Gratisaviserne som en politisk ressource
Forfattere: Aske Kammer
Tidsskrift: journalistica (2010-11-12)

## Gratisaviserne som en politisk ressource

## AF ASKE KAMMER

Selvom gratisaviserne i løbet af en ganske kort årrække blev nogle af landets mest læste aviser, er den danske forskning i denne avistype stadig uhyre begrænset, især set fra et indholdsanalytisk perspektiv. I denne artikel præsenteres resultaterne af en kvantitativ indholdsanalyse af gratisavisernes politiske stof i sammenligning med det tilsvarende stof i en morgenavis og en tabloidavis. Analysen er gennemført med udgangspunkt i de tre opstillede parametre 'monitorering', 'forståelse' og 'adgang', som - argumenteres der for - kan være et udtryk for, hvorvidt et nyhedsmedie kan siges at udgøre en politisk ressource.

Siden 2001 , hvor først metroXpress og siden Urban blev introduceret på det danske avismarked, har gratisaviserne spillet en vigtig rolle i såvel det danske pressesystem som i mange danskeres forbrug af nyhedsmedier. Gratisaviserne har eksempelvis været medvirkende til at vende de konsekvent faldende oplags- og læsertal, som ellers har præget avisbranchen gennem en længere årrække. En større kortlægning af danskernes avislæsning viser således, at avisernes samlede dækning på grund af gratisaviserne steg  med omtrent 10 procent i perioden 2000 -2004 ,  mens  den omvendt faldt med omtrent 10 procent i  samme periode, hvis gratisaviserne ikke medregnes i statistikken (Advice Analyse og Strategi 2005 : 7 ).  I 2006 satte  gratisaviserne  endvidere  pressesystemet på den anden ende, da både Dato, 24 timer og Nyhedsavisen begyndte at udkomme i løbet af sensommeren og efter året. Dato lukkede dog igen efter mindre end et år, da avisen i foråret 2007 fusionerede med 24 timer, og efter en noget tumultarisk  tilværelse  (skildret  i  Skyum-Nielsen  et  al. 2009 )  udkom Nyhedsavisen for sidste gang i august 2008 (se desuden Minke 2008 ). Ifølge TNS Gallups målinger af læsertal er de tre tilbageværende gratisaviser dog i skrivende stund stadig blandt Danmarks mest læste aviser, om end den finansielle krise har reduceret  disse  annoncefinansierede  avisers  oplagstal  markant.  Alt dette til trods har den hidtidige forskning dog kun udvist en meget behersket interesse i at undersøge indholdet i gratisaviserne. I en dansk sammenhæng er den hidtil eneste videnskabelige indholdsanalyse af gratisaviserne således Unni From og Nete Nørgaard Kristensens gennemgang af disse avisers kulturstof (From &amp; Kristensen 2007 ), men også internationalt er omfanget af disse indholdsanalyser  ganske  begrænset  (se  dog  Bakker 2007 a  og Wadbring 2003 for eksempler).

Fraværet  af  indholdsanalyser  af  gratisaviserne  er  så  meget desto mere overraskende, når denne avistypes udbredelse i de befolkningsgrupper, som ikke tidligere læste avis (Bakker 2007 b: 67 -68 , Wadbring 2007 a, 2007 b), tages i betragtning. En nærmere analyse af de danske avisers læsersammensætning viser ligeledes, at selvom gratisaviserne læses af alle på tværs af sociale og klassemæssige skel, udgør de en relativt større andel af den samlede avislæsning i de befolkningsgrupper, som har de laveste lønninger, de korteste uddannelser og de lavest rangerende stillinger (Kammer 2009 : 12 ff.) - altså de efter forskellige målestokke  mindst  ressourcestærke  befolkningsgrupper  i  samfundet.  I den  udstrækning,  man  antager,  at  der  er  en  positiv  sammenhæng  mellem  brugen  af  nyhedsmedier  og  demokratisk  deltagelse  (hvilket  eksempelvis  Nick  Couldry,  Sonia  Livingstone  og Tim  Markham  finder  statistisk  belæg  for  (Couldry  et  al. 2007 : 153 ff.)),  kan  læsning  af  gratisaviser  i  de  svagere  befolkningsgrupper formodes at skabe en mere inklusiv politisk offentlighed.  Dette  forudsætter  imidlertid  som  minimum,  at  gratisaviserne rent faktisk indeholder politisk stof.

På denne baggrund præsenterer denne artikel resultaterne af en  kvantitativ  indholdsanalyse  af  gratisavisernes  politiske  stof ud fra en hypotese om, at dette stof er af en sådan karakter, at det kan forstås som en politisk ressource. Det er dog ikke undersøgt

//

her, hvordan gratisavisernes politiske stof bruges af læserne, eller hvilken effekt det har.

## Hvad er en politisk ressource?

I hverdagens sprogbrug er en ressource noget, som står til rådighed, og som kan tages i brug som et middel til at nå et mål, og begrebet er således behæftet med en forestilling om nytte, brugsværdi og anvendelsesorientering. Formuleret lidt mere præcist og med udgangspunkt i sociologisk teori er en ressource det, som sætter en aktør i stand til at handle (Giddens 1979 : 92 ), og en politisk ressource må følgelig være det, som kan tænkes at være medvirkende til at sætte en borger i stand til at handle politisk ved at varetage sit politiske medborgerskab.

Overordnet er der to dimensioner ved politisk medborgerskab, nemlig deltagelse i på den ene side den demokratiske valghandling  (Marshall 2003 : 53 -54 )  og  på  den  anden side den politiske offentlighed, som især Habermas har beskrevet særligt indgående (jf. Habermas 2009 ). Hvor Habermas' offentlighedsteori først og fremmest beskriver et ideal for den offentlige diskussion og demokratiske deltagelse, synes Michael Schudsons beskrivelse af monitorerende medborgerskab ( monitorial citizenship ) imidlertid at være en mere adækvat diagnosticering af de fleste borgeres faktiske deltagelse i den politiske offentlighed. Pointen i denne optik på medborgerskab er, at borgere på grund af et tidsmæssigt underskud i hverdagen kun i begrænset omfang er direkte politisk aktive, men at de til gengæld følger med i og overvåger det  politiske  system  fra  sidelinjen  og  skrider  til  handling,  når dette er nødvendigt (Schudson 1998 : 310 ff.).  Dermed ikke sagt, at Schudsons position afskriver enhver form for demokratisk dyd eller ansvar hos den enkelte borger - lige modsat fremhæver han, at forestillingen om den rationelle og oplyste borger allerede fra slutningen af det 19 . århundrede har været og fortsat er 'the most cherished ideal in the American voting experience' (ibid.: 6 ).

Nyhedsmedierne udgør en integreret del af Schudsons model for deltagelse i offentligheden, idet det fortrinsvis er gennem deres  indhold,  borgerne orienteres om samfundsrelevante og offentlige  udviklinger.  Der  kan  således  argumenteres  for,  at  ny- hedsmediernes  status  som  en  politisk  ressource  kan  vurderes på  baggrund  af  det,  de  i  deres  indhold  stiller  til  rådighed  for kan tages  i  brug  eller  lades  ligge,  men  som  ikke  desto  mindre borgerne.  Den  forståelse  af  ressource-begrebet,  som  ligger  til grund for denne antagelse, kan eksemplificeres med en parallel til det geologiske fagområde: Når der eksempelvis tales om, at et oliefelt  udgør en ressource, sker det uafhængigt af, om råolien rent faktisk udvindes og anvendes, eller om den bliver liggende i sit underjordiske reservoir. Denne forståelsesramme overføres i denne artikel til nyhedsmediernes indhold, der ligesom råolien står til rådighed. Hvordan den eventuelle brug er, og hvilken effekt  den  har  i  forhold  til  udøvelsen  af  politisk  medborgerskab, kan  jeg  imidlertid  ikke  sige  noget  om  på  baggrund  af  en  indholdsanalyse alene, lige så lidt som en geolog alene på baggrund af en jordboring kan sige noget om, hvordan olien fra netop det pågældende oliefelt bruges.

Tilbage står stadig spørgsmålet om, hvornår et nyhedsmedie helt konkret er en politisk ressource? Mit bud vil være, at når en politisk  ressource  er  noget,  som  kan  være  medvirkende  til  at sætte borgeren i stand til at handle politisk ved at varetage sit politiske medborgerskab, må medieindhold være en politisk ressource, når det ved at være stillet til rådighed kan være medvirkende til at sætte borgeren i stand til at træffe et informeret valg ved stemmeafgivningen og til at deltage i den politiske offentlighed. Den centrale antagelse er her, at hvis borgerne får stillet information om det politiske felt til rådighed i nyhedsmediernes indhold, kan dette indhold formodes at sætte borgerne bedre i stand til at handle som politiske medborgere. Dette er dog en antagelse, som igen ikke er undersøgt empirisk i denne indholdsorienterede analyse.

Jeg vil foreslå tre parametre, som kan bruges i vurderingen af, hvorvidt et konkret nyhedsmedie og dets journalistiske indhold kan siges at udgøre en politisk ressource på baggrund af de ovenfor opridsede præmisser:

Monitorering .  Dette  parameter ligger i direkte forlængelse af Schudsons beskrivelse af monitorerende medborgerskab og relaterer sig helt fundamentalt til, om nyhedsmediet stiller den information til rådighed, som kan formodes at være tilstrækkelig

//

til  at  give  et  overblik  over  den  aktuelle  situation.  Monitorering handler om at få overblik (over det politiske system og dets aktiviteter),  hvilket  kan  forstås  som  en  kombination af opdatering på de seneste nyheder og sammenfatning af de vigtigste begivenheder (Hjarvard 1995 : 351 ff.). Opfyldelsen af dette parameter kan måles på, i hvilken udstrækning nyhedsmediet overhovedet er orienteret mod det politiske felt og den politiske offentlighed i emnevalg og stofområde, og hvorvidt aktualitetsstof og nyhedsartikler og -indslag helt fundamentalt handler om politik.

Forståelse . Hvor det første parameter fokuserer på opdatering i og sammenfatning af nyhedsstrømmen, sigter forståelsesparametret på graden af baggrundsstof og en mere forståelsesorienteret tilgang i dækningen af aktuelle begivenheder inden for det politiske felt. Dette parameter supplerer således monitoreringsparametrets fokus på bredde ved at fokusere på dybde. Opfyldelsen af dette parameter kan måles på, i hvilken udstrækning nyhedsmediets  politiske  stof  præsenteres  i  fortolkende  genrer (eksempelvis i form af baggrundsartikler og -indslag) og således perspektiverer til den politiske sammenhæng, stoffet udspringer fra.  Det  kan  desuden  måles  på,  i  hvilket  omfang  den  politiske journalistik frem for person- og/eller processpørgsmål behandler den politiske substans og dermed præsenterer et materiale, som kan antages at gøre sit publikum klogere på baggrunden for begivenhederne inden for det politiske felt.

Adgang . Dette tredje og sidste parameter udspringer af den habermasianske opfattelse af den politiske offentlighed som samfundets centrale arena og forholder sig til, i hvilken grad nyhedsmediet muliggør, at borgerne har adgang til og kan deltage i den politiske  offentlighed.  Deltagelsen  i  den  politiske  offentlighed udgør en kvalitativ dimension af medborgerskab, og i et mediemættet samfund, hvor offentlig kommunikation i vid udstrækning foregår med mediernes mellemkomst, er adgang til at komme til orde i nyhedsmedierne derfor central. Opfyldelsen af dette parameter kan måles på, i hvilken udstrækning nyhedsmediet dels repræsenterer befolkningen symbolsk ved at bruge almindelige borgere som kilder i den politiske journalistik, dels lader almindelige borgere komme til orde som afsendere i opinionsstoffet.

Det er selvsagt ikke parametre, som kan sættes på formel og vurderes som entydigt opfyldte eller det modsatte. Der er nærmere tale om delvist overlappende kontinua og om, at i jo højere  grad  disse  parametre  er  opfyldt,  desto  mere  kan  et  givent nyhedsmedie og dets journalistik siges at være en politisk ressource. Hvorvidt dette er tilfældet for gratisaviserne, vil jeg gennemgå nedenfor efter et kort ophold ved analysens metodologi.

## Metodologi

De  tre  ovenfor  nævnte  parametre  er  operationaliseret  ved  en kvantitativ indholdsanalyse af et empirisk materiale på i alt 706 artikler  (redaktionelt  stof  såvel  som  opinionsstof).  Materialet stammer  fra  gratisaviserne  metroXpress,  Nyhedsavisen  og  Urban  samt  til  sammenligning  Morgenavisen  Jyllands-Posten  og tabloidavisen Ekstra Bladet. Fordelingen af materialet på aviser fremgår af Tabel 1 . De valgte aviser repræsenterer forskellige avistyper og muliggør derved en sammenlignende analyse på tværs af det danske avismarked, hvor nicheaviserne dog er udeladt af omfangsmæssige hensyn. At de to betalingsaviser stammer fra samme mediehus (JP/Politikens Hus) og dermed ikke giver mulighed for at se på tværs af de store nyhedsorganisationer, skyldes, at hverken Berlingske Tidende eller B.T. (hovedaviserne i det daværende Berlingske  Officin)  udkom  alle  dage  i  det  tidsrum, materialet stammer fra.

De 706 artikler udgør de pågældende avisers samlede politiske stof  i  hverdagene i uge 16 ( 16 .-20 .  april) 2007 .  At  kun  aviser  fra

Tabel 1 Fordeling af datamaterialets 706 analyseenheder på aviser og nyheds- og opinionsstof.

|         |   metro- Xpress |   Nyheds- avisen |   Urban |   Jyllands- Posten |   Ekstra Bladet |
|---------|-----------------|------------------|---------|--------------------|-----------------|
| Nyheder |             133 |               73 |      71 |                169 |              38 |
| Opinion |              22 |               23 |      16 |                 94 |              67 |
| Samlet  |             155 |               96 |      87 |                263 |             105 |

//

hverdage er inddraget, skyldes, at metroXpress og Urban heller ikke dengang udkom i weekenderne. Fordelen ved at inddrage materiale fra en sammenhængende frem for en konstrueret uge er,  at  udviklinger  og  sammenhænge  i  det  politiske  stof  omfattes af det empiriske materiale. Omvendt er ulempen, at analysen kan tænkes at være mindre resistent over for de skævheder i den samlede politiske dækning, som ekstraordinære begivenheder i løbet af den udvalgte uge kan medføre.

Udvælgelsen af materialet er inspireret af Anker Brink Lunds analyser  i  hans  bidrag  til  Magtudredningen,  som  baserede  sig på 'massemedierede tekster, hvori der optræder partipolitikere, f.eks.  ministre,  folketingsmedlemmer,  kommunalpolitikere  og medlemmer af Europa-Parlamentet' (Lund 2002 : 20 ). Denne udvælgelsesstrategi har jeg i vid udstrækning kopieret i min undersøgelse, om end jeg har udvidet samplingkriteriet på to punkter, idet jeg dels inkluderer politiske aktører i en bredere forstand end Lund  (og  eksempelvis  også  opfatter  interesseorganisationer, politiske meningsdannere og politisk aktive borgere som politiske aktører, i det omfang deres optræden i artiklen er orienteret imod det politiske system), dels også inkluderer opinionsstof i form af eksempelvis læserbreve.

Det  er  en  mulig  fejlkilde  i  den  kvantitative  indholdsanalyse, at det samlede kodningsarbejde er udført af én person, hvorfor resultaterne er følsomme over for eventuelle forudfattede holdninger og bias hos koderen. For at imødekomme denne potentielle svaghed i metodologien er der gennemført en reliabilitetstest  med  genkodning  af 40 tilfældigt  udvalgte  analyseenheder svarende til 5 , 7 procent af det samlede empiriske materiale på et senere tidspunkt i arbejdsprocessen (jf. Berelson 1954 : 514 ). De kappa-værdier  (Cohen 1960 )  for  ensartetheden  i  kodningerne, som denne reliabilitetstest er resulteret i, står anført nedenfor i gennemgangen af analysen af de forskellige variabler, hvor der har været et element af fortolkning involveret i kodningsarbejdet.

## Gratisavisernes politiske stof

Efter disse beskrivelser af teoretisk baggrund og metodisk fremgangsmåde vil jeg nu gennemgå analysens resultater. Gennemgangen af resultaterne er struktureret efter de tre parametre, jeg definerede ovenfor: monitorering, forståelse og adgang.

## Monitorering

Jo mere politisk stof en avis indeholder, desto mere information om det politiske felt må den antages at stille til rådighed for sine modtagere. Til  at  anskueliggøre,  i  hvilken  grad  gratisavisernes politiske  stof  opfylder  monitoreringsparametret, har jeg derfor i  første  omgang analyseret gratisavisernes orientering imod og prioritering af det politiske felt ud fra den antagelse, at et emnefelts  vigtighed  for  en  avis  må  formodes  at  være  proportionalt med, hvor stor en del af den pågældende avis det udgør.

Som det fremgår af Tabel 2 ,  udgør  det  politiske  stof  langtfra hovedparten af de tre gratisaviser, om end gratisaviserne dog i et  vist  omfang  må  siges  at  være  orienterede  mod  det  politiske system i deres indhold. Det er imidlertid værd at bemærke, at andelen af spaltemillimeter, som bruges på politisk stof, er omtrent dobbelt så stor i Nyhedsavisen som i metroXpress og Urban. Til sammenligning optager kulturstoffet omtrent dobbelt så meget spalteplads som det politiske stof i alle tre gratisaviser,  hvilket dog givetvis kan forklares med gratisavisernes særlige fokus på

Tabel 2

Gratisavisernes prioritering af politisk stof. Jyllands-Posten og Ekstra Bladet er ikke medtaget her, da materialet fra dem er fremskaffet fra mikrofilm, og opmåling derfor har været for ressourcekrævende til at kunne gennemføres i denne undersøgelse. Kilde til oplysninger om kulturstof: From og Kristensen 2007: 14.

| Avis                                        | metroXpress   | Nyhedsavisen   | Urban   |
|---------------------------------------------|---------------|----------------|---------|
| Andel politisk stof (af avisensmm 2 totalt) | 04,8%         | 10,5%          | 05,5%   |
| Andel kulturstof (af avisensmm 2 totalt)    | 11,8%         | 17,6%          | 10,0%   |

//

Tabel 3 Gratisavisernes placering af redaktionelt politisk stof på forsiden.

| Avis                                                                  | metro- Xpress   | Nyheds- avisen   | Urban   | Jyllands- Posten   | Ekstra Bladet   |
|-----------------------------------------------------------------------|-----------------|------------------|---------|--------------------|-----------------|
| Andel af politisk stof placeret på forsiden (af antal analyseenheder) | 11,3%           | 11,0%            | 5,6%    | 10,1%              | 2,6%            |

netop  det  bredt  appellerende  kulturstof  (From  og  Kristensen 2007 : 6 ff.).

En anden indikator for gratisavisernes prioritering af politisk stof er placeringen af det, idet placeringen af en given historie på forsiden  signalerer,  at  netop  denne  historie  prioriteres  højt  af redaktionen (hvad enten dette så skyldes hensyntagen til offentlighedens eller investorernes interesser, jf. Hjarvard et al. 2004 : 21 ). Som det fremgår af Tabel 3 , indikerer placeringen af det politiske stof i metroXpress og Nyhedsavisen, at disse gratisaviser faktisk  prioriterer  det  politiske  stof  relativt  højt,  idet  mere  end hver 10 . analyseenhed i de to aviser har fået en forsideplacering. Baseret på analysen af denne variabel forekommer det politiske nyhedsstof lige så vigtigt i disse to aviser som i Jyllands-Posten, mens Urban og især Ekstra Bladet ikke i samme grad fremhæver det.

Opfyldelsen af monitoreringsparametret kan ligeledes vurderes på baggrund af avisernes genrebrug.

## Forståelse

Flere analyser af nyhedsformidling peger i retning af, at forklarende  og  fortolkende  genrer  såsom  analyser,  kommentarer  og baggrundsartikler er blevet mere fremtrædende gennem de seneste  årtier  (Hjarvard  et  al. 2004 : 24 ,  McNair 2000 : 61 -62 ).  Når brugen af denne form for genrer kan anvendes som en indikator i  forhold til forståelsesparametret, skyldes det, at det er i artikler, som falder inden for disse genrer, at baggrundsinformation og en dybere indsigt formidles til læserne, og en analyse af gratisavisernes brug af genrer kan dermed anskueliggøre, hvordan de Brug af genrer i det redaktionelle stof. Nyhedsformidlende genrer: nyhed og notits. Fortolkende genrer: analyse/baggrund, politisk kommentar og anmeldelse. Øvrige: reportage, interview, portræt, større forsidehenvisning og andet. Da hver analyseenhed har kunnet kodes for op til to genrer, overstiger den akkumulerede andel af genrer for nogle avisers vedkommende 100 procent. N = 516. Kappa for ensartethed i kodning = 0,807.

forholder sig til dette andet parameter. De fem analyserede avisers overordnede brug af genrer er illustreret i Figur 1 .

Der er ganske stor forskel på, hvor stor en andel af gratisavisernes  politisk  orienterede  nyhedsstof,  der  falder  inden  for  de fortolkende genrer. For Nyhedsavisens vedkommende er det således 17 , 8 procent af artiklerne i det redaktionelle stof ( 13 analyseenheder), mens metroXpress og Urban med henholdsvis 9 , 8 ( 13 )  og 5 , 6 ( 4 )  procent i betydeligt lavere grad synes at forklare, fortolke eller perspektivere nyhedsstrømmen for læserne. Af gratisaviserne er det således Nyhedsavisen, som i videst udstrækning opfylder forståelsesparameteret i denne henseende. Fælles for  de  tre  gratisaviser  er  imidlertid,  at  knap  fire  ud  af  fem  af de analyseenheder, som ikke er opinionsstof, er kodet som en af de to 'reneste' nyhedsformidlende genrer, notits eller nyhed. 211 af de 277 analyseenheder ( 76 , 2 procent) i gratisavisernes nyheds- stof falder således inden for disse to genrer, hvorfor disse aviser generelt må siges at have et stærkt fokus på aktuelle hændelser og en ambition om at udstyre læserne med et så opdateret nyhedsbillede som muligt. Dette knytter igen an til monitoreringsparametret.

Der eksisterer på dette punkt et spændingsfelt mellem på den ene side de fortolkende genrer, som relaterer sig til forståelsen af det politiske system, og på den anden side de nyhedsformidlende genrer, som relaterer sig til monitoreringen af det politiske system. Hvor brugen af en genre fungerer positivt i forhold til opfyldelsen  af  det  ene  parameter,  fungerer  den  altså  negativt  i forhold  til  det  andet.  Nøglen  til  at  håndtere  dette  immanente modsætningsforhold må være, at det givne nyhedsmedie opretholder en balance mellem de to typer genrer, således at begge parametre tilgodeses i den samlede politiske dækning, som derved tilgodeser både overblik og indsigt. Hvordan denne balance konkret bør være, er et åbent spørgsmål, men hvis man vender blikket mod Jyllands-Postens brug af genrer, kan man i hvert fald få et fingerpeg om, hvordan en af de ældre og mere traditionsbundne aviser, som almindeligvis anses for at være journalistisk velfunderet, griber spørgsmålet an. Her er det interessant, at Jyllands-Posten og Nyhedsavisen benytter genretyperne i nærmest identisk udstrækning. Hvad angår de fortolkende genrer, er 17 , 8 procent  ( 30 analyseenheder)  af  det  politiske  nyhedsstof  i  Jyllands-Posten kodet inden for disse genrer, hvilket er akkurat den samme andel som i Nyhedsavisen, mens de nyhedsformidlende genrer udgør 73 , 9 procent ( 125 analyseenheder) i Jyllands-Posten mod 74 , 5 procent ( 53 )  i  Nyhedsavisen.  For  så  vidt  Jyllands-Postens vægtning af forklarende og nyhedsformidlende genrer kan anses for at være hensigtsmæssig i forhold til spørgsmålet om politiske ressourcer, må Nyhedsavisen således gennem sin genrebrug siges at opfylde både monitorerings- og forståelsesparametret.

En anden måde at måle forståelsesparametret på er at se nærmere på det fokus, aviserne har i deres politiske stof - et fokus, der (jf. Bro et al. 2005 : 12 , 54 ) lidt groft opdelt kan falde på processer,  personer  eller  politik,  hvoraf  den  sidstnævnte  kategori  er mest interessant i forhold til forståelsesparametret, eftersom den

Fokus i det politiske nyhedsstof. N = 484. Kappa for ensartethed i kodning = 0,570.

relaterer sig til, om artiklerne handler om det politisk substantielle i en given sag. Som det fremgår af Figur 2 har godt 4 ud af 10 af de analyserede artikler i gratisaviserne politik som deres primære fokus ( 41 , 2 procent), hvilket er noget højere end især Ekstra Bladet ( 23 , 7 procent) og i mindre grad Jyllands-Posten ( 34 , 3 procent). Forskellen gratisaviserne imellem på dette fokuspunkt er marginal, idet der her kun er udsving på ganske få procentpoint, hvorimod forholdet mellem proces- og personfokusering varierer. MetroXpress er således mere fokuseret på de politiske processer end især Nyhedsavisen (de to gratisaviser har henholdsvis 57 , 5 og 35 , 6 procent artikler med dette fokus), som til gengæld har et større fokus på personer ( 20 , 5 procent) end de to andre. Urban har omtrent lige stor fokus på proces og politik, mens godt hver syvende artikel ( 16 , 9 procent) er fokuseret på personer. Både Jyllands-Posten og Ekstra Bladet fokuserer med knap 6 ud af 10 artikler betydeligt mere på proces end gratisaviserne.

## Adgang

Hvor de ovenfor gennemgåede variabler relaterer sig til avisernes opfyldelse af monitorerings- og forståelsesparametrene, kan adgangsparametret måles på to dimensioner: På den ene side al- mindelige borgeres adgang til det politiske nyhedsstof som kilder, hvilket kan forstås som en symbolsk repræsentation af befolkningen som sådan, og på den anden side borgernes deltagelse i opinionsstoffet.

Hvad angår borgernes rolle som kilder, kan det, når analysens empiriske materiale nu er politisk stof, næppe overraske, at netop kilder fra  det  politiske  system  og  myndighederne udgør en meget stor del af de kilder, aviserne har gjort brug af. Som det fremgår af Tabel 4 , falder godt halvdelen af samtlige citerede kilder således inden for denne kategori. Hvad der imidlertid er mere interessant i forbindelse med denne undersøgelse, så optræder almindelige  borgere  relativt  ofte  som  kilder  i  det  politiske  nyhedsstof. Ud af de i alt 429 type-kodede kilder i gratisaviserne er 30 ( 7 procent) således almindelige borgere, hvilket godt nok er en anelse lavere end i Jyllands-Posten, men betydeligt højere end i Ekstra Bladet, hvor kun en enkelt borger optræder i den politisk orienterede  nyhedsjournalistik  i  løbet  af  de  fem  analyserede dage. Der er imidlertid stor forskel på, i hvor høj grad de tre gratisaviser inddrager almindelige borgere i deres politiske nyhedsstof,  idet  det  i  Nyhedsavisen  er  knap  hver 10 .  kilde,  som  er  almindelig borger, mens det i metroXpress er hver 13 .  og i Urban

Tabel 4

Kildetyper  i  avisernes  politiske  nyhedsstof.  Politiske  kilder/myndighedskilder: landspolitiker, regionalpolitiker, kommunalpolitiker, politisk parti, udenlandsk politiker/parti/myndighed  og  embedsmand/ministerium/off.  myndighed.  N  =  786. Kappa for ensartethed i kodning = 0,826.

| Avis                                        | metro- Xpress   | Nyheds- avisen   | Urban       | Jyllands- Posten   | Ekstra Bladet   |
|---------------------------------------------|-----------------|------------------|-------------|--------------------|-----------------|
| Kilder i alt                                | 181             | 126              | 122         | 303                | 54              |
| - heraf politiske kilder/myndig- hedskilder | 93 (50,8 %)     | 53 (42,1 %)      | 65 (53,3 %) | 165 (54,5 %)       | 29 (53,7%)      |
| - heraf almindelige borgere                 | 14 (7,7 %)      | 12 (9,5 %)       | 4 (3,3 %)   | 28 (9,2 %)         | 1 (1,9 %)       |

blot hver 30 . Igen kan det diskuteres, hvor tærsklen er, og hvornår andelen af kilder, som er almindelige borgere, er tilstrækkeligt stor til, at adgangsparametret kan siges at være opfyldt - blandt andet fordi en omfattende brug af borger-kilder kan tænkes at gå ud over den substantielle forankring, som eksempelvis eksperter og politikere med deres baggrundsviden og indsigt kan give det politiske nyhedsstof. Adgangsparametrets opfyldelse kan således stå i et modsætningsforhold til forståelsesparametrets prioritering af baggrundsstof og formidling af indsigt. Hvordan den ideelle  prioritering  og  anvendelse  af  forskellige  kildetyper  end  er, må Nyhedsavisen på baggrund af brugen af almindelige borgere som kilder siges at være den af de tre gratisaviser, som i videst udstrækning opfylder adgangsparametret ved at give borgerne adgang til spalterne, mens metroXpress gør det i lidt ringere grad og Urban i meget ringere grad.

Hvis man går videre til opinionsstoffet, er der stor forskel på, hvordan  de  analyserede  avistyper  prioriterer  det  relativt,  idet denne stoftype sammenlagt udgør blot 18 procent af analyseenhederne i gratisaviserne mod 35 , 7 procent i Jyllands-Posten og ikke mindre end 63 , 8 procent i Ekstra Bladet. Internt blandt gratisaviserne er der dog også forskelle. Nyhedsavisen har således med 24 procent relativt mere opinionsstof end både Urban ( 18 , 4 procent) og metroXpress ( 14 , 2 procent), men fælles for dem er altså,  at  selvom  det  er  til  stede,  fylder  det  noget  mindre  end  i morgen- og tabloidavisen.  Opinionsstoffet  prioriteres  simpelthen lavt i gratisaviserne i forhold til nyhedsstoffet.

Af de 222 analyseenheder, som er fundet i opinionsstoffet, er de 194 læserbreve, og at andelen er så høj, er umiddelbart positivt i forhold til adgangsparametret, idet det på grund af blandt andet det relativt korte format må formodes at være denne genre inden for opinionsstoffet, hvor den almindelige borger har bedst mulighed  for  at  komme  til  orde.  Det  i  denne  sammenhæng  mest interessante aspekt ved opinionsstoffet er derfor, hvem der har forfattet de læserbreve, som bliver bragt; i jo højere grad, det er almindelige borgere, der står som afsendere, i desto højere grad kan adgangsparametret siges at være opfyldt.

//

Figur 3 Forfattere til politiske læserbreve

N = 194. Kappa for ensartethed i kodning = 1,000.

På tværs af de fem aviser i analysen er ikke mindre end 74 , 7 procent af læserbrevene forfattet af almindelige borgere, mens det for  gratisavisernes  vedkommende  er  lidt  lavere  med  en  andel på 67 , 9 procent (jf. Figur 3 ). I den begrænsede udstrækning, gratisaviserne bringer læserbreve, har borgere således gode muligheder for at komme til orde - især i metroXpress, som de fem analyserede dage udelukkende bringer læserbreve forfattet af almindelige borgere.

Af de analyserede aviser er Nyhedsavisen den, som i mindst omfang lader almindelige borgere komme til orde i opinionsstoffet, idet blot omtrent 2 ud af 5 læserbreve ( 9 af 21 ; 42 , 9 procent) er forfattet af denne gruppe, mens Urban med knap 2 ud af 3 læserbreve ( 9 af 14 ; 64 , 3 procent) ligger en anelse højere end JyllandsPosten på dette punkt. For Ekstra Bladets vedkommende gælder det, at kun 1 ud af 65 læserbreve ikke er forfattet af almindelige borgere. Det er samtidig bemærkelsesværdigt, hvor stor forskel der er på kvantiteten af læserbreve mellem på den ene side gratisaviserne og på den anden side Jyllands-Posten og Ekstra Bladet.  Jyllands-Posten  har  eksempelvis  omtrent  halvanden  gang så mange læserbreve som gratisaviserne tilsammen i den analy- serede uge, og hvor de to betalte aviser begge har 2 -3 sider med opinionsstof  dagligt,  har  Nyhedsavisen  en  og  metroXpress  og Urban hver knap en halv. Mens Jyllands-Posten og Ekstra Bladet i gennemsnit bringer henholdsvis 15 , 8 og 12 , 4 politisk orienterede læserbreve om dagen, bringer gratisaviserne metroXpress, Nyhedsavisen og Urban blot henholdsvis 3 , 6 , 4 , 2 og 2 , 8 . Alene disse forhold  må  alt  andet  lige  betyde,  at  den  almindelige  borgers muligheder for at få adgang til at deltage i den politiske offentlighed er markant bedre i Jyllands-Posten og Ekstra Bladet end i de gratis alternativer.

## Konklusion

Det kan diskuteres, om disse tre parametre alene er udtømmende i  forhold  til  at  vurdere,  om  gratisaviserne  udgør  en  politisk ressource. For det første kan man forestille sig, at udsigelseskraften i analyse ville blive styrket, hvis parametre som eksempelvis tilgængelighed (målt i lixtal og anvendelse af illustrationer) eller bidrag til den journalistiske fødekæde (i kraft af originalt produceret journalistisk materiale) blev inddraget og undersøgt. Når disse to yderligere parametre alligevel ikke er inddraget her, skyldes det, at jeg i analysen udelukkende har villet forholde mig til, hvad gratisaviserne stiller til rådighed for borgerne - ikke hvordan det formidles, eller hvordan det indgår i et større kredsløb inden for nyhedsinstitutionen. For det andet kan fremgangsmådens  egnethed  diskuteres,  altså  om  man  overhovedet  kan  undersøge en problemstilling som denne ved at opstille absolutte målekriterier, eller om en kvalitativ analyse af mere eksplorativ karakter havde været mere hensigtsmæssig. En sådan kvalitativ tilgang ville utvivlsomt generere værdifulde indsigter i en videre analyse, men når den er fravalgt i denne sammenhæng, bunder det i et ønske om at vurdere gratisaviserne på baggrund af en systematisk  sammenligning  med  andre  avistyper,  og  netop  den konkrete sammenligning er med til at kvalificere analysens resultater.

Det kan på baggrund af de kvantitative data konkluderes, at gratisaviserne under ét først og fremmest varetager den monitorerende funktion, som ligger i forlængelse af Schudsons beskri- velse af det monitorerende medborgerskab. Det er således dette parameter, som alle de tre analyserede gratisaviser i videst udstrækning opfylder, og i forlængelse heraf kan det konkluderes, at gratisaviserne i hvert fald i forhold til at stille informationer om aktuelle udviklinger inden for det politiske felt og system til rådighed  for  læserne  er  en  politisk  ressource.  Gratisaviserne kommer helt fundamentalt omkring de forskellige politiske begivenheder, der finder sted i den pågældende uge. Selvom Jyllands-Postens  politiske  stof  tæller  både  flere  artikler  og  især mere  opinionsstof,  tilbyder  gratisaviserne  -  først  og  fremmest Nyhedsavisen -  deres  læsere  en  lige  så  god  nyhedsopdatering som morgenavisen, mens de synes at varetage denne funktion markant bedre end Ekstra Bladet. Hvor gratisaviserne refererer langt hovedparten af de vigtigste begivenheder i det politiske system i den analyserede uge, består tabloidavisens politiske stof således altovervejende af læserbreve om muslimske kvinders ret til at bære tørklæder, satirisk kritik af forskellige politiske aktører og  sensationalistiske  politik-relaterede  nyheder  såsom  'Gangster  dræber  borgmester'  (Ekstra  Bladet,  onsdag 18 .  april 2007 , 1 . sektion, side 18 ), hvilket antyder, at tabloidavisen tilstræber at varetage en underholdnings- nærmere end en opdaterings- og oplysningsorienteret funktion.

Hvad angår forståelsesparameteret, opfylder alle tre gratisaviser det i tilstrækkelig grad til, at udviklingerne i det politiske system  gøres  relativt  begribelige  for  læserne,  men  det  fremstår ikke som en styrkeposition for nogen af dem. Det er således kun Nyhedsavisen, som i vid udstrækning tager de fortolkende genrer i  brug,  mens  en  supplerende  kvalitativ  læsning  af  materialet (som der imidlertid  ikke  er  plads  til  at  referere  yderligere  her) viser,  at  alle  tre  gratisaviser  i  et  vist  omfang  lader  forklarende baggrundsoplysninger indgå i nyhedsformidlende artikler. Dette sker dog ikke på et niveau, hvor det kan konkurrere med den baggrundsviden, der stilles til rådighed for læserne i Jyllands-Posten, hvilket især eksemplificeres ved en temasektion i morgenavisen i  anledning af det franske præsidentvalg, men også kommer til udtryk i den daglige dækning af det politiske område.

Endelig er adgangsparameteret det af de tre parametre, som gratisaviserne i det gennemgåede materiale er længst fra at op- fylde, hvilket først og fremmest skyldes den meget begrænsede tilstedeværelse af borger-forfattet opinionsstof i gratisaviserne. Omfanget af opinionsstoffet i det hele taget vidner om en begrænset ambition fra gratisavisernes side om at facilitere deltagelse i den politiske offentlighed, som både Habermas og også Schudson ( 1998 : 12 ) ellers angiver som en central komponent af politisk medborgerskab, og taget i betragtning at kun en mindre del af læserbrevene i Nyhedsavisen og Urban er forfattet af almindelige borgere, forstærkes dette indtryk. Anderledes forholder det sig med Jyllands-Posten og Ekstra Bladet, der begge i et betydeligt omfang bringer opinionsstof forfattet af almindelige borgere, og som således konstruerer et mere inklusivt forum i den politiske offentlighed.

Med et stærkt fokus på opdatering af læserne og et ikke ubetydeligt  aspekt  af  baggrundsinformation  -  men  samtidig  også begrænsede muligheder for almindelige borgeres adgang til nyhedsmediernes indhold - må gratisaviserne således i overvejende grad siges at udgøre en politisk ressource, når man måler på de tre i denne artikel opstillede parametre. De synes imidlertid ikke at være en politisk ressource, der ville kunne træde i stedet for det, en morgenavis som Jyllands-Posten tilbyder sine læsere forståelses- og adgangsparametrene opfyldes i for ringe grad til, at de kan udgøre et egentligt alternativ - men dog en, som i betydeligt højere grad end Ekstra Bladet kan tænkes at være medvirkende  til  at  klæde  læserne  på  til  at  udøve  politisk  medborgerskab.  I  forhold  til  nyhedsmediernes  placering  i  det  politiske demokrati kan gratisaviserne således være et supplement til morgenaviserne,  mens  de  målt  alene  på  det  politiske  stof  udmærket ville kunne erstatte tabloidaviserne.

## REFERENCER

Advice  Analyse  og  Strategi  ( 2005 ): Hovedrapport: Danskernes avislæsning , København: Advice Analyse og Strategi.

Bakker, Piet ( 2007 a): 'Free daily journalism - anything new?', Journalistica , nr. 4 , pp. 22 -32 .

Bakker, Piet ( 2007 b): 'Free Newspaper Readership', paper fra Worldwide

//

- Readership Research Symposium 2007 , 21 .-24 . oktober 2007 , Wien.
- Berelson,  Bernard  ( 1954 ):  'Content  Analysis'  i  Lindzey,  Gardner  (red.) ( 1954 ): Handbook of Social Psychology.Volume I: Theory and Method , Cambridge: Addison-Wesley Publishing Company.
- Bro,  Peter,  Rasmus  Jønsson,  Søren  Schultz  Jørgensen  &amp;  Poul  Anders Pedersen  ( 2005 ): Mediernes  valgkamp  -  et  forsknings-  og  formidlingsprojekt om folketingsvalget i 2005 , København: Modinet.
- Cohen, Jacob ( 1960 ): ' A Coefficient of Agreement for Nominal Scales' i Educational and Psychological Measurement , 20 . årgang, nr. 1 , pp. 37 -46 .
- Couldry, Nick, Sonia Livingstone &amp; Tim Markham ( 2007 ): Media Consumption and Public Connection: Beyond the Presumption of Attention , Hampshire: Palgrave Macmillian.
- From, Unni og Nete Nørgaard Kristensen ( 2007 ): Gratis kulturstof - kultur i gratisaviserne , paper fra 18 . Nordiske Medieforskerkonference, 16 .-19 . august 2007 , Helsinki.
- Giddens,  Anthony  ( 1979 ): Central  Problems  in  Social  Theory. Action, structure and contradiction in social analysis , Berkeley: University of California Press.
- Habermas, Jürgen [ 1962 ] ( 2009 ): Borgerlig offentlighed , København: Informations Forlag.
- Hjarvard, Stig ( 1995 ): Internationale tv-nyheder , København: Akademisk Forlag.
- Hjarvard, Stig, Nete Nørgaard Kristensen og Mark Ørsten ( 2004 ): Mediernes dækning af invasionen af Irak 2003 , København: Modinet.
- Kammer, Aske ( 2009 ): Gratisaviserne som politisk ressource , upubliceret speciale, København: Institut for Medier, Erkendelse og Formidling, Københavns Universitet. Tilgængeligt på www.askekammer.dk.
- Lund, Anker Brink ( 2002 ): Den redigerende magt. Nyhedsinstitutionens politiske indflydelse , Århus: Aarhus Universitetsforlag.
- McNair, Brian ( 2000 ): Journalism and Democracy. An evaluation of the political public sphere , London: Routledge.
- Marshall, Thomas H. [ 1950 ] ( 2003 ): Medborgerskab og social klasse , København: Hans Reitzels Forlag.
- Minke, Kim ( 2008 ): Aviskrigen. Dagblade i overlevelseskamp , Valby: Borgen.
- Schudson, Michael ( 1998 ): The Good Citizen. A History of American Civic Life , New York: The Free Press.

- Skyum-Nielsen,  Rune,  Rasmus  Karkov,  Morten  Runge  &amp;  Niels  Holst ( 2009 ): Alt  går  efter  planen. Sagaen om Nyhedsavisen ,  København: Politikens Forlag.
- Wadbring, Ingela ( 2003 ): En tidning i tiden? Metro och den svenska dagstidningsmarknaden ,  Göteborg:  Institutionen  för  journalistik  och masskommunikation, Göteborgs universitet.
- Wadbring, Ingela ( 2007 a): 'Konsekvenser av dagliga gratistidningar på marknaden - svenska erfarenheter', Mediekultur , nr. 42 / 43 , pp. 86 -101 .
- Wadbring, Ingela ( 2007 b): 'The Role of Free Dailies in a Segregated Society', Nordicom Review , Jubilee Issue 2007 , pp. 135 -147 .

//

## English Abstract

## Free Daily Newspapers as a Political Resource ASKE KAMMER

Even  though  the  free  daily  newspapers  have  become  some  of the  most  read  newspapers  in  Denmark,  the  Danish  research (especially from a content analytical perspective) into this kind of newspapers is still very limited. This article presents the results of a quantitative content analysis of the political content in free daily newspapers in comparison with the corresponding content in a broadsheet and a tabloid newspaper. The analysis is carried out  within  a  framework  of  the  three  parameters  'monitoring', 'understanding' and 'access'; three parameters that can be taken - it is argued - as an expression of whether a news medium could be understood as a political resource.