Daniela Agostinho, Catherine D’Ignazio, Annie Ring, Nanna Bonde Thylstrup og Kristin Veel (red.): Uncertain Archives – Critical Keywords for Big Data
Forfattere: Emil Elg
Tidsskrift: periskop (2021-12-04)

## Uncertain Archives - Critical Keywords for Big Data

## Daniela Agostinho, Catherine D'Ignazio, Annie Ring, Nanna Bonde Thylstrup og Kristin Veel (red.)

The MIT Press, Cambridge, Massachusetts, 2021, 656 sider

I  en rørende passage fra artiklen 'The Crying Child: On Colonial Archives, Digitization, and Ethics of Care in the Cultural  Commons' ( Current Anthropology ,  Vol.  61,  No. S22, 2020) taler kunsthistoriker Temi Odumosu om den terminologi, hun ofte er nødt til at gøre brug af, når hun i  forbindelse  med  sin  forskning  søger  i  forskellige  digitale arkiver og databaser. Hun skriver: 'It is important to consider the ways in which we find enslaved or colonized people and 'things' in the sea of data online. My research, for example, is still reliant on historical and highly racialized terminology to find what we are looking for. General terms  include  'colonial,'  'slavery,'  'racism,'  'race,'  'JimCrow,'  even  'sugar'  and  then  specific  transatlantic  locations or trading hubs such as 'Barbados,' 'London,' 'Bristol,' 'Guinea,' 'Virginia,' and 'Haiti.' Focusing on peculiar searches for people, I might type 'African,' 'Black,' 'Negro,' 'Negress,' 'Slave,' 'Moor,' 'Blackface,' 'caricature,'  and 'Venus.'' (298)

Efterfølgende spørger Odumosu, hvilke 'spor' søgninger på disse og lignende termer efterlader: 'The database absorbs  my  searches,  provides  options  for  appropriate material  based  on  relevance,  and  then  holds  a  memory of  that  algorithmic  trail  […].  If  this  incessant  searching for  presence  leaves  pronounced  traces,  then  what  kind of  digital  layer  are  we  adding  to  an  already  traumatized archive?' (298)

Hvilke 'digitale lag' påfører vi et 'allerede traumatiseret arkiv', når vi - hvad enten vi agerer som forskere, privatpersoner eller andet - plotter 'racialiseret terminologi' ind i internettet? Hvad sker der med vores søgninger?  Får  de  konsekvenser  for  andres  søgninger  senere? Hvilke? Disse  spørgsmål,  som  Odumosu  i  sin  tekst enten stiller direkte eller hentyder til, er presserende og væsentlige spørgsmål, og det er spørgsmål, som jeg selv på det seneste har døjet en del med.

I  efteråret  2020  begyndte  jeg  som  ph.d.-studerende med et forskningsprojekt, der har til formål at kortlægge og  undersøge  billeder  af  afrikanere  og  personer  af  afrikansk herkomst i dansk kunst fra 1600-tallet og frem til begyndelsen af det 20. århundrede. Et projekt, der selvsagt forudsætter en del søgning af den art, Odumosu omtaler, og som grundet lockdown-perioderne i projektets begyndelsesfase har været afhængigt af digital adgang i ekstraordinær grad. For når museerne og slottene, samlingerne og arkiverne lukker, bliver (værk- og billed-)søgninger på internettet selvfølgelig i endnu højere grad et uundværligt redskab for en kunsthistoriker.

Til  at  begynde  med  betragtede  jeg  min  forskningsrelaterede søgning i onlinearkiver og databaser som en i al  væsentlighed neutral og uproduktiv handling. Når jeg skrev ord i et søgefelt, søgte jeg efter indhold og substans - værker, personer, ting, data  - men søgningen i sig selv opfattede jeg ikke som generativ. Senere er jeg begyndt at tvivle på, om denne indstilling holder.

En oplevelse, der ansporede mig til at tænke nærmere over søgningers spor, deres potentielle produktivitet, var, da  jeg  skrev  ordet  'neger'  i  'billedarkivet'  i  Nationalmuseets  onlinesamling.  Hvad  sker  der,  når  man  skriver dette ord i dette arkivs søgefelt og trykker enter ? Forskellige ting sker… 36 hits udgjort af vidt forskellige genstande, billeder  og  andre  arkivalier  dukker  op.  Eksempelvis  en lille  hvid,  kvadratisk  serviet.  Man  undres:  Hvorfor  kommer  der  et  billede  af  denne  lille  hvide  serviet  frem,  når jeg  skriver  'neger'  på  Nationalmuseets  hjemmeside? For at få besvaret sit spørgsmål må den besøgende klikke ind på emnet, hvorunder en yderst kortfattet beskrivelse oplyser: 'Drejlserviet i hvidt hør. Oprindelig beskrivelse:

'Ejedes  af  Julius  Arendrup  og  hustru  Emilie  f.  Næser. Arendrup ejede plantagen 'Rust up Twist', der blev ødelagt ved  negeroprøret  i  1878,  hvor  de  mistede  alt'.'  (https:// samlinger.natmus.dk/dnt/asset/121209). Søgningen på 'neger' frembringer også en række flettede kurve, hvoraf to,  når man kigger nærmere på deres yderst sparsomme metadata,  viser  sig  at  have  identiske  forbindelser  til søgeordet:  'Oprindelig  beskrivelse:  'Kurven  er  negerarbejde  fra  Dansk  Vestindien,  hjemført  1923'.'  (https:// samlinger.natmus.dk/dnt/asset/120946). Og  ved siden af  disse  objekter  resulterer  søgningen  derudover  blandt andet i fotografier fra forskellige steder, herunder Nigeria, Ghana, Danmark og St. Croix, samt en række kunstværker - eksempelvis et udsnit af Emilie Demant Hatts malerier, N.P. Holbechs Lille Marie på Nekys arm (1838) og Nicolai Abildgaards Medalje til minde om forbud imod slavehandlen (1792).

Disse billeder og genstande - hvoraf jeg kun har nævnt et  udsnit  -  er  vidt  forskellige.  En  stor  del  af  materialet knytter sig på en eller anden måde til Danmarks koloniale aktiviteter  og  engagement  i  den  atlantiske  handel  med slavegjorte,  men  det  gælder  ikke  for  det  hele.  Det,  der binder tingene sammen, er, at hver og én af dem har ordet 'neger'  knyttet  til  sig  i  Nationalmuseets  system.  Abildgaards medaljon dukker op side om side med et håndkoloreret fotografi af en lille dreng, der står og ser tænksom ud foran nogle barakker i DR Congo. Hvorfor? Fordi det er sådan, dette specifikke arkiv er skruet sammen. Og mødet med denne yderst arbitrære sammenskruning var medvirkende til, at jeg begyndte at overveje, om min søgning nu  virkelig  også  var  så  uproduktiv,  som  jeg  forestillede mig. For var jeg, i kraft af min klikken rundt, med til at cementere  de  overraskende,  underlige  og  dybt  problematiske forbindelser mellem genstande, billeder og mennesker, som søgningen på ordet 'neger' havde frembragt? Var jeg, med andre ord, meddelagtig i en form for virkeliggørelse  af  uvirkelige  relationer?  Hvordan  ville  min interesse  for  dette  ord  blive  lagret  i  arkivet?  Hvad  ville min søgning 'fortælle' til museet, og hvilken betydning ville den have for de algoritmer, som den digitale adgang til  samlingen  er  bygget  op  omkring?  Kunne den tid, jeg brugte med hvert enkelt objekt - og min grundige læsning af de beskrivende billedtekster - forstås som en form for accept  af  Nationalmuseets  håbløst  uigennemskuelige, dybt forældede og racistiske anvendelse af metadata i den digitale  samling?  De  uddrag  fra  Odumosus  artikel,  som er  citeret  ovenfor,  hjalp  mig  med at sætte ord på denne usikre og lidt ubehagelige følelse af muligvis at efterlade utilsigtede digitale spor/mærker i arkivet. Og for nylig har jeg læst en bog, som har hjulpet mig med at tænke videre.

Det  drejer  sig  om  antologien Uncertain  Archives  Critical Keywords for Big Data , der udkom på MIT Press i begyndelsen af 2021. En tekstsamling, der, som undertitlen indikerer, præsenterer en række big data -relaterede 'nøgleord', og som er opbygget som en alfabetisk ordliste, hvor hver ordforklaring er et kort essay. Bogen starter ved Sarah  T.  Roberts'  'Abuse',  der  omhandler  PhotoDNA, et  software udviklet til at genkende og fjerne børnepornografisk  materiale  fra  internettet,  og  den  slutter  ved Daniel  Rosenbergs  'Word',  som  handler  om  sproglige eksklusionsmekanismer i  ældre  og  nyere  computere  og søgemaskiner. Men mellem disse alfabetiske yderpunkter præsenteres læseren for 59 bidrag - foruden redaktørernes forord. Jeg kommer derfor langtfra til at nævne alle teksterne  i  min  korte  omtale  af  denne  omfattende  og inspirerende udgivelse, men vil gøre nogle korte nedslag forskellige steder.

En  af  grundene  til,  at Uncertain Archives har  været behjælpelig i forhold til at tænke videre over de spørgsmål  og  problemstillinger,  jeg  kort  har  skitseret  ovenfor,  er  publikationens  gennemgående  og  insisterende fokus  på big  data som  et  fænomen,  der  stort  set  altid opererer ud fra - og reproducerer - kønnede og raciale magthierarkier. I teksten 'Copynorms', der blandt andet omhandler krydsfeltet mellem internet, mode og racisme,  understreger  og  eksemplificerer  Minh-Ha  T. Pham,  hvordan  sociale  medieplatforme  kan  forstærke racistiske  forestillinger  om  sammenhængen  mellem forfalskning og fremmedhed (og i særdeleshed 'asiatiskhed')  i  modeindustrien.  Om  modekopiens  forestillede relation til Asien og personer af asiatisk herkomst skriver hun: 'Fake fashion's Asianess is marked by assumptions så opstår der her et slags loop, hvor søgemaskinen indop- tager, bekræfter, forstærker og naturaliserer brugernes racistiske fordomme.

about cheap labor, cheap products, and a cheap regard for human rights and human life' (121). Umiddelbart efter illustrerer  hun  med  uhyggelig  klarhed,  hvordan  dette kan komme til udtryk på internettet: 'Algorithmic biases -  as  when  a  keyword  search  for  'copycat  culture'  offers only Asian ethnicities in its list of autocomplete suggestions - reflect and confirm users' associations of Asianess with fakeness while automation naturalizes social biases as  objective  representations  of  reality  and  as  common sense.' (121)

Pham  underbygger  dette  eksempel  med  et  screenshot af  den  omtalte  Google-søgning; et screenshot, som meget tydeligt illustrerer pointen, og som jeg også gerne vil bringe her. Eller faktisk er der ingen grund til at bruge hendes billede, for jeg kan lave mit eget [1] . Og læseren kan jo også selv prøve på sin egen computer, hvis de har lyst. Her er der virkelig tale om, at søgning efterlader (raciale) spor, og samtidig, at disse spor får strukturerende betydning  for  fremtidige  søgninger.  Pham  illustrerer  med  al tydelighed, at søgninger er produktive , for som hun viser, så opstår der her et slags loop , hvor søgemaskinen indoptager,  bekræfter,  forstærker  og  naturaliserer  brugernes racistiske fordomme.

## [1]

'Internet searching itself is not neutral. It filters the world through a racist-sexist worldview reproduced by a predominantly white tech industry' (59). Sådan skriver Alana Lentin i bidraget 'Algorithmic Racism', der, hvad titlen  også  understreger,  går  i  dialog  med  blandt  andre Phams essay. Lidt senere i teksten kommenterer Lentin op til løftet o og fra forske ler spørgsmå

en række af (

på '[t]he hegemonic liberal idea that computers cannot be biased' (60), og et opgør med netop denne 'hegemoniske liberale forestilling' løber som en rød tråd gennem hele Uncertain Archive s-antologien. Som redaktørerne skriver i  introduktionen: 'Big data seem to promise humanity a previously unknown sense of certainty. The argument of this book, however, is that this promise of certainty from big data comes along with a whole host of uncertainties equally unknown to humankind.' (1)

Et  af  udgivelsens  primære  ærinder  er  at  påpege  og undersøge  disse  'usikkerheder';  en  opgave,  som  ifølge redaktørerne  er  yderst  presserende,  fordi big  data indstifter  et  arkivisk  paradigmeskifte,  hvor  'the  notion  of the archive moves from a regime of knowledge about the past to a regime of future anticipation' (1). De fortsætter: 'It is our argument that big data must be analyzed from a range of different disciplinary vantage points - not least from the perspective of the humanities because big data interact at every level with the human.' (1)

Bogen lever med sin omfattende indholdsfortegnelse op til løftet om at tilgå feltet gennem forskellige indgange og fra forskellige synspunkter. Som allerede nævnt spiller spørgsmål om magt, køn og racialitet centrale roller i en række af (men ikke alle) samlingens essays. Og en del af bidragene reflekterer på inspirerende vis over den ofte antagonistiske  relation,  der  findes  mellem big  data og sorthed. Eksempelvis skriver Lentin efter at have etableret en forbindelse mellem kontemporær ansigtsgenkendelsesteknologi og det 19. århundredes frenologiske pseudovidenskab:  'In  order  to  understand  the  widespread practice  -  and  acceptance  -  of  surveillance,  we  must understand the importance of the ontological condition of blackness for the massification of surveillance practices under modernity.' (58)

Og i bidraget 'Remains' behandler Tonia Sutherland 'some contemporary conceptions of what it means to be Black and to die in an increasingly digital culture' (433), imens Romi Ron Morrison i 'Flesh' skriver om 'algoritmisk vold' (249) og om det 'transformative potentiale' (253), der opstår, når sorthed løsrives fra det epidermale - altså fra huden og dens overflader (250).

Men  der  er  også  en  lang  række  bidrag  i Uncertain Archives , som bevæger sig i andre retninger; eksempelvis er der Frederik Tygstrups tekst 'Figura', der viser, hvordan det ældre litteraturteoretiske begreb om det figurale har relevans i forhold til, hvordan vi læser det digitale felt - og ikke mindst hvordan det digitale felt selv læser; der er Lila Lee-Morrisons 'Drone', der på en lidt overfladisk og  -  efter  min  smag  og  emnet  taget  i  betragtning  -  lidt uengageret  måde  handler  om,  ja,  (militære)  droner  og droneteknologi;  der  er  Nanna  Bonde  Thylstrups  generøse, feministiske genealogi over fejlen ('Error') og over forholdet mellem big data og fejl ('Rather than looking to solve errors, big data develops a tactic that works through an acceptance of them'(191)); og derudover er der mange andre tankevækkende og gode tekster, som det desværre ikke har været muligt at omtale her. Uncertain Archives Critical Keywords for Big Data er en omfattende, ambitiøs og aktuel bog, som jeg ser frem til at tænke videre sammen med.

Emil Elg Art in Science Museums: Towards a Post-Disciplinary Approach

## Camilla Rossi-Linnemann og Giulia de Martini (red.) Routledge, 2019, 288 sider

Udgivelsen Art in Science Museums:  Towards  a  Post-Disciplinary  Approach kan  ses  som  et udtryk  for  de  seneste  årtiers ambitioner  om  at  udforske  og udfordre,  hvordan  videnskabelighed  kan  forstås,  praktiseres og  formidles.  Kunst  og  videnskab bliver opfattet som domæner med væsensforskellige

vidensproduktioner og paradigmer, men samtidig peges der også ofte på dybereliggende affiniteter, som kan være baseret  på  kvaliteter  som  nysgerrighed,  metodebevidsthed og evnen til at tænke ud over de etablerede forestillinger. I udgivelsen skal ordet 'science' alene forstås som naturvidenskab,  men  de  præsenterede  problematikker og eksempler lodder dybden i generelle diskussioner om, hvordan vi producerer og legitimerer viden i samfundets institutioner.

Kunst og videnskab er først i nyere tid blevet skilt ad og udparcelleret i egne domæner og underdiscipliner. Men det  vækker genklang i studierne af de førmoderne pendanter til kunstnere og forskere og deres aktiviteter, at vi i dag ser, at hele felter defineres af, at forskere opsøger og lader sig inspirere af kunstneriske processer og tankesæt, og at kunstnere er optaget af systematiske refleksionsprocesser eller videnskabelige metoder og stofområder. Disse tilgange  og  områder  har  i  dag  fået  forskellige  begreber tilknyttet  som art-based  research,  artistic  research , art research, practice based research og på dansk kunstnerisk udviklingsvirksomhed ,  hvoraf  de  tre  første  betegnelser nævnes i udgivelsen.

I løbet af 1800-tallet og dets specialisering af discipliner og institutioner blev genstande og faglige aktiviteter, groft sagt, fordelt i den voksende gruppe af museer i den vestlige kulturkreds. Museer for kunst, kulturhistorie og