Omkring romanen Kongens Fald og dens illustratorer
Forfattere: Aage Jørgensen
Tidsskrift: passage (2022-02-14)

## Omkring romanen Kongens Fald og dens illustratorer

Gudmund Hentze, Valdemar Andersen og Aage Sikker Hansen

Som bekendt udkom Kongens Fald i 1901 ved en sammenføring af de tre små romaner Foraarets Død , Den store Sommer og Vinteren i  ét  bind.  Som skrevet står, kringlet ganske vist, i Johannes V. Jensen-bibliografien: 'Denne Udgave er ikke noget selvstændigt Oplag, men de tre Bøger forsynet med et fælles Titelblad og indheftet i et fælles Omslag.' 1

## Gudmund Hentze

Gudmund Hentze (1875-1948), der leverede omslagsillustrationerne til 1901-udgaven, skal ikke hér høre for, at han nogle årtier inde i århundredet hæl  dede til en kunstretning, der stod i høj kurs i Det Tredje Rige. I sin pure ungdom tilhørte han ligesom Johan  nes V. Jensen kredsen omkring tidsskriftet Vagten , men da digteren jo forsømte redaktionsar  bejdet, traf de vistnok ikke hinanden før i marts 1900 hos digter  en Louis Le  vy ved en lejlig  hed, hvor også Agnes Henningsen var inviteret. Dér kan de meget vel have drøftet om  slags  il  lu  stration til For  aarets Død ,  måske endda ud fra en fælles interesse for de tyske renæs  san  cekunstnere Albrecht Dü  rer og Hans Holbein, hvis tegninger og stik Jensen kendte fra udgivelser ved Kassel-kunsthistori  ke  ren Hermann Knackfuss. Forlæggeren Ernst Bojesen satte ikke Hentze højt som illustrator, men har vel givet efter for Jen  sens ønske om, at opgaven blev givet til ham. Hvorom alt er, så fremgår det af Hentzes regn  skabs- og optegnelsesbog, at han modtog ma  teriale fra forlaget 15. marts, at han drøftede sagen med Jensen 19. marts, at han skitserede en løsning 21. marts og præ  sen  te  re  de den for Bojesen 22. marts, at 'Jo  han  nes V. var her, tilfreds med sit Bind' 31. marts, at det færdige ar -bejde blev afle  ve  ret på forlaget 2. april, at honoraret (25 kr.) ankom 8. ap  ril, og at bogen ud  kom 10. april (Jørgensen 2013, 283).

8 2

FREEN

Kære Maler Hintze!

Om to-tre Uger skulde min nye Bog ud, og De maa altsaa staa mig bi med Omslaget. Den hedder Den store Sommer .  Slutningskapitlet er en Prosabearbejdelse af Visen om Aage og Else ... er det noget Indgreb i Deres kunstneriske Selvbestemmelsesret, hvis jeg beder Dem tegne Aage med Kisten paa sin Ryg . Jeg tænker mig ham gaa i et bakket jysk Land  skab med Udsigt til Fjorden (Hvalpsund med Sallings Brinker paa den anden Side) i den dan -ske lyse Nat . Omslaget paa Foraarets Død havde rødt, kunde De nu ikke bruge gult til Den store Sommer , gul Titel (læselig!) og gul Luft. Den tredie og sidste Bog skal hedde Høsten og skal være blaa . Jeg vilde gærne tale med Dem derom, det er en Ide jeg har faaet - de tre Bind er virkelig af  stemte i disse tre Hovedfarver. Omslaget til Høsten mener jeg bare skal forestille Christiern den Anden som gammel Mand ved en Strandbred, Sne, et Vintertræ og saa blaa Luft.

Denaztorr&amp;

Nogle uger senere flyttede Hentze-familien til Lyngby, hvor de straks åbnede lejligheden for de  res københavnske kunstnervenner. Også Johannes V. Jensen kom efter det forelig  gende på besøg, men henvendte sig dog skriftligt, da han tidligt på efteråret atter havde behov for et omslag. Man be  mærker, at bekendtskabet trods fejlstavningen 'Hintze' nu inkluderer kone og hund. Brevet lyder:

## 25/9 1900 '

Hvis De skulde komme til Byen jeg har saa knap Tid - saa bor jeg Gl. Kongevej 163 og er altid hjemme fra 3-6. Eller hvis De vil, kom  mer jeg ud til Lyngby.

Hils Deres Frue og den lille Hund.

Deres hengivne Johannes V. Jensen

[ Tilføjelse i margin :] Jeg har hørt noget om, at De skulde til Italien. Lykke til! Men De maa skam gøre mig de to Tegninger først. (Jørgensen 2013, 284)

Vinteren HØSTEN

AF IOANNES

VIENSEN

Gudmund Hentzes træsnitagtige omslagstegninger til Foraarets Død (1900), Den store Sommer (1900) og Vinteren (1901) samt et udkast til sidstnævnte, før titlen blev lagt fast.

Gudmund Hentze fi k færdiggjort sine træsnitagtige illustrationer, 'med en umis -kendelig tone af det 1500-tal, som romanen delte stemning med', som bemærket af Niels Birger Wamberg i den pragt  ud  gave med illustrationer af kunstnere fra romanhandlingens tid, han bragte i stand i 2000. 2

## Valdemar Andersen

Valdemar Andersen (1875-1928), maler, illustrator og plakatmager, bidrog væsentligt til tegne  kun  stens demokratisering i århundredets begyndelse, hvor bl.a. aviserne åbnede sig for illustratorerne. Flere af disse var fortrinlige kunstnere, og hvad angår Valdemar Andersen blev han ikke blot Jo  han  nes V. Jen  sens nære ven, men også en slags mentor for mange yngre tegnere - og foregangs  mand in  den for udviklingen af li  to  grafiske  teknikker.  Henrik Sejerkilde taler i Dansk bogdesign i det 20. år  hundrede li  gefrem om Ander  sens 'enorme betydning for dansk bogkunst' og pointerer, at han var 'om nogen den tegner, der skab  te den moderne bogillustration herhjemme' (Sejerkilde, 96).

Som maler debuterede Valdemar Andersen i 1906 på Charlottenborgs forårsudstilling med et op  sigts  væk  ken  de portræt af Johannes V. Jensen. Hvis en bogs bagsidetekst skal befordre salget af den, må Louise C. Larsen, forfatter til den netop udkomne bog Tegner af tiden , tiltro just dette portræt en liv  salig virkning; slutsætningen sætter i hvert fald trumf på: 'Og så skabte Valdemar Andersen BILLEDET af Johannes V. Jen  sen.' Til  svarende omtales billedet ganske udførligt inde i bogen, under over  skriften 'Forfatter på pla  ka  ten' (Larsen 2021, 85-94). Og altså just som en plakat, en 'udråber', der skal samle op  mærk  som  heden om forfatteren og placere ham uudsletteligt i den offentlige bevidsthed. Hvilket vist også er lykkedes.

8 3

p a s s a g e   | 8 6   |   v i n t e r   2 0 2 1

8 4

Kongens Fald , 1916 ( Skrifter , bind 1). Titelblad af Valdemar Andersen med afsæt i Michel Sittows be  rømte 1515-portræt af Christian 2. De tre øvrige tegninger forekommer både i 1913- og 1916-udgaven: Susanne, 'en udenlandsk sort Ting', der bærer sten af by; Ditmarsken-slaget; Ga  lejen med de farende frouwen. Hen  rik Sejerkilde frem  hæver tegningerne som et kongenialt bud på, hvordan ro -manen kunne illu  stre  res, 'indtil Sik  ker Hansen skabte den ulti  mative version i 1944' ( Dansk bogdesign , s. 100). Til Susanna-episoden: 'En ung Gesel løb dristigt ud fra en af Bo  derne, meget for  lystet, og idet han gav et vittigt, blufærdigt Hyl, greb han i Su  sannas Kjole og hvirvlede den i Vejret, saa at hun blottedes til Bæltestedet.' Jf. Gudmund Hentzes fremstilling af scenen på omslaget af Foraarets Død (1900).

Jeg har selv bidraget til underholdningen, for så vidt som en gengivelse af billedet i Johannes V. Jensen-bo  gen Jordens Elsker (1989) har fået denne undertekst:

Maleriets rå sandhed er i overens  stem  melse med selv  karakteristikken i Skovene : 'Nej, jeg  styrede mig, udbredte med Flid dø  delig Kul  de til alle Sider, sad som et Taarn af Ringeagt ved mit Bord uden at røbe mere af mit Indre end hvad man kan skimte i Sky deskaarene. Men denne Kamp for at bevare Forsvarstilstanden kostede mig næ  sten den største Kraftanvendelse paa hele Rejsen. Jeg sad jo med Sjælen knitrende fuld af Fryd.' (Elbrønd-Bek og Jørgensen, 35) 3 '

Portrættet, fra januar 1906, er teknisk set en gouache på ahorn  pla  de, 60 x 49 cm, altså  netop  i  pla  katformat.  Det  har  aldrig  været  i  Johannes  V.  Jensens  eje.  Else Moltke, gift med male  ren Harald Moltke, fortæller i sine erindringer om, hvordan vennekredsen - også Henri Nathan  sen og frue - en  gang i 1910 samledes i den An -dersen'ske kvist  lej  lig  hed på Mag  le  kildevej. 'Midt over sofaen stirrede por  træt  tet af Johannes V. Jensen på beskue  ren med kølig ro. Lidt efter kom han selv med sin frodige, blon  de frue, fra landet, som jeg' (Moltke, 182). 4 En tegning af Valdemar Andersens søn Ib antyder, at det på et se  ne  re tidspunkt må være ble  vet flyttet til hans dren -geværelse. Tør man tro gen  givelsen hos Louise C. Lar  sen, var den gennemgående blå farve lysere, og dermed hele indtrykket lettere, end eksisterende gen  gi  vel  ser lader formode. I øvrigt er de fleste af dem sort/hvide. Den respektløst beskårne farve  gengi  velse i Politikens litteratur  historie i først fire, så seks bind er ganske misvisen  de. I  følge teksten dér ligger portrættet 'på grænsen af karikaturen, men rummer sam -tidig en træffende karak  te  ri  stik af den suveræne, reserverede og helt ud i flip og man  chetter stive digter' (Stangerup og Billeskov Jansen, 480). Ord der klinger igen i Lars Han  destens tekst til portrættet: Digteren 'optræder her i herskerpositur og på kanten af karika  tu  ren. Dét billede [...] har sat sig så fast i store dele af offentlighe -den, at det er blevet ét med forestillin  gen om ham' (Handesten, 191).

Endnu mere kul er der lagt  under  kedlen  i  Martin  Zerlangs  bidrag  til  bogen Drømmetid (2004):

Ti dens kunstneriske ner  ve  adel har her forvandlet sig til overmenneske. Digteren skildres i stejl nietz  sche  ansk arrogance med de store hænder, der vidner om bondekultur og friluftsbevægelse. Digteren, der skrev dekadenceromanen Ei  nar  Elkær om  mandens nervenedbrudte opløsning, fremstår her efter et in  dre systemskifte som en is  nende bræ af selvsikkerhed. (Zerlang, 34-35) '

Den Jensen, som Louise C. Larsen ser på Valdemar Andersens 'plakat', udstråler 'nonchalant arro  gance over for beskueren'. Og vi  dere, konkluderende: 'Johannes V. Jensen positionerede sig som den gennemskuende. Den, som be  sid  der indsigten, opnået gennem det koncentrerede blik, og hans portræt rummer det hele: Vi besku -ere er dyr i Johan  nes V. Jensens verdensbillede, laverestående væsener, som endnu ikke har formået at gen  nemskue no  get som helst' (Larsen 2021, 87).

Louise  C.  Larsen  finder  morsomt  nok  Jensens  positur  repeteret  på  en  plakat for en plakat  ud  stil  ling i Zoologisk Have - en abe, der med pensel i hånd er ved at

8 5

fuldende den plakat, hvis motiv den er, og som altså skal sælge en plakatudstilling. Plakaten fik præmie, dog nok ikke, fordi den gentog por  træt  po  si  tu  ren. Talen er angiveligt 'på alle planer om en overskudsleg med metadimensioner over plaka  tens grundpræmisser'. Men oprigtigt talt: end ikke posituren har digterportræt -tet og pla  kat  aben til  fæl  les. Der  i  mod er det ubestrideligt, at Valdemar Andersen til 1908-årgangen af Plat'Me  nagen le  ve  rede en skø  des  løst henkastet karikatur af Jensen som abe i færd med at tænde en cigar.

Valdemar Andersens portræt af Johannes V. Jensen, 1906. Gouache på ahorn  pla  de, 60 x 49 cm. Pri  vat  eje.

'Evolutionen ifølge Johannes V. Jensen'. Teg -ning af Valdemar Andersen i satiremagasinet Plat'Mena  gen. Klods-Hans' Stambog , 1908.

Trods  den  udbredte  enighed  om  Valdemar  Andersen-portrættets  ikoniske  status fortjener det næv  nelse, at en række Jensen-kendere og -bekendte har insisteret på, at han var mere kompliceret og facetteret, end offentligheden vidste om, mildere, venligere, underfundigere, osv. Men enfin, på din maske skal jeg kende dig, med Karen Blixens ord!

Jensen-portrættet var med på Harald Moltke/Valdemar Andersen-udstillingen i 1912 og på min  deudstillingen i 1928. Si  den bortkom det, og da det igen dukkede op, skal Niels Birger Wamberg have sagt, at det var som at falde over guldhornene igen (Larsen 2021, 6).

I  sit  1975-skrift om Valdemar Andersen nævner Poul Carit Andersen, at han i Politi  ken s Ma  gasi  net især blev benyt  tet som novelleillustrator: 'Han havde tidlige  re i ju  lealbum og alma  nak  ker vist sin ev  ne til at indle  ve sig i forfatternes tankegang og her ikke mindst fremragende illu  stre  ret Johannes V. Jensen.' I Magasinet , der blev søsat 9. april 1922 og gennem fire årtier afgørende præget af en lidt yngre tegner -generation, bl.a. Aage Sikker Hansen, Arne Ungermann og Ib Andersen, mødtes de dog ikke. Men allerede i 1904 havde Andersen illustreret novellen 'Spø  gel  set som bed' i Hjem  mets No  veller .  Se  nere  illustrerede  han  to  af  Himmerlandshistorierne, nemlig 'Hverrestens-Kræ  sten' i Ar  bej  dernes Al  manak for 1910 (1909) og 'Hr. Jes - per' i Hjemmets Novel  ler (1910), og tillige en ræk  ke an  dre tek  ster: 'Kanariefuglen' i Juleroser (1909), 'Den lykke  lige Ø' i Julekronen (1912), 'Foraar i Stock  holm' i Politiken (1913), 'Him  merlandske Horisonter' i Jule  kronen (1914), 'Skip  per Cle  ment' i Dansk Jul (1917), 'Himmerlandsk Musik' i Almanaken Dan  mark for 1919 (1918), 'Tri  o  en'  i Mar  tins  Maanedshefte (1922),  'Maanebyen' i Berlingske Ti  den  des  Julenummer (1926), 'Al  derdom  mens Ø' i Berlingske Tidendes Paaskenummer (1927) og 'Dad  de' i Kunstner  kædens Ju  lealbum (1927). 5 Den store medie  spredning tyder på, at Andersen sam  ar  bej  dede med Jensen, sna  rere end at han blev sat på opgaverne af redaktionerne.

At Valdemar Andersen havde en sær  lig plads i forfatte  rens hjerte fremgår også og først og frem  mest af, at han i 1913 leve  rede tre interessante tegninger til Kongens Fald ,  og at han kom til at lave om  slagsvignetter og ini  tia  ler til den udgave i otte bind, Skri  f  ter ,  som blev bragt i han  delen i 1916. 6 Om Kongens Fald -tegningerne gør Henrik Sejerkilde den bemærkning, at de udgjorde et kongenialt bud på, hvor  dan romanen kunne illustreres. Portrættet af Christiern 2. på titelbladet karakteriserer han som 'uforglemmeligt i sin nær  væ  rende detal  jerigdom' (Sejer -kilde, 100). De to bind Himmerlandshistorier i Skrifter havde en ard (en pri  mi  tiv plov) på titel  bla  dene og en målerlarve som slutvignet. En sammenligning af vignetten på Madame D'Ora -om  slaget med Gudmund Hentzes tegning på det oprindelige omslag (1904) vidner om en ra  dikal stil  ud  vik  ling: fra dekorative jugend  snirkler til fordringsløs enkelhed.

Herudover bemærker man nogle mindre arbejder: Omslagstegninger til Bræen (5. oplag, 1911, brælandskab med mammut; 6. oplag, 1916, vildhest med rytter) og Det tabte Land (1919, vulkan i udbrud); Johannes V. Jensens bomærker, både mammutten og den kendte tri  skele, der smykkede en lang række af de Gyldendal'ske forlagsindbindinger; 7 vignetter til Frits Johansen og Aage Marcus' For  tegnelse over Arbejder af Johannes V. Jensen (1923), bl.a. på foromslaget en tegning af jætte  kvinderne Fenja og Menja; 8 samt en profiltegning date  ret 'Tibirke 11 Juli 1915'. 9

*

Under Første Verdenskrig havde kunsten gode vilkår. De nyrige gullaschbaroner ville gerne have et lag kulturelt fernis lagt hen over deres investeringer. Valdemar Andersen var ikke den ivrigste delta  ger i den leg, men de  ko  rerede dog en villa på Frederiksberg,  især  dets  billardrum,  hvor  bl.a.  Harald  Molt  ke  ses  udfolde  sig  på orange bund. Grevens eget hjem blev selvfølgelig også dekoreret, tillige med en del offentlige byg  nin  ger især i Nordjylland, hvor vennen, arkitekten Ejnar Packness, var blevet konge  lig bygningsinspek  tør. 10

Men efter de fede år kom nogle magre, idet Landmandsbankens krak i 1922 forrin  gede vilkårene og bragte færre opgaver i udbud. Packness sørgede dog for, at Valdemar Ander  sen, inkarneret ateist, kom til at deltage i nogle kirkerestaureringer, bl.a. i Farsø. Det var i ugerne ind un  der jul 1924, og breve hjem til hustruen Juliane mere end antyder, at opholdet var alt andet end en fest; bl.a. noterede han: 'Jeg forstaar at Johs. V. ikke føler sig oplivet, naar han kommer her, det er et trivielt Sted' (Larsen 2021, 227-29). 11

8 7

'

Samarbejdet/venskabet  kunne  have  kul  mi  ne  ret  med  et  illustreret  udvalg  af Himmer  lands  hi  stori  er  ne, som Selskabet for grafisk Kunst havde planlagt, men som på grund af Ander  sens død ikke lod sig realise  re. Hvad der foreligger er et prospekt med et træsnit til 'Kirken i Farsø', be  nyttet  som  om  slagsillustration  til  1973-udgaven og gentaget på 2016-udgavens omslag. 12 Formentlig et led i for  sø  get på at forlige sig med det kedsommelige ophold i vennens fødeby.

Valdemar Andersen, 'Kirken i Farsø', træ -snit fra et prospekt udsendt i 1928 af Selskabet for grafisk Kunst for et udvalg af Johannes V. Jensens Himmerlandshistorier. Planen blev på grund af kunstne  rens død ikke virkeliggjort. Men illustrationen blev anvendt på smudsomslaget til Himmer  landshistorier , Aage Marcus' udvidede 1973-ud -gave. Og i 1931-33 udgav Selskabet Udvalgte Myter med original  lito  grafier af Anton Han  sen, også en af digterens nære venner.

Louise C. Larsen bemærker s. 85, at Johannes V. Jensen aldrig skrev om Valdemar Andersen. Men det gjorde han faktisk, i en større tidsskriftartikel om Landsudstillingen i Aarhus 1909, hvor An  dersen på fornem vis løftede udsmykningsopgaven (og høstede en del ekstra sympati ved at falde ned fra et stillads lige før åbningsceremonien):

A rkitekt Rosens lette og kunst  nerisk lødige Konstruk  tio  ner faar deres endelige Udform -ning, Farven og Dekorationen, der skal give Fladerne Liv, ved Val  de  mar Andersens kend -te, kloge Haand. Den udmærkede Tegner har her en  delig faaet en større, samlet Opgave, efter at han i Aarevis med sin gratiøse Pen i det Smaa har præget næ  sten alt, hvad der kom os for Øje af Blade og Bøger. [...] efter hans Ud  kast og Kartoner at dømme vil de fuldførte Dekorationer komme til at virke frisk og intelligent, uforsagte i Farven og sprud -lende af Valdemar Andersens sunde Lune. Bygningerne vil komme til at staa med klare, hele Farver, hvide med dybblaa Søjler, de vil tage sig dejligt ud ved den blaa Bugt og med Jyllands kraftige Sommerhimmel over. (Jensen 2014, 303) 13

## Aage Sikker Hansen

Aage Sikker Hansens (1897-1955) gennemillustrerede udgave af Kongens Fald udkom i 1944 som den vægtigste af Gyldendals udgivelser til markering af, at Svenska Akademien det år endelig til  delte Johannes V. Jensen Nobel  prisen. 14 I den forbin - delse spillede romanen med dens skildring af, hvad man fra svensk side knap nok kunne opfatte som kongens fald, Det Stockholmske Blodbad altså, ingen rolle. I øv -rigt kunne man med megen ret opfatte det som pinligt at give prisen til en mere end 40 år gammel bog, når nu Nobeltesta  mentet insisterer på, at prisen skal 'uddeles som belønning til dem, der i det forløbne år har gjort menneskeheden den største nytte'. Det står der faktisk, selvom det konstant siddes overhørigt.

Jensen fik prisen 'for den sjældne kraft og frodighed i hans digterfantasi, forenet med vidtspæn  den  de intel  lek  tua  li  tet og djærv stilkunst', som den officielle motive -ring lød (jf. Jørgensen 2001). Mange tror, at Kongens Fald (der jo siden blev kåret som 'århundredets  danske  roman')  spillede  en  vigtig  rolle  i  den  sam  men  hæng, men således forholder det sig ikke. I den tale, som Akademiets grå emi  nence, forfatteren Per Hallström, holdt i Sveriges Radio den dag, Jensen skulle have haft prisen over  rakt,  om Ver  dens  krigen ikke havde forhindret det, blev romanen ikke nævnt med ét ord. Det blev der  imod Den lange Rejse , og det blev - med større tilslutning - Himmerlandshistorier  ne, myterne og den del af ly  rikken, som vedgik gælden til dansk guldalders store tradition.

Året efter, da Jensen kom til Stockholm for at få sin pris overrakt, tilkom det lyrikeren Anders Österling, Per Hallströms efter  følger på posten som akademisekretær, at holde hæderstalen, som blev en hyl  dest til 'den djærve billedstormer og stilfornyer', der forvandlede sig til 'den patriarkalske klas  si  ker, som nu føler sit hjerte bedst for -ankret i guldalderens digtning'. Talen udnævnte Den lange Rej  se til at være Jensens 'måske fornemste skabelse'. Om Kongens Fald derimod forblev også Österling tavs.

Johannes V. Jensen havde figureret 18 gange på Nobelkomiteens liste over ind -stillede, første gang i 1925, ved hvilken lejlighed komiteen anmodede en ekstern sagkyndig, kritikeren Sven Söder  man, om en ud  talelse. Opgaven gik i realiteten ud på at overskue og vurdere, hvad Johannes V. Jensen gennem tre årtier havde præsenteret for offentligheden. Omtalen af Kongens Fald udmundede i den kon  sta  tering, at den som historisk roman og som renæssanceskildring var 'et fremragende digter  værk'. 15 Men der  ved blev det; i den indstilling, som Nobelkomiteen fremsendte til Svenska Akade  mien, nævnes ro  ma  nen simpelthen ikke.

Som forventeligt markerede Gyldendal, at forlagets betydeligste forfatter havde fået No  belpri  sen. Aage Mar  cus' tobindsudgave af Den lange Rejse (1938) blev optrykt i ét bind med vignetter af Ib Andersen, og Kongens Fald fremkom med de nu velkendte, kongeniale illustrationer af Aage Sikker Hansen, hans ubestridelige hovedværk. 16

En svensk oversæt  telse af Den lan  ge Rejse ,  hovedværket ifølge Nobelkomiteen, udkom så tæt på pristildelingen, at man tør mistænke Anders Österling for at have givet forlaget et praj. For In  ge  borg Essén og Britte-Marie Wendbladh har selvfølgelig ikke kunnet klare den store over  sæt  tel  ses  op  gave overnight .  Året efter kom turen til Kongens Fald -  der skulle en Nobelpris til, før skildreren af Det Stock  holmske Blod -bad og den skilsmisse mellem søskendefolk, som det beseglede, fik sit værk til  gæn  ge  liggjort på svensk. Kungens fall blev oversat af Arne Hirdman, der lige netop nåede at få ud  givet en 'julhälsning 1944' med titlen I urskogen. Ett kapitel ur Kungens fall . 17

*

8 9

Tegning af Aage Sikker Hansen til Kongens Fald (1944). I kapitlet 'Mikkel syn  ker' ser han som i en vision det menne  ske  lige livs forløb: 'Mikkel saa et hjælpeløst Spædbarn ligge under sig paa Jorden, tænkte sig det saa grant. Det ligger paa Ryggen som et Foster med Lem  merne foldet sammen. Men det vokser for hans Øjne - saa hurtigt, at han ikke kan følge alle Enkelt  he  der paa en Gang. Nu er det et Par aab  ne fornuftige Øjne, der ser op paa ham, Armene ligger hvide og fine langs Siden; se hvor lange Be  ne  ne er bleven. Nu skygges Ansigtet af Sor  ger, der flyver Smil over Trækkene, sød Grum  hed, Angst, Raadvildhed. Hænderne er allerede store og bru  ne. Bedst som han ser fra Tæerne op til Hove  det, svinger Skægget sig som en mørk Drive om Underansig  tet, Pan  den hvælves af Smærte. Det er en mo  den Mand nu, han ligger stille et Øjeblik kun optagen af sit In  dre. Og da er han allerede gammel. Skægget graaner, Haaret gaar ud, Knæene rager spidse i Vejret. Alt er Rynker, Kø  det visner under Hu  den - og pludselig springer den sorte Ramme ud om Alderens Ynk - et Glimt af de gule Ben, og Laa  get gror sammen under en Regn af Jord. / O, Jorden henter si  ne, den hvirvler dem omkuld og stræk  ker dem endelangs paa sin Skal. Faa kun Hul et Sted paa dig, og dine Sideben skal svuppe mod Jorden, du skal smække mod Grunden som en Stolpe, hvis Rod er raad  net hen.'

Sikker Hansens livtag med Kongens Fald begyndte beskedent med en omslags  vig  net til 6. op  lag fra 1942. På min  dre forpligtende områder havde han ganske vist været Jo -hannes V. Jensen en flittig spar  ringspartner siden 1933, hvilket år hans første vignet til en Jensen-artikel, 'De maar saa vel i Dan  mark', så dagens lys. Få måneder senere frem  kom Mammutbogen og året efter Zoo  logisk Ha  ve , hvor bil  lederne er teg  net direkte på den litogra  fi  ske sten. Og i 1938 illu  strerede han i Hjemmet myten 'Rens  dyr  jægeren'. Sammen udgav Hans Hvass og Sik  ker Hansen i 1940 Byens Dyreliv , som Jensen an  meldte, og hvor anmeldel  sen og dens il  lu  stra  tio  ner blev optrykt i bog  form. I 1942

tegnede han, ud over Kongens Fald -vignetten, en frodig kvinde til omsla  get på Kvin  den i Sa  gatiden - tydeligvis med hilsen til Johannes Larsens maleri 'Morgensol' fra 1923 snarere end til f.eks. Sandro Botticellis ver  sion af den skumfødte Venus.

Til udgivelserne i Nobelprisens anledning hører også to oplag af Himmer  landshi  sto  rier ,  med om  slags  illu  stration (springende hest) af Sikker Han  sen. Og i 1945 lavede  han  omslags  tegning  (cyk  lende  pige)  til  7.  op  lag  af  køben  hav  nerro  ma  nen Gud  run , mens 1961-udgaven i Fremads Folke  bibliotek har omslag efter et litografisk tryk, 'Pi  gen og Solsorten'.

Aage Sikker Hansen. tegning af Mikkel Thøgersen na dodsleiet. ikke anvendt i Kongens Fald (1944). men som il.

Aage Sikker Hansen, tegning af Mikkel Thøgersen på dødslejet, ikke anvendt i Kongens Fald (1944), men som illustration til en kronik af professor Frithiof Brandt, 'Grottesangen og ringen for ørene', Politiken , 19. maj 1955. I romanen berettes: 'Hver Nat kom en ringende, søn  drende Lyd nærmere til Mikkels venstre Øre. Det var som Lyden af en Mølle  sten ikke langt fra hans Hoved. (…) Det var den samme Lyd, han havde sporet i sin Ungdom, men da var den svag og fjern, tu  sin  de Mile borte. Siden var den vokset, hver Gang den mindede ham.' Hertil føjer Frithiof Brandt nu, at det skildrede fæ  nomen ingenlunde var fremmed for skildringens op  havs  mand: 'Johannes V. Jensen kendte som faa til subjek  tiv (psy  kisk) lyd. Fra sin tidlige ungdom og til sin død led han periodevis af en ringen for ørerne, der med aarene havde faaet en sti  gende intensitet. Naar lyden var værst, havde den karakter af en hvinen eller en skingren. (…) Adskillige gange i aa  re  nes løb har Johannes V. Jensen karakteriseret lyden for mig (…): Som en griffels skrig mod tav  len; som en sporvogns hvi  nen i et sving. Men det allerstærkeste var dette: 'Tænk Dem, at De tager en bajo  net mellem tænderne, bid godt sammen, og sav med klingen hen over tænderne!''

Sikker Hansen står, pointerer Jensen i sit bidrag til det skrift, hvormed vennerne i 1947 markere  de hans 50-års fødselsdag, for en 'Tilbagevenden til Na  tu  ren' midt i en tid, hvor kunsten mener at kun  ne undvære den som 'Grundbillede', altså midt i den abstrak  te kunst. Sikker Hansen tegner især 'Naturens egen store Uskyld'. Han besidder  'Ærbø  dig  hed  for  ren  Form'  og  'megen  bun  den  Varme'  i  motivisk  henseende. Specielt om samarbejdet om Kongens Fald hedder det, at tegningerne er 'frem  gaaet udeluk  ken  de af hans egen Inspi  ra  tion, ef  ter Indtryk af Tek  sten, og jeg kan kun sige at jeg følte mig slaaet af hvor nær de kom Tonen i denne Ungdomsbog, ha  stigt skrevet, improvise  ret, paa Farten fra et Sted til et andet, men intimt jydsk, Ind  trykket af et Land  skab hvor Tiden har staaet stille. Denne To  ne, en Fortid opta -get i Nuti  den, har Sikker Hansen truffet, u  den Tvivl fordi han selv er af jydsk Oprindelse' (Hvass, 51).

Johannes V. Jensen beundrede således Sikker Hansen og fremhævede hans mod til  at  være i god for  stand banal. Hans tegninger til Kongens Fald ,  som snarere ak-

91

Johannes V. Jensen

kompagnerer roma  nens stem  nin  ger, end de illustrerer dens handlinger, men som i øvrigt er båret både af realisme og fantasi, hører til det yp  per  ste i dansk illustrations  kunst. Hans følsomme rørpensskraveringer adskiller sig markant fra Val  demar Andersens underfundigt krøllede linjer.

## Niels Birger Wamberg

Et  interessant  særtilfælde  udgør  Niels  Birger  Wambergs  pragtudgave  af Kongens Fald (2000), hvis 47 illustrationer skyldes 'kunstnere fra romanens samtid', dvs. Albrecht Dürer (1471-1528) og Hans Hol  bein den Yngre (1497-1543), med tilsæt -ning dog af Jan Gossaerts pennetegning fra 1525 af Christiern 2. og to illustrationer fra Erich Pontoppidans Origines Hafnienses fra 1760. 18 På smuds  omslaget ses et udsnit af Holbeins maleri 'Adam und Eva' fra 1517, hvor meningen vel er, at det første menneske skal illudere kongen. Ideen til romanen fik digteren ved betragtning af Carl Blochs kendte ma  leri 'Christian II i Fængslet paa Sønderborg Slot' fra 1871; det sagde han i hvert fald, 'no  genlun  de medgør  ligt', da Frithiof Brandt engang i 1920'erne spurgte til sagen. Men allerede i 1907 havde Jen  sen i et brev til Kristian Zahrtmann antydet, at dennes 1873-billede af Christian II og Sig  brit, der di  skuterer told  regnskaber, havde inspireret ham til, 'hvad jeg skrev om Kongen'. 19

Foromslaget på Niels Birger Wambergs udgave af Kongens Fald (2000) med et udsnit af Hans Holbein den Yngres maleri 'Adam und Eva' fra 1517. Adam og Christiern er fælles om skægget og det fyldige mørkerøde hår. 'Ak, ogsaa jeg er rød  haaret', tænker Mikkel, da han ser den 16-årige prins i Conrad Vincens' bod. 'Saaledes saa et Menneske ud.' Mod slutnin  gen er håret, kongens og vel også Mikkels, fra vinrødt blevet vintergråt 'og bu -sket om Hovedet som en forladt Fuglere  de'. Olie på papir, 30 x 35,5 cm, Kunstmuseum Basel.

## Ib Andersen

Et par gange i det foregående har der været anledning til at nævne Ib Andersen (1907-69), Valdemar Andersens søn, der overtog stafetten og fik sin egen frem -trædende plads i dansk bladtegnings historie, specielt som medarbejder ved Politiken s Magasinet - af hvilken grund han for nogle år siden blev be  tænkt med en pompøs mindebog (Ejlers 2008). Ib Andersens indsats som Johannes V. Jensenillustrator er til at o  verskue. Han bidrog til tobindsudgaven 1938 af Den lange Rejse med inderomslag og vignetter, med 'gentagelse' i den svenske oversættelse fra Nobelprisåret 1944. Desuden illustrerede han myterne 'Ho  tel  bran  den' i Hjemmet (1935) og 'Efteraarsblæst' i netop Politiken s Magasinet (1938).

Mindebogen kaster også nogle glimt ind over Johannes V. Jensen-biografien. Louise C. Larsen be  retter om Ib Andersens barndomstegnerier bl.a. i selskab med Jens Jensen, der jo ganske vist blev læ  ge, men dog i en sen alder leverede træsnit til et udvalg af faderens myter (Jensen 1982). Og Anders Bodelsen for  tæller, at hans forældre Merete og C.A. Bodelsen havde omgang med Juliane og Valdemar An  dersen og lejlighedsvis også med Else og Johannes V. Jensen. Den lærde filolog over -satte en samling Jen  sen-tekster til engelsk og skrev i 1964 en større bog om Ru  dyard Kipling end den, Jensen hav  de skrevet i 1912, efter at han sammen med Aslaug Mikkelsen havde oversat flere af den engelsk-in  di  ske forfat  ters vær  ker. 20

## Om at se

Der er mange par øjne på spil i Kongens Fald . Det er Mikkel Thøgersen, som i kro -en mellem Køben  havn og Helsingør ser, at 'det trætte, trætte Lys' i Susannas for -grædte øjne ikke ud  trykker sorg alene, at udtrykket i dem er 'delt mellem Sorg og Sødme'. Men det er en anden instans, der på bogens første side ser hølæsset, som kører ind i Serritslev - og ligner 'et stort tottet, lavbenet Dyr, der trisser af for  dy  bet i Betragtninger og snuser til Jorden'. Mikkel oppe på læsset skal jo så at sige først komme til be  vidsthed. Ellers er den genkommende situation jo, at han fra sin plads på side  linjen  ser  skæbne  svan  gre  historiske  hændelser  passere  revy  (retssagen  og blodbadet, den rådløse sejlads på Lillebælt, grut  nin  gen af de nordjyske bønder, henrettelsen af Zacharias) eller ser fantasibilleder på sin indre skærm (lyk  kens ryttere, den splint  rende kværnsang). For nu slet ikke at tale om alt det udramatiske, landska  ber, vejrlig, hesteslagtninger, osv.

Men Mikkel ser også, hvad han selv fattes. Han ser f.eks. den ligevægtige prins Christiern ved væg  ten i Conrad Vin  cens' bod: 'Saaledes saa et Menneske ud.' Også Ane Mette ser ud som et men  neske, strålende end  da af 'en indre ung Ligevægt'. Modsat Axel, hvis blå øjne er uden 'menne  ske  ligt Blik'. Axel, der i dele af Den store Sommer truer med at monopolisere læserens opmærk  som  hed. Men hvilke øjne ser Dødens ridt gennem Salling, den døde Axels natlige besøg hos Inger, Fenjas og Men -jas dødsdans med kværnen...

I 'virkeligheden' er det selvfølgelig altsammen et gøgleri fra Johannes V. Jen -sens side; ham er det, som under skabelsesprocessen (i skrivende stund, altså) 'ser' alle disse forhold og fænomener og oplader dem med stor overbevisning sog forførelseskraft. Et sinds billeder bragt til verden, sat på pa  pir. Hvordan det

9 3

sker, er det underlige, underet, over for hvilket enhver teori må give op. Hvor det næppe lønner sig at pirke med forstandens lysesaks.

Tegning af Aage Sikker Hansen til Kongens Fald (1944). I kapitlet 'Hævnen' fuldbyrder Mikkel Thø  gersen den voldtægt mod Ane Mette, der skal gengælde, at Otte Iversen berøvede ham jødepigen Su  sanna. Tegningen viser ham i færd med at lokke hende med ud på den skæbnesvangre sejltur.

Det malede eller tegnede kunstværk, f.eks. Valdemar Andersens portræt af forfatte -ren, kom  mer lettere i mål, for så vidt som det ikke er henvist til ordenes omvej. Else Moltke følte, at 'Jensen' med sit blik fikserede hende. Mon hun også følte, at Jensen med sit blik fikserede hende? For Louise C. Larsen har han via sit koncentrerede blik gjort sig til indsigtens besidder, mens 'vi beskuere' endnu ikke har gennemskuet noget som helst. Mon dette trods alt ikke er sat for rigidt op?

At digteren opfatter sig som en seer , er en gammel nyhed, associeret endda med den blinde Ho  mer. Valdemar Andersen og Johannes V. Jensen var enige om, at det drejede sig om at se. An der  sen, den ordkarrige, erklærede sent i livet: ' Jeg ser al Ting'. 21 Og Jensen talte tidligt, nemlig i 'Kirken i Far   sø', om 'Længs -len efter at besidde Alverden ved at se den'. Det var programmet, at hengive sig til  kunstbegæret, og det indebar vel at mærke en ana  ly  tisk tilgang, med tøjlet følelse. Som hos den Jo hannes Ewald, der noterede, at man bør være 'nogenle  des  kold, for at kunne skildre sin Ild' (Ewald, 240). Der er tale om en tavs samstemthed. Louise C. Larsen, der i en vidtløftig artikel har tumlet med denne pro  ble  matik, har ikke bemær  ket Johannes V. Jensen-påvirkning hos Valdemar Andersen, eller vice versa (Larsen 2010). Derimod forekommer det hende, som om Ib Andersen udvik  le  de   en tegningsæstetik med affi  nitet til digteren, som han i øv  rigt satte me  get højt.

At  være nogenledes kold indebærer som nævnt en nysgerrigt iagttagende, undersøgende, gen  nem  sku  ende, udforskende tilgang, en stærk vilje til at trænge ind i sagens kerne. I en kort tekst om faderen skriver Ib Andersen: 'Hans øjne udtrykte mere end hos noget andet menneske jeg har kendt, dette: At han iagttog og vurderede, professionelt og klogt, med et minimum af sympati, men fuld  stæn  dig blottet for fjendtlighed.' Og videre omtaler han 'en ren ubestikkelig intelligens, ikke følel  sesløst i hensigten, men med følelserne automatisk koblet fra for at se' (Andersen 1971).

Johannes V. Jensen definerer et sted myten som 'et Spring ind i et Billede'. Det kvalitative spring tør man tillægge en videre gyldighed som just det moment, eller det vendepunkt, der markerer den udkrystallisering af stoffet, der sætter skel mellem råstof og kunstværk og efterlader råstoffet som uinteressant skrot og bringer værket over i den tid  løs  hed, der er dets egentlige hjem. Skellet går i praksis dér, hvor digteren træffer beslutningen om, at processen er fuldbyrdet og værket trykværdigt og trykfærdigt. 22

Fenja og Menja. De to jættekvinders møllesang plager i Kongens Fald (kapitlet 'Grot  te' i roma  nens tredje del, Vinteren ) den døds  syge Mikkel Thøgersen. I Digte (1906) genbruges teksten (be  titlet 'Grotte  san  gen'), men nu som en 'sønder  ma  len  de Stenlyd' inde i læserens hoved. 'Vi grutter al Frugt  barhed', synger de til sidst (ikke 'af', som der står i bil  lig  bogs  udgaverne). Omslagstegning af Val  de  mar Andersen til Frits Johansen og Aage Marcus, Fortegnelse over Arbejder af Jo  hannes V. Jensen , 1923; jf. Jordens Kreds , 1967, foromslaget og s. 8.

## Noter

- 1 Louise C. Larsen anfører i Tegner af tiden , at Gud  mund Hentze 'tegnede forsiden til førsteudga -ven af Jo  hannes V. Jensens Kongens Fald i 1899' - en af bogens mange unøjagtigheder (s. 50).
- 2 Forholdet mellem Johannes V. Jensen og Gudmund Hentze blev sat over styr, da sidstnævnte i  1907 gav bol  den op til den såkaldte Bondemalerstrid, hvor Jensen tog Fynboernes parti og knyttede nære, livslange ven  skaber med de tre, der gav tonen an hos dem: Peter Hansen (18681928), Johannes Larsen (1867-1961) og Fritz Syberg (1862-1939). Hentzes hjerteskærende af -skedsbrev kan læses i Jørgensen 2013, s. 288f.
- 3 Citatet fra Skovene , 1904, s. 108f, jf. den kritiske udgave Intermezzo og Skovene , Jensen 2019, s. 200f.
- 4 Den ene Else var grevinde fra Conradineslyst nær Ruds Vedby, den anden var proprietærdatter fra Rosendal nær Faxe. (Jensen-portrættet er fejldateret til 1901.)
- 5 Andersen (1975) gengiver i Valdemar Andersen-bogen flere Jensen-illustrationer (s. 38, 49, 53, 59 og 60), bl.a. til 'Himmerlandsk Mu  sik' og 'Ka  na  rie  fuglen', og opregner stort set hele titel -rækken fra 1904 til 1927 (s. 52-53).

9 5

Johannes &amp; Gensen.

MADAME DORA

JOHANNES V. JENSEN

MADAME D'ORA

Gudmund Hentzes omslagsillustration til romanen Madame D'Ora (1904). Til andenudgaven fra 1916 ( Skrifter , bind 2) leverede Valdemar Andersen et anderledes enkelt udtryk.

- 6 Kongens Fald , 1913, med tre tegninger (Ditmarsken-slaget s. 5; Susanna der skal bære sten af by s. 85; Ga  lejen med de farende frouwen s. 187); 1916-udgaven ( Skrifter , bind 1: Kongens Fald ) er en 'gen  ta  gelse' af 1913-udgaven, idet man har brugt de overskydende eksemplarer, blot fornyet det første trykark (med titelblad: et Christiern 2.-por  træt, samt titelvig  net: en karavel). Hen  rik Sejerkilde frem  hæver tegningerne som et kongenialt bud på, hvordan romanen kunne illu  streres, 'indtil Sik  ker Hansen skabte den ulti  mative version i 1944' (s. 100).
- 7 Triskelen figurerer første gang i Skrifter , bind 8: Myter , 1916; jf. Erik M. Christensen, 'Triskelen', i Andersen 2006, s. 67-73.
- 8 Jf. Jordens Kreds , 1967, foromslaget. De to jættekvinders møllesang plager i Kongens Fald (kapitlet 'Grot  te') den døds  syge Mikkel Thøgersen. I Digte (1906) genbruges teksten (be  titlet 'Grottesan  gen'), men nu som en 'søndermalen  de Stenlyd' inde i læserens hoved. 'Vi grutter al Frugtbarhed', synger de til sidst.
- 9 Tegningen er gengivet i Faaborg Museums katalog ,  1985,  s.  65,  samt  spejlvendt  på  Jensenbib  lio  grafiens foromslag (bind 1, 1933). Påskriften antyder, at Andersen-familien har været på sommer(hus)besøg hos Jensen-familien. Langt senere, i 1941, leverede Ib Andersen tegninger til Otto Gelsteds lille bog Tibirke Bakker .
- 10 Ejnar Packness (1879-1952), arkitekt, fra 1921 kgl. bygningsinspektør; hans værkliste inkluderer flere nord  jyske retslokaler og jernbanestationer, bl.a. den i Farsø, samt Svinkløv Badehotel, der brændte i 2016, jf. Erik Iver  sen, Packness - arkitekten , 2011, 379 s. (heri s. 115-22 om Pack -ness/Andersen-samarbejdet).
- 11 Op  gaven i Farsø gik ud på at opstadse prædikestolens evan  geli  ster. Packness var så tilfreds, at det faldt for at gentage løsningen et par år senere i Mylund kirke. Og heldigt nok, for i Farsø lod man i 2010 den allesteds nærværende Maja Lisa Engelhardt omgøre Andersens arbejde, så prædikestolen bedre kunne matche hendes altertavle.

- 12 Træsnittet er gengivet i Andersen 2006, s. 74, samt i Carit Andersens bog, s. 38, hvor det fejl  agtigt oplyses, at det er fra et 1910-julehæfte. (Jensen skrev sin myte 'Kirken i Farsø', da han i Chicagovinteren 1902-03 løb ind i Oscar Aalberg, der 19 år tidligere havde tegnet kirken og på den måde angiveligt vakt hans kunst  begær; jf. Kirken i Farsø , 2018, s. 11, samt efterskriften/noterne s. 16-20.)
- 13 Bragt i Maaneds-Magasinet , maj 1909, s. 302-11. Man bemærker med forundring, at Louise C. Larsen har overset Johan Ben  ders pragtbog Hurra for Aarhus. Landsudstillingen 1909 - vejene til og sporene fra , 2008.
- 14 Kongens Fald , 1944, 315 s. med 58 tegninger. Positivt stemte anmeldelser, alle på udgivelsesda -gen 18. november 1944: Emil Frederiksen, Berlingske Ti  dende ; Tom Kristensen/Walter Schwartz, Po  li  tiken ; Jan Zibrandtsen, Nationaltidende .
- 15 Udtalelsens afsnit om Kongens Fald lyder i sin helhed: 'Hos denne man [Mikkel Thøgersen], en ohar  mo  nisk tvångs  för  ening av drömmare och verklighetsiakttagare, av vekhet och djuriskhet, av blygsamhet och brysk  het, av oroligt, osjälv  stän  digt drivande med händelsernas ström och hemska utbrott av begär, av trofasthet och opålitlighet, analyseras den sön der  tra  sa  de danska mentaliteten, förf. uppmärksammat på nära håll under de misshagliga studieåren och väl även till  en viss grad åter  funnit hos sig själv. Symboliskt skall väl Mikkel också ange orsaken till Danmarks undergång som stat. / Den folk  psy  ko  lo  giska undersökningen i boken kan antagli  gen i åtskilliga punkter vederläggas, men som historisk roman, som renässans be  rät  telse är Kongens Fald ett fram  stående diktverk. Tidsbilderna tyckas framkallade under historisk intuition, ett liv som lev  des till slut för några århundraden sedan gripes på nytt i sin ursprungliga våldsamhet och styrka, en äventyrlig tids även  tyr  li  ga ge  stalter återuppstå inför oss i sina hi -storiska relationer. Det gamla Danmark växer upp, medan vi läsa. Vi lära känna 1500-talets Köpenhamn på gator och i hus, i helg och söcken, bönderna vid Limfjorden under deras dagliga gärning, knek  tar  ne i kung Hans här, livet på Odense Bispgård och Sönderborgs slott o.s.v. De historiska personerna framträda med inten sivt liv och avteckna sig med karaktäristiska konturer, framförallt den unga prins Kristiern och den mäktiga renäs sans  pre  la  ten Jens An -dersen Beldenacke. Krigsbilderna (manfallet i Dit mar  sken och bondekriget i Jylland) äro storslagna, skildringen av Stockholms blodbad ett stilistiskt mästerstyc   ke, och Mikkel Tö -gersens upplevelse i Lübeck hos magikern mäster Zaka ri  as och hans av ett människobarn pre  parerade homunculus, vilka bägge bli å båle brända, är på samma gång en tidstrogen kul  tur  bild och en ge  ni  al skräckvision. Även då Jensen kallblodigt frossar i grymma, råa skil -dringar (och det gör han icke säl  lan) äger han förmåga att vitalt intressera, men man drar ett andedrag av lättnad var gång han i stället återger sine in tryck av dansk natur. Då blir han en finkänslig lyrisk poet. Boken är alldeles fri från longörer och betungande hi storiska notiser. Det historiska livet uppstår och utvecklar sig omedelbart inför våra ögon, vi ryckas oavbrutet med av händelsernas flöde.'
- 16 I virvaret af Kongens Fald -udgaver og -oplag siden 1944 (ordinære, i bogklubber, som billigbøger i di  ver  se serier, m.v.) prydes i hvert fald de følgende af Sikker Hansens tegninger: 1947, 1950, 1956, 1964, 1967, 1991, 1996 og 2000. Samt den norske, af Sigurd Hoel oversatte bogklubudgave fra 1965.
- 17 Et privattryk i 300 eksemplarer, ifølge Johannes V. Jensen-bibliografien; med foromslagstegning fra den danske udgave.
- 18 Jan Gossaerts tegning kan man sammenligne med Albrecht Dürers tegning fra 1521 af Christi -ern 2., også med i bogen. Kompositorisk minder den dog mere om Valdemar Andersens tegning på titelbladet af 1916-ud  ga  ven af Jensens roman - et arbejde med afsæt i Michel Sittows berømte 1515-portræt af kongen.

9 7

9 8

Denne Aage Sikker Hansen-tegning af Johannes V. Jensen (efter et fotografi af Hans Robertson) er fra 1945 og anvendt på foromslaget af 1946-udgaven af Myter (bind 1-2).

- 19 I forbindelse med en udstilling på Sønderborg Slot, 'Kunstnernes Christian 2. Fortolkninger i billedkunst, litteratur og drama' (18. juni 2021 - 2. januar 2022), er udkommet en publikation, hvori Kongens Fald omtales s. 96-101.
- 20 Johannes V. Jensen, The Waving Rye , 1958; C.A. Bodelsen, Kipling , 1964.
- 21 I et Christian Houmark-interview, BT , 24. september 1926.
- 22 På tilsvarende vis var Jensen altid på det rene med, hvor grænsen gik mellem privat og offentligt liv. Jf. Dam 2021, 'Litteraturens bedemænd. Johannes V. Jensens opposition mod arkivet'; bedemæn -dene er de litteraturforskere, som tror, at beskæftigelsen med manuskripter m.v. kan tilføre værktilegnelsen en ekstra di  men  sion; Jensens opfattelse minder en del om T.S. Eliots og nykritikkens.

## Litteratur

Andersen, Anders Thyrring, m.fl. (red.) (2006): Jorden og Lyset. Katalog til Statsbibliotekets udstilling om Johannes V. Jensen , Aarhus: Statsbiblioteket.

Andersen, Ib (1971): 'Min fader', i Nanna Andersen (red.): Ib Andersen: Tegninger og tekster , København: Selskabet Bogvennerne, s. 23-24.

Andersen, Poul Carit (1975): Valdemar Andersen. En dansk tegner , København: Carit Andersen/ Selskabet Bogvennerne.

Dam, Anders Ehlers (2021): 'Litteraturens bedemænd. Johannes V. Jensens opposition mod arki -vet', i Anders Juhl Rasmussen og Thomas Hvid Kromann (red.): Danske forfatterarkiver ,  Odense: Syddansk Universitetsforlag, s. 57-76.

Ejlers, Steen, m.fl. (red.) (2008): Tegneren Ib Andersen , København: Vandkunsten.

Elbrønd-Bek, Bo og Aage Jørgensen (red.) (1989): Jordens Elsker. Synspunkter på Johannes V. Jensen , København: Akademisk Forlag.

Ewald, Johannes (1969): Samlede Skrifter , bind 3, København: Gyldendal.

Handesten, Lars (2000): Johannes V. Jensen. Liv og værk . København: Gyldendal.

Hvass, Hans (red.) (1947): Sikker Hansen Bogen. I Anledning af Halvtredsaarsdagen 29. Juli 1947 , København: Gyldendal.

Ilsøe, Harald (2013): De gamle bogomslag. 610 dekorerede danske bogomslag fra ca. 1820 til 1920 , København: Det Kongelige Bibliotek/Museum Tusculanum.

Jensen, Johannes V. (1982): Tretten Myter , København: Gyldendal.

Jensen, Johannes V. (2014) 'Aarhus Udstillingen', i Ord og virkelighed , bind 1, København: Under -skoven, s. 298-306.

Jensen, Johannes V. (2019): Intermezzo og Skovene , udg. af Aage Jørgensen, København: Underskoven. Jørgensen, Aage (2001): 'Johannes V. Jensen (Litteratur 1944). '…digter nok og efterhånden også menneske nok…'', i Henry Niel  sen og Keld Nielsen (red.): Nabo til Nobel. Historien om tretten danske Nobelpriser , Aarhus: Aarhus Universitetsforlag, s. 172-99.

Jørgensen, Aage (2013): 'Johannes V. Jensen og Gudmund Hentze', i Tilblivelsens digter. Nedslag i Johannes V. Jensens forfatterskab , København: Underskoven, s. 283-98.

Jørgensen, Aage (2018): 'Johannes V. Jensens illustratorer', i Bogvennen 2018: Billede, Blad &amp; Bog Blad  teg  ne  ren som Bogillustrator , s. 222-55.

Larsen, Louise C. (2010): 'Tegnerøjet - Johannes V. Jensen som metode hos Ib Andersen', i Magasin fra Det kon  ge  lige Bibliotek 1, s. 46-55.

Larsen, Louise C. (2021): Tegner af tiden. Lethed og nærvær i Valdemar Andersens streg , Odense: Syd -dansk Universitetsforlag.

Moltke, Else (1965): Fra herregård til kunstnerhus , København: Hernov.

Rolvsen, Stig (1996): 'Digteren og tegneren', i Rotunden 6, s. 41-56.

Sejerkilde, Henrik Højgaard (2017): Dansk bogdesign i det 20. århundrede , Odense: Syddansk Uni -versitetsforlag.

Schwartz, Walter (1973): 'Valdemar Andersen', i Danske bogillustratorer fra Valdemar Andersen til Axel Salto , København: Carit Andersen, s. 8-27.

Stangerup, Hakon og F.J. Billeskov Jansen (1977): Dansk Litteratur Historie , bind 4: Fra Georg Brandes til Johannes V. Jensen , København: Politiken.

Zerlang, Martin (2004): 'Nerveadelen', i Henrik Wivel (red.): Drømmetid. Fortællinger fra det sjælelige gennembruds København , København: Gads Forlag, s. 32-43.

Triskele. Titelvignet af Valdemar Andersen til Johannes V. Jensens Skrifter , bind 8: Myter (1916). Der  efter prydede det en lang række Gyldendal'ske forlagsind  bin  dinger. Motiveringen er givet i Æstetik og Udvikling (1923), s. 112-15. Triske -len er 'et Solmærke og Ild  tegn', der 'som Symbol fører ind i en al  deles omfattende Verden'. 'Hagekorset valgte jeg ikke, det er knyttet til Forestillinger om et a  risk Be  greb, som jeg ikke tror paa, og til halvdannede Race   teo  rier, KonkurrenceAn  thro  pologi, Ha  dets Sæd, jeg ikke deler.' Jf. Erik M. Christensen, 'Triskelen', Jorden og Lyset (2006), s. 67-73.

9 9

p a s s a g e   | 8 6   |   v i n t e r   2 0 2 1

1 0 0

Et Peter Hansen PS : I 1907 gav Gudmund Hentze bolden op til den kontrovers mellem de akademiuddannede symbolister og ele  verne fra Kristian Zahrtmanns malerskole, som siden er blevet kaldt Bondemalerstriden. Peter Hansen - træskomaleren, i de æstetisk forfinedes sprog - tog til genmæle og fik i et privatbrev opbak  ning fra Jo -hannes V. Jensen, hvilket blev begyn  delsen til hans livslange venskab med de fynske ma  lere. Da Hansen ti år senere gav sig i lag med historiemaleriet, lod han sig inspirere af Kongens Fald . Hans to her gengivne arbejder er således ikke bogillustrationer (og derfor ikke omtalt i artiklen). Tuschtegningen (Den Kongelige Kobberstik  sam  ling; 215 x 285 mm) forestiller kongen i færgen på Lillebælt, ude af stand til at vælge mellem kampen og flugten. Maleriet (Middelfart Museum, 505 x 685 mm) viser ham på skibsbroen i Middel  fart, hvor 'Tvivlens og Fortvivlelsens Nat' jo endte. Også bogens skildring af bondeopstanden mod Johan Rantzaus overlegne lejetropper optog Peter Hansen, jf. pastellen 'Grevefejden' (Faaborg Museum, 141 x 210 cm). - Ved kunstnerens død i 1928 skrev Johannes V. Jen -sen en nekrolog, som Fritz Syberg kvitterede for med ordene: 'Tak for din Kronik om ham, ingen kan sige Tingene som du.' (Jf. Grete Zahle, Dagens Lys. Johs. V. Jensen og de fynske kunstnere , 1988, s. 53-68.)