Frihed og nødvendighed
Forfattere: Torben Kragh Grodal
Tidsskrift: kok (1980-05-31)

## Torben  Kragh Grodal

## Frihed og n~dvendighed

Betragtninger over litteraturens

og litteraturundervisningens  funktioner

Et stadigt tilbagekommende centraltema i den filosofiske og eksistentielle debat  er  problemet  om  viljens  frihed,  dvs.  enkeltindividets  frihed.  En  rzkke  diskussioner  omkring  nyere  litteraturforskning (de psykoanalytisk-socialhistorisk orienterede analyser) har pal  mange mader vzret variationer af denne gamle debat.  Er menneskethzrket passive objekter for en objektiv logik eller har de en subjektiv frihed? Debatten har hyppigt k ~ r t som om der pa den ene side stod ufrihedens tilhzngere,  de socialhistorisk orienterede,  overfor  frihedens  tilhzngere.  I  det  efterf~lgende vil  jeg give en  fremstilling af litteraturens  funktion med  szrlig henblik pa  belysning  af  forholdet  mellem  subjektiv  frihed  og  objektiv ruadvendighed  og  vil  derefter  i  lyset  heraf  skitsere  nogle  konsekvenser heraf for gymnasiets litteraturundervisning.

Den  menneskelige  bevidsthed  og  den  menneskelige  handlen indgalr  i  en  kompleks  mzngde  af »eksistens«-sammenhznge. Gennem socialiseringsprocessen struktureres  bevidstheden  i  forhold  til  en  rzkke  forskellige  emne»verdener«: sansningen  af tingsverdenen -salve1 den menneskeligt producerede som »naturen« -strukturering af relationer i samspillet med individerne i primzrmilj~et og senere bevidsthedsstruktureringer  ved samspillet med en mangfoldighed af mere omfattende samfundsforhold. De forskellige aspekter af denne menneskets relationer til sig selv og  omverdenen  behandles  indenfor  videnskaben i  en  række enkeltdiscipliner: psykologi, sociologi, akonomi, naturvidenskab, fznomenologi  osv.  Karakteristisk for  disse  forskellige  videnskaber  er  at  et  bestemt  aspekt  af  den  menneskelige »totalitet«

bliver taget op til analyse ved en afgrznsning af emnefeltet i forhold til »totaliteten«. Denne afgrznsning er analytisk velbegrundet. I menneskets »daglige« bevidsthed eksisterer disse forskellige omrader imidlertid ikke som  en rzkke adskilte  kasser,  men  derimod  som  en  differentieret,  men  sammenhzngende  totalitet. Oplevelsen af  tingsverdenen hznger sammen. med  oplevelsen af fortiden og forestillingerne om fremtiden. Oplevelsen af trafiken hznger sammen med oplevelsen af en rzkke mellemmenneskelige relationer, oplevelsen  af »naturen« hznger sammen med klassetilh~rsforhold  og  dermed  tilh~rende  bestemmelser.  Det  natlige dr~mmeliv hznger sammen med klassetilhrarsforhold og dermed tilhorende bestemmelser. Det natlige drrammeliv hznger sammen med det vagne liv og barndommen, det vagne liv hznger sammen med det natlige dr~mmeliv.

Den »menneskelige  eksistens« er saledes et uhyre komplekst fznomen,  og der  foregar en  »analytisk  reduktion«  nar  et  bestemt aspekt  af  eksistenstotaliteten  tages  ud  til  szrskilt  analyse.  Der analytisk  przcisering  af  og  gennemanalysering af aspektet, men der tabes den oplevede og faktiske integration af fznomenet i en oplevelsestotalitet, handlingstotalitet, eksi-

vindes  en  n~dvendig stenstotalitet.

For litteraturen og her szrlig litteraturen i den borgerlige epoke gar bestrzbelsen i virkelighedsfremstilling  og virkelighedsanalyse ikke éntydigt  i retnin.g  af  en analytisk  fznomenisolering. Tvzrtimod er der tale om en kombination af  »analyse« og en bevidsthedsfremstilling/formning, eksistensfremstilling/formning der fremstiller og former denne eksistens (subjektive eksistens) som en »syntese«  af en  mangfoldighed af livsaspekter, livssammenhznge.  Ikke  sadan  at  forsta  at  hvert  enkelt  litterzrt  vzrk  er indbegrebet af eksistenstotaliteten -hvilket ville vzre absurd -men derimod sadan at det  indeholder  strarre eller mindre syntetiseringer,  fremstiller og former s t ~ r r e ller mindre tilvzrelsesudsnit.

Dermed er de litterzre tekster ikke reducerbare til én bestemt essens men er tvzrtimod en historisk sig udfoldende mangfoldighed  af  forskellige  menneskelige virkelighedsoplevelser,  virkelighedsforstaelser, virkelighedsformninger. Som folge heraf m A   litterær  analyse  benytte  en  rzkke  forskellige  analytiske  metoder, herunder  inddrage analytiske metoder  der er konstitueret p A delemner  som psykologi,  sociologi,  historievidenskab  osv.  og  hvis emner indgar  i det/de  givne specifikke litterzre værk(er),  savel som metoder til at analysere de specifikke litterzre gestaltningsformer  som  fortzllestruktur,  litterzrt  symbol,  genre  osv.  Men samtidig  er  den litterzre analyse  ikke  identisk  med  summen  af »hjælpemetoder«, dens szrlige arbejdsfelt er de litterære tekster som en særlig symbolsk-syntetisk bevidsthedsobjektivering.

## Litteraturen som menneskeligt  produkt og

## som historisk  faktum

Litteraturen  produceres og  konsumeres  af  mennesker.  Uden mennesker  for  hvilke  det  at producere  eller konsumere  et  givet stykke litteratur opfylder et eller andet behov vil der ikke eksistere litteratur.  Dette  skulle  synes  en  banal  kendsgerning,  men  ikke desto mindre gar  en  række  litteraturbetragtninger  ud  p&amp; at  beskrive de litterære produkter  og  former som var  de selv mennesker, mennesker med ~nsker, mal, egetliv osv., og derfor forklarbare immanent  uden  rekurs til deres funktion indenfor  en  kompleks menneskelig  totalitet. Lévi-Strauss  f.eks. taler om  at myterne »taler sig« gennem mennesket, idealister beskriver hvordan former og ideer lever deres egetliv gennem mennesker,  som om mennesker kun var tilfældige bærere af disse budskaber, disse former, disse ideer. De litterære værker har imidlertid kun det liv som de far i samspil med deres producenter og konsumenter, og sammenhænge  og  strukturer  i  litteratur  kan  kun  som  analytisk greb ses som litteraturimmanente, i sidste instans kan en bestemmelse af litteraturens indhold optimalt kun ske ved at se den i forhold  til  menneskers  individuelle  og  kollektive  livstotalitet.  Dermed er imidlertid ikke sagt at de litterære værker er blot tilfældige bærere,  »vinduer«,  gennem  hvilke man  kan  »se«  en  bagvedliggende virkelighed. Det enkelte litterare vark er en specifik strukturering (»syntetisering«) af denne virkelighed, den litterære aktivitet er p A én  gang virkelighedsfremstilling  og  virkelighedsform- ning.Åndelige aktiviteter  er  ikke  blot  reflekser  p&amp; en  udenfor Andeligheden  liggende  materiel  virkelighed, men  er  et  aktivt (on1)formende  element  i denne virkelighed,  hvorved  mennesket kan komme til bevidsthed om sig selv og verden og derved (om)forme sig selv og verden. Enhver bevidsthedsytring er ligesA »reel« og  faktisk  som  den  avrige  materielle  virkelighed. »Ånd« og »materie« indgAr i komplekse, »faktiske« indbyrdes relationer.

Denne  faktiskhed er  i  farste  omgang  givet  subjektivt,  individuelt.  Hallucinationer,  »overtro«,  »vrangforestillinger«  osv.  er faktiske subjektive realiteter,  men dermed er ikke sagt noget om deres  intersubjektive  acceptabilitet.  Givne  bevidsthedsstruktureringer, givne litterzre produkter kan for starre eller mindre grupper  have  starre eller  mindre  grad  af  adzkvans,  »objektivitet«, overensstemmelse med »virkeligheden« -forstaet i vid  forstand som bade fysisk og psykisk virkelighed,  og der ligger heri forestillinger om at ikke alle beskrivelser af virkeligheden er »lige gode«, lige meget  i  overensstemmelse  med  den samlede fakta-mzengde. P A   den ene side kan man ved analyse evt. bestemme det subjektive bevidsthedsindhold,  den  subjektive  symbolverden  p A en  sAdan made at det subjektive indhold kan beskrives  og forklares i forhold  til  »objektive«  beskrivelsessystemer  og  forklaringsrammer, men en sAdan fremgangsmade kan pil den anden side ikke reducere det forhold at som konkret historisk totalitet betragtet  er ethvert litterært vzrk et unikt historisk faktum. Enkeltelementerne, delsystemerne  og  bestemte  totaliseringer  af  enkeltelementer  kan underkastes  analytisk  beskrivelse,  idet  enkeltelementerne,  delsystemerne har en starre grad af almenhed end den specifikke totalitet.  Men analysen m A   fastholde at det givne vzrk er konkret-historisk givet, lavet af edflere konkrete person(er) p A   et bestemt tidspunkt i en bestemt starre social sammenhzeng. Vzerkets karakter  af  historisk  faktum  indicerer  at  det  er  en  totalisering/konkretisering  af  principelt  uendeligt  mange bestemmelser,  og ingen analyse kan nogensinde foretage en udtammende beskrivelse af et enkelt  litterært vzerk.  Som  Freud  siger  om  drammefort~tning: »Die Verdichtungsquote  ist  also -strenggenommen -unbestimmbar.« (Traumdeutung s. 235 Fischer).

## Litteraturen som socialt og historisk  produkt

Det sprog som litteraturen er skrevet med er kun marginalt et individuelt produkt og den virkelighed som sproget fremstiller og former er kun delvis en blot  individuel virkelighed.  Grundlaget for socialisering og  social  interaktion  er  opbygningen  af  interindividuelle strukturer, af bestemte typer objektiveringer.  I sprogindlzringen f.eks.  sker der en social strukturering af individet i forhold til fænomenverdenen.  I en kompleks interaktion med omverdenen  opbygges interindividuelle,  socialidentiteter. »Hent  mig den gule bog« kan barnet opfordres til. Hvis det sa kommer med en orange eller en gulgron bog belzres det verbalt eller ved gestus om hvad man forstar ved den gule,  oplzres i en kompleks social identitetsrelation  mellem et bestemt  udtryk  og en  bestemt  social opdeling af  farvespekteret.  Denne produktion af  social identitet kan vzre mere eller mindre omfattende og gennemf~rt, der kan ved  siden  af  den  sociale  'identitet'  vzre en  rzkke individuelle variationer i »oplevelsen« »sansningen«, »betydningsafgrænsningen«  af  gul  i  forhold  til  nærtliggende  nuancer,  og  med  den funktionelle identitetskerne at ~nsker om »gul bog« bliver »korrekt  udf~rt.  Men  struktureringen  kan  ogsa  vzre  mere  omfattende,  indbefatte  bestemte  holdninger  og  associationer  til  bestemte fznomener.  Denne produktion af  social identitet/  interindividualitet sker p A   en mangfoldighed af omrader: i formningen af forholdet til arbejde, f ~ d e , erotik osv. osv. Denne sociale strukturering der formidles via en række sociale institutioner vil skabe en række grundlæggende identiteter mellem enkeltindividet og det omgivende samfund. I det omfang der eksisterer fzlleselementer mellem  forskellige individer er dette saledes et produkt  af  social interaktion og  fælles livsilkar,  ikke af  arvelig disposition.  Disse socialt og af eksistensvilkarene satte identiteter er forudsztningen for at litteraturstudiet kan beskzftige sig med en rzkke fznomener der besidder en vis generalitet,  almenhed.  De identitetsetablerende institutioner kan som f ~ r omtalt have et s t ~ r r e ller mindre omfang  og  vil  aldrig  kunne  foretage  en  totalstrukturering  af enkeltindividet.  Selvom  de store  t r z k   i  individtotaliteten er socialt og  historisk  bestemt  vil  hvert  enkelt  individs livstotalitet være  et  unikt  og  uendeligt  historisk  faktum.  Bade  fordi  den sociale strukturering  kun  er  partiel  og  pii  grund  af  den unikke kombination af ikke-unikke strukturer og elementer.

## Litteraturens og den visuelle  fiktions  stadig stigende rolle i socialisering og social identitetsdannelse

I  det  f~rindustrielle samfund spillede de faenomener som vi  beskriver som litteratur og massekommunikation en anden og mere tilbagetrukken  rolle i bevidsthedsdannelsen  end  i det industrielle samfund. Omverdenserfaringen foregik i hnjere grad pii grundlag af  den primaere omverdenserfaring  og siden socialiseringen foregik  i  h ~ j e r e grad  ved  direkte  imitation.  Ikke sadan at  forstA  at mennesker dengang havde en egentlig »umiddelbar« virkelighedstilgang«: myter, religion, riter, mundtlige fortaellinger osv. er elementer i de bevidsthedsformer,  bevidsthedsformende institutioner der deltog i dannelsen af  omverdenserfaring  og omverdensinteraktion.  Symbolisering m.v.  var  dengang  som  nu  et  centralt  og uundvaerligt element i den menneskelige eksistens.  Men  »reproduktionen« af disse bevidsthedsformer  foregik primzrt p A   lokalplan i tilknytning  til lokalsamfundets totalfunktion, selvom visse institutioner  sasom  f.eks.  kirken  i middelalderen,  indgik  i  uanskuelige, ikke-lokale sammenhaenge.

Særlig fra omkring midten af det 18. Arh.  sker der en forskydning af struktureringen af erfaringsdannelsen,  siiledes at den i stigende grad sker pii baggrund af ikkelokalt foretagne virkelighedsfremstillinger: aviser og litteratur bliver i stigende grad baerere af helhedsfremstillingen af verden der kommer til at danne grundlag for  centrale  elementer  i  individernes  virkelighedsforstiielse  og socialisering. I stigende grad bliver »virkeligheden«, »verden« den verden som aviserne og romanerne beskriver i deres udvælgelse af et bestemt udsnit af de globale fakta.  Individerne i de eksplosivt voksende bysamfund far kun i begraenset omfang deres erfaringer og fantasi formet ved  sansekonkret erfaring m.v.,  den umiddelbare erfaring bliver  »suppleret«  ved  de fremstillinger som romaner og andre trykte fremstillinger giver. Individet, der i storbyen er  omgivet af  »fremmede«  far af  Hugo,  Dumas,  Dickens,  Poe, Sue et al. tilbudt en omverdensforstilelse, tilbudt  fremstillinger a f medmenneskernes »indre liv«. De nye typer familieliv, de nye psykologiske realiteter  struktureres af  de forskellige former for psykologiske romaner, intimsfzreskildringer,  dannelsesromaner.

Særlig  i  forståelsen  af  det  indre  liv  sker  der  en  omfattende zndring. Tidligere var adgangen til omverdenen primzrt behaviouristisk: man havde en umiddelbar verbal/visuel  kontakt, men havde ikke nogen omfattende adgang  til  medmenneskernes indre liv.  Den litterzre ekspansion  forer til omfattende muligheder  for  identifikation  med  andre menneskers  (forfatteres)  indre liv, falelser, tanker, rationaliseringer  osv. Denne kontakt foregar nu abstrakt:  individet falger bogstaverne i bogen er eller isoleret fra direkte omverdenskontakt (med overgangsformen h~jtlæsningen)

Samtidig med at litteratur og forskellige typer massemedier far en stigende rolle i socialiseringsforlabet  og bevidsthedsdannelsen bliver disse produkters  produktions-  og distributionsomstændigheder i stigende grad uigennemsigtige for den enkelte konsument. For at det enkelte individ kan komme i besiddelse af en vis viden om baggrunden  for og strukturen i de stadige bevidsthedspavirkninger som griber afg~rende ind i individets bevidsthed ved en tilsyneladende »anonym« og »kontekstl~s«  fremtrzden ma litteraturforskningen  og  litteraturundervisningen  fremstille  teksternes samfundsmæssige kontekst.

Denne udvikling skal ikke forstas som et  fald  fra en  naturtilstand til en fordærvet og falden tilstand. Den er blot en papegning af at socialiseringen og samfundsintegrationen i det industrialiserede  samfund  foretages  af  komplekse  sarnfundsmzssige  institutioner  der  ikke  hænger  »organisk«  sammen  med  det  enkelte individs livsforhold  og  interesser.  Der  pahviler  derfor  litteraturforskeren og medieforskeren et stort og stadig s t ~ r r e ansvar for at analysere indholdet  af  de  bevidsthedsprodukter  der  i stadig stigende grad former samfundsindividernes  bevidsthedsliv for med disse analyser at kunne tilbyde viden om karakteren af de bevidsthedsmæssige formninger og dermed  muligg~re en  individuel og samfundsmæssig kontrol.

## Socialdeterminisme vs. individuel  frihed  i

## bevidsthedsproduktionen

Litteraturen er p A   samme tid et produkt af menneskenes  bevidsthed om verden og et moment i struktureringen af menneskenes bevidsthed om verden. Nar Verne skriver om den nye tekniske virkelighed  er  den  n~dvendige betingelse  for  de tekniske  aspekter  af hans  forfatterskab en faktisk industriel-teknisk  udvikling i samfundet, men hans oplevelse heraf sker under samvirke af en række andre oplevelser  af  en  række andre livsforhold.  Skrivningen af romanerne u d g ~ r et  specifikt intellektuelt-symbolsk  arbejde  der efterlader  verden/oplevelsen af  verden  som  en  anden  end  f ~ skrivningen. Romanen »opfordrer« Verne selv og hans fremtidige læsere til at forstå  virkeligheden i disse strukturer. Der er skabt en konkret symbolsk realitet  der fremover griber ind i menneskenes bevidsthed om verden og dermed i deres interaktion med verden.

Analyse  af  litteratur  muligg~r belysningen  af  en  række  forskellige  men  sammenhængende  aspekter  af  forholdet  mellem individuel frihed og socialdeterminisme:

1. Gennem analyse af  forholdet mellem det litterære vzrk og dets  erfaringsbaggrund  far  vi  viden  om  bevidsthedsdannelsens funktion.
2. Gennem studiet af historisk typiske bevidsthedsformer far vi indsigt i bevidsthedsdannelsens, symboliseringsformernes historie.
3.  Gennem studiet af de individuelle,  specifikke produkter  fAr vi indsigt i enkeltindividets indgriben i den (bevidstheds)historiske udvikling.
4.  Gennem studiet af kollektive  bevidsthedsstr~mninger  fAr  vi indsigt i de kollektive institutioners indgriben i den (bevidsthedshistoriske udvikling.

At analysere litteratur  i  overensstemmelse med  disse aspekter var ikke fremmed for en traditionel litteraturundervisning  f.eks. af positivistisk tilsnit:  1. udfyldtes af den biografiske undervisning 2.  af Andshistorie 3.  af  den rolle som »Andspersoner«  spillede i den Andshistoriske fremstilling og 4.  i ansatserne til en beskrivelse af  den  Andshistoriske  og  socialhistoriske  baggrund  for  givne værktyper m.v.  Men de metoder og teoridannelser der stod til r&amp;-

r

dighed for at gennemf~re litteraturanalysen, herunder de forestillinger  af  socialhistorisk,  psykologisk  og  tekststrukturel  art,  der stod til  radighed  for  den  »positivistiske«  analyse var  p&amp;  mange punkter s&amp;  mangelfulde,  at resultaterne i værste fald blev præget af en stor grad af vilkarlighed. Vilkarligheden forstærkedes af den traditionelle  litteraturforsknings  lagsmæssigt  satte  begrænsninger.  F ~ r s t og fremmest i materialudvælgelsen.  Den bevidsthedshistorie  der  skulle  fremstilles blev  fremstillet  pa  grundlag  af  en megaet  kraftig  selektion  af  den  forhandenværende  litteratur, hvorved der fremkom den »kanon« som vi kender som den »finlitterære«.  Manglerne  ved  den  positivistiske  analyse  blev  med rette fremhævet i de forskellige positivismekritikker der fremkom i det 20.  Arh.  men man smed i nogen grad barnet  ud med badevandet,  dvs.  man  indsnævrede analysen  af  værkernes  sammenhænge med den individuelle og historiske totalitet til fordel for en tekstautonomisering  der til slut nærmede sig den rene teknokratiske ahistorisme.

For litteraturundervisningen  betad  den positivistiske litteratur opfattelse at mulighederne for formidling mellem de i litteraturundervisningen  behandlede  problemstillinger  og  de problemstillinger  der  fremstod  i  elevernes omverden  led  af  afg~rende begrænsninge de mangelfulde analysemetoder gjorde det vanskeligt at etablere de relevante koblinger mellem de litterzre forstaelsesformer og andre erfaringstyper, litteraturanalysens beskrivelsesapparat gav ikke et afg~rende analytisk supplement til værkernes selvforstaelse, materialebegrænsningen  gjorde at en række tematiseringer,  symbolformer og strukturformer der havde en omfattende udbredelse i den samlede bevidsthedsproduktion gled ud af analysefeltet.  Litteraturen  kom  derfor  til  at  optræde  som  en ghetto, omgivet af en fjendtlig og materialistisk omverden og ikke som en central social aktivitet der med mangfoldige forbindelser indgik i den totalmenneskelige eksistens.

Nogle betragtninger over litteraturundervisning/danskundervisning i gymnasiet

I litteraturundervisningen  kan der opstilles to poler i tilgangen til denne:  Den  tidligere  fremherskende  kronologiske  fremstilling, hvor man begyndte med »Adam og Eva« -f.eks.  runestenene og sluttede tæt p A   nutiden, dvs. giver en sammenhængende og fremadskridende fremstilling af  litteraturhistoriens samlede f o r l ~ b er den ene pol,  den anden pol tager et »tidlost« eller et nutidigt  udgangspunkt og kan igen have to former: a. den abstrakt-tekniske angrebsvinkel lægger vægt p A   en indlæring i bestemte tekstanalytiske  fzrdigheder  der ved  sin  abstrakt-almene karakter  kan  anvendes til  analyse af  tekster  i  al almindelighed b.  den  »elevcentrerede«  vil  tage  udgangspunkt  i  elevens  umiddelbare  virkelighedsoplevelse for derudfra at trække trhde til  forskellige f ~ n o mener,  f.eks. retrospektive forudsætningsbeskrivelser. Selvom sidstnævnte fremgangsmader endnu ikke har fungeret i renkultur på gymnasieplan har en rzekke tendenser peget i en sadan retning.

Hvis man skal gi%  i nogen form for dybde med de behandlede emner  er  en  strikte  kronologisk  litteraturundervisning  en  umulighed alene af tidsmæssige grunde. Men den kronologisk fremadskridende litteraturundervisning har  den klare  fordel fremfor en »elevcentreret« fremstilling at den er historiens egen, hvorfor beskrivelser af  historiske  sammenhænge  kan  opna  en  helt  anden grad af sammenhæng og overskuelighed end hvis man udgar  fra hvad der kun subjektivt er historiens »centrum«, elevens umiddelbare verdensoplevelse. Samtidig far den retrospektive fremstilling let et over-deterministisk  prRg, den fremstiller ikke den fremadrettede histories vzlgen og handlen  i forhold til  et  spektrum af alternativer men derimod en finaldetermineret resultatrække. Det elevcentrerede fremstillingscentrum besidder derimod  visse motiverende kvaliteter, samtidig med at det er i den subjektive sitution at brugsværdien  af  undervisningen  skal findes.  Der  findes  intet patentkompromis  pa  denne  problemstilling,  man  m A praktisk forsoge at  finde stofudvælgelses-  og  fremstillingsformer  der  pa den  ene  side tilgodeser  en  fremstilling  af  centrale  kronologiske forlnib og p4 den anden side muliggor konkretiseringer af forbindelseslinjerne mellem det historiske forlob og elevernes situation.

Den historiske fremstilling skal give eleven en forstiielse af forholdet mellem socialdeterminisme/historisk determinisme og individuel frihed/kollektiv  frihed: vi er et produkt af en specifik historisk udvikling der er bestemt af  disse og hine forhold, de nuvæ- rende bevidsthedstilstande har disse og hine grunde som hverken er tilfzldige eller eksklusivt n~dvendige, men resultater af en konkret historisk proces. Der er her szrlig grund til at vise hvorledes den  menneskelige eksistens er  en  kompleks  historisk  produceret psyko-fysisk strukturering, der ikke kan adskilles i en ren naturfysisk komponent og en (evt. afspejlende) spykisk komponent,  at f.eks. erotikken ikke kan opspaltes i en ahistorisk, biologisk givet naturkomponent og i en Andelig komponent, men at den altid allerede er en psyko-fysisk materiel/symbolsk  struktur, der ikke kan forsths l~srevet fra den specifikke eksistens totalitet.

I fremstillingen af litteraturens historie er det vigtigt at fremstille den litterzre aktivitets bredde, dels for at vise at litteratur/litterzr-fiktionzr symbolisering ikke er en perifer og eksklusiv aktivitet men derimod fungerer p A   mange planer og i mange sammenhznge, dels for at belyse sammenhznge mellem forskellige sociale aktiviteter  og forhold og forskellige litteraturtyper  og litteraturindhold.  Szrlig periodebeskrivelsen  er  velegnet  til  at give  et indblik i mangfoldigheden af litterzre vzrktyper samtidig med at periodebeskrivelsen kan belyse forholdet mellem de litterzre organisationsformer (stil, genre, symbol osv.) og de sammenhznge der  er  konstitueret  via  det  sociale liv  (litteraturen  som  specifik symbolsk strukturering af givne klassere og individers livsforhold, historisk specifikke sanseformer osv.).

Dette skal selvf~lgelig ikke forstAs derhen at en periodeundervisning i gymnasiet kan give noget der blot ligner en udt~mmende beskrivelse af  en given periodes  litterzre fznomener.  Men  hvis man  eksemplificerer p A perioden  1875-1900 vil  det  sige  at  man ikke  kun  fremstiller  hvordan  bestemte  intellektuelle  mellemlag kunne symbolisere deres tilvzrelsesopfattelse,  men  at man  ogsA kontrasterer disse lags fremstillingsformer med andre fremstillinger foretaget af eller til andre lag og klasser f.eks.  en novelle henvendt til b~nderne, der igen kontrasteres med f.eks.  et folkeeventyr for at fremstille den historiske proces, en ugebladsnovelle osv. og at f.eks. genrebestemmelse sker i sammenhæng med beskrivelse af producenternes/lzsernes  livsforhold.

Undervisningen  skal  perspektivere  og  uddybe  elevernes  forsthelse af deres egen situation. For de teksters og problemers vedkommende der ogsA p A   overfladen har mest beroring med elever- nes umiddelbare situation -særlig tekster og problemer der tilh0rer deres egen tid -giver denne motiverende perspektivering ingen principielle problemer, selvom der p i   det praktisk-analytiske  plan kan være problemer nok. En vis mzngde af  tekster fra historisk tidligere perioder medtages p i  grund af deres typiskhed for disse perioder og fordi de »negativt« kan uddybe elevernes forstielse af deres egen situation ved  deres relative eller absolutte anderledeshed,  tekster  der f.eks.  udtrykker  feudale eller f~rfeudale former (sidstnzevnte eksemplificeres  f.eks. med  materiale  fra  »folklorens« zeldste lag).

Eleverne fir fra mange kilder  (tegneserier,  film  osv)  fremstillinger der giver sig ud  for at vzre fremstillinger af  det  forhistoriske liv, men som blot parasitzert benytter elementer derfra og eller projicerer  nutidige  strukturer ned  i tidligere tiders  gevandter (selvom man selvf~lgelig ikke skal glemme at feudale og f~rfeudale former har haft et »efterliv« i barne kamrenes delvis usamtidige verden). Undervisningen fir  i forhold til disse impulser til opgave at restituere anderledesheden.

M.h.t.  undervisningen i de sidste to hundrede Ars historie, hvor der kan etableres en tzettere udviklingsmæssig sammenhæng mellem teksterne og elevernes situation, er det for perspektiveringens relevans vigtigt at der fremdrages centrale teksttyper og problemkomplekser.  Som eksempler kan gives den symbolske strukturering af socialiseringsforl~bet (dannelsesforlcibet), herunder de nye typer erotisk socialisering i de borgerlige prosaformer, de nye borgerlige subjektivitets-struktureringer i spzendings/avanture/action-prosa.  Hvis markante nye former i en given periode kun er reprzsenteret i oversættelseslitteratur m i   man indsupplere derfra.

Ved  at  eksemplificere  sidanne  teksttyper  og  symboliseringsformer i deres frembrudsfaser/tidligere faser indf~jet i en periodebeskrivelse  lettes fremstillingen af sammenhænge  mellem socialhistoriske og genremæssige forhold, modsat den immanentretrospektive  fremstilling hvor  man i mindre grad kan  fremstille de »organiske« sammenhænge mellem forskellige samtidige teksttyper indbyrdes og i forhold til livsforholdene i~vrigt.

Den ideelle periodelæsning ville implicere et tværfagligt samarbejde. I  jo h ~ j e r e grad de historiske og udenlandske forudsætnin- ger og sammenhænge kan forudsættes bekendte i dansktimerne, des mere kan man koncentrere sig om behandlingen af  den litterzre gestaltning, den litterzre/fiktive  symbolisering i dens syntetiserende særlighed. De seneste Ars  tendenser til at sætte lighedstegn mellem socialhistorie i al almindelighed og litteraturlzsning har været led i en n~dvendig reaktion p A   autonomisme og mangel pi %   relevante socialhistoriske baggrundsforestillinger man kan tendere til at g ~ r e en forudsa?tning for litteraturlæsning til selve litteraturlzsningen. Danskfagets rolle p&amp; lang sigt kan ikke (blot) vzre at bibringe eleverne den socialhistoriske viden som af en række historiske arsager ikke har fundet plads i den 0vrige undervisningsprogram.  Det  centrale m&amp;  vzre at bibringe eleverne fzrdighed i at forsta og aflæse betydningerne i de komplekse symbolsystemer der omgiver dem og som strukturerer deres egen bevidsthed og bibringe dem viden om disses historie.

Fantasien og symbolerne er hverken totalt frie eller totalt determinerede. Ved  at bibringe foreget indsigt i forholdet mellem determination og  frihed  kan  litteraturundervisningen og litteratursubjektiv og samfundsmzssig frihed ved  at give individerne en sandere forstaelse af  deres forud-

forskningen  bidrage  til  s t ~ r r e sætninger og muligheder.