Middelalderen genskabt
Forfattere: Lis Møller
Tidsskrift: passage (2004-09-01)

mmne

re va tet publikum. Den var både yndlingslekture blandt amerikanske soldater i Vietnam og hippiebibel. I

1997 blev-trilogien---til-den litterære elites-udelte

forfærdelse - kåret af engelske læsere som 'århund-

redets bog' . Det var før Peter Jacksons spektakulære

filmatisering, der fik Tolkiens popularitet til at nå

neskelige end de mennesker, der bebor andre egne af

Midgård. Netop sammenfaldet af det ekstraordinære

-og det-velkendte-betyder, at-man-som-læser-uden

forbehold accepterer det magiske univers. Tolkien

har formået at udvirke den "willing suspension of

disbelief"

', der ifølge Coleridge udgør "poetic faith".

## · Middelalderen genskabt

Om J.R.R. Tolkiens Ringenes herre

værket gør krav på at blive taget alvorligt, i det

mindste som fænomen. Den gigantiske succes, som vist kortlagt. Ringens rejse fra Hobbitrup i nord til Dommedagsbjerget i syd, fører gennem landskaber,

Ringenes herre (bogen og filmen) har fået her ved be- der er lige så mangfoldige, ligeså forunderlige og

## LIS MØLLER

vækkende, for Tolkiens univers er i sin essens anti- ter sig til dem. Det skønne veksler med det sublime.

moderne: det bygger på idealer og værdier, der er Midgård er både Herredets grønne bakker og Mor- har skabt - en verden befolket af magiske væsener: af  dværge  og  elverfolk, orker  og  bjergtrolde, af dæmoner,  talende træer;  drager  og  troldmænd for­ uden  af  mennesker.  Sidst,  men  ikke  mindst,  er  der hobitterne, et i bogstaveligste forstand lille folk, hvis mest  fremtrædende  ydre  kendetegn  er  den  ringe kropshøjde og de pelsklædte fødder. Hobitterne bor i  hyggelige jordhuler med pæne,  runde  døre;  de  er godmodige og har hang til h yp pige og rigelige mål­ tider,  et  glas  skummende  øl  og  et  stop  pibeurt.  De er kort sagt uhyre menneskelige, faktisk mere menneskelige end de mennesker, der bebor andre egne af Midgård. Netop sammenfaldet af det ekstraordinære ,-at-man-s0m-læser-ude---forbehold  accepterer  det  magiske  univers. . Tolk:ien har  formået  at  udvirke  den  "willing  suspension  of disbelief ", der ifølge Coleridge udgør "poetic faith".

Ringenes  herre er  henlagt  til  en  tid,  hvor  verden både var mindre og meget større. Midgård har geo­ grafisk  set  begrænset  udstrækning,  men  skal  gen­ nemrejses til hest eller fods, og er kun tilnærmelses­ vist kortlagt. Ringens rejse fra Hobbitrup i nord til Dommedagsbjerget i syd, fører gennem landskaber, der  er  lige  så  mangfoldige,  ligeså  forunderlige  og forfærdende, som de folkeslag og væsener, der knyt­ ter sig til dem  ..  Det skønne veksler med det sublime. Midgård er både Herredets grønne bakker og Mor­ dors golde stenørken, både uigennemtrængelige skove fulde af hemmeligheder og Rohans storslåede 9 vidder, bundløse, krystalklare søer og bjerge indhyl­ let i sne og tåge. Kontrasterne er slående. Fra hobit­ ternes uanselige jordhuller til den himmelstræbende hvide  by  Minas  Tirith,  fra  dværgenes  sale  under bjerget til elverfolkets by i trætoppene, fra den poe­ tiske  Kløvedal  til  Saurons  dystre  fæstningsværker.

Da J. R. R. Tolk:ien  (1892-1973) udgav The Lord  of the  Rings i  1954  (dansk: Ringenes  herre, 1968-70), havde  han  næppe  forestillet  sig  den  stejlt  stigende popularitetskurve,  der  skulle  blive  hans  murstens­ værk  til  del.  Ved  udgivelsen  vendte  flere  kritikere tommelfingeren  nedad;  endnu flere  valgte  at igno­ rere værket,  der mildest talt var ude af trit med ti­ dens  ny-realistiske  strøn::minger.  Men  læserne  var der fra starten, og endnu flere kom til med udgivel­ sen i 196o'erne af den amerikanske tre-binds paperback udgave. Ringenes herre blev kult hos et uensar'"  tet  publikum.  Den  var  både  yndlingslekture  blandt amerikanske  soldater  i  V ietnam  og  hippiebibel.  I ------I-99q-b-le:v-ti:-il0g.ien.�til-den-1itter.æ.r,e-elites-11delte---0g-clet-velke:ndte-betyder forfærdelse - kåret af engelske læse�e som 'århund­ redets bog'. Det var før Peter Jacksons spektakulære filmatisering,  der  fik  Tolkiens  popularitet  til  at  nå nye, hysteriske højder. Ringenes herre er i dag oversat til  40  sprog  og  hævdes  at  være  solgt  i  op  mod rno.000.000  eksemplarer.  Bedre  sent  end  aldrig  er det  begyndt  at  gå  op  for  litteraturvidenskaben,  at værket  gør  krav  på  at  blive  taget  alvorligt,  i  det mindste som fænomen. Den gigantiske succes, som Ringenes herre (bogen og filmen) har faet her ved be­ gyndelsen  af det  nye  årtusinde, er virkelig  tanke­ vækkende, for Tolk:iens univers er i sin essens anti­ moderne:  det  bygger  på  idealer  og  værdier,  der  er middelalderlige (  eller middelalderlignende) og kristne.

Ringenes  herre fortæller  den  uopslidelige  historie om kampen mellem det gode og·  det onde, som hos Tolkien  er  absolutte  størrelser.  Godt  og  ondt  kan ikke gradbøjes og skal ikke forklares, psykologisk el­ ler  sociologisk.  Men  værkets  største  attraktion  for store  som  for små  er  utvivlsomt  den  svundne  ver­ den, Middle Earth (på dansk Midgård), som Tolkien Topografiske  beskrivelser fylder rigtig meget i Ringenes  herre, og detaljeringsgraden er overvældende.

I Tolkiens detaljemættede beskrivelser af Midgård

bemærker man  imidlertid et påfaldende fravær: Midgård har sine byer, sine borge og fortidsminder, men ingen templer; sine vismænd og seere, men ingen ypperstepræster; sine fortællinger, sa gn og I  sin  betagelse  af middelalderens  værdiunivers  er sange,  men ingen kult  (bortset  fra  den,  der  knytter Tolkien  åndsbeslægtet  med  den  victorianske poet sig til forfædrene). Tolkien (der var filologi-professor laureate Alfred,  Lord Tennyson  (1809-92),  og det er ved  Oxford)  har  givet  Midgård  e gn e  (skrift)sprog, nærliggende  at  læse Ringenes  herre i  forlængelse  af men ikke en egen gudeverden.  Hvorfor  ikke? Man Tennysons versificerede ridderroman The Idylls of  the kunne  mene,  at  Tolkien  med  udeladelsen  af  det King (1859-85). Mens Tolkien - ganske vist med inkultiske  eller religiøse blot imødekommer et genrespiration fra forskellige kilder - skaber sin egen forkrav: Eventyret giver som bekendt rum til det overtælling,  bearbejder  Tennyson i Idylls  of the  King et naturlige, men ikke til det guddommelige. Men Rinoverleveret stof,  nemlig historierne  om  den  engelgenes  herre er ikke i egentlig forstand et eventyr; den ske sagnkonge Arthur og hans riddere om det runde er  snarere  en romance, altså  en  ridderroman.  Dens bord.  Den  første  kendte  skriftlige  fremstilling  af etos  er  ridderskabets: " tapperhed  og  troskab  indtil Arthur-legenderne  er  1100-tals  historikeren  Geofdøden,  inkarneret af Broderskabet. Og når den relifrey  of  Monmouths Historia  Regum  Britanniæ (som giøse  dimension  er  manifest  fraværende i  det  unikan  sammenli gn es  med  Saxos  Danmarkskrønike), vers,  Tolkien  har  kreeret,  så  skyldes  det,  at  hele men allerede i sidste  halvdel af 1100 ;-tallet f'ar  overdette univers er skabt på grundlag af værdier, der releveringerne litterær form med Chretien de Troyes' fererer  til  den  kristne  middelalder  og  dens  verdensridderromaner, der  bygger  på  beretningerne  om -------�illede.-Barmhjertigheden  \_\_  elleLlUe"dlidenhede:n&lt;-==;....\_--kong-Ar.thu.r...ogJians..riddere\_GodLto-hundr,ede-år;\_\_  \_\_  \_ pity - spiller  således  en  helt  central rolle i Tolkiens senere danner disse romaner forlæg for englænderen fortælling. Ved  siden af ære, mod,  troskab og Thomas  Mallorys  gendigtning, Le  Morte  d'Arthur høviskhed er barmhjertighed mod den sla gn e mod(hvis  franske  titel  er  en  hilsen  til  de  Troyes,  som stander  ridderromanens  kardinaldyd.  Men  først  og Mallory  flere  gange  referer  til).  Det  er  dette  senfremmest genskaber Tolkien en verden, der er genmiddelalderlige  værk, der  danner  forlæg  for The nemtrængt af mening, Frodo vælger selv at bære herIdylls  of  the King. skerringen til Dommedagsbjerget, hvor den skal tilDen  litterære  Arthur  er så  at  sige  fra  starten  en intetgøres; men han vælger her blot den opgave, der anakronisme.  Sa gn et  knytter  kong  Arthur  til  den er  blevet  ham  pålagt  som  en  skæbne.  Det  er  ikke tidlige  kristne  middelalder,  nærmere  bestemt  betilfældigt,  at  ringen  er  kommet  til  Frodo. Intet er gyndelsen af det  5.  århundrede,  hvor  romerne trak tilfældigt  i  Tolkiens  univers;  alt  har  en  mening  sig  ud  af  England.  Mallory  nævner  Arthurs  kamp også selvom denne ofte er skjult for de implicerede. mod romeme, men både hos ham og hos de Troyes Alt betyder; alt  hænger sammen og  griber ind i hinfremstilles Arthur og hans ridder som indbegrebet af anden, fra det største til det mindste. Den handling, højmiddelalderens  høviske idealer.  Tennysons  gender kun synes at have betydning i den enkeltes lille digtning føjer  endnu  et  lag  til  Mallorys  anakronishistorie, kan vise sig at være krumtappen i den store tiske  tolkning. The Idylls  of the King inkarnerer senhistories hjul.  I Habitten (1937),  som er  forhistorien romantikkens og  victorianismens nostalgiske fantasi til Ringenes  herre, viser  hobitten  Bilbo  medynk  og om  middelalderen  som  en  gylden  tidsalder.  Mens skåner  væsenet  Gollums  liv.  I Ringenes  herre frelser Mallorys  prosafortælling  er  episodisk  og  ret  løst denne  b � mhjertighedsgerning  Midgård  fra  ra gn a,struktureret,  forvandler  Tennysons  gendigtning  det rok.  I det  yderste  og  afgørende  øjeblik  vrister Golepisodiske stof til en afrundet komposition. Den cir-

lum  ringen  fra  Frodo  der,  under  indflydelse  af dens  onde  kraft,  tøver  på  randen  af  Dommedagsbjerget - og  styrter i sin blinde drift efter at besidde ringen  ned i  bjergets rødglødende indre,  hvor  han går  til  grunde  sammen  med  den  herskerring,  han begærede.

kulære  form  går  igen  på  flere  planer  i  Tennysons digt.  Arthur,  kristenhedens inkarnation,  fremstilles som en civilisatorisk  kraft.  Han samler riget,  og  ud af mørke og  kaos skaber han en civilisation,  en  or­ den,  der  befæstes  gennem  ægteskabet  med  Guine­ vere.  Men riget glider igen tilbage i kaos.  "[M]y re­ alm / Reels back into the  beast", udtaler den døende Arthur.  Forræderen  Modred  (navnet  synes  at  give genlyd i Tolkiens  Mordor)  afslører  en illegitim  for­ bindelse  mellem  Guinevere og kong Arthurs ridder Lancelot,  og  det  i:unde  bords  orden  falder  fra  hin­ anden.  Krig  mellem  Arthur  og  Lancelot  er  uund­ gåelig - en krig  hvori Arthur falder,  dog først efter at have gennemboret Modred med sit sværd Excali­ bur.

der uden videre lader sig læse som et sindbillede på et ruralt England fra før  verden gik af lave - udgør det sidste bolværk mod død og undergang. Her sy­ nes Tolkien at implicere, at sand heroisme ikke blot hører en fjern fortid til.  Men først og  sidst må Rin­ genes herre ses som en allegori for en udvikling,  der rækker  tilbage  til  Tennysons  dage.  Mordors  stin­ kende  sumpe og  golde  sletter,  de sortsvedne  rester af  det,  der  engang  var  prægtige  skove,  Isengards \_skakter, højovne og rygende skorstene, jernhjulene, der drejer dag og nat, og de store hammere, som al­ drig  tier, \ er  et  sindbillede  på industrialiseringen  og dens ødelæggelse af alt, hvad der er smukt og godt. Tolkiens ideal  er  før-industrielt  såvel  som  før-mo­ derne.

Tennysons gendigtning er blevet læst som en alle­ gori.  Beretningen  om  en  civilisation,  dens  storhed og"  dens  undergang  der  ikke  kan  tilskrives  ydre fjender,  men  skyldes,  at  de  idealer,  den  hviler  på, undergraves indefra - kan ses som et billede på det ( værditab,  som Tennyson forbinder med modernise­ ringsprocessen.  Men hvis Tennyson spejler sin sam­ tid i  det  middelalderlige stof,  så benytter han tillige --------.mi.d-delakleFeF.1.-søm.\_sin-egen-tidsalde1:s-antitese-.-En---F-idder-Sir-Bedi:v:e:r,e-ser-det-foi:scv:inde-i-h0ris0nten, tidligere version, publiceret i 1842 under titlen "The Epic", af beretningen om kong Arthurs død, placerer  denne  beretning i  en  moderne  ramme.  Her ac­ centueres kontrasten mellem digterens egen tid,  der fremstår som prosaisk,  uheroisk og værdiforladt,  og middelalderens  heroisme,  magi,  skønhed  og  from­ hed.  For  victorianeren  er  middelalderen  en  gylden drøm om etisk og æstetisk fuldkommenhed.

Vender vi tilbage til Ringenes herre, kan vi se en til­ svarende dobbelthed.  Tolkiens middelalderli gn ende Midgård er både et billede på hans egen tidsalder og dens modsætning.  Skønt Tolkien  selv  har  erklæret, at Ringenes herre hverken er allegorisk eller aktuel, så er  det  vanskeligt  ikke  at  læse  det  ra gn arok,  som truer Midgård, i lyset af de to verdenskrige, som for­ vandlede Europa til en slagmark (Tolkien deltog selv i første verdenskrig). To små hobitter fra Herredet - l------�- Umiddelbart synes The Idylls of  the King og Ringe­ nes  herre at  fortælle  to  meget  forskellige  historier. Hos Tennyson falder civilisationen tilbage i barbari. Hos Tolkien sejrer  det  gode  over  det  onde;  freden sænker sig over  Midgård;  Herredets  ødelagte  haver blomstrer på ny. Men de to slutninger er bemærkel­ sesværdigt  ens.  I The  Idylls  of the  King føres  den døende Arthur  bort  på et  skib over  havet;  hans tro --Ringenes herre forlader Frodo Midgård, sammen med troldmanden  Gandalf,  elverkongen  Elrond  og  elverdronningen  Galadriel.  De  sejler  bort  over  havet, og Frodos havemand og loyale følgesvend, Sam, står tilbage.  Den  tilsyneladende  genoprettede  harmoni til  trods,  er Ringenes  herre egentlig mindre fortrøst­ ningsfuld  og  mere  elegisk  end Idylls  of  the  King. Kong Arthur  går  bort.  Men hans tilbagekomst hol­ des  åben  som  en  mulighed;  hos  både  Mallory  og Tennyson er Arthur en Messiasskikkelse. Afskeden i Ringenes herre er derimod definitiv. Hele vejen igen­ nem  bogen  forne�er  man,  at· Midgårds magiske verden  består  på  lånt  tid.  Sauron  er  besejret,  men verden  affortrylles. Den  tredje  alder  elvernes, troldmændenes og enternes tid - er omme.  Menne­ skets tidsalder har  taget sin begyndelse.

FIGUR  I

Figur  1:  'Menneskets  tidsalder'  - det  er  ifølge  den :fremtrædende  victorianske  kunsthistoriker  og  kul­ turdebatør  John  Ruskin  (1819-1900)  renæssancen. Bl.a.  i The  Stones  of Venice (1851-53)  undsiger  Rus'-------�k�io� renæssancekunstens hovmodige d yr kelse  aLdet;\_\_\_\_ menneskeskabte og  :fremhæver  i stedet  middelalderens  kunst  og  arkitektur  som  en  hyldest  til  skaber­ værket. Ruskins ideer omsættes i praksis af den engelske  kunstnersammenslutning The  Pre-Raphaelite Brotherhood (dannet  1848),  der både visuelt og motivisk griber tilbage til middelalderen. Præ-rafaeliterene illustrerede Tennysons Poems og lod sig inspirere afTennysons genskabelse af  Arthur-legenderne. Her ser vi  John  William  Waterhouses fortolkning  af Tennysondigtet "T he Lady of Shalott"  (1888).

FIGUR 2

Figur 2: Alan  Lee  (f. 1947),  hvis  illustrationer  til 100-års udgaven af Ringenes herre har dannet forlæg for Jacksons  filmatisering,  er  tydeligvis  influeret  af præ-rafaeliternes visuelle udtryk.