Udviklingstendenser og problemer i fremtidens mediestruktur
Forfattere: Torben Kragh Grodal
Tidsskrift: kok (1979-10-19)

## Torben Kragh  Grodal

## Udviklingstendenser og pr  oblen~er i fremtidens mediestn~ktur

Elektronisk transmitteret massekommunikation vil i de nzermeste undergå en voldsom udvikling der vil have vidtgående  indflydelse på bevidsthedsdannelsen. Hvis udviklingen ikke skal forme sig anarkisk-kaotisk er det ndvendigt at der opstilles  en  medie-politik  der  opstiiler  de  langsigtede  rammer  for  en  dansk mediepolitik.

Mens dagbladsopbygningen i anden halvdel af det  19. årh. var karakteriseret af  det  pnvate  initiativ  og  resulterede i  en  dagsbladsstruktur,  hvor  man  i 4bladsystemet  fik organer  for hovedgrupperne i samfundet: bonder, arbejdere, arbejdsgivere og hojere embedsmzend, og småbonder-intelligens,  er grundlaget for den elektroniske mediestruktur den monopolisering der skete med radioens opkomst  og som viderefortes ved oprettelsen af  et dansk  fjernsyn. Man anså disse medier for så vigtige bevidsthedsformende medier at man fandt det utilrådeligt at lade kontrollen med disse vzere på pnvate hzender med den deraf folgende manglende demokratiske  kontrol med  bevidsthedsdannelsen fra  disse medier. Denne udvikling har ikke vzeret en sardansk udvikling, men har vzeret fzelles for de skandinaviske lande, ligesom de fleste europzeiske lande har haft en storre eller mindre offentlig styring af  radio/tv.

Dette system har vzeret »kritiseret« på to forskellige måder: 1. kritiseret politisk  2.  »kritiseret« eller ))truet« udefra, dels i  form af  Radio Merkur, dels for fjernsynets vedkommende ved at storre og storre dele af befolkningen har  erhvervet sig adgang til  at se udenlandsk fjernsyn. Denne ))oplosning«  af monopolet  vil  tendentielt forstzerkes af  fremkomsten af  satellit-udsendelser,  kasette og kabel-tv-muligheder,  for sidstnavnte områdes vedkommende dog afhzengig af  hvilke  lovmzessige og administrative tiltag dette vil  fungere i.

## Argumenter for  og  imod monopol

Argumenter imod. Argumenterne mod monopol-radio har hovedsageligt gået på to punkter, tilkoblet et tredje.Man har argumenteret at monopoiradioen  havde vanskeligt ved  at give en alsidig politisk orientering, at DR udtrykte bestemte, ensidige synspunkter, enten p.gr.a.  afhzengighed af den politiske sty- ring, eller fordi radiomedarbejdernes private synspunkter ikke var repræsentative i forhold til befolkningens, hvorfor de har givet en enojet politisk fremstilling.  Man  har  endvidere argumenteret,  at  den  mangiende  konkurrence h a r medfort for dårlige programmer, hvis man havde flere konkurrerende tv-radiokanaler ville man via konkurrencen få en kvalitetsforbedring. Denne kvalitetsforestilling har hyppigst vzret tilknytet forestillinger om at det/de konkurrerende stationer skulle vzre reklamefinancierede, at man kun via en reklamefmanciering kunne opnå en forbedring i udbuddet.

Argumenterne for monopol har vzret mindre eksplicitte,  den primære modstand har koncentreret sig omkring reklame-financieringen,  hvor der har været argumenter  a. overforsel af  reklarnemidler til tv-(radio) ville delvishelt g&amp;  fra dagspressen, hvorfor man ville fremme bladdd og dermed p A   dagsbladsfronten  fremme en monopolisering der ville modsvare eller overga den pluralisme som en ekstra  reklamebaren tv-kanal ville  betyde.  b.  reklame-financiering er kun en usynliggorelse  af det okonomiske problem der ligger i en udvidelse af tvudbuddet, enten skulle pengene tages fra dagbladene eller ogsa matte de  irnplicere en foroget annoncering, dvs. financieringen  ville ske over varepriser i stedet for over licens, hvorved ikke kun tv-brugerne men alle var tvungne til at betale den udvidede sendetid. Seerne ville ikke spare penge, men kun miste muiighederne for en demokratisk  kontrol.

Men udover modstanden mod reklame-financiering har der været argumenter omkring »Idigheden«, man har ment at konkurrencen ville fore til en nkvalitetssænkning«, fordi man ville forsoge at appellere til de »laveste« instinkter hos seerne, den kulorte underholdning i stedet for de aimentdannende udsendelser og den I d g e   underholdning.

I disse argumenter ligger der en forestilling om tv-mediets funktion der dels har en række implicitte præmisser, dels er  formuleret i forhold  til  en  rzkke konkrete  udenlandske eksempler, prirnzrt  henvisningen til  situationen i England efter indforelsen af kommercielt fjernsyn og henvisningen til tilstandene i USA, hvor fjernsynsformidlingen  har vzret privat/kommerciel med ganske ftt og ubetydelige undtagelser.

Forestillingerne  om  fjernsynets funktion  som  et  aimentdannende  medium med en forpligtelse til en oplysning og formning af individerne der står i modsætning til fjernsynsseernes  umiddelbare interesser, men som MI være i overensstemmelse  med deres grundliggende  eller langsigtede interesser, har p&amp;  forskellig måde argumenteret for at alsidigheden var bedre tjent med et monopolfjernsyn end med et pluralistisk fjernsyn, hvor konkurrencen ikke ville fme til mangfoIdighed i tilbuddene, men derimod til en yderligere ensartet »kommerciel« ku-

lorthed.

Jeg MI vende tilbage til en uddybning af de ovenstknde problemer efter gennemgangen af den nye mediesituaton der er under optræk.

## Den faktkke  udhuling af  monopolet

AUerede den nuvzrende  TV-situation  er imidlertid langt fra  monopolsituationen  hvor  et  politisk  kontrolleret  monopol-medium  er  eneforvalter af fjernsyns-produkter. De fleste egne af landet har mulighed for at modtage to eller flere udenlandske programmer. Endvidere betinger en rzkke faktorer, iszr cakonomiske, at selv den del af udsendelserne  der formidles af DR i et stort omfang er fremmedproduktioner,  dvs. tv-udsendelser der er producerede i andre lande, og hvor DRs indflydelse ikke består i en aktiv formning men i en passiv udvzlgelse  af programmer.

Med fremkomsten af sattelit-tv vil dette af fremmedproduktioner stige voldsomt, selvom der er en rzkke restnktioner på anvendelsen af disse muligheder, restnktioner af cakonomisk art. De parabolantenner der skal benyttes til modtagelsen af satelit-tv er forholdsvis kostbare. Men hvis disse parabol-antenner tilsluttes  eksisterende  eller  kommende  fzllesantenneanlzg vil  det  tilbud  i  tvudsendelser der står til rådighed for de fleste urbane bebyggelser vzre så mangfoldigt at monopolet vil vzre totalt gennemhullet, bortset fra at der ikke vil v z re dansk-sprogede alternativer til monopol-tv.

Udover den kvantitative forcagelse af udbuddet  af alternativer til DR vil den kvalitativt nye situation vzre at mens der i de tzt-bebyggede  områder kun var det ikke-kommercielle  og nordiske alternativ SR, vil  der nu  kunne komme et masivt ikke-skandinavisk tilbud  til  hele landet og med en rzkke kommercielle indslag.  Dette  rejser  for  det  fcarste  problemet  om  konkurrenceforvridning: Mens de multiiiationale fmaer har mulighed for en annoncering der dzkker hele Danmark, har de nationale f m a e r  ikke en sådan mulighed. For det andet vil der komme et masivt tilbud af programmer produceret i forhold til livsvilkår og samfundsforhold der afviger stzrkt fra de danske. Dette rejser igen spcargsmalet  om  hvilken  indflydelse på  bevidsthedsdannelsen en  sådan  situation vil indebzre.

Men fcarst  og  fremmest er der grund til  at spcarge: hvilken  mulighed er der overhovedet for at m e   indflydelse på en sådan udvikling? Teorerisk kunne man forestille sig forskellige former for restnktioner, spzndende fra forbud mod opsattelse af  parabolantenner  via  forbud  mod  transmission af  parabolopfangne signaler i kabel/fzllesantenneaniag til  forbud  mod  transmission af  programmer med  kommercielle indslag via  kabel/fallesantenneanlzg. På langt sigt er aiierhcajst  sidstnavnte  forbudsmulighed politisk  tankelig.  Dvs.  en  langsigtet dansk  mediepolitik  må have som przmis at man ikke kan opretholde radiomonopolet i sin nuvzrende form, og at der indenfor overskuelig fremtid vil vzre et massivt tilbud af udenlandske tv-programmer, saledes at mulighederne  for ved  forbud at m e  indflydelse på udviklingen er nzsten lig nul.  Mulighederne for at m e  indflydelse kan på langt sigt kun ske ved at en udbygning af de dan- ske (statslige  og/eller mere eller mindre private) tv-tilbud og/eller udbygning af de nordiske tilbud.

## Muligheder for  danskhordisk tv-udbygning

Mulighederne for dansk og/eller nordisk tv-udbygning kan teknisk set ske ved satellit -en lmning der formodentlig  kun er meningsfyldt i forhold til en udbygning a f det nordiske programsarbejde i fonn af nordsat(ellit) der transmitterer d e   nordiske programmer til d e   nordiske lande, eller det kunne have fonn af en udbygning a f dansk tv med et tv 2 og evt. et tv 3 der s i   igen enten kunne benyttes til at sende udvalgte programmer fra andre nordiske  lande  eller kunne benyttes til en udbygning a f udsendelsen a f dansk producerede programmer eller dansk-udvalgte fremmedprogrammer, eller den kunne have  fonn af  lokal-tv, hvilket igen kunne have karakter af æterbåren  regional-tv  eller kabelbåren lokal tv. For nord-sat-lmningen  er udgifterne til projektet hovedsageligt koncentreret omkring udgifterne  til  transmission  (satellit-antennedekoder-fjernsyn)  hvonmod  programudgifterne bliver a f et  forholdsvist  beskedent  omfang.  For  de mige lmninger  m i  man  derimod  regne  med  ganske betragtelige programudgifter, med mindre man baserer dem p i   billige fremmedproduktioner  og i s A fald ville motiveringen til at etablere  dem være ringe. Motiveringen  til at etablere et s t m e   danskproduceret programudbud m i   ses i forhold til mulighederne for at argumentere for et sadan udbuds brugsværdi  vægtet i forhold til de akonomiske muligheder.

## Fremmedproduktionsproblematikken

For oplysnings-  og nyhedsformidlingens  vedkommende er det umiddelbart indlysende at en massiv programstrom med basis i samfund af en i forhold  til Danmark mere eller mindre væsensforskellig  politisk og social struktur  vil fme til en »indoktrinering«, samtidig med  at en forskydning a f tyngdepunktet for informationemes synsvinkel væk  fra seerne hen til  fremmede samfund vil  fme til yderligere vanskeligheder ved at vurdere oplysningemes  sandhedsværdi  og sammenhæng med seernes umiddelbare virkelighedsoplevelse og sociale erfaring(er). SAdame programmer vil formodentlig af bl.a.  sproglige grunde ikke spille den store rolle i den fremtidige danske tv-seers valg a f fremrnedprogrammer sendt af  fremmedkanaler.

Langt den stmte  del af fremmedkonsumet vil formodentlig  være underholdningsprogrammer og underholdningslignende programmer, jfr. de konstaterede tendenser i den derede pAgAende seen af udenlandsk fjernsyn. Man har tidligere betragtet sadanne udsendelser som »harmies« underholdning uden »betyd- ning«,  men  en  rxkke undersngelser  har  peget  på den  omfattende  potentielle holdningsdannelse der sker via disse programmer.  For at tage et trivielt eksempel  indeholder kriminal-seriefilm en rzkke udsagn om vold, kriminalitet, årsager til kriminalitet, midler mod kriminalitet osv. der afspejler bestemte tendenser i deres ophavslande. Andre programmer prolilerer bestemte knnsrollestrukturer, seksualopfattelser, forhold til  tingsverdenen osv.

Den sociale struktur f.eks. i USA er vzsentligt  forskellig fra den danske, og de rammer indenfor hvilke f.eks. kriminalitetsproblemer  behandles  og fremstilles i tv-film afviger ganske vzsentligt  fra de rammer der typisk Mlle  opstilles i danskproducerede hhv.  nordisk producerede kriminalfilm. Det  vil  selvfnlgelig ikke medfnre at amerikanske tilstande umiddelbart indfnres i  Danmark via tv. Men på den anden side medfnrer det at givet der ikke er rimelige danskproducerede tilbud til forståelse og strykturering af et socialt erfaringsområde som »politiets rolle«, »forbrydelsernes  art og årsager&lt;&lt; er seerne bermet en rxkke sociale forestiilingsmuligheder der står i en mere umiddelbar forbindelse med deres virkelighedsoplevelse  og  henvises  til  en  for  dem  fremmed  strukturering  af fxnomen-komplekset. Tilsvarende med en rxkke andre emner som f.eks. fagforeningernes rolle og karakter, hvor de overfor tv-aktuelts fremstilling får snesevis af  film med  fremstilling af  kriminelle og forbryderiske fagforeningsfolk, overfor  ligestiiiingsrådets henstillinger får snesevis af  film og shows hvor  vxsensforskellige knnsroller af mere eller mindre prostitueret karakter fremstilles.

I  ovennxvnte eksempler  fungerede underholdningsprogrammerne som formede i  forhold til sociale erfaringer udfra prxmisser sat af  sociale og ideologiske forhold der afveg stxrkt fra deres egne og evt. uden at tilsvarende danske struktureringer eksisterede som alternativ. Et endnu stnrre problem er det imidlertid  at  internationale  »underholdningsprogrammer&lt;&lt; af  en  rzkke produkticbnsmxssige årsager er yderst selektive i deres valg af materiale. Igen er produktionsvilkårene for amerikanske underholdningsprogrammer oplysende, idet de klarest viser de produktionsbetingelser  der, omend i mindre grad, gzlder for de mige programmer baseret  på et internationalt marked.

For et  kommercielt  fjernsyn som det amerikanske gzlder det at sigtet med produktion  af underholdning ikke primxrt er at underholde, men derimod er vareafsztning, hvorfor malet med udsendelserne ikke er et simpelt nnske om at underholde alle potentielle seere, men derimod at underholde de seere der er potentielle knbere af de annoncerede produkter.  Dvs. en gammel seer, en meget ung seer eller en seer der af andre grunde er mindrebemidlet er en dårligere  seer end en knbedygtig  person.  Da det  f.eks. viste sig at der bag western-filmenes hnje seertal (hnje ratings) var en meget hnj andel af seerne i lavindkomstgrupper f.eks. bnrn og folk på landet, blev de trods deres popularitet taget af programrnet.

Til trods for det stnrre formelle programudbud  i USA er  variationen i pro- gramudbuddet mindre end f.eks. i Danmark. Stationerne  forsrager alle at konkurrere om de bedste krabere, dvs. den gruppe hvor indkomst x antal er st~rst, s&amp;  ogsi3 en række hrajindkomstgmpper kan ikke umiddelbart forvente at fil deres  mulige specielle seermker tilgodeset,  hvis deres indkomsthrajdes overgennemsnitlighed ikke kan opveje deres tinge antal. For prime timeunderholdningen, dvs. underholdningen i de bedste aftentimer vil den typiske intenderede malgruppe for alle programmerne være de bedrestillede mandlige individer i deres »bedste alder« boende i strarre bysamfund, med sekundære og rudimentære identifikationsindgange  for ikke alt for afvigende grænsegrupper (:kvinder  i  tilsvarende  situation, iilgrænsende indkomst- og  aldersgrupper). Selvom  antallet af programmer  skdie betinge  en  langt  mere  differentieret behovstilfredsstilleise fmer disse særlige konkurrencestyrede  produktionsbetingelser til at hovedparten af befolkningen indlægges til programmer der kun perifert kan opfylde de behov om en kombineret underholdning og social orientering som deres specifikke livssituation etter.

Dertil kommer sil at selv for de primære malgnippers vedkommende  er de restriktioner som a n n o n c m e   lægger pil mulighederne for Wkelighedsbehandling -udskydelser af emner af politisk kontroversiel  karakter, emner der opfattes  som værende i  konflikt  med  bestemte af  annoncmernes m k e r  om  forbrugsmmtre -Arsag til en udtynding og abstraktion  af de omhandlede emner i

forhold til malgruppens behov og sociale erfaringsområder.

For en række europæiske underholdningsprodukter gælder tilsvarende forhold.  Selv  for  produktioner der er  foretaget af  offentlige eller halvoffentlige ikke-kommercielle selskaber er en række underholdningsprodukter baseret pil intemationalt salg til dækning af dele af produktionsomkostningerne, med en »standardisering« a f   produktet til f0lmenne-

deraf frakende m in te mat ion al ise ring^^ og ge. Alt, fra vittigheder og handlinger der skal kunne font&amp; af 500 mill. sker eller mere mil holde sig t i l de mest generelle fælles LivsvilkAr.

Mens  internationalt orienteret masseproduktion  for  en  række  produkters vedkommende kan fme til både billigere og bedre produkter der bedre opfylder forbrugernes behov, fordi behovene har en forholdsvis  international og generel karakter, er  forholdene omkring bevidsthedsproduktion betydeligt mere komplicerede. Bestemte »behovstyperu kan m&amp;ke bedre tilfredsstilles  ved intemational produktion -f.eks. udstyrsfh-actionfh, hvor store rnaterialeomkostninger  forudsætter masse-udbredelse -en række behov  for intemational orientering (fomcajeise ved maleriske og eksotiske  miljmr osv). Men deroverfor stAr et vældigt infonnationstab: en amerikansk serie-fh der selv for amerikanerne repræsenterer et meget abstrakt-stereotyp-kliche-præget produkt vil for danske seere være undergkt et yderligere og voldsomt informationstab.  En stor del af befolkningen vil være ude af  stand til at forstil den engelske tale, og for den h g e   del af  befolkningen d de fleste sproglige nuancer  forsvinde. Kun en brokdel af  befolkningen med mangeårigt ophold i USA vil modtage udsendelsen  på lige  vilkår med  hjernniepublikumrnet. Tivarende forhold gzelder  for andre udenlandske produktioner.

At danske underholdningsprodukter opfylder en rzekke behov som ikke kan opfyldes af  udenlandske  fremgår klart ved  at  se  på den  danske  biograffilmproduktion.  Til  trods  for  at  udbuddet  er  ringe  og  at  de  fleste  film  er  lavbudgetfh der skal konkurrere med et stort og kostbart udenlandsk repertoire har danske f h haft en helt uforholdsmzessig markedsandel. Saxlig for bonder, arbejdere og lavere funktionzerer vil przeferencerne for danske f h vzere stærke.  Med mindre der er voldsomme kvalitetsforskelle,  vurderer de den samlede behovstilfredsstiiielse ved et dansk produkt som vzesentligt hojere end ved et i nogen  henseender tilsvarende  produkt.  De vil  foretrzekke Olsen-Banden (og Huset  på  Christianshavn), fremfor  tilsvarende  udenlandske  produkter,  fordi det giver mange  flere  indgange,  sproglige,  personidentifikatonske,  miijokendskabsmzssig  osv. oplevelsesindgange.

## De sociale konsekvenser af en dominerende fremmedproduktion

1 det f~nndustrieiie og nxre samfund foregik socialiseringen og den sociale onentering primzert på grundlag af den umiddelbare kontakt. Der eksisterede ganske vist  nogle institutioner af mere centralistisk art sisom kirken og senere skolevzesen, hvis roiie var uddannelse, karakter- og moraldannelse og lignende psykisk  formning af  social-integrativ-social-funktionel  sigte, men storsteparten af den bevidsthedsmzessige formning foregik ved umiddelbart kontakt medhdentifikation med  foraldre, arbejdsfzeiier, osv. En rzekke socialiseringsfunktioner der tidligere var henlagt til kirke og nzermiijo er i det hojtindustnaliserede og hojtarbejdsdelte samfund henlagt til massemedierne. Hverken barnet eUer det voksne individ har nogen konkret adgang til den samfundsmzessige helhed. Det enkelte individ stifter kun sansekonkret bekendtskab med et meget begranset udsnit af den samfundsmzessige totalitet. En form for »heihedsopfatteis(&lt;, en »kollektiv  identitet« danner individet sig ved at syntetisere sine konkrete erfaringer med de i massemedierne fremlagte fremstillinger af den samfundmzessige heihed. Dette sker dels gennem de direkte oplysende og imformerende udsendelser (og trykt information), men ogsA i meget hojt grad gennem forskellige former for »underholdning«, film, revy, variete, sport osv. Forestillingerne om det forindustrieUe samfund, krig, livet i andre miijwr og samfundslag osv. formidles i meget stort omfang gennem halv- eiier hel-fiktionaliserede produkter, ligesom disse produkter prarsenterer  vzerdi-normer,  karaktendentifikationsmnnstre, handlingsanvisnings-monstre, herunder gruppe-interaktionsmonstre.

Den  sociaiintegrative,  socialiserende effekt  af  massekommunikationen afhænger selvfolgelig af samspillet mellem bevidsthedsprodukterne  og de enkelte individer.  Jo hojere inkongruens mellem  den enkelte modtagers erfaringer og muligheder og bevidsthedsprodukterne des vanskeligere bliver det for individet at finde handlingsvejledning og norm-vejledning. Det vakuum som oplmningen af  det overskuelige samfund og dets »naturgroede« sociaiiserings-institutioner har efterladt kan kun i ringe omfang udfyldes af massemedierne, i det omfang deres muligheder for at tilbyde nogenlunde genkendelige sociale betingelser, rimelige handlingsmuligheder og for den enkelte  attraktive og mulige identifikationsmonstre ikke er til stede. For individer i de amerikanske ghettoer er der ikke meget stof til personlig udvikling at hente i massemedierne, og konsekvensen er at lmrevne elementer ())vold«,  »individualisme« osv) indkorporeres med deraf folgende  asocial  adfærd til foige.  Særlig  for  bom vil en  problematisk massemedie-virkelighedsfremtw være katastrofal hvis de ikke af andre kanaler har adgang til en mere rimelig virkelighedsforståelse.

Effekten af massemedierne kan ikke ses isoleret fra de mige  samfundsmæssige strukturer,  fjernsynet skaber ikke ghettoerne m.v.,  men massemedierne er en uhyre vigtig faktor, hvis samspil med eller modspil mod andre sociale faktorer  &amp;m.skeligt kan undervurderes.

Mens den stigende rolle som socialiseringsinstans  i forhold til en række forskelligartede sociale tilstande s k d e   betinge et differentieret og konkret medietilbud forer produktions- og distributions-udviklingen til stadig mere udifferentierede  og  abstrakte  medie-tilbud.  De  medie-produkter  der  aiierede  i  deres hjemlande har  hojst  problematiske sociale konsekvenser bliver  ikke mindre, men tværtimod meget  mere problematiske overfort til et land som Danmark, hvor det norm- og handlings-anvisende er yderligere udtyndet. Det komplekse system af sociale institutioner  og traditioner der sikrer forholdsvis gunstige sociale tilstande set i international sammenhæng trues med oplmning i det omfang at bevidsthedsdannelsen fra massemedierne væsentligst er produceret udfra forudsætninger der er i uoverensstemmelse  med grundlaget for de sociale institutioner.

## Nsdvendigheden af en langsigtet dansk mediepolitik

I betragtning af de ganske omfattende implikationer for bevidsthedsdannelsen der udgh fra massemedierne m A   en langsigtet dansk mediepolitik have en meget  hoj prioritering, en prioritering p A   linje med den anden store soci&amp;ringsinstitution,  uddannelsessystemet.  Udgangspunktet  for  en  sadan  iangsigtet mediepolitik m A   som tidligere fremhævet være, at en langtidslesning der bygger p A   forbud og afskærmning i forhold til det massive udenlandske medietilbud vil vzre domt til at mislykkes. Kun en langsigtet mediepolitik der er baseret på opbygningen af et bredere spektrum af alternativer der er tilstrzkkeligt  attraktive til  at  kunne konkurrere  med  de udenlandkse produkter  indenfor rammerne af et  frit  forbrugsvalg vil have nogen  fremtid.

Basis  for  en  sådan  langsigtet  mediepolitik  har  dels  et  »teknisk«-juridisk aspekt:  hvilke  tekniske losninger skal vzlges og hvilke juridiske  rammer skal disse losninger indkgges i; dels et politisk: hvilke grupperinger i samfundet skal have hvilken adgang til at kommunikere via elektroniske  massemedier,  og endelig en  programmzssig -ressource-mzssig: hvilke muligheder er de okonomisk og produktionsmzssigt for zndnnger i det danskproducerede programudbud.

Teknisk set  fremstår der  tre hovedalternativer: nordisk satellit, dansk  program 2 (eiler flere) og kabel-tv. Ved nzrmere betragtning fremstår satellitlosningen som sammenkoblet med kabel-tv-lignende  losninger, idet det i et så tztbefolket  område  som  Danmark forekommer ret usandsynligt at satelligmdtagningen i de byrnzssige bebyggelser vil ske ved at hver husstand opsztter egne parabolantenner.

Man kan så enten udbygge DR  med flere TV-programmer og dengemem forsoge at tage konkurrencen op med de forskellige fremmede programmer der via satellit og fzUesantenneanlzg/kabeldzg  sluses ind i landet, eiler man kan satse på at udbygge et nationalt kabel-anlzg, der dimensioneres  udfra en langsigtet plan og udfra overvejelser over de forskellige offentlige interesser der skal tilgodeses af  et  sådant anlzg.  Ved  at gore anlægget til  et offentligt eje (f.eks. udfort af P &amp;T) ville man have betydelig storre mulighed for en offentlig minimalkontrol  (f.eks.  i  form  af  de  tidligere  omtalte  reguleringer  af  reklame-tvtransmissioner) og sikring af  at langsigtede offentlige mediemzssige interesser blev  tilgodeset.

Kabel-tv-losningen har  den  fordel  fremfor  en  udbygning af  DR  med  flere programmer at den dels muliggor ikke alene regional-tv (hvilket ogsA kunne lade sig gore zter-bårent), men også muliggor et egl. lokal-tv, en mulighed der ganske vist ikke på kort sigt er realiserbar, men som på langt sigt må ses som ét af fundamenterne i  en udbygning af nzrdemokrati; dels muliggor kabel-tv en v i s minimal-kontrol med ikke-skandinaviske  programmer; endelig muliggor den såvel som  en  udbygning af  DR's  zterbåme programmer  en  ogning  af  det danske/nordiske  programudbud.

En kabel-tv-losning  viile rejse omfattende tekniske og politiske problemer, og det viile vzre onskeligt at man fik den forndne tid til at foretage en omfattende kulegravning  af problemerne uden at arbejde under det tidspres der ligger i at diverse  antenne-foreningsarrangementer,  kabel-tv-arrangementer af  forskellig art  og  med  diverse dispensationer fra  radiospredningsloven de  facto  umuliggjorde en samlet, langsigtet og offentlig losning af  problemerne.

Et kabel-tv-anlzg af rimelige dimensioner (dvs. med et rimeligt antal kanaler)

die  muliggore at der skabtes nye politisk-juridiske  rammer omkring adgangen til at kommunikere via elektroniske massemedier, her skal ikke skitseres nogen patentlosning, men blot peges p&amp; muligheden a f at forskellige former for sociale organiseringer  fik tildelt sendetid efter nærmere  fastsatte  retningslinjer og financieringsregler, der d i e   muliggme en mere differentieret og markant politisk meningsudveksling i de elektroniske medier.

Enhver forestilling om et foroget dansk/nordisk programudbud star og falder  imidlertid med  de  okonomiske muligheder  for den  tilgrundliggende programproduktion. En mulighed er en simpel forhojelse af resowcetildeling enten ved licens eller via skatter. En anden mulighed L i g g e r  i at se den samlede ressourceanvendeke  i  den  offentlige  sektor  til  kulturelle,  »bevidsthedsformende/underholdende/oplysende«  formAI under et og overveje hvorvidt den tidligere resourceanvendeke er hensigtsmæssig set i lyset af  de ændrede muligheder og malsætninger. Som oplagte problemfelter kunne man  pege p&amp;  statens stcattevirksomhed til teater/fh/musik og strukturen i uddannelsessystem/forskningsinstitutioner/administratio~~~~ystemer.

For at tage teatersektoren kunne man f.eks. forestille  sig en anden opbygning af Det kgl. Teater og landsdelssceneme,  der dels via ændringer i ansættekeforhold m.v.  stiiiede d e disse statsbetalte  forestiliinger gratis til rs5dighed for f.eks. et TV 2. dels frigjorde ressourcer til nye produktionstyper  beregnet p&amp;  et TVmassepublikum. Givet en ændret malsætning kunne man endda tænke sig at underudnyttede  ressourcer kunne sluses ind i rammer, hvor en frodigere eksperimenteren med  form; og indhold, der netop reflekterede det nye publikum,

kunne medfore en renaissance i disse institutioner.

En ideel lmning af programproduktionsproblemet d i e   nok ikke kunne foretages ved blot ressourcereallokering,  en reel yderligere ressourcetildeling m&amp;  være onskelig. I den forbindelse  er det imidlertid værd at understrege, at udgifterne til den kulturelle sektor i absolutte  tal ikke er s&amp; tyngende. N&amp; kulturstcatten har været s&amp;  protestombolget har det været p.gr.a.  dens manglende udfyldning a f behov  hos  hovedparten af befolkningen.  Kvalitetsprodukter både i  TVteatret i form af satirisk underholdningsprogrammer har haft en endog meget stor gennemslagskraft, og hvis man f.eks. ved indfmelse af et TV 2 og en kvalitativ  forragelse af  den  hjemlige underholdnings og tiktiomproduktion med  et bredt sigte samtidig gav  stigende statsstcatte d i e  en sådan stcatte sandsynligvis endda være populær.

En strukturændring indenfor den  offentlige og offentligt stcattede bevidsthedsproduktion  d i e   rejse omfattende  problemer, herunder fagforeningsmæssige og ophavsretsmæssige,  men alternativet er -bortset fra en voldsom stigning i licensbetaling eller lignende -at bevidsthedsdanneken i stigende  grad vil formes af fá internationale bevid~the~ndustner, hvis muligheder for behovstilfredsstilleke som overfor omtalt er underlagt en række kraftige begrænsninger og hvis produktion  på en rzekke områder vil  vzere i  modstrid med  de sociale malszetninger der er grundlzeggende i  det  danske samfund på tvars af  partiskel.

## Viewdata-teletekst-problematikken

Ved  siden  af  den  ovenfor  omtalte  ekspansion  indenfor  den  »egentlige(( tvsektor sker der for tiden en rivende udvikling indenfor elektronisk transmission af data baseret på ubevzegelige »biileder«, tekst og grafiske fremstillinger. Fra en  bevidsthedssociologisk  synsvinkel er  problemerne  ved  disse  elektroniske medier grovinddelelige i de problemer som  den  generelle  forekomst af  disse kommunikationsformer frembyder og de mere specifikke problemer der knytter  sig  til  mulighederne  for  at  benytte disse medier  til  forskellige former  for holdningsdannendeholdningsformende aktiviteter.

Mest uproblematisk er den datatransmission der sker meiiem forskellige ligeberettigede  instanser, f.eks.  benyttet  af  institutioner og  virksomheder  i deres indbyrdes og interne kommunikation. Mere problematisk er imidlertid kommunikationen meiiem en »central-instans«  og en stor mzengde af modtagere. Hvilke regler skal opstilles for at sikre en fri og lige adgang til at transmittere  meddelelser via sådanne systemer der potentielt muliggor en langt storre kontrol med informationsmzengden end de  mere decentrale tryktehkrevne  kommunikationsformer.  Dette skal salig ses på baggrund af  at sådanne systemer er  mere ukontrollerbare end det trykte: mens en beslaglaeggelse af trykte sager sjzeldent kan gå upåagtet hen og forholdsvis let kan verificeres, vil mulighederne for verificering af  midlertidige eller  mere  permanente blokeringer af  kontroversielle »databaser« vzere vanskeligere. Hvilke problemer rejser der sig ved at adgangen til informationerne sandsynligvis vil vare betydelig mere kostbar, krzeve besiddelse af szerlige modtagere osv. end ved trykt information? Svar og losninger på disse problemer ville vzere onskeligt inden systemerne blev introduceret.

Umiddelbart fremtrzeder systemerne som mest  velegnede til transmission af ))ren«  information, såiedes at selv kommerciel benyttelse mest umiddelbart må forekomme at have »rubrikannonceprzeg«.  Men mulighederne for at indbygge mere holdningsformende elementer og incitamenter (f.eks. ved at sammenbygge dem med forskellige  spil o.lign.) og dermed omgå det forbud mod kommerciel  holdningsbearbejdelse med  benyttelse af  elektronisk kommunikation  der ligger i radiospredningsloven,  er ikke til at afvise a priori. En lovgivning der sikrer  den lige adgang til  benyttelse og underkaster benyttelsen przecise indholdsmxssige  bestemmelser, der  forhindrer  mere sofistikerede holdningsformende benyttelser er derfor påkrzevet.

## Bevi&amp;thedssociologrSke forsknings  felter  vedrmende tv m  v.

Om de i tidligere afsnit omhandlede problemer er der derede oparbejdet en betydelig forskning, men en rzkke centrale problemstillinger er endnu forskningsmzssigt meget dårligt belyst. En rzkke institutter og forskere deltager imidlertid  i  forskningsprojekter der vil foroge mzngden af  forskning p A   området.

Af  projektet  kan  nzvnes et projekt  om reklamens virkning og indgriben i menneskers holdning og social adfzrd, et projekt der er indkaldt fra det samfundsvidenskabelige forskningsråd. Ved  Institut  for litteraturvidenskab, afdelingen for massekommunikationsforskning ivzrkszttes et forskningsprojekt til yderligere belysning af den omfattende kulturimports betydning for dansk kulturliv, belyst  szrlig ved  analyse af  de egl. massemedier.

Af stor principiel betydning for tilrettelzggelse af en fremtidig kultur/mediepolitik  viiie endvidere vzre tilbundsgiende  receptionsanalyser  af hhv. udvalgte danske kulturprodukter  (f.eks. TV-teater, Huset p A Chr. havn, dansk  biograf  »trivial«-film)  overfor  receptionen af  tilsvarende udenlandske produkter. Delundersogelser af dette emne foretages p.t.

Fra udenlandske (szrlig amenkanske) og danske eksperimenter med kabel-tv er hostet en rzkke tilgzngelige empiriske  erfaringer. Det d l e   vzre onskeligt at foretage en samlet analyse af disse med henblik på at opstiiie nogle mulige modeiler  for en  dansk  benyttelse af  dette medium.  Den amenkanske udvikling, hvor dzkningsgraden for kabel-tv nu er  17% vil vzre szrlig interessant fordi der foreligger erfaringer med  sivel en ren kommerciel udnyttelse som deltagerstyrede udnyttelser af lokal-tv.

Ovennzvnte igangvzrende, planlagte elier  onskelige undersogelser vil/dle kunne afgive et sikrere grundlag for beslutninger vedrorende problemerne ved kommercielt tv og retningslinjer for den fremtidige mediestruktur.

Torben Kragh Grodal