Husstanden som kloster: ’Verdslig askese’ i dansk husholdnings- og bønnelitteratur efter reformationen
Forfattere: Søren Feldtfos Thomsen
Tidsskrift: rvt (2016-03-11)

## Husstanden som kloster

## 'Verdslig askese' i dansk husholdnings- og bønnelitteratur efter reformationen

SØREN FELDTFOS THOMSEN

ENGLISH ABSTRACT: In this article I explore the re-interpretation of asceticism in the Danish Protestant reformation of the sixteenth century. With Max Weber's concept of 'inner-worldly asceticism' as my starting point, I analyze a number of printed Danish  evangelical  household  manuals  and  prayer  books  from  the  post-reformation era, tracing the ascetic features of the ideal household as it was articulated by Lutheran devotional authors of the period. These features included a daily life punctuated by prayer and contemplation, an emphasis on obedience to paternal authority, the regulation of sexuality, and an understanding of manual labor as a form of divine service. Thus, I argue that the ascetic ideal of medieval monasticism persisted after the formal adoption  of  Lutheranism  in  Denmark  and  the  abolition  of  the  Danish  monasteries, above all in the Lutheran ideal of the marital household.

DANSK RESUME :  I  denne  artikel  undersøger  jeg  den  protestantiske  reformations omfortolkning af asketismen i en dansk kontekst. Med Max Webers begreb om 'verdslig  askese'  som  udgangspunkt analyserer jeg en række værker fra den trykte danske (dansksprogede)  husholdnings-  og  bønnelitteratur,  som  udkom  i  sidste  halvdel  af 1500-tallet. Analysen har til formål at fremhæve de asketiske træk i disse teksters idealbillede af den lutherske husstand. Til dette billede hørte bl.a. tanken om, at dagliglivet skulle præges af bøn og andagt, et fokus på lydighed over for faderlig autoritet, på regulering af seksualdriften, samt en forståelse af manuelt arbejde som gudstjeneste. På denne baggrund argumenterer jeg for, at den ægteskabelige husstand, sådan som den blev italesat af periodens lutherske opbyggelige forfattere, var en model for en videreførelse af middelalderkirkens asketiske ideal efter reformationen.

KEYWORDS: ascetiscim;  prayer;  work;  marriage;  reformation  in  Denmark;  Max Weber; Martin Luther; Hans Christensen Sthen; Rasmus Hansen Reravius

Formålet med denne artikel er at undersøge reformationens omfortolkende videreførelse af middelalderkristendommens asketiske idealer og praksisformer, sådan som denne kommer til udtryk i  trykt  dansk  husholdnings-  og  bønnelitteratur  fra  tiden efter  reformationen i 1536. Hovedvægten vil ligge på, hvorledes askesen så at sige flytter fra klosterets hellige rum ud i den profane verden, til dagligdagens, arbejdslivets og især hjemmets sfære. For at belyse denne proces i en dansk sammenhæng vil jeg  især  fremdrage  Rasmus  Hansen  Reravius  (d.  1582)  og  Hans  Christensen  Sthen (1544-1610), der begge udgav en række populære opbyggelige værker til privat brug i  sidste halvdel af 1500-tallet. Disse tekster læser jeg som kilder til italesættelsen og promoveringen  af  det  protestantiske  ideal  for  husstanden  som  social  og  religiøs enhed  i  det  efterreformatoriske  Danmark.  Jeg  vil  argumentere  for,  at  et  asketiskmonastisk grundsyn videreførtes efter reformationen i det protestantiske husstandsideal. 1  Baggrunden herfor var ikke mindst den protestantiske ægteskabsforståelse og den kaldstanke, som Martin Luther (1483-1546) formulerede.

## Protestantisme og askese

Hermed er anslået et tema i den vestlige kristendomshistorie, som Max Weber (18641920) sammenfattede med sit begreb om 'verdslig askese' (ty. 'innerweltliche Askese') i Den protestantiske etik og kapitalismens ånd fra 1904-5 (Weber 1995). I modsætning til  klosterets  'verdensflyende askese'  (ty.  'ausserweltlicher Askese')  praktiseres  den verdslige askese inden for rammerne af samfundslivet, dvs. som en uadskillelig del af det asketiske menneskes almindelige og daglige liv og arbejde, og igennem dette aktive engagement i verden har den asketiske livsform til formål at ændre på verden . Ifølge  Weber  måtte  protestantismen  anses  som  en  afgørende  eksponent  for  den verdslige askese. Asketiske former for protestantisme var ifølge hans velkendte tese om den moderne kapitalismes  fremkomst  af  central  betydning  for  udbredelsen  af den 'kapitalistiske ånd' i den vestlige verden. Det gjaldt især calvinismen, hvis prædestinationstanke  ifølge  Weber  fremmede  en  forestilling  om,  at  økonomisk  succes var et tegn på guddommelig udvælgelse til frelsen: Netop hér bevægede askesen sig ifølge Weber fra det religiøse felt ind i det økonomiske, hvor den blev redskab for en 'rationalisering af livsførelsen inden for verden med henblik på det hinsidige' (Weber

1 Artiklen  placerer  sig  dermed  delvist  i  forlængelse  af  nyere  forskning  i  forholdet  mellem  religion  og husstand (se fx Mulder-Bakker &amp; Wogan-Browne 2005, samt Doran et al. 2014) og er bl.a. inspireret af Susan C. Karant-Nunns undersøgelse af den tyske protestantismes idealbillede af præstegården som et 'evangelisk kloster' (Karant-Nunn 2007).

1995, 102) og således ansporede til øget fokus på hårdt arbejde og akkumulering af rigdomme med henblik på reinvestering (= kapitalisme). 2

Selvom Weber (ibid. 63-84) fokuserede på calvinismen som den prototypiske repræsentant for den asketiske protestantisme, identificerede han et centralt moment i udfoldelsen af den verdslige askese i vesten i den tyske reformator Martin Luthers kaldstanke (ibid. 48-57): Forestillingen om at opfyldelsen af verdslige pligter var en opgave pålagt den enkelte af Gud og at dette var det højeste udtryk for et liv i overensstemmelse med den guddommelige vilje (jf. Wingren 1980, 660ff.). Weber så med rette denne tanke som et opgør med middelalderens monastiske tilværelsesideal og som led i en generel afmontering af forestillingen om en religiøs-asketisk elite, der medierer mellem lægfolket og Gud: Hvor kaldsbegrebet i middelalderen var knyttet til det hellige liv uden for verden (dvs. fortrinsvis i klosteret), blev det med Luther en betegnelse for udførelsen af ethvert nyttigt hverv i verden . Som Weber (1995, 53) gør opmærksom på, finder vi derfor en udpræget skepsis over for den asketiske livsførelse hos Luther.

I  forlængelse af Webers analyse bør det dog fremhæves, at Luthers afvisning af askesen ikke var total. I det omfang askesen beroede på en forestilling om, at man kunne komme nærmere Gud og dermed blive 'mere hellig' end andre, var den for Luther et udtryk for gerningsretfærdighed og dermed uacceptabel. Ikke desto mindre  betonede  han  i Om et  kristenmenneskes  frihed (1520)  nødvendigheden  af,  at  det kristne menneske - retfærdiggjort ved sin tro og således i det indre frit, men dog fortsat i det ydre en del af og dermed undergivet verden - lærer at 'regere sin egen krop'. Kroppen må 'tvinges og opøves ved hjælp af faste, vågen, arbejde og al slags rimelig tugt, så legemet bliver lydigt mod troen og det indre menneske og ligedannet med det og ikke hindrer eller modsætter sig det […].' (WA 7, 30). 3  Rammen er her Luthers redegørelse  for  det  kristne  menneskes  dobbelte  natur  som  både  åndelig  (det  indre menneske) og fysisk/legemlig (det ydre menneske). I denne sammenhæng figurerer askese som et middel til bekæmpelse af det kødelige legemes naturlige tilbøjelighed til synd. Målet med asketisk praksis ifølge Luther er så vidt muligt at holde synden fra livet, vel at mærke med henblik på den enkeltes nyttige virke i verden, og ikke som et ideal for en afsondret klostertilværelse, sådan som vi finder det i den monastiske tradition. 4  For så vidt som det asketiske ideal hos Luther således vedrører alle kristne og ikke kun en eksklusiv religiøs elite, giver det god mening at tale om en generalisering eller demokratisering af askesebegrebet hos reformatoren og - kunne

2 Som Randall Collins (1986, 46) har gjort opmærksom på, hældede Weber i sit senere arbejde til en fortolkningsmodel, som betonede kristendommen generelt, snarere end protestantismen specifikt, som basis for kapitalismens fremkomst. I sin posthumt udgivne Wirtschaftsgeschichte (1923) fremhævede Weber dog endnu engang den asketiske protestantisme, herunder calvinismen, som den afgørende faktor i den tidlige kapitalismes opståen (jf. Weber 2003b, 397ff.).

- 3 Min oversættelse. Der henvises til Luthers originale skrifter i Weimarudgaven (Luther 1883ff.), forkortet WA og efterfulgt af angivelse af bind og sidetal.
- 4 Forskellen kan muligvis beskrives således, at hvor det monastiske ideal har en gradvis helliggørelse af asketen som mål, handler askesen for Luther alene om at undgå et fald dybere ned i synden.

man fristes til - om et 'almindeligt munkedømme' parallelt med den mere velkendte forestilling om det almindelige præstedømme. Hermed er vi tilbage ved kaldstanken og Webers begreb om den verdslige askese, som han i Gesammelte Aufsätze zur Religionssoziologie netop  definerer  som  'en  rationel  udformning  af  tilværelsen  inden  for verden med det formål at tæmme det, som er dyrisk fordærvet, ved at arbejde i et verdsligt 'kald'' (Weber 2003, 325).

## Arven fra middelalderen: manuelt arbejde og privat bøn som imitativ askese

Kontrasten til  den  middelalderlige  tradition  bør  dog  ikke  overdrives.  Som  med  så meget andet er den verdslige askeses fremkomst en kompleks proces, som ikke uden videre kan beskrives alene som et brud med det hidtidige, men som også er præget af  kontinuitet.  Randall  Collins  (1986)  har  i  forhold  til  Webers  oprindelige  tese  om kapitalismens  fremkomst argumenteret overbevisende for, at de institutionelle forudsætninger herfor allerede var på plads i højmiddelalderen, og at en verdslig askese allerede fandtes i cistercienserklostrene, som var centre for en asketisk drevet monastisk  kapitalisme  baseret  på  landbrug  samt  produktion  af  jern  og  uld  (ibid.  53f.). Uden at komme nærmere ind på Collins revision af Webers oprindelige kapitalismetese,  bør det under alle omstændigheder i forlængelse heraf pointeres, at den form for 'arbejdsaskese', som formuleres i protestantismen - og som for Weber er verdslig askese i sin mest konsekvente form - har baggrund i den monastiske traditions forståelse af manuelt arbejde netop som en form for askese, og i en høj- og senmiddelalderlig ny- og opvurdering af manuelt arbejde forstået som asketisk praksis på linje med faste og tavshed. Allerede i kristendommens tidligste monastiske samfund var forskellige former for manuelt arbejde, så som markarbejde og fremstilling af lærred, almindeligt både på grund af den økonomiske indtægt, som det kunne give, og samtidig som udtryk for ydmyghed og som et meditativt middel mod lediggang og kedsomhed - de velkendte trusler imod det monastiske kald (jf. Lawrence 2001, 8; Clark 2010, 41ff.). Samme tanke findes i Benedikt af Nursias berømte klosterregel fra omkring 540, hvor manuelt arbejde ( opus manuum ) sammen med læsning ( lectio divina ) og liturgien ( opus dei ) udgør grundelementerne i klostertilværelsens dagsrytme. Derfor kan Benedikt ( RB , 129) bl.a. sige om brødrene, at de 'i sandhed er munke, når de lever af deres hænders arbejde ligesom også vore fædre og apostlene gjorde.' Hos cistercienserne søgtes den åndelige værdi af det manuelle arbejde rehabiliteret som et centralt  element i  klostertilværelsen (jf.  Holdsworth 1973; Bruun 2007). Dette skete efter en periode op gennem middelalderen, hvor liturgien gradvist var kommet til at fylde  mere  og  mere  på  bekostning  af  munkenes  arbejde  i  klosteret  og  i  marken (Holdsworth 1973, 68; Lawrence 2001, 32f. 178f.). Opprioriteringen af fysisk arbejde knyttet til klosterets daglige drift var udtryk for en ny åbenhed over for lægfolket i højmiddelalderen, som også manifesterede sig i mendikantordenernes aktive virke i byerne og muligheden for lægmandstilknyttelse hos bl.a. fransiskanerne og dominikanerne. For de cisterciensiske lægbrødre, der ofte blev rekrutteret blandt bønderne, udgjorde det manuelle arbejde i klosteret et håndgribeligt og opnåeligt asketisk ideal, i modsætning til den meditative læsning og liturgien, som de kun måtte (og kunne) deltage i i meget begrænset omfang (ibid.). Det manuelle arbejde havde derfor karakter af, hvad man kan kalde en imitativ askese, hvorigennem de oftest illitterære lægbrødre  kunne  tage  del  i  elitens  klostertilværelse.  Når  Luther  inkluderede  manuelt arbejde blandt midlerne til en disciplinering af kroppen i en generaliseret (verdslig) askese, skete det således i forlængelse af en generel udvikling i høj- og senmiddelalderen, hvor det manuelle arbejde i vidt omfang blev en medierende instans mellem lægfolkets og den monastiske elites religionsudøvelse.

Den imitative askese som udtryk for en større tilnærmelse og vekselvirkning mellem lægfolket og eliten gjorde sig gældende inden for den senmiddelalderlige bønspraksis, hvor brugen af private tidebønner efter monastisk forbillede blev populær blandt velstillede lægfolk (jf. Schulz 1984, 112). De også i Danmark så populære tidebøger  kan  i  kraft  af  deres  brug  og  indhold  betragtes  som  medium  for  lægfolkets appropriering af kirkens og klostrets bønspraksis, eller som Virginia Reinburg (2014) har  udtrykt  det:  en  bro  mellem  liturgien  og  hjemmet.  Den  typiske  tidebog  var  en kompilation  af  forskellige  bønner  hentet  fra  kirkens  latinske  bønnebog,  Breviariet, inklusiv tidebønner og liturgiske bønner fra Messebogen (Missale). 5  Fra oprindeligt at have været et tillæg til psalteret (Davidssalmerne) fik den i højmiddelalderen karakter  af  en  selvstændig  bønnebog  til  brug  for  lægfolket  og  blev  et  redskab  til  en strukturering af hverdagen gennem bøn (jf. Felch 2004, 156ff.; Jones &amp; Riddy 2005, 220;  Reinburg  2014,  167f.).  Gennem  daglig  læsning  og  fremsigelse  af  bl.a.  kirkens officielle  bønner  -  som  ellers  var  forbeholdt  kirkens  og  klosterets  hellige  rum,  og hvor medlemmerne af den religiøse elite var de primære aktører - kunne den verdslige  husstand  momentant,  imitativt,  antage  kirkens  og  klostrets  karakter  med  lægmanden eller lægkvinden som hovedaktør. Tidebogen kan altså ses som et redskab, gennem hvilket senmiddelalderens lægfolk punktuelt kunne participere i kirkens og klosterets durative hellighed. Den engelske kirkehistoriker Eamon Duffy har beskrevet det således i en undersøgelse af de engelske tidebøger:

Lay people used these books specifically in order to share in the official liturgy of the Church. That liturgy, based on the Latin Bible, was of course itself in Latin. A special sacral aura therefore attached to Latin as the language of revelation and of worship, and that aura made lay people willing and even eager to pray privately in Latin, thereby associating themselves with the universal public worship of the Church (2006, 59)

5 Om tidebogens udvikling og indhold jf.  Reinburg  2014,  15-19.  Af  vigtige  værker  i  den  internationale tidebogsforskning skal herudover nævnes Wieck 1988 og Duffy 2006. Om de danske tidebøger jf. Dahlerup 2010, 313ff. og 1998, 455ff., samt Hansen 2012 og 2004. De samlede danske tide- og bønnebøger er udgivet i Nielsen 1946-83 med en nyttig introduktion af Alfred Otto.

Som udtryk for lægfolkets tilnærmelse til den monastiske tidebønspraksis var tidebogen således ideelt set et medium for en transformation af den verdslige privatsfære til et helligsted, hvor lægfolket kunne imitere den religiøse elites asketiske praksis. 6  Den principielle ophævelse af det religiøse hierarki, som formuleres i den reformatoriske teologi, og som implicerede en afsakralisering af kirken og klosteret og en generalisering af askesen, var altså foregrebet i høj- og senmiddelalderens religiøse lægmandspraksis, hvor skellet mellem den profane og den hellige sfære var flydende, og hvor grænserne mellem hjemmet, kirken og klosteret var genstand for kontinuerlig forhandling (jf. Jones &amp; Riddy 2005; Webb 2006; Deane 2013). I det følgende vil  vi  se  på,  hvorledes  disse  grænser  forhandledes  i  en  dansk  efterreformatorisk sammenhæng, hvor klosterinstitutionen formelt var afskaffet, men hvor det asketiske ideal levede videre uden for klosterets mure, i husstanden.

## 'Den rette benediktinerorden': Den ægteskabelige husstand som asketisk husstand i det efterreformatoriske Danmark

Reformatorernes opgør med den monastiske tradition og kritik af dennes asketiske ideal gik hånd i hånd med en opvurdering af ægteskabet som det højeste kald og den bedste ramme om menneskelivet. Det var ikke længerere det cølibate liv i klosteret, men livet inden for ægtestanden, der blev betragtet som det højeste religiøse ideal for en kristen mand eller kvinde. Martin Luther (WA 49, 802) kunne derfor i en prædiken et år før sin død i 1546 polemisk sige, at et ægtepar, som opfostrer gudfrygtige børn, gør en bedre og mere ædel handling end alle munke og nonner, ligesom han i En  prædiken  om  det  ægteskabelige  liv fra  1522  havde  fremført,  at  almindeligt  husligt arbejde - endog noget så profant som blevask - var en kilde til glæde for Gud, når blot det blev gjort 'i troen' (WA 10, II, 296f.). Hvad sådanne formuleringer viser, er ikke en radikal forskel fra middelalderens asketiske ideal, men derimod kontinuitet. Som Joel Harrington (1995, 61f. 67f.) har argumenteret for, implicerede etableringen af  en  protestantisk  ægteskabsideologi  under  og  efter  reformationen  ikke  en  fuldstændig afvisning af askesen, men en operationalisering af det asketiske ideal inden for rammerne af ægteskabet. Det kommer måske tydeligst til udtryk i det protestantiske fokus på ægteskabet som værn mod seksuel synd. 7  For reformatorerne og deres efterfølgere dannede det ægteskabelige samliv den eneste acceptable ramme om den menneskelige seksualitet,  nemlig  som  et  middel  til  at  tøjle  den  i  sin  (faldne)  natur syndige seksualdrift og styre den i en gudvelbehagelig retning, dvs. mod biologisk

- 6 At  tidebogen  dermed  også  var  en  social  markør  er  oplagt,  jf.  Jones  &amp;  Riddys  (2005,  236ff.)  omtale  af brugen af tidebøger som udtryk for en 'aspirational piety' eller elitefromhed, der markerede et skel mellem den urbane elite og de fattigere befolkningslag.
- 7 Ægtefællernes  beskyttelse  af  hinanden  mod  seksuel  synd  blev  sammen  med  gensidig  kærlighed  og formering set som ægteskabets indbyggede goder. Denne tredeling lå i forlængelse, og var samtidig en omfortolkning,  af  Augustins  model  for  ægteskabet  som  bestående  af  de  tre  goder  ( triplex  bonum ):  afkom/børn ( proles ), troskab ( fides ) og sakramente ( sacramentum ), jf, Witte Jr. 2002, 217ff.

reproduktion. Langt fra at være en kategorisk afvisning af cølibatet, som man ellers polemiserede heftigt imod, videreførtes det asketiske ideal om seksuel afholdenhed i forståelsen af ægteskabet, nu blot i en modificeret form, som gav plads til formeringen. Kravet om kyskhed gjaldt med andre ord nu ikke for den asketiske virtuos (dvs. munken eller nonnen), men for ægteparret som religiøs og social enhed, der forventedes  at  støtte  hinanden  i  en  gensidig  disciplinering  af  seksualdriften  (jf.  KarantNunn 2007, 214). I dette  perspektiv giver  det  god  mening at  se  den  protestantiske forståelse af ægteskabet og den ægteskabelige husstand som et udtryk for verdslig askese i webersk forstand: Trods kritikken af klosterinstitutionen levede tanken om en  eksemplarisk,  disciplineret  tilværelsesform,  hvori  den  enkelte  i  fællesskab  med andre realiserede et kristent livsideal, videre i den protestantiske ægteskabsideologi. Netop derfor kan Luther og andre protestantiske teologer uden tøven beskrive manuelt arbejde knyttet til den ægteskabelige husstand som en form for gudstjeneste: Dette er blot en radikalisering af den tidligere omtalte senmiddelalderlige udvikling i fromhedslivet i en kontekst, hvor den imitative relation mellem lægmandspraksis og en konkret eksisterende klosterinstitution ikke længere gav mening, men hvor den verdslige husstand nu i sig selv måtte tilskrives en fornyet religiøs betydning.

Med reformationens  afsakraliseringen  af  klosteret  fulgte  altså  en  modsvarende sakralisering  af  den  ægteskabelige  husstand. 8   Ægteskabet  havde  mistet  sin  status som sakramente; i stedet blev det nu fremhævet som menneskets højeste kald og den ægteskabelige  husstand  som  den  vigtigste  samfundsinstitution,  hvis  harmoniske virke  og  opretholdelse  var  af  afgørende  betydning  for  hele  samfundets  ve  og  vel. Ifølge Niels Hemmingsen (1513-1600) - som var en af 1500-tallets mest betydningsfulde danske teologer, og forfatter til en stor mængde skrifter om bl.a. ægteskab og samliv - var ægteskabets formål således at være 'en planteskole for Staten og Kirken' (Hemmingsen 1987, 103). Dette afspejlede en udbredt holdning til ægteskabet blandt protestantiske teologer i 1500- og 1600-tallet: Den ægteskabelige husstand som rammen om familielivet skulle være grundstenen i opdyrkelsen og udbredelsen af kristne værdier og normer i hele samfundet, med det harmoniske forhold mellem ægtefællerne og mellem forældre og børn som forbillede for alle andre sociale relationer (jf. Witte Jr. 2002, 230ff.). Husstanden, og ikke klosteret, var nu model for realiseringen af det ideelle kristne liv - altså ikke i et entydigt brud med, men i en omfortolkning af, middelalderens asketisme. Derfor kunne den danske præst og salmedigter Hans  Christensen  Sthen,  som  forfattede  flere  populære,  opbyggelige  skrifter,  i  sin Geistlig Hussraad fra 1592 (Eiii v   f.) 9   sige, at den fromme husfader, der lever gudfryg- tigt og i overensstemmelse med sit kald som ægtemand, 'er i det rette Benedictiner Orden / hand bliffuer velsignet af GUD / Legemlig oc Aandelig.' 10

8 Jf. Christopher Hills webersk inspirerede undersøgelse af den engelske puritanisme, hvori han argumenterede for, at reformationens nedvurdering af præsteskabets sociale position medførte en opvurdering af især husfaderens status som religiøs overhoved for familien (Hill 1969, 429 ff.) Se i øvrigt Walsham 2014 for et nyere bidrag til diskussionen om reformationens 'spiritualisering' af husstanden.

9 Hvor paginering mangler, henvises til bogtrykkerens signaturer med angivelse af verso eller recto i hævet skrift.

Hermed fulgte Sthen op på den religiøse idealisering af husstanden, der kom til udtryk  i  den  dansksprogede  husholdnings-  og  bønnelitteratur,  som  takket  være bogtrykket vandt stor udbredelse i Danmark efter reformationen i 1536, og hvormed protestantiske forfattere søgte at udbrede forestillingen om den ideelle kristne husstand til den brede befolkning (jf. Fink-Jensen 2011). Få af sådanne bøgers forfattere var lige så eksplicitte omkring husstandsidealets monastiske træk som Sthen. Men de træder ikke desto mindre tydeligt frem, i første omgang allerede i sådanne værkers raison d'être , nemlig forestillingen om at hjemmet skulle være en temporalt og socialt reguleret enhed med en fast rytme for arbejde, bøn og læsning under faderlig autoritet. Afgørende indflydelse havde i denne sammenhæng Martin Luthers Lille Katekismus , som udkom i flere danske oversættelser fra 1529 og frem, og hvis brug var foreskrevet i Kirkeordinansen (1537/39)  som  middel  til  udbredelse  af  den  kristne  børnelærdom  (jf.  Appel  2001,  139ff.).  Her  havde  Luther  i  et  senere  tillæg  medtaget  sin hustavle, hvori han redegjorde for de pligter, der påhvilede medlemmerne af de tre stænder: kirken, den verdslige øvrighed og husstanden. 11  Med klare reminiscenser af klostertraditionens fokus på lydighed ( oboedientia )  som forudsætning for opfyldelse af det monastiske kald (jf. RB , 78ff.), understregede Luther her det hierarkiske lydighedsforhold, som måtte bestå mellem over- og underordnede i de tre stænder; for husstandens  vedkommende  skulle  den  bestå  mellem  husfaderen  som  hjemmets overhoved og hans hustru, samt mellem husfaderen og husmoderen på den ene side og børnene og tyendet på den anden. På samme måde, som Benedikt understregede at  munken har pligt til  at  opgive  sin  egenvilje  og  uden  tøven  adlyde  sin  foresatte (abbeden), som kom hans befaling fra Gud selv, har hustruen og børnene ifølge Luther (WA 30, 334) pligt til at underordne sig husfaderen 'som Herren.' Til den protestantiske asketisme føjer sig dermed idealet om den ægteskabelige husstand som en enhed  baseret  på  medlemmernes  (næsten)  ubetingede  lydighed  over  for  paternal autoritet (jf. Karant-Nunn 2007, 216 et passim).

Luthers hustavle blev grundstammen i den protestantiske husholdningslitteratur, som - i overvejende grad rettet mod et mandligt publikum - uddybede fordelingen af ansvar og pligter i husstanden og kom med moralske retningslinjer for og praktiske anvisninger til, hvorledes husfaderen skulle varetage husandagten samt sørge for at undervise sin hustru, sine børn og sit tyende i den kristne tro og i det hele taget styre hjemmet. 12  Særlig vigtig for genrens udbredelse i Danmark i sidste halvdel af 1500-tallet  var  Niels  Hemmingsens  elev,  teologen  og  forfatteren  Rasmus  Hansen Reravius (jf. Fink-Jensen 2011; Appel &amp; Fink-Jensen 2009, 23-60). Af Reravius' omfattende produktion som oversætter og forfatter skal i denne sammenhæng kun nævnes tre oversættelser fra tysk: Oeconomia eller Underuisning Huorledis en Husfader skal skicke sig (1571) forfattet af den tyske lutheraner Johann Mathesius (1504-1565) 13 , Hus Taffle / huvorledis huert Menniske udi sit Kald oc stat skal skicke sig / baade mod GUD oc Mennisken (1572) af den ellers ukendte Matthias Weber 14  og Husfred. Det er Aarsager aff den hellige Scrifft, som skulle beuege alle Christelige Ectefolck, til at holde Fred oc Endrectighed i deris  Husholdning (1575)  skrevet  af  den  velkendte  tyske  teolog  og  dramatiker  Paul Rebhun (1505-1546). 15  Samlæser vi disse tekster, ser vi at den ægteskabelige husstand tænktes at danne rammen om en asketisk disciplinering af livsførelsen, som indbefattede dels et hierarki af lydighedsrelationer med husfaderen som øverste instans, dels en vedvarende kontrol med seksualdriften, dels en opfattelse af manuelt arbejde som gudstjeneste. For alle tre forfattere gælder det således, at lydighed over for husfaderen, sådan som Luther foreskrev, spiller en central rolle, hvad Weber udtrykker på følgende måde i en formaning rettet til tyendet:

10 Lignende  formuleringer  genfindes  hos  flere  tyske  protestanter,  som  flittigt  benyttede  klosteret  som metafor for husstanden, se Karant-Nunn 2007, 225f.

11 Om Luthers såkaldte trestandslære jf. den udmærkede fremstilling hos Jørgen Stenbæk (1990, 64-71).

12 Hvorfor genren i den tyske forskning har fået betegnelsen 'Hausväterlitteratur', jf. Lemmer 1991.

Betenck derfor du icke alene / Haffuer her en legemlig Hosbond at tiene. Men du haffuer oc i Himmerigs rige / En Herre oc Hosbonde visselige / Som er den sande oc euige Gud / Den tien du / naar du effter hans Bud / Her i Verden ret skicker dig / I dit Kald oc arbeyde flittelig. (Weber 1572, J r )

Her formuleres den lutherske kaldstanke i kortform: opfyldelsen af verdslige pligter i lydighed  mod  ens  overordnede  er  samtidig  lydighed  mod  Gud.  Den  intenderede læser taget i betragtning er det måske ikke så overraskende, at der bruges mest plads og energi i de undersøgte værker på at diskutere kvindens lydighed over for manden. Vore forfattere er enige om, at lydighed i forholdet mellem mand og kvinde er afgørende forudsætninger for opfyldelse af kaldet til ægteskab. Med bibelsk belæg i Første Mosebogs skabelsesberetning og syndefaldsnarrativ betoner Mathesius (1571, B v - Biv r ) derfor, at kvinden er givet manden til hjælp og trøst og som et middel mod hor og utugt. Manden er skabt til at være kvindens overhoved og kvinden til at være mandens medhjælper, hvorfor en hustru bør være sin mand lydig, underdanig og ikke  mindst  tro.  Omvendt  understreger  Mathesius,  at  også  manden  har  pligt  til  at forsøge sin hustru og ikke være løsagtig (ibid.). Tilsvarende opfordrer Weber (1572, Fiv v )  ægtekvinder til at frygte deres mænd og være dem lydige og trofaste ('Beuis hannem altid Tro oc loffue / Huad heller hand mon vaage eller soffue / Dit Hierte oc øye f[r]a hannem ey vend / Til nogen anden / Mand eller Suend'). Skarpest i sine formaninger om kvindens lydighed over for manden er dog Rebhun. Kvindens underkastelse under mandlig autoritet er, forstår vi, indlagt i skabelsesordenen, hvorfor hendes ulydighed er en synd ikke kun mod ægtefællen, men også mod Gud (Rebhun 1575, Cii r  ff.). Dermed underminerer den ikke blot ægtestanden, men potentielt hele Guds skabelse (ibid. Cvi r  - Cviii v ). Også i Husfred indtager kvinden rollen som mandens lydige medhjælper, hvortil Rebhun (ibid. Giv r  ff.) i samklang med almindelig luthersk opfattelse tildeler hende fire pligter: at føde børn, at beskytte manden mod seksuel synd, at styre husholdningen og endelig at hjælpe til med tugtelsen af børnene. I varetagelsen af disse pligter fuldbyrder kvinden sit kald som hustru og moder, hvorfor Rebhun i forlængelse af Martin Luther skriver:

13 Oeconomia Oder Bericht vom Christlichen Hauswesen (Wittenberg, 1564).

14 Haustaffel: Wie sich ein jglich Mensch in seinem beruff vnd stande... halten sol , Hans Walthers Erben, (Magdeburg [?], 1561)

15 Hausfried. Was fur ursachen den Christlichen eheleuten zubedencken den lieben hausfried in der ehe zuerhalten (Wittenberg, 1546)

Oc du skalt vide / at ocsaa de aller ringiste / foracteligste / ia ocsaa wreenligste Gierninger / som du mat giøre i dette dit Kald / ere Gud din Herre behagelige / oc ere derfaare ret gode Gierninger / saa fremt som de skee i Troen til hannem / saa som at vogge Børn /  tygge dem Mad / stryge oc tørre dem / to Barnebleer oc andet saadant / som der til giørres behoff. Met disse Gierninger behager du Gud oc alle hans Engle meget bedre / end du kunde daglige gaa i det allerskøniste smycke oc prydelse i Verden er / Thi naar du omgaaes met saadanne Gierninger / da est du udi Guds velsignelse / men met dit Smycke kant du tit oc offte vere under Guds Vrede oc Forbandelse / besynderlige naar det brugis til Hoffmod / offuerflødelige / imod din Stat oc Vilkaar. (ibid. Gv r )

Her  er  vi  tilbage  ved  forestillingen  om  det  manuelle  arbejde  som  asketisk  praksis som beskrevet ovenfor: Når husligt arbejde udføres 'i troen' på eller i tillid til Gud, får det karakter af gudstjeneste og bliver en kilde til guddommelig velsignelse. Opfyldelsen af ægteskabet som kald implicerer netop den asketiske (selv)disciplinering af seksualiteten med henblik på afkom og den videre disciplinering af børnene som led i realiseringen af det kristne idealsamfund. Her må forældrene selv være eksempler på gudfrygtig livsførelse over for deres børn (Mathesius 1571, C v ) og fra børnenes tidligste barndom opdrage dem til at leve efter Guds ord samt lære dem, at de ikke altid kan få deres vilje (Weber 1572, Gii v ).  Den ideale ægteskabelige husstand møder os i Reravius' oversættelser altså som en asketisk husstand, hvis medlemmer forsøger at opnå en permanent forsagelse af egne drifter og behov i opfyldelse deres guddommeligt givne kald. At hovmod og fråseri ifølge Rebhun skulle påkalde Guds vrede over husstanden, er således en selvfølgelighed, som går igen hos Mathesius og Weber, der begge formaner deres læsere til sparsommelighed, mådehold og (især for kvindernes vedkommende) ydmyghed, 16  og som ligger i forlængelse af klostertraditionen, hvor hovmod ( superbia ) og fråseri på samme måde står i modsætning til det asketiske  mådehold  og  den  ydmyghed,  som  er  nødvendige  for,  at  individet  kan opfylde sit kald (jf. fx RB , 83).

Lydighed over for faderlig autoritet, knægtelse af egenviljen, regulering af seksualdriften, mådehold i forbrug af verdslige goder, og ikke mindst en forestilling om manuelt arbejde som gudstjeneste, udgør dermed de asketisk-monastiske hovedtræk i  det  protestantiske  husstandsideal  sådan  som  det  kommer  til  udtryk  i  Reravius' oversættelser. Hertil kommer naturligvis bøn. Bønner var hyppigt forekommende i protestantiske husholdningsbøger, som jo netop også skulle fungere som manualer for den private husandagt. I forlængelse af den middelalderlige tradition for private tidebønner  havde  Luther  ved  siden  af  hustavlen  i  et  tillæg  til  den Lille  Katekismus inkluderet morgen-, aften- og bordbønner til daglig brug i hjemmene (WA 30, 330ff.). Hermed  lagde  han  kimen  til  en  righoldig  protestantisk  bønnelitteratur  knyttet  til husstanden, som også de af Reravius oversatte værker eksemplificerer. 17  Til Oeconomia var således føjet individuelle bønner til brug for husstandens medlemmer, bl.a. 'En  Husbondis Bøn', 'En Husmoders Bøn', 'En Datters Bøn', samt en række lejlighedsbønner for situationer, som kunne opstå i relation til husstanden, såsom fødsel ('En Quindis Bøn / som er i Fødsels nød'), rejse ('Fromme børns Bøn / At bede for deris  fader  /  som  er  udreist  til  Land  eller  Vand')  og  sygdom  ('En  siuglig  Quindis Bøn').  I Hus  Taffle indgår  på  lignende  vis  bønner  til  medlemmer  af  hver  af  de  tre stænder:  stat,  kirke  og  husstand,  såsom  'En  Predickeris  Bøn',  'Øffrigheds  Bøn'  og Undersaattis Bøn.' Også her optræder særkilte husstandsbønner til ægtefæller, børn og tyende. Karakteristisk for denne type bøn er anråbelse om Guds hjælp til og beskyttelse  under  opfyldelsen  af  verdslige  pligter  og  håbet  om  at  den  kristne  tro  og lære må præge det aktive virke i verden. I Oeconomia finder vi fx 'En tro tieneste pigis Bøn', som bl.a. lyder:

16 Husholdningslitteraturen  kan  derfor  også  betragtes  som  del  af  periodens  puritansk-moraliserende opbyggelige litteratur generelt, jf. bl.a. Andreas Musculus' Vom Hosenteufel (1555)  mod luksuriøse klæder, som blev oversat til dansk af Peder Palladius (1503-1560) (Palladius 1919ff., Bd. 4: 11-78).

Hielp kiere Guds Søn / at ieg erlige oc vel kand udrette min tieneiste / oc for din skyld være min Hustru lydig oc underdannig / Christeligen oc smuct optucte hendis Børn / oc hielpe til at holde til raade i Husit […] at ieg Aften oc Morgen i Stegersit [køkkenet] oc Fæhusit [stalden] kand met actsomhed rettelige læse min Fader vor / oc bede om hielp / beskermelse oc redning aff alt dette ælende […]. (Mathesius 1571, Fii v  f.).

## Tilsvarende i 'It Barns Bøn' i Hus Taffle :

Giff mig it forstandigt oc lydigt Hierte mod dem [fader og moder] / at ieg kand kiende at de ere mig tilskickede i din [Guds] sted / at regere mig / oc at ieg udi alle maade kand effter dit Ord / Bud oc befalning / vere dem underdannig oc lydig / lade mig lære oc underuise oc findis flittig / til at giøre oc udrette det som de biude mig / oc at vandre i alle Dine veye / at voxe op oc leffue dig til ære / oc mig selff til Salighed. (Weber 1572, H r  f.)

Indholdsmæssigt ser vi her en ny tendens, som er betegnende for fremkomsten af den verdslige askese, sådan som vi indtil nu har skitseret den, nemlig indføjelsen af bønner, som er knyttet til den verdslige sfæres aktiviteter og de roller, som medlemmerne af husstanden indtager. 18  Sådanne kalds- og standsspecifikke bønner indgik også i de egentlige bønnebøger, som f.eks Peder Tidemands En deylig Bønebog (1563), samt Reravius' En Ny Bønebog (c. 1574) og En liden Bønebog (1582). 19  Det måske mest kendte  eksempel herpå er  Johannes  Habermanns  (latiniseret  Avenarius) Christliche Gebet für alle Not vnd Stende (1567), som kom i Hans Christensen Sthens danske bearbejdning i 1571. 20  Denne helt op i 1700-tallet meget populære og udbredte bønnebog indeholdt  bønner  til  forskellige  stænder  og  (krise)situationer  fordelt  på  ugens  syv dage,  bl.a.  bønner  'For  Verdslig  Øffrighed',  'For  Vndersatte',  'For  alle  Christelige Ectefolck'  og  dertil  en  række  individuelle  bønner,  bl.a.  'En  Siælesørgeris  Bøn',  'En Husfaders  Bøn',  'En  Husmoders  Bøn',  'It  Barns  Bøn',  'En  Tierneris  Bøn',  'En  vng Drengs  eller  Pigis  Bøn'  etc.  Kontrasten  til  middelalderens  private  bønnebøger  er slående: Hvor de ældre tide- og bønnebøger fortrinsvis italesatte den bedendes forhold  til  Treenigheden,  Jomfru  Maria  og  de  forskellige  helgener,  som  anmodes  om nåde  og  beskyttelse,  er  fokus  i  den  protestantiske  bønnelitteratur  (hvor  Maria  og helgenerne selvsagt var sorteret fra) i langt højere grad på det enkelte husstandsmedlems verdslige opgaver og forpligtelser over for sine under- og overordnede. I Sthens danske oversættelse af Habermanns bønnebog lyder det bl.a. i 'En Husfaders Bøn':

17 Jf. Gierow 1948, 268-291. Standardværket om (tysk) protestantisk bønnelitteratur er stadig Althaus 1966; se dog også Wallmann 2001 for et nyere bidrag til forskningen i denne ellers sparsomt undersøgte genre.

18 Jf.  Gierow 1948, 268ff..  I dansk sammenhæng havde Peder Palladius i sin berømte Visitatsbog (c.  1542) peget frem mod en sådan udvikling med sine formaninger omkring bøn og opfordring til almuen om at bede ikke kun i kirken 'men ocsaa hiemme, naar i staar op om morgenen och gaar til seng om afftenen, naar i gaar thill bordz oc fra bordz, naar i ville ud at pløye, saa och høste. En danneqvinde vill sette en

[…] giff mig naade, at ieg kand bo met fornufft hos min Hustru, i christelig Kierlighed oc Endrectighed, som hos det skrøbeligste Redskab, oc giffue hende sin ære, som Naadens metarffuing til Liffuet, Der hos vnderuise oc optute hende, met mine Børn oc Tiuende til din Kundskaff oc guddommelige Ære […], Forlene mig oc din arme Tienere, at ieg tager flitelige vare paa mit Kald, oc æder mit Brød i mit Ansictes sued, oc icke lader det fortryde mig, om det bliffuer mig end surt der vdi, Thi du haffuer saa skicket det. (Sthen 2003, 106 f.)

## Og i 'En Husmoders Bøn':

GOde Gud, fromme oc trofaste Fader, effterdi du haffuer kaldet mig aff naade, i den hellige Ecteskabs stat til Husholdning, i huilcken ieg oc kand tiene dig min Gud, oc vere dig behagelig. Saa giff mig din Tienerinde naade, at ieg kand stedse haffue din guddommelige Fryct for mine Øyen […] oc næst dig frycte, ære oc elske min kiere Mand oc Hosbonde, oc icke lade mig lyste til  nogen  anden.  Hielp  at  min  vilje  kand  vere  min Mand vndergiffuen, effter dine Bud oc Befaling, den samme at vere lydig i al tilbørlighed […]. (ibid. 107)

Forskellen fra den tidligere bønnelitteratur kan beskrives således, at hvor middelalderens private bønnebøger i overvejende grad var vertikalt orienterede (dvs. fokus var på relationen mellem den bedende og den transcendente modtager af bønnen), træder en horisontal orientering tydeligere frem i den protestantiske bønnelitteratur, som vi hér har for øje: Godt nok er relationen mellem den bedende og Gud stadig central; men indholdsmæssigt kommer den bedendes sociale, verdslige relationer til at  fylde  mere. Denne mere udprægede 'horisontalisering' af bønnen kan tænkes at have sin årsag  i,  at  mens  lægfolkets  bønspraksis  i  senmiddelaleren  primært  havde karakter af, hvad jeg ovenfor har kaldt 'imitativ' askese og i al væsentlighed spejlede liturgien, var den protestantiske bønnelitteratur i højere grad knyttet til katekesen og forkyndelsen af den kristne lære i kirken og i husstanden. 21

veff op, du vilt begynde at kierne, eller huad i tage eder thill for gierning […].' (Palladius 1919ff., Bd. 5: 60).

19 Verdsligt orienterede stands- og lejlighedsbønner indgik også i periodens håndskrevne bønnebøger, som dog ikke berøres i denne undersøgelse, jf. Christensen 2014, 36-43.

20 Jf. Koch 2001. Den fulde danske titel lyder: Christelige oc vdkaarne Bøner, for alle Stater, oc for allehaande nød oc trang i den gantske Christenhed, vddelte at bede, paa huer besynderlig dag vdi Vgen, met Tacksigelser oc Guds paakaldelse, om Velsignelse oc Beuaring Morgen oc Afften (jf. Sthen 2003)

Med Reravius' og Sthens  udgivelser som  eksempler  kan vi  sige,  at  den  ideelle private  bønspraksis  i  en  efterreformatorisk  kontekst  altså  ikke  blot  i  sin  form  var baseret på idealet om en temporalt reguleret asketisk livsførelse inden for hjemmet efter monastisk forbillede, men endvidere at de tilhørende bønner indholdsmæssigt var medier for en verdslig 'husstandsaskese', idet husligt arbejde og opfyldelsen af ens kald i bønnen blev italesat som en efterlevelse af Guds vilje med henblik både på et  aktivt  virke  i  verden  til  gavn  for  næsten  og  -  i  sidste  instans  -  på  den  endelige frelse. 22   Hans  Christensen  Sthen  ekspliciterede  denne  forståelse  af  bønnen  i  sin En Liden Haandbog fra 1578, som er blandt de mest prototypiske eksempler på en verdslig-asketisk tankegang i et originalt dansk værk inden for bønne- og husholdningslitteraturen. Baggrunden for bogen var idealet om et liv i kontinuerlig gudsfrygt og i bevidsthed om den kristne lære samt Guds kald og nåde - en bevidsthed, som ifølge Sthen  (2003,  294  ff.)  ikke  måtte  afgrænses  til  kirkens  rum  eller  særlige  helligdage, men som skulle gennemsyre hele menneskelivet. Bogen var tænkt som et redskab hertil  for  'enfaaldige  Christne  Hierter  der  haffuer  trøst  oc  vnderuisning  behoff'  og som et middel til en konstant påkaldelse af Gud 'i vor gantske bestilling oc daglige gierning'  (ibid.  299). 23   I  overensstemmelse  hermed  består  bogen  fortrinsvis  af  en række  bønner  og  ledsagende  meditationer  til  brug  i  hjemmet  og  kirken.  Af  førstnævnte inkluderes dels egentlige tidebønner til brug bl.a. om morgenen, ved arbejde, ved middagsbordet, ved solnedgang etc. (ibid. 303-325), dels lejlighedsbønner, som fx  i  forbindelse  med  rejser,  sygdom  og  død  (ibid.  351-352)  og  endelig  bønner  for husstandens medlemmer. Bøn og andagt skulle således præge stort set alle aspekter af tilværelsen og alle gøremål. Her støder vi igen på den monastiske forestilling om manuelt arbejde som en asketisk praksis, hvis værdi ikke skal måles i de materielle goder, som den måtte tilvejebringe, men i dens meditative potentiale: Ved påbegyndelse af arbejde og håndværk, ' i huadsomheldst det være kand, Gud haffuer kaldet dig til', bør man således ifølge Sthen bede Gud om hjælp til 'at wi kunde met Lyst oc Kierlighed det vdrette effter din Befalning, oc kaste all Sorgen for vor Bug oc timelig næring paa dig, oc først oc allermest tracte oc søge effter Guds Rige oc Retfærdighed […].'  (ibid.  314).  Et  aktivt  engagement  i  verden  og  samfundslivet  forlenes  hermed med en samtidig afvisning af eller 'seen bort fra' verden og hen mod det hinsidige og frelsen. På denne måde bliver bøn og andagt hos Sthen midler til en verdslig arbejdsaskese: Gennem bønnen kultiveres den orientering mod det hinsidige, som er forudsætningen for at det huslige arbejde kan blive egentligt kaldsarbejde; en orientering, som udtrykkes kort og præcist i en afsluttende formaning til alle kristne i Hus Taffle : 'I  dit  kald  du  arbeyd  flittelig  /  Som  du  skulle  leffue  euindelig.  Din  lid  du  dog  til Verden ey sla / Meer end du skulde i morgen her fra' (Weber 1572, Lii v ).

21 Se især Russell 2002 om den tætte forbindelse mellem bøn og katekese hos Luther. Om Luthers forståelse af bøn, som der ikke er plads til at komme nærmere ind på her, se Brecht 1998 og Koch 2001, 17-132.

22 At der med sidstnævnte kan snige sig et element af 'gerningsretfærdighed' ind i den undersøgte litteratur, som nødvendigvis må stå i et spændingsforhold til den 'ortodokse' lutherske teologi, virker oplagt. En nærmere diskussion heraf hører dog ikke hjemme her.

23 Jens Lyster og Jens Højsgård (Sthen 2003, 443ff.) gør opmærksom på, at værket som sådan var inspireret af især jesuitisk litteratur, hvad igen peger på den betydelige kontinuitet mellem katolsk og protestantisk praksis.

## Afslutning

At askesens historie i den vestlige kirke ikke slutter med protestantismen og reformatorernes omkalfatring af middelalderkirkens religiøse hierarki, men tværtimod fortsætter, og at askesen i sin videre udfoldelse, som middel til en rationaliseret, metodisk livsførelse inden for samfundslivet, kom til at spille en afgørende rolle for udviklingen af den moderne kapitalisme, hører til blandt Max Webers vigtigste (religions)historiske indsigter. Det er en indsigt, som både fanger nybruddet og kontinuiteten i reformationens omfortolkning af askesebegrebet, fordi det i Webers fortolkning netop er rammerne for, men ikke indholdet i, den asketiske livsform, der ændrer sig. Målet med denne artikel har været at bidrage til forståelsen af denne ændring ved at spore kristendommens asketiske impuls i lutherdommens husstandsideal. Undersøgelsen af det danske materiale bekræfter Webers teori om, at protestantismens asketiske ideal var tæt knyttet til den lutherske kaldstanke, som er et centralt emne i de inddragede værker, både i forhold til forskrifterne for husfaderens og husmoderens organisering og styring af hjemmet og det huslige arbejde og i forhold til den foreskrevne bønspraksis. Forestillingen om ægteskabet som et guddommeligt kald, hvori den kristne kvinde eller mand opfylder sine forpligtelser over for næsten, samfundet og  Gud,  er  hér  udgangspunkt  for  en  italesættelse  af  den  ægteskabelige  husstand, som viderefører klostertraditionens asketiske idealer om lydighed, seksuel afholdenhed, bøn og arbejde, og som også ligger i forlængelse af senmiddelalderens begyndende udviskning af grænserne mellem asketisk elite- og lægmandspraksis og mellem klosteret og hjemmet.

## LITTERATUR

Althaus, Paul. 1966 Forschungen zur evangelischen Gebetsliteratur , Georg Olms [1927].

Appel, Charlotte 2001 Læsning og bogmarked i 1600-tallets Danmark , Museum Tusculanum. Appel, Charlotte &amp; Fink-Jensen, Morten 2009 Når det regner på præsten: En kulturhistorie om sognepræster og sognefolk , 1550-1750, Hovedland. Brecht, Martin 1998 '&gt;und willst das Beten von uns han&lt;: Zum Gebet und seiner Praxis bei Martin Luther', in: Bernd Moeller &amp; Stephen E. Buckwalter (red.), Die frühe Reformation in Deutschland als Umbruch (Schriften des Vereins für Reformationsgeschichte, Bd 199) , Güthersloher Verlagshaus, 268-288. Bruun, Mette Birkedal 2007 'Manual Labour as praxis pietatis : Sketch of a Motif in the 17 th  Century Reform at La Trappe', in: Henning Laugerud &amp; Laura Katrine Skinnebach (red.), Instruments of Devotion: The Practices and Objects of Religious Piety from the Late Middle Ages to the 20 th  Century , Aarhus University Press, 61-71. Clark, Elizabeth A. 2010 'Asceticism, Class, and Gender', in: Virgiria Burrus (red.), Late Ancient Christianity ( A People's History of Christianity Vol. 2 ), Fortress Press, 27-45. Collins, Randall 1986 'The Weberian revolution of the High Middle Ages', in: idem., Weberian sociologial theory , Cambridge University Press, 45-76. Christensen, Marie Møller 2014 Den danske adels private fromhedsliv ca. 1555-1611: En undersøgelse af seks håndskrevne bønnebøger , upubliceret speciale, Saxo-Instituttet, Historie, Københavns Universitet. Dahlerup, Pil 1998 Dansk Litteratur: Middelalder, 1. Religiøs litteratur , Gyldendal, København. 2010 Sanselig Senmiddelalder: Litterære perspektiver på danske tekster 1482-1523 , Aarhus Universitetsforlag. Deane, Jennifer K. 2013 'Medieval Domestic Devotion', History Compass 11/1, 65-76. Doran, John, et al. (red.) 2014 Religion and the Household (Studies in Church History Vol. 50) , Boydell &amp; Brewer. Duffy, Eamon 2006 Marking the Hours: English People and their Prayers , 1240-1570, Yale University Press. Felch, Susan M. 2004 'The Development of the English Prayer Book', in: Karin Maag &amp; John D. Witvliet (red.), Worship in Medieval and Early Modern England: Change and Continuity in Religious Practice , Notre Dame: University of Notre Dame Press, 132-161. Fink-Jensen, Morten 2011 'Printing and Preaching after the Reformation: A Danish Pastor and his Audiences', in: Charlotte Appel &amp; Morten Fink-Jensen (red.), Religious Reading in the Lutheran North: Studies in Early Modern Scandinavian Book Culture , Cambridge Scholars Publishing, 13-47. Gierow, Krister 1948 Den evangeliska bönelitteraturen i Danmark, 1526-1575 , C.W.K. Gleerup. Hansen, Anne Mette 2004 'Senmiddelalderlige bønnebøger: kulturarv og andagtsbøger', Studier i Nordisk , 89-94. 2012 'Die Transmission spätmittelalterlicher Gebetbücher als Primärquelle zur textkritischen Ausgabe. Zwei dänische Gebetbücher aus der Zeit der Einführung des Buchdrucks in Dänemark in materialphilologischer und transmissionstheoretischer Beleuchtung', in: Jürg Glaser &amp; Katharina Richter (red.), Text - Reihe - Transmission: Unfestigkeit als Phänomen skandinavischer Erzählprosa 15001800 , A. Francke Verlag, 29-49. Harrington, Joel F. 1995 Reordering Marriage and Society in Reformation Germany , Cambridge University Press.

Hemmingsen, Niels 1987 Vejledning i ægteskabssager (oversat, og med indledning og noter, ved Richard Mott) [1572]. Hill, Christopher 1969 Society and Puritanism in Pre-Revolutionary England , Panther History, [1964]. Holdsworth, Christopher J. 1973 'The Blessings of Work: The Cistercian View', in: Derek Baker (red.), Sanctity and Secularity: The Church and the World , Blackwell, 59-76. Jones, Sarah Rees &amp; Riddy, Felicity 2005 'The Bolton Hours of York: Female Domestic Piety and the Public Sphere', in: Anneke B. MulderBakker &amp; Jocelyn Wogan-Browne (red.), Household, Women, and Christianities in Late Antiquity and the Middle Ages , Brepolis, 215-260. Karant-Nunn, Susan C. 2007 'Reformation und Askese: Das Pfarhaus als &gt;evangelisches Kloster&lt;, in: Irene Dingel &amp; WolfFriedrich Schäufele (red.), Kommunikation und Transfer im Christenthum der Frühen Neuzeit , Philipp von Zabern, 211-228. Koch, Traugott 2001 Johann Habermanns &gt;Betbüchlein&lt; im Zusammenhang seiner Theologie , Mohr Siebeck. Lawrence, C.H. 2001 Medieval Monasticism (third edition), Longman. Lemmer, Manfred 1991 'Haushalt und Familie aus der Sicht der Hausväterlitteratur', in: Trude Ehlert (red.), Haushalt und Familie in Mittelalter und Früher Neuzeit , Jan Thorbecke, 181-191. Luther, Martin 1883ff. D. Martin Luthers Werke , Hermann Böhlaus Nachfolger. Mathesius, Johann 1571 Oeconomia eller Underuisning Huorledis en Husfader skal skicke sig , (overs. Rasmus Hansen Reravius) Laurentz Benedicht. Mulder-Bakker, Anneke B. &amp; Wogan-Browne, Jocelyn (red.) 2005 Household, Women, and Christianities in Late Antiquity and the Middle Ages , Brepolis. Nielsen, Karl Martin 1946-82 Middelalderens Danske Bønnebøger (Bind I-V), Gyldendal. Palladius, Peder 1919-26 Peder Palladius' Danske Skrifter, Bind 1-5 (ved Lis Jacobsen), H.H Thiele. RB ( Regula Benedicti ) 1998 Benedikts Regel (udgivet med dansk oversættelse og kommentar af Brian Møller Jensen), Museum Tusculanum. Rebhun, Paul 1575 Husfred. Det er Aarsager aff den hellige Scrifft, som skulle beuege alle Christelige Ectefolck, til at holde Fred oc Endrectighed i deris Husholdning , (overs. Rasmus Hansen Reravius) Andrea Gutterwitz &amp; Hans Stockelmanns arvinger. Reinburg, Virginia 2014 French Books of Hours: Making an Archive of Prayer, c. 1400-1600 , Cambridge University Press. Russell, William R. 2002 'Luther, Prayer and the Reformation', Word &amp; World , Vol. 22/1, 49-54. Schulz, Frieder 1984 'Gebetbücher III', Theologische Realenzyklopädie, Bd. 12 , Walter de Gruyter, 109-119.

136 Søren Feldtfos Thomsen Søren Feldtfos Thomsen, postdoc, ph.d.

| Stenbæk, Jørgen                            | Stenbæk, Jørgen                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                       |
|--------------------------------------------|-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------|
| 1990                                       | 'To eller tre regimenter i den lutherske kaldsetik? Udvikling og aktualitet i luthersk socialetik', 61-85.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            |
|                                            | Religionsvidenskabeligt Tidsskrift 17,                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                |
| Sthen, Hans Christensen                    | Sthen, Hans Christensen                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                               |
| 1592                                       | Geistlig Hussraad, Det er: En Christen liden nyttelig Sermon / Predicken oc forklaring / offuer Kong Dauids 128. Psalme / vdi huiclken hand roser oc berømmer Ecteskaffs Stat / oc siger huiclken herlig Guds gaffue det er / at haffue en frommer Hustru oc gode Børn / oc regner dem for rat lycsaglige folck at vere / som frycter HERren / oc lyder hans vilie oc Bud / oc vandrer trolige i deris kald / dem skal det gaa vel / baade her oc til |
| 2003                                       | Christelige oc vdkaarne Bøner og En Liden Haandbog (Hans Christensen Sthens Skrifter II), Jens Lyster og Jens Højsgård (red.), Det Danske Sprog- og Litteraturselskab, C.A. Reitzels Forlag, [1577, 1578].                                                                                                                                                                                                                                            |
| Wallmann, Johannes                         | Wallmann, Johannes                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                    |
| 2001                                       | 'Zwischen Herzensgebet und Gebetbuch: Zur protestantischen deutschen Gebetslitteratur im 17. jahrhundert', in: Ferdinand van Ingen &Cornelia Niekus Moore (red.), Gebetsliteratur der frühen Neuzeit als Hausfrömmigkeit: Funktionen und Formen in Deutschland und den Niederlanden (Wolfenbütler                                                                                                                                                     |
| Walsham, Alexandra                         | Walsham, Alexandra                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                    |
| 2014                                       | 'Holy Families: The Spiritualization of the Early Modern Household Revisited', in: John Doran et al. (red.), Religion and the Household (Studies in Church History Vol. 50) , Boydell &Brewer, 122-160.                                                                                                                                                                                                                                               |
| Webb, Diana                                | Webb, Diana                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                           |
| 2006                                       | 'Domestic Space and Devotion in the Middle Ages', in: Andrew Spicer &Sarah Hamilton (red.), Defining the Holy: Sacred Space in Medieval and Early Modern Europe , Ashgate, 27-47.                                                                                                                                                                                                                                                                     |
| Weber, Matthias                            | Weber, Matthias                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                       |
| 1572                                       | Hus Taffle / huvorledis huert Menniske udi sit Kald oc stat skal skicke sig / baade modGUD oc Mennisken ,                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                             |
| (overs. Rasmus Hansen Reravius), Vingaard. | (overs. Rasmus Hansen Reravius), Vingaard.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            |
| Weber, Max. 1995                           | Den protestantiske etik og kapitalismens ånd (på dansk ved Christian Kock), Nansensgade Antikvariat [1920].                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                           |
| 2003a 2003b                                | 'Indskudte betragtninger. Teori om religiøs verdensafvisnings stadier og retninger' (overs. Tom Havemann), in: Heine Andersen et al. (red.), Max Weber: Udvalgte Tekster, Bind 1 , Hans Reitzel, [1920]. 'Den moderne kapitalismes opståen (uddrag)' (overs. Tom Bøgeskov) , in: Heine Andersen et al.                                                                                                                                                |
| Wieck,                                     | (red.), Max Weber: Udvalgte Tekster, Bind 2 , Hans Reitzel, [1923]. Roger S. (red.)                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                   |
| 1988                                       | Time Sanctified: The Book of Hours in Medieval Art and Life , George Braziller, Inc.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                  |
| Wingren, Gustaf                            | Wingren, Gustaf                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                       |
| 1980                                       | 'Beruf II', Theologische Realenzyklopädie, Bd. 5 , Walter de Gruyter, 657-671.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                        |
| Witte, Jr., John                           | Witte, Jr., John                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                      |
| 2002                                       | Law and Protestantism: The Legal Teachings of the Lutheran Reformation , Cambridge University Press.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                  |

Afdeling for Religionsvidenskab, Institut for Kultur og Samfund, Aarhus Universitet