde  have  øn­ sket eksistensfilosofien karakteriseret udfra Kierkegaard saaledes som fx Sløk  og  Prenter  har  gjort  det.

Adskillige  tidsskrifter  har  i  1955  og i  den  forløbne  tid  af  1956  indeholdt afhandlinger  om  Kierkegaard.  Af  dem, der  er  kommet  redaktionen  i  hænde, skal  først  nævnes  de  foredrag,  der  blev holdt  paa  den  internationale  kongres  i August  1955  i  København:  (alfabetisk efter  forfattere)

H. Diem: Kierkegaards Hinterlassenschaft  an die  Théologie (i: »Antwort«,  Festschrift  zum  70.  Geburtstag von  Karl  Barth).

- P.  Mesnard:  Kierkegaard  aux  prises avec  la  conscience  française  (i:  Revue de Littérature comparée, 1955, 453-
2. 78)* V.  Lindstrôm: La Théologie de Limi­ tation  de  Jésus-Christ chez  Soren Kier­ kegaard  (i:  Revue  d'Histoire  et  de  Plilosophie  Religieuses, 1955,  379-92).

Johs. Sløk: Das existenzphilosophische Motiv  im  Denken  von  Kierkegaard  (i: Studia  Theologica,  1956,  116-30).

*

- W. Boehlich: Kierkegaard und Deutschland  (i: Dänische  Rundschau, hrsg.  vom  Dänischen  Aussenministerium,  1955  nr.  8).
- J.  Bukdahl:  Tordenvejret  og  Genta­ gelsen, omkring Kierkegaardlitteraturen (i:  Dansk  Udsyn,  1956,  3-24).
- T.  H.  Croxall:  Kierkegaard  as  seen by  an  Englishman  (i:  Danish  Foreign Office  Journal,  publ.  by  the  Ministry for  Foreign  Affairs,  1955  no.  17).

B. Delfgaauw: De Kierkegaard-studie in  Scandinavie (i:  Tijdschrift voor Phi­ losophie,  1955-56,  fortsat).

B.  Delfgaauw: Kierkegaard-congres te Kopenhagen 10-16 Aug. 1955 i: Algemeen  Nederlands  Tijdschrift  voor Wijsbegeerte en Psychologie, 1956, 98-106).

Siegfr.  Hansen:  Die  Bedeutung  des Leidens für das Christusbild Søren Kierkegaards  (i:  Kerygma  und Dogma, 1956,  1-29).

- S. Holm: Grundtvig und Kierke­ gaard  (i:  Zeitschrift  für  systematische Theologie  1954).

Paul L. Holmer:  Kierkegaard  and religious  propositions  (i:  The  Journal of  Religion,  1955,  135-46).

H.  Höirup:  Grundtvig  and  Kierke­ gaard,  their  Views  of  the  Church  (i: Theology  Today,  1955,  328-43).

Howard  A. Johnson: Kierkegaard and  Politics (i:  Anglican  Theological Review,  1956,  32-41).

- V.  Leemanns:  De  wordingsjaren  van Sören  Kierkegaard  (i:  Tijdschrift  voor Philosophie,  1955,  623-62).

- V.  Lindström:  Problemet  objektivtsubjektivt  hos  Kierkegaard  (i:  Nordisk Teologi, festskrift tili Ragnar Bring 1955,  85-102).

Walter Lowrie: Translators and Interpreters  of  S .  K.  (i:  Theology  To­ day,  1955,  312-28).

- G. Malantschuk: Kierkegaard og Nietzsche (i: Det danske Magasin, 1955,  381-96).
- P. Mesnard: Comment définir la philosophie  de  Kierkegaard?  (i:  Revue d'Histoire et de Philosophie Religieuses, 1955,  393-403).

F.  Meyer:  Kierkegaard  et  Unamuno Comparée,

(i: Revue de Littérature 1955,  478-93).

Paul  S.  Minear:  Thanksgiving  as  a Synthesis of the Temporal and the Eternal (i: Anglican  Theological  Re­ view,  1956,  4-15).

- W. Rehm: Kierkegaards Antigone (i: Deutsche Vierteljahrsschrift für Literaturwissenschaft und Geistesge­ schichte,  1954,  1-39).
- D.  Ritschl:  Kierkegaards  Kritik  an Hegels Logik (i: Theologische Zeit­ schrift,  1955,  437-66).
- N. Thulstrup: Problemkomplekset Kierkegaard  (i:  Det  danske  Magasin, 1955,  369-81).

N.  Thulstrup:  Theological  and  Phi­ losophical Kierkegaardian Studies in Scandinavia  1945-53  (i:  Theology  To­ day,  1955,  297-312).

N.  Thulstrup:  America  Discovers  a New  'Classic'   (Danish  Foreign  Office Journal,  Special Issue  for  the  United States,  1955).

- H.  Toldberg:  Goldschmidt  og  Kier­ kegaard  (i:  Festskrift  til  Paul  V.  Rubow,  1956).
- N.  H.  Søe:  Søren  Kierkegaards  lære om paradokset (i: Nordisk Teologi, festskrift  till  Ragnar  Bring,  1955,  10222 ) .

John  Wild:  Kierkegaard  and  Con­ temporary  Existentialist  Philosophy  (i: Anglican Theological Review, 1956, 15-32).

- I: La Table Ronde, no. 95, nov. 1955,  findes  bidrag  af  P.  H.  Tisseau, J.  Hohlenberg,  M.  Savin,  G.  Malant­ schuk,  Karl  Jaspers,  G.  Marchal,  Louis Lavelle,  Gabr.  Marcel,  Cl.  Elsen,  J.-J. Kim,  Alain,  N.  Thulstrup.

## BERETNING

om kongres for Kierkegaard-forskning i København  10.-17.  aug. 1955.

I  dagene  10-17  aug.  1955  blev  der af Søren Kierkegaard Selskabet paa Københavns Universitet afholdt den første  internationale  kongres  for  Kier­ kegaard-forskning.

Kongressens  tema  var:  Kierkegaards tankeverden  og  dens  betydning i  fortid og  nutid,  og  dette  blev  belyst  gennem en række foredrag ledsaget af ofte langvarige  og  brogede  diskussioner.

En  række  fremtrædende  forskere  fra de  vestueropæiske  lande,  fra  U.S.A  og Japan  var  indbudt,  og  Søren  Kierke­ gaard Selskabet  havde  den  glæde, at de fleste  af de inviterede saa sig i stand til  at  komme  til  stede.  Der  var  adgang for  gæster  til  at  overvære  foredragene og diskussionerne  paa  kongressen, og baade  fra  de  skandinaviske  lande,  fra U.S.A.,  fra  Japan,  fra  Tyskland og  fra Østrig  kom  flere gæster. Den  angelsaksiske  verden  var  svagest  repræsen­ teret  paa  kongressen.

Baade  filosofiske,  teologiske,  psyko­ logiske og litteraturhistoriske (æsteti­ ske)  Kierkegaard-forskere  var  indbudt til  kongressen,  der  formede  sig  som  en fri,  videnskabelig  sammenkomst  uden 'konfessionelt'   præg.

I  næsten  alle  diskussionerne  efter  de enkelte foredrag deltog særlig prof. Hermann Diem  og prof. Pierre Mesnard med kyndighed og myndighed. Af andre diskussionsdeltagere  maa  frem­ hæves Kierkegaard Selskabets formand, prof. N. H. Søe, dets næstformand, prof.  F.  J.  Billeskov  Jansen,  prof.  W. Leendertz (Nederland), dr. B. Delfgauuw  (Nederland),  dr.  F.  C.  Fischer (Tyskland), prof. Valter Lindstrom (Finland), dr. P. Lønning (Norge), prof. L. Richter (Tyskland), dr. K. Sorainen  (Finland).

Man bemærkede en ret tydeligt  mar­ keret  forskel  i  de  metodiske  synspunk­ ter  for  Kierkegaard-forskningen  mel­ lem paa den ene side de tyske deltagere og  enkelte  af  de  nordiske,  og  paa  den anden  side  de  skandinaviske  og  fran­ ske.  Medens man fra tysk side saa godt som  udelukkende  vilde  behandle  pro­ blemkomplekset  Kierkegaard  under  en systematisk  synsvinkel, teologisk  eller filosofisk,  saa  blev  det  fra  nordisk  side betonet,  at  den  almindelige  filologisk­ historiske  metode  ogsaa  maa  anlægges overfor  de  kierkegaard'ske  tekster.  Det blev  fra  den  side  fremhævet,  at  det  er af  betydning  for  forstaaelsen  af  Kierkegaards  saa  udpræget  polemiske  for­ fatterskab at kende det aandelige milieu,  som  han  levede  i  og  som  han dels  lærte  af,  dels  vendte  sig  imod  i protest. Fælles  for  de  to  grupper  var dog, at interessen  koncentreredes  om Kierkegaards tankeverden, ikke om hans  personlighed  og  privatliv,  og  at derfor forsøgene paa en psykologisk tydning  af  denne  -   i  modsætning  til den  lidt  ældre  Kierkegaard-forskning ikke  fandt  synderlig  interesse.

Ogsaa  kritiske  synspunkter  overfor Kierkegaards tankeverden kom til orde paa  kongressen, dels  immanente,  dels transcendente. Det blev drøftet, om Kierkegaards  forfatterskab  danner  en konsekvent sammenhængende helhed uden  indre  modsigelser,  eller  om  man kan  tale  om  ændringer  i  synspunkter, forskydninger i begrebsdefinitionerne, og baade fra filosofisk og teologisk side blev der rejst kritiske indvendinger mod  rigtigheden  af  hans  teorier,  som for  eksempel  hans  »efterfølgelsens  teo­ logi«.

Det  er  vanskeligt  at  tale  om  noget konkret resultat  af en  kongres  som  den stedfundne. Meningsudvekslingerne mellem  vidt forskellige forskere, der væsentligt har  det fælles,  at de  alle  stu­ derer Kierkegaard, og lejligheden til et  personligt  møde  mellem  disse  for­ skere  maa  formentlig  siges  at  være  det vigtigste udbytte af kongressen. For de danske arrangører og deltagere i kongressen var det i hvert fald af bety­ delig  interesse  og  til  personligt  udbytte at  træffe  og  udveksle  meninger  med saa  mange  fremtrædende  forskere,  hvis skrifter og afhandlinger om  Kierke­ gaard  værdsættes  højt  i  Kierkegaards hjemland.

## JOHANN  GEORG HAMANN: BRIEFWECHSEL

hrsgg. von von Walther Ziesemer und Arthur  Henkel.  Wiesbaden  1955  ff.  Bd.  1: 1751-59,  Bd. 2: 1760-69;  477  og  539  pp. (Insel-Verlag).

Der  er  tænkere,  hvis  skrifter,  bereg­ nede  for  offentligheden,  er  vanskelige at  læse;  men  i  hvis  private  optegnelser og  breve  deres  anskuelser  fremtræder i  en  lettere  tilgængelig,  mere  ligefrem form.  Der  er  andre  tænkere,  som  kun i  deres  værker,  eventuelt  tillige  i  deres private optegnelser, fremlægger deres anskuelser  og  overvejelser,  medens  de i breve holder sig til andre emner. Hamann  hører  til  den  første  gruppe, Kierkegaard  til  den  sidste.

I  regelen  er  som  bekendt  Hamanns skrifter  ofte  dunkle  og  skruede,  udsty­ rede  med  alskens  barbariske  prydelser i  retning  af  citater  og  allusioner  til  alle mulige  og  umulige  klassiske  og  nyere forfattere.  Det  er  næsten  kun  Robert Burton  og  hans  udgiver  og  efterligner, den  iøvrigt  meget  charmerende  Holbrook  Jackson,  der har  præsteret  noget tilsvarende.  Hos  Hamann  hænger  dette træk vel sammen med, at han var auto­ didakt  og  for  alt  i  verden  vilde  vise, at  han  alligevel  i  lærdom  og  vid  meget godt  kunde  være  med  i  det  pæne  sel­ skab. Han  udtaler sine tanker langt mere simpelt og ligetil i de mange breve,  som han sit liv igennem skrev til familien  og  især  til  sine  mange  venner og  bekendte.

En  hel  del  af  disse  Hamann-breve hos lede  udgave  af  Jacobi's  værker;  men

har tidligere været trykte, især Roth,  hos  Gildemeister  og  i  den  sam­ den  fuldstændige udgave begynder først nu  at  fremkomme.  Allerede  længe  før krigen havde nu afdøde Walther Ziese­ mer  begyndt  sit  indsamlingsarbejde  og trykningen  var  begyndt,  da  næsten  alt blev ødelagt ved et bombardement. Kun  enkelte  eksemplarer  af  de  to  før­ ste  bind  og  korrekturer  af  de  to  føl­ gende  blev  reddet  sammen  med  manu­ skripterne  til  de  følgende.  Udgaven  er beregnet  at  ville  fylde  otte  bind  i  alt, og  det  sidste  bind  skal  indeholde  kom­ mentaren.

Udgivelsen  er  smagfuld  og,  saavidt det  er  muligt  at  dømme  uden  at  have set  manuskripterne,  forekommer  tekst­ gengivelsen  paalidelig.  I  slutningen  af hvert bind findes kildeangivelser og personregister. ^   Th

## JOHANN  GEORG  HAMANNS HAUPTSCHRIFTEN  ERKLÄRT ...

Herausgegeben von Fritz Blanke und Lothar  Schreiner. Bd. 1 og 7, Gütersloh 1956, 184 og 176 pp. (Carl Bertelsmann Verlag).

Ligesom man kunde iagttage et bety­ deligt opsving i Luther-forskningen siden Weimarudgiven i sin tid begyndte at fremkomme, i Kierkegaard-forskningen  siden  de  samlede,  fuldstændige udgaver af hans værker og papirer, saaledes  kan  man  allerede  nu  iagttage en  stedse stigende interesse for Hamanns lige saa originale som righoldige og ofte vanskeligt forstaaelige forfatter­ skab jævnsides  med fremkomsten af Nadlers udgave af hans »Sämtliche Werke«  (Wien  1949  ff.)  og  af  Ziesemers og Henkels udgive af hans »Brief­ wechsel« (Wiesbaden 1955 ff.). Ikke blot  er  der  allerede  fremkommet  saa værdifulde  monografier  som  fx  Jansen Schoonhovens,  men  i  flere  tidsskrifter begynder  nu  specialafhandlingerne  at vise  sig.  Adskilligt  tyder  paa,  at  det vil gaa  med  Hamann  som  det  er  gaaet med  Kierkegaard  i  den  sidste  menne­ skealder:  ikke  blot  er  han  objekt  for rent historiske undersøgelser og gen­ stand  for  systematiske  tolkningsforsøg, men hans tanker  indgaar  i  den aktuelle debat.

Forskningens primære opgave er selv­ følgelig at  tilvejebringe  filologisk  til­ fredsstillende  udgaver  som  det  nu  sker for  Hamanns  vedkommende.  Selv  om man  kan  have visse betænkeligheder og  indvendinger  mod  Nadlers  udgivel­ sesprincipper -  og  praksis,  kan  der  dog næppe  være  tvivl  om,  at  i  den  videre forskning vil  de  fem bind  sammen  med brevudgaven danne basis et godt stykke

ud  i  fremtiden.

Den  næste  opgave  er  ikke,  som  man alt  for  hyppigt  mener,  at  skrive  sam­ menfattende  fremstillinger,  men  at  op­ lyse  teksterne  i  detailler,  altsaa  at  ud­ arbejde indledede og kommenterede udgaver i hvert  fald af hovedskrifterne. Netop for Hamanns vedkommende maa  denne  opgave  siges  at  være  ikke blot  særdeles  paatrængende,  men  over­ ordentlig vanskelig at løse. Enhver læser  af  Hamann  ved,  hvor  vanskelig­ hederne  ligger,  men  det  er  de  færreste, som  formaar  at  klare  dem  tilfulde.

Det  er  da  paa  forhaand  al  anerken­ delse værd, at en gruppe yngre Hamann-forskere, overvejende teolo­ ger,  har  pataget  sig  det  svære  arbejde at levere netop  indledende  og  kom­ menterede udgaver af Hamanns hoved­ skrifter. Der  er  samtidig  kommet  to bind, hvoraf  det  første  (bd. 1 i  hele rækken), foruden en indledning af Fritz Blanke, indeholder en klar og velskreven  forskningshistorie  af  Karlfried  Grunder  og  en  meget  omhyggelig bibliografi  ved  Lothar  Schreiner,  me­ dens  det  andet  bind  (bd.  7  i  rækken) indeholder Hamanns »Golgatha und Scheblimini« (optrykt efter Nadlers edition),  indledet  og  kommenteret  af Lothar  Schreiner.

I forskningshistorien gives en stort set paalidelig, karakteriserende, refe­ rerende og kritiserende fremstilling, præget  af  forfatterens  tilhørighedsfor­ hold  til  den  dialektiske  teologi. Flere steder,  mest  udpræget  ved  omtalen  af Unger, der reduceres betydeligt,  men ogsaa under omtalen af Nadler polemi­ seres  ihærdigt  mod  den  schleiermacherske aandsretning, i litteraturforskningen jo  repræsenteret  bedst  gennem  Dilthey. Med rette  finder  forfatteren,  at Ungers og  Nadlers generelle karakteristik af Hamann som mystiker er vag og upræ­ cis. Ligeledes med rette ankes over Nadlers utilfredsstillende sammenstil­ ling  af  Hamann  med  den  antikke  gno­ sticisme.  Derimod  fremhæves  Metzkes bekendte afhandling fra 1934 tillige med  Fritz  Blankes  forskellige,  mindre arbejder  og  især  Jansen  Schoonhovens store  værk.  Ikke  med  urette  peges  dog paa,  at  denne  kyndige  hollandske  for­ sker  har  en tilbøjelighed  til at tolke Hamann for nær op ad reformerte tankegange.

I denne forskningshistorie er kun bemærket ganske enkelte historiske unøjagtigheder,  som  kunde  have  været undgaaet.  Det  siges  saaledes  (p.  48),  at Kierkegaard første gang omtaler Hamann  allerede  i  1833.  Det  stemmer ikke,  og  den  citerede  optegnelse  -   for­ øvrigt  ikke  den  første  om  Hamann  er  fra  1836-37  (Pap.  I  A  340).  Fejlen er  formodentlig opstaaet ved benyttelse af  Haeckers  udvalg  i  stedet  for  grund­ teksten,  men  alligevel  besynderlig,  da forfatteren  kender  og  omtaler  Rodemanns  dissertation  og  Bohlins  supple­ rende bemærkninger  dertil.  Omtalen  af Tage Schacks bog om Hamann er aner­ kendende,  men  andenhaands.  Den  er desuden  ikke,  som  nævnt  (p.  131),  ud­ givet af Sigmund, men af Sigurd Peter­ sen,  der  ikke  kom  angivet er  sekretær  i det  danske  Kierkegaard  Selskab.

Medens forskningshistorien ogsaa hvad  det  typografisk-tekniske  angaar er  klar  og  let  at  finde  rundt  i,  saa  er den meget fyldige og omhyggelige bibliografi beklageligvis blevet ret uoverskuelig gennem det anvendte nummersystem  (romertal  for  den  syste­ matiske  inddeling  og  ny  tælling,  med arabertal,  for  hver  ny  afdeling).  Her havde det været langt bekvemmere med  en  systematisk  ordning  i  hoved­ grupper  (uden  tal)  og  simpelthen  fort­ løbende  nummerering.

Indretningen  af  det  andet  udkomne bind, indeholdende »Golgatha und Scheblimini« med indledninger og kom­ mentar af Lothar Schreiner, minder om  den  som  teologer  kender  fra  visse nytestamentlige  kommentarer. Det er uskønt, men  praktisk, at have  tekst, punktkommentar  og  fortløbende,  over­ vejende parafraserende interpretation paa  samme  side. Teksten  er  optrykt efter  Nadler,  men  udgiveren  har  dog ikke  været  ukritisk  (se  fx  p.  140  note 8  og  p.  161  note  56).  Nadlers  side-  og linietal  er  anført.  Under  teksten  staar have nen,  saa  nyttig  den  end  er,  kunde  have først  punktkommentaren,  hvis  histori­ ske,  undertiden  ogsaa  sproglige  oplys­ ninger uden skade ofte kunde været  fyldigere,  medens  interpretatio­ været  mere  kortfattet. Forkortelsessy­ stemet  er  højt  udviklet.

Som  de  fleste  af  Hamanns  skrifter er  »Golgatha  und  Scheblimini«  et  lej­ lighedsskrift, polemisk rettet imod Mendelssohns »Jerusalem oder Uber religiose Macht  und Judentum«, der udkom  i  foraaret  1783.  Hamann  skrev sit  modskrift  i  januar  og  februar  1784, og  efter  flere  genvordigheder  lykkedes det  at  faa  det  trykt  og  udgivet  i  som­ meren 1784. Derom  handler  udgive­ rens  indledning,  der  ogsaa  indeholder en  oversigt  over  tidligere  tolkninger  af dette vanskelige skrift. Ikke mindst interessant  er  her  Hegels  karakteristik i  hans  store  recension  af Roths udgave, hvori  han  fremhæver  Hamanns  refor­ matoriske kristendomsforstaaelse. Be­ mærkelsesværdigt  er det ligeledes, at udgiveren  nogle  steder  i  sin  kommen­ tar  gør  opmærksom  paa  Hamanns  hip til  Lessing,  hvis  »Nathan  der  Weise« og  hele  strid  i  anledning  af  Reimarusmanuskriptet jo endnu var i frisk minde.  Ved  sit  lejlighedsskrift  indtager Hamann  en  betydningsfuld  plads  mel­ lem  Luther  og  Kierkegaard,  og  udgi­ veren har gjort sig fortjent ved at frem­ lægge det paa en saadan  maade, at læseren kan spares for en mængde eftersøgninger og kan anvende des mere  energi  paa  den  tankemæssige  til­ egnelse og kritiske stillingtagen til værket. 7 ^ ^h.

Hans  M.  Wolff: FRIEDRICH  NEITZSCHE, DER  WEG  ZUM  NICHTS Bern  1956,  309  pp.  (Francke  Verlag).

Forfatteren af denne introduktion til  Nietzsches tankeverden har  tidligere skrevet ganske læseværdige bøger, hvoraf kan fremhæves hans  »Die Welt­ anschauung der deutschen Aufklä­ rung«.  Der  kan  ikke  herske  tvivl  om hans  solide  kundskaber  baade  m.  h.  v. Nietzsches egne skrifter og til den nyere  tolkning;  men  nogen  synderligt fremragende  præstation  kan  den  fore­ liggende  bog  beklageligvis  ikke  kaldes. Synspunktet, at  det er -  som det siges »das  Verhältnis  von  Leben  und  Geist, das  im  Verlauf  seiner  innern  Entwick­ lung  immer  mehr  zum  reinen  Erkennt­ nisproblem  wird«  kan  være  frugtbart nok,  især  hvis  begreberne  »Leben  und Geist« var  klart  definerede,  hvad  de ikke  bliver  hos  Wolff.  Dispositionen  er kronologisk, følgende N.s  hovedvær­ ker, der omhyggeligt refereres. For­ fatteren har dog hyppigst gjort sig arbejdet  alt  for  let  ved  simpelthen  at sammenstille citater.  Nogen  sammen­ hængende  tolkning  bliver  der  ikke  rig­ tig  tale  om,  selv  om  bogens  undertitel tyder  i  en  rigtig  retning.  Vil  man  forstaa Nietzsche, saa  er  man  dog  vist bedre  hjulpet  med  Jaspers  og  fx  Struves  og  Malantschuks  større  og  mindre afhandlinger  end  med  denne  bog.

N.  Th.

Max  S  che  ler:

VOM  UMSTURZ  DER  WERTE

4. durchgesehene  Aufl.,  hrsgg.  von  Maria Scheler. Bern 1955, 450 pp. ( =   Gesam­ melte  Werke  Bd.  3).  Francke  Verlag.

Den  komplette  udgave  af Schelers værker  skrider  -   som  det  hyppigt  er tilfældet  med  den  slags  -   langsommere frem end planlagt.  Saa meget mere maa man  med  tilfredshed  konstatere,  hvor omhyggeligt editionsarbejdet udføres. Det nyeste bind er »Vom  Umsturz der  Werte«,  der  først  udkom  i  1915, altsaa  i  den  periode  i  Schelers  tænk­ ning,  hvor  han  var  stærkest  influeret af  Husserl.  Mest betydningsfuld i  dette bind er jo utvivlsomt den store afhand­ ling  »Das  Ressentiment  im  Aufbau  der Moralen«,  hvor  forfatteren  i  sin  blæn­ dende fremstillingsform, polemisk vendt mod  Nietzsches  berømte  »Zur  Genea­ logie  der  Moral«,  fremhæver  den  afgø­ rende  forskel  mellem  antik  og  kristelig forstaaelse  af  kærligheden.  At  Scheler har  ret  i  sin  kritik  af  Nietzsche  synes uomtvisteligt,  og selv om bl.  a.  Nygren siden har kritiseret Scheler (i »Eros och  Agape«  I,  53-56  o.  fl.  st.),  saa  har dog  denne  ved  sin  distinktion  gjort  en betydningsfuld indsats. Stadig læse­ værdige er ligeledes afhandlingerne »Zum  Phänomen  des  Tragischen« og »Versuche einer Philosophie des Le­ bens«  om  Nietzsche,  Dilthey  og  Bergsom. AL Th.

## Carl  Schneider:

GEISTESGESCHICHTE  DES  ANTIKEN CHRISTENTUMS,  I-II

München 1954, 743 og 424 pp. (C. H. Beck  Verlag).

Det  er  forholdsvis  sjældent,  at der fremkommer  saa  omfattende,  lærde  og i  flere  henseender  tillige  saa  originale værker  som  denne  store,  overvejende kulturhistoriske fremstilling af den ældste  kristendom.  Ogsaa  for  læsere  af Kierkegaard, der jo atter og atter frem­ hævede Ny  Testamentes kristendom, som  han  nu  forstod  den,  i  dens  mod­ sætning til kristenheden, som han kendte og  vurderede den, er det af betydelig interesse at stifte  bekendt­ skab  med  en  moderne  historikers  syn paa  urkristendommen.

Schneider  har  ikke  villet  skrive  ur­ kristendommens  historie saaledes som saa  mange  andre  (hvoraf  kan  nævnes Maurice Goguels to bøger: La nais­ sance  du  christianisme  og  L'eglise  pri­ mitive)  ofte  har  gjort.  I  stedet  vil  han give  et  tværsnit,  en  strukturanalyse  af de  første  kristne  aarhundreder.  Frem­ stillingen falder i syv hovedafsnit, nemlig Einleitung, Die Grundlagen (Die  Lehre,  die  Person  Jesu, Schüler, Paulus, Johannes), Entfaltung (Die Welt der Gefühle, Mystik und Enthusiasmos,  Mythos  und  Gnosis,  Lehre  und Dogma, Glauben, Erkennen, Offen­ barung,  Gott,  Christologie,  Die  Lehre vom  Geist,  Die  Lehre  vom  dreifachen Gott,  Natur  Welt  Schöpfung  Mensch, Leid  und  Sünde,  Das  Werk  des  Erlö­ sers, Tod Fortleben Auferstehung Weitende, Das Ethos, Zauber und Aberglaube), Die Gliederung (Die früh­ christlichen  Völker,  Die  Griechen,  Die Orientalen,  Afrika,  Die  übrigen  Völ­ ker;  Alter  und  Geschlecht:  Kinder  und Jugendliche, Männer, Frauen, Das Alter;  Stand  und  Beruf:  Handwerker und  Kleinbürger,  Soldaten,  Kaufleute und  Seefahrer,  Landbevölkerung,  Hof- kriese,  Politiker,  Sklaven),  Darstellung (Wort  und Schrift, Kunst, Kultische Gestaltung, Organisation und Recht, Die  Durchsetzung  (Die  geistige  Durch­ dringung  der  Antike  mit  christlichen Ideen, Angleichung und Übernahme, Macht  und  Gewalt)  og  sluttelig:  Das Ergebnis.

Gennemlæser  man  disse  mange  hun­ drede  sider lærdom  bliver  hovedind­ trykket dette, at i samme grad som for­ fatteren  gaar  fra  de  ydre  forhold  til de indre, i samme  grad  svigter  hans forstaaelse. Med udgangspunkt i en udtalelse af  Harnack  hævdes  det  (I, 30  ff.),  at  kernen  i  Jesu  lære  findes  i lignelsen  om  den  fortabte  søn:  »damit verkündete Jesus einen schrankenlos liebender  Gott,  und  auch  das  war  in dieser Ausschliesslichkeit neu. Nicht nur, dass Gott  über Böse und  Gute seine Sonne  scheinen lässt: das sagte Seneca  auch.  Aber  dass  sich  Gott  über den  einen  zurückgekehrten  Verlorenen mehr freut  als  über  die  99  »Gerech­ ten« . . .«   Heri  finder  Schneider  i  grun­ den den eneste, unægtelig særdeles betydningsfulde forskel paa kristen­ dom og græsk-romersk filosofisk og religiøs tradition. Imidlertid, da  han -   som  den  ældre  generation  af  liberal­ teologer  -   kun  har  øje  for  urkristen­ dommens ethos og vil adskille den skarpt fra Kristi person og gerning, der  ikke  tillægges  enestaaende  betyd­ ning,  saa  kan  det  ganske  vist  lykkes ham til slut at gøre rede for,  dels hvor­ ledes  denne  kristne  ethos  satte  sit  præg paa  antiken,  dels  hvorledes  denne  paa den  anden  side  satte  sit  stempel  paa kristendomsforstaaelsen; men det af- gørende mangler. I forordet hedder det: »Dieses Buch untersucht eine geschichtliche Erscheinung, die W. Theiler die »immanente  Entwicklung des Griechentums zur Religion« ge­ nannt  hat.  Methodisch  geht  es  von  der Überzeugung  aus,  dass  der  Historiker die einzige  Aufgabe  hat, die  Phäno­ mene  von  allen  Seiten  und  mit  allen ihm  möglichen  Mitteln  zu  beschreiben, nicht  aber,  nach  einem  geschichtsphilo­ sophischen, gar metaphysischen Sinn zu suchen.  Der Verfasser scheut sich nicht, damit wieder an  die  abgerissene Tradi­ tion der Geschichtschreibung des 19. Jahrhunderts anzuknüpfen.«  Denne be­ stræbelse  er  ganske  vist  lykkedes,  men ligesom  saa  mange  historikere  har  for­ fatteren  ikke  gjort  sig  klart  ogsaa  hans standpunkt  og  metode  er  baseret  paa en bestemt filosofisk  anskuelse,  der paa forhaand udelukker ham at forstaa paa  den  ene  side,  hvad  der  konstitue­ rer  kristendommen,  og  paa  den  anden side,  hvad  der  netop  derved  adskiller den  ved  en  kløft  fra  antik  filosofisk og religiøs tænkning,  en kløft,  som man saa,  baade  fra  hedensk  og  kristen  side, gang  paa  gang  har  søgt  at  fylde  op eller  slaa  bro  over.

I  Schneiders  værk  er  nedlagt  en  im­ ponerende  viden,  og  værket  er  særde­ les  velskrevet;  man  kan  næsten  bruge den som  et  slags  leksikon  til  at  slaa op i, naar man  vil  vide  besked  om noget  bestemt,  særlig  om  ydre  forhold. Det  er  kun  beklageligt,  at  forfatteren er saa dogmatisk i sin positivistiskliberalteologiske grundopfattelse, at værket,  hvad  de  principielle  synspunk­ ter  angaar,  nærmest  er  interesseløst  og kun  virker  som  en  gentagelse  af,  hvad der  var  god  latin  for  et  par  menneske­ aldre  siden. N. Th.

## f r a

## Meddelelse

## DET  K ON GELIGE  BIBLIOTEK,  DANSKE AFDELING

Christians  Brygge  8,  København  K.

I  sin  egenskab  af  museum  for  den danske  litteratur  i  videste  forstand  til­ lader  Det  kgl.  Biblioteks  danske  afde­ ling, der jo er det danske  national­ bibliotek, sig  at  rette  en  henvendelse til  alle,  der  får  bøger  og  artikler  trykt i  udlandet,  for  at  bede  om  deres  hjælp.

Det  kgl.  Biblioteks  danske  afdeling modtager  som  bekendt  sin  væsentligste tilvækst  ved  lovbefalet  pligtaflevering af  de  danske  bogtrykkeres  produktion; men til  den  danske  litteratur  på  natio­ nalbiblioteket hører også arbejder af danskere,  trykt  i  udlandet,  hvadenten der er tale om  originalpublikationer eller  oversættelser  fra  danske  udgaver. Sådanne  arbejder  har  biblioteket  kun krav  på,  hvis  en  dansk  forlægger  er med  i  udgivelsen,  og  biblioteket  søger derfor  ad  forskellige  veje  at  holde  sig bedst  muligt  orienteret  om,  hvad  der kommer af danske bøger udenfor græn­ serne. Et særligt problem frembyder arbejder af danske offentliggjort i udenlandske tidsskrifter. Tidsskriftar­ tikler spiller jo i vor tid en stadig større  rolle,  men  det  er  meget  vanske­ ligt  for  et  bibliotek  at  skaffe  sig  over­ blik  over  hele  produktionen.  Bibliote­ kets særtryksamling er derfor langt mere ufuldstændig end samlingen af udenlandske  danica  i  bogform.

For  at  kunne  opbygge  en  så  fuld­ stændig samling som muligt af den dan­ ske  litteratur  i  videste  forstand  tillader biblioteket  sig  derfor  at  bede  Dem  om hjælp.  Når  talen  er  om  bøger,  beder man  om  at  få  meddelt,  at  de  er  kom­ met,  og  hvor  de  er  kommet,  medmin­ dre det er belejligt for forfatteren direkte  at  give  eller  sælge  et  eksemplar til biblioteket. For  artiklers  vedkom­ mende vil biblioteket med tak modtage et  særtryk  eller  enkelthefte  af  de  tids­ skrifter,  samleværker etc., hvortil lands­ mænd  har  ydet  bidrag.

Henvendelsen  gælder  alle  emner  og faggrupper,  både  skønlitteratur,  skoleog  lærebøger  og  videnskabelige  arbej­ der. I det  omfang,  forfatterne  ligger inde  med  undværlige  eksemplarer af ældre  arbejder,  vil  man  også  være  tak­ nemmelig  for  at  få  meddelelse  herom for  at  kunne  undersøge,  om  biblioteket i  forvejen  har  eksemplarer  af  disse  i bogeller særtryksamlingen; denne henvendelse  gælder  ikke  mindst  ikkehumanistiske forskere, hvis arbejder offentliggjort i  udenlandske tidsskrifter danske  afdelings  særtryksamling  kun  i ringe  omfang  kan  siges  at  dække.

Henvendelser i denne sag bedes rettet til:  Det  kgl.  Bibliotek,  danske  afdeling, Christians  Brygge  8,  København  K.

I  det  planlagte  følgende  bind  af  'Kierkegaardiana'  kan ven­ tes  afhandlinger  om  Kierkegaard  og  E. Th. A. Hoffmann,  om Kierkegaard og mystiken ,og om Kierkegaard og den tyske idea­ lisme, foruden  kritiske behandlinger af betydelige nye værker.