Replik til anmeldelse
Forfattere: Peter Øhrstrøm
Tidsskrift: dttk (26-06-2023)

## REPLIK TIL ANMELDELSE

## Professor, dr.scient. &amp; lic.phil. Peter Øhrstrøm

Mit  kapitel  »Den  aktuelle  debat  om  tro og videnskab - set i historisk perspektiv« i bogen Offentlighedsteologi blev anmeldt af Michael Agerbo Mørch i nr. 1, 50. årg., 2023.  Desværre  er  anmeldelsen  misforstået i forhold til det, som jeg har forsøgt at udtrykke i kapitlet. Desuden tillægges jeg nogle synspunkter, som ikke fremgår af kapitlet, og som jeg ikke har. Naturligvis kan fejllæsningen skyldes, at nogle af mine  formuleringer  ikke  har  været  tilstrækkeligt  klare.  Derfor  er  jeg  glad  for denne mulighed for en kort replik.

Ærindet i kapitlet er at tage pulsen på den offentlige debat om kristen tro og videnskab (især naturvidenskab) - aktuelt og  i  historisk  perspektiv  med  fokus  på nogle af de relativt få perioder, hvor debatten har været præget af konfrontation mellem ateister og kristne.

I  forbindelse  med  den  såkaldt  »nye ateisme« diskuterer kapitlet de vigtige debatter  mellem  de  to  Oxford-professorer, den  ateistiske  Richard  Dawkins  og  den kristne John Lennox. Fra den danske udløber  af  den  nye  ateisme  diskuteres  mediestormen i 2015 mod den nyudnævnte forskningsminister  Esben  Lunde  Larsen, som havde erklæret sin personlige tro på, at  verden ikke bare er blevet til gennem naturlige  processer,  men  også  gennem Guds overnaturlige indgreb. Det fik ikke mediestormen  til  at  lægge  sig,  at  ministeren forsikrede, at hans skabelsestro er personlig og uden konsekvenser for hans forskningspolitik.  Ifølge  en  repræsentativ meningsmåling mente 40 % af de adspurgte, at skabelsestroen gjorde Larsen uegnet som forskningsminister.

Disse  nyere  debatter  perspektiveres i  kapitlet  med  henvisning  blandt  andet til debatten mellem Kaj Munk og folk fra kredsen  omkring  Georg  Brandes  under 1920'ernes åndskamp. Det viser sig, at der er  overraskende  mange  lighedspunkter mellem de nævnte debatter og også mange  lighedspunkter  mellem  de  positioner, som Munk, Lennox og Larsen forsvarede

- selv om deres baggrunde med mere ellers er meget forskellige. Ingen af dem ser sig som modstander af naturvidenskaben herunder  evolutionsteorien,  som  jo  også helt  åbenbart  har  en  masse  forklaringskraft.  Dermed  ser  de  skabelsen  som  en kombination af på den ene side naturlige processer, som kan forklares naturvidenskabeligt,  og  på  den  anden  side  overnaturlige  indgreb,  som  ikke  kan  forklares på  den  måde.  Deres  pointe  er,  at  naturvidenskabelige teorier netop handler om det  naturlige  og  ikke  om  det  overnaturlige.  Man  anlægger  i  moderne  naturvidenskab typisk den strategi at se bort fra muligheden  for,  at  der  sker  noget  overnaturligt.  Som  fremhævet  i  kapitlet  skal naturvidenskaben  filosofisk  set  dermed læses  konditionelt,  altså  »hvis  der  ikke sker noget overnaturligt, så er det sådan og  sådan«.  Denne  videnskabsfilosofiske strategi er en moderat og ganske udbredt form  for  det,  som  ofte  kaldes  metodisk naturalisme. For at undgå misforståelser, vil jeg dog selv foretrække at tale om konditionel opfattelse af naturvidenskabelige teorier. Så bliver det også helt klart, at det ville  være misbrug af naturvidenskaben, hvis man for eksempel påstår, at evolutionsteorien eller en anden naturvidenskabelig teori viser, at der ikke er sket noget overnaturligt.

Dette hovedindhold i mit kapitel fremgår  desværre  slet  ikke  af  anmeldelsen, som derimod forsøger at vise, at for folk med mine synspunkter »synes konflikten ikke løst«. Diskussionen af denne helt urimelige påstand foregår så på basis af en melding om mit syn på evolutionsteorien modtaget over vandrørene. Den slags bør man være meget varsom med at fæste lid til.  Uanset  hvad  vandrørene  fortæller, holder jeg mig fortsat til den nævnte klassiske løsning og har altså her godt selskab af Munk, Lennox, Larsen og mange flere. Jeg kan dermed slet ikke få øje på den uløste konflikt, som anmeldelsen omtaler.

Det  nævnes  korrekt  i  anmeldelsen, at man a priori kan udelukke en konflikt mellem  tro  og  videnskab,  hvis  domænerne  for  tro  og  videnskab  generelt  set ikke overlapper hinanden (jf. Stephen Jay Goulds  ideer  herom).  Men  den  løsning går ikke. Sagen kan ikke ordnes a priori. Spørgsmål  om  for  eksempel  Jesus  som historisk  person  og  om  Jesu  opstandelse ligger tydeligvis både inden for historievidenskabens og den kristne tros domæner. Munk argumenterede derfor kraftigt mod Brandes'  litteraturvidenskabelige  forsøg på  at  påvise,  at  Jesus  ikke  er  andet  end en sagnfigur. Og Lennox med flere har set på spørgsmålet om Jesu opstandelse i lys af de historiske kilder. Vi må som kristne leve  med  og  forholde  os  til  den  logiske mulighed  for  en  konflikt  her.  Det  vidste allerede Paulus.

Heldigvis  tyder  intet  på,  at  der  faktisk er en konflikt mellem klassisk kristen tro  og  historievidenskaben  (eller  nogen anden  videnskab).  Modsat  påstanden  i anmeldelsen tyder heller intet på, at der er konflikt mellem klassisk kristen tro og moderne  videnskab  givet  den  konditionelle forståelse af de naturvidenskabelige teorier. Ikke desto mindre vil debatterne i  det offentlige rum om de påståede konflikter  mellem  tro  og  videnskab  givetvis fortsætte.  Vi  kan  og  bør  som  kristne  naturligvis blande os i debatterne, og måske kan  vi  ved  indsigt  og  saglig  argumentation  reducere  debattørernes  misbrug  af videnskaben samt fjerne nogle misforståelser.