Hurra for kvinden!
Forfattere: Hanne Jørndrup, Ida Willig, Mark Blach-Ørsten, Mette Bengtsson
Tidsskrift: journalistica (2025-10-29)

## Hurra for kvinden!

## Kvinder i navnestoffet gennem 100 år

## HANNE JØRNDRUP

Roskilde Universitet

## IDA WILLIG

Roskilde Universitet

## MARK BLACH-ØRSTEN

Roskilde Universitet

## METTE BENGTSSON

Københavns Universitet

## Abstract

Siden 1915 har kvinder i Danmark haft stemmeret, men har det også givet kvinder en ligeværdig plads i offentligheden? I denne artikel har  vi  sat  fokus  på  kønsrepræsentationen  i  et  hidtil  uudforsket hjørne af aviserne, nemlig i navnestoffet. Her fremhæves enkeltpersoner i anledning af deres mærkedag, så som fødselsdag, jubilæum eller død, og baseres på bidrag fra både avisernes redaktioner og private borgere. Artiklen ser på udviklingen i navnestoffet i udvalgte danske aviser over en 100-årig periode (1918-2018) og konkluderer, at kvinder kontinuerligt er underrepræsenteret, ligesom andelen af kvinder i navnestoffet ikke mærkbart ændres over tid. Præsentationer af kvinder bliver desuden særligt kønnede i de nutidige eksempler, hvor navnestoffet er blevet en journalistisk genre, modsat tidligere hvor det mestendels var baseret på indsendt materiale. Artiklen konkluderer også, at navnestoffet - og særligt omtale af kvinder - i hele perioden har balanceret på grænsen mellem det offentlige og det private.

## KEYWORDS

navnestof, kønsrepræsentation, kvinder i offentlighed, avisoffentlighed

## Indledning

Hvordan kan kvinders rolle i offentligheden aflæses i avisernes indhold? Adskillige studier af kvinder i medierne ser på enten repræsentationen af kvindelige kilder i nyhedsartikler, som i de tilbagevendende Who Makes The News-studier, eller  på  hvordan  nyhederne  fremstiller  kvinder  i  fx  politik,  i  voldtægtssager  m.m.  (Gill, 2008;  Jørndrup,  2021).  Men  det  kan  også  undersøges  gennem  et hjørne af avisernes indhold, som er dedikeret til at fremhæve enkeltpersoner fra samfundet i anledning af deres mærkedage og sætte ord på, hvad der gør en mand/kvinde til en værdsat del af offentligheden - nemlig navnestoffet.

Byrman definerer i sin undersøgelse af familiesiderne i svenske aviser (som i store træk er identisk med navnestoffet i danske aviser) udvælgelseskriterier for, hvem disse sider omhandler, på følgende vis: 'Vilka hyllas på familjesidan? Frågan kan besvaras med att det är prenumeranter och deras närstående, men också de som familjeredaktionen av någon anledning anser ha ett intressan levnadsöde'(Byrmann, 2002, s. 3, 2004).

Kønsrepræsentation i navnestoffet er ikke tidligere undersøgt på danske  forhold,  men  internationale  studier  viser,  at  der  også  på dette felt er en skæv repræsentation af kvinder. Kvinder fremhæves ikke nær så ofte som mænd i navneportrætter og ofte med fokus på kvindelige  dyder  fremfor  samfundsmæssige  meritter  (Brusser  &amp; Louw,  2019;  Fowler,  2004;  Fowler  &amp;  Bielsa,  2007;  Maybury,  1996; Siivonen, 2007; Spilka et al., 1980).

Med inspiration fra disse studier vil vi se nærmere på fremstillingen af kvinder i offentligheden gennem et studie af navnestoffets blik på kvinder og udviklingen heri fra 1918-2018 i et udvalg af danske aviser. Vi forventer, at dette hidtil understuderede felt kan bringe nye perspektiver til forståelsen af kvinder i offentligheden.

## Studie af avisoffentligheder og relation til læserne

Artiklen er resultat af forskningsprojektet 'Cultural Publics' 1 , hvor vi har vendt blikket mod nogle af de oversete dele af avisernes indhold, nemlig de stofområder, der sjældent inddrages i nyhedsforskning. Særligt har vi set på udviklingen af læserbreve, ledere og navnestof over 100 år fra 1918-2018. Projektets tese er, at disse dele af avisernes indhold bør trækkes frem i lyset, da der kan være væsentlige pointer at hente om avisernes relation til offentligheden, særligt de konkrete lokaliserbare deloffentligheder for de enkelte aviser. I denne artikel vil vi fremadrettet bruge begrebet 'avisoffentlighed', defineret som den særlige del af offentligheden, de enkelte aviser taler til og med.

Gennem studier af de mindre undersøgte dele af aviser kan man nemlig få  et  givende  blik  på,  hvem  det  er,  aviserne  skriver  til,  og hvilke forestillinger om såvel samfundet som borgernes rolle, der direkte og indirekte kommunikeres herigennem. I lederne udtrykker avisens sit eget eksplicitte synspunkt på tidens udvikling som avisens nyhedsstof beretter om. I læserbrevene er det læserne selv, der giver  deres  besyv  med  til  den  offentlige  debat.  Endelig  bliver  det gennem navnestoffet tydeligt, hvilke medborgere der trækkes frem til offentlig hyldest i forbindelse med personlige mærkedage (fx fødselsdag,  bryllup,  jubilæum  og  død),  og  hvad  der  fremhæves  ved dem.  Hvem  der  hyldes  som  den  gode,  samvittighedsfulde  samfundsborger skifter både over tid og fra den ene avisoffentlighed til den anden.

I  nærværende artikel  er  det  særligt  kønsforskelle  i  navnestoffet over de seneste 100 år, som er i fokus. Der har hidtil ikke været interesse i dansk medieforskning for navnestoffet og slet ikke kvinders tilstedeværelse heri.  Internationalt  har  navnestof  (dog  særligt  nekrologer) haft større forskningsmæssig bevågenhed også med fokus på kvinders rolle. For eksempel har Fowler og Bielsa i et studie af nekrologer i store internationale aviser fra 1900-2000 fundet markante og konsistente kønsforskelle. Kvinder var genstand for omtale i 11% af nekrologer i The Times i år 1900, mens andelen 100 år senere kun var steget til 17%, hvorimod aviser som The New York Times og Le Monde kun portrætterede kvinder i 14% af nekrologerne i år 2000 (Fowler &amp; Bielsa, 2007, s. 208).

Studier af nekrologer, dødsannoncer og portrætter, ser på stofområdet som en prisme til at studere samfundets skiftende værdier og normer for den gode borger og det ønskede samfund. På tværs af kulturer har mærkedage - primært døden - givet både aviser og læsere anledning til at markere og kommentere på den afdødes liv og levned (Fowler &amp; Bielsa, 2007; Hanusch, 2009). Dødsannoncen er den mest udbredte måde at hædre afdøde på, når private borgere indrykker  dødsannoncer  for  familiemedlemmer,  hvor  navn  og dødsdato for afdøde optræder, til tider med meddelelser om hvor og hvornår begravelsesceremonien finder sted. For mange læsere vil de afdøde være helt ukendte, men for udvalgte læsere, nemlig de der kendte afdøde, er det en vital oplysning. Dødsannoncerne bevæger sig derfor på kanten mellem det private og det offentlige (Brusser &amp; Louw, 2019). De internationale studier har ikke fundet kønsforskelle i forhold til, hvem der indrykkes dødsannoncer for (Brusser &amp; Louw, 2019; Ergin, 2009).

Modsat de indsendte meddelelser og annoncer så er længere portrætter og nekrologer oftest resultat af et redaktionelt valg og afspejler såvel redaktionens som samfundets hierarkier og værdier (AvitalBenAtar, 2022; Brusser &amp; Louw, 2019; Byrmann, 2004; Fowler, 2004;

Gavriely-Nuri &amp; Lachover, 2012; Hume, 2000; Lachover &amp; GavrielyNuri, Spring2011; Siivonen, 2007). En af de seneste 100 års markante samfundsændringer har været, at kvinder i den vestlige verden er trådt ud i offentligheden og har meriteret sig i egen ret på arbejdsmarkedet. Det kan dog være svært at se i resultaterne fra de internationale  studier.  Fx  kan  der  både  konstateres  en  forskel  i  antal  og længde af nekrologer for henholdsvis mænd og kvinder i amerikanske medier (Maybury, 1996; Spilka, Lacey og Gelb, 1980). En særlig gruppe  kvinder  kunne  dog  undtagelsesvis  få  længere  nekrologer, nemlig hvis de var mødre eller hustruer til meget kendte mænd, fx amerikanske præsidenter (Maybury, 1996, s. 33).

Flyttes  fokus  fra  repræsentation  til  præsentation  af  kvinder,  så kan der også findes markante kønsforskelle. I et nutidigt studie af nekrologer og dødsomtaler for mænd og kvinder i israelske aviser fremhæver Avital-BenAtar tre elementer, hvor afdøde kvinder omtales ud fra helt særlige kvindelige præmisser.

For det første gives kvinders udseende et særligt fokus, for det andet er kvindens familierolle central i portrættet, mens kvinder for det tredje sjældent beskrives som personer, der aktivt skabte egen karriere. Derimod beskrives de som hjulpet på vej af andre - oftest mænd (Avital-BenAtar,  2022).  Hvorvidt  og  hvordan  disse  tre  forskelle også gør sig gældende ved danske nekrologer og portrætter, vil vi også se nærmere på.

## Teser om udviklingen i navnestoffets blik på kvinder

Kvinders plads i offentligheden igennem tiden vil i høj grad afspejle andelen  af  kvinder  på  arbejdsmarkedet.  Danmarks  Statistik  har  i over 150 år ført statistik over andelen af borgere, der har været i beskæftigelse  udenfor  hjemmet.  Selvom  opgørelsesprincipperne  er ændret lidt over tiden (gifte kvinder blev fx først registreret under eget erhverv, og ikke mandens, fra 1940) så er udviklingen tydelig. På  nedenstående  oversigt  er  fremhævet  andelen  af  henholdsvis mænd og kvinder i beskæftigelse for udvalgte år. Tættest på undersøgelsens start i 1918 finder vi 1921-tallene, hvor ca. 25 % af kvinderne (primært ugifte kvinder) var beskæftiget udenfor hjemmet 2 , mens det for mændene var over 60%. I 2020 er mænd og kvinder i næsten lige høj grad i beskæftigelse udenfor hjemmet.

Andel af beskæftigede i befolkningen

Pct.

1860

· Beskæftigede mand

· Beskæftigede kvinder

· Beskæftigede i alt

1880

Figur 2: Danske kvinder og mænds beskæftigelse gennem tiden. Kilde: Danmarks Statistik (2025a).

Ligeledes kan andelen af kvinder i det politiske liv være en indikator for kvinders plads i offentligheden.

Danske kvinder fik stemmeret i 1915 og kunne for første gang stille op til valg i 1918. Ved folketingsvalget i 1918 stillede i alt 402 kandidater op, hvoraf 41 var kvinder, og 4 blev valgt, mens der blev indvalgt 5 kvinder til det daværende landsting. Andelen af folketingsmedlemmer forblev beskeden ind til 1960'erne, men siden folketingsvalget i 1988 har der konstant været over 30% kvinder, og i 2022 nåede andel op over 40%

I 1924 blev socialdemokratiske Nina Bang udpeget som den første kvindelige minister, mens Helle Thorning-Schmidt i 2011 blev valgt som første kvindelige statsminister. Siden 2001 har andelen af kvindelige ministre (på nær en enkelt kort periode) ligget over 30% og i visse regeringskonstellationer over 40% (Danmarks Statistik, 2023; Folketinget, 2018) .

På denne baggrund vil vi i artiklen både se på repræsentationen og præsentationen af kvinder i navnestoffet over 100 år, men også have blik for, at avisernes samtidigt gennemløb en udvikling, hvor relationen til den offentlighed, de skrev til og om, ændrede sig. Vi har i projektet undersøgt aviserne i lyset af tre forskellige presseepoker, hvor aviserne i Danmark orienterede sig efter forskellige publikumsforståelser: Partipressen, omnibuspressen og segmentpressen (Schultz, 2007).

I  partipressens tid henvendte avisernes sig til deres læsere som loyale partimedlemmer og med fokus på politiske, sociale og kulturelle forhold, der netop var relevante for læsernes særlige klasseforhold. Da kvinderne i denne periode kun i begrænset omfang var på

70

60

50

40

30

20

10

0

arbejdsmarkedet, forventer vi her at finde få kvinder omtalt og oftest i relation til deres ægtemands erhverv og rolle i offentligheden.

Omnibuspressen  kendetegner  en  tid,  hvor  aviserne  forsøgte  at sprænge partitilhørsforholdet og henvende sig til en bredere læsekreds på tværs at erhvervs- og partiskel. En avisoffentlighed, der nu også inkluderede kvinder og børn. I aviser fra omnibuspressen forventer vi at finde langt flere kvinder omtalt på navnesiderne, da det også er i denne periode, at kvinder i tiltagende grad kommer ud på arbejdsmarkedet. I 1960 var tre ud af fire 20-59-årige gifte kvinder registreret som husmødre, men fra slut 1960'erne og frem fandt en stadig  større  andel  af  også  de  gifte  kvinder  beskæftigelse  udenfor hjemmet (Danmarks Statistik, 2025a).

Endelig er segmentpressen kendetegnet ved, at aviserne henvender sig til et specifikt publikum med særlige værdi- og forbrugskendetegn. Her forventer vi, at kvinder er til stede i navnestoffet som eksempler  på  samfundsborgere,  der  har  forfulgt  specifikke  erhvervsmæssige eller kulturelle karriere, og at vi i højere grad finder dem på lige fod med mændene i navnestoffet.

I takt med den generelle ligestillingsudvikling i Danmark forventer  vi  også,  at  de  kønnede  beskrivelser  i  navnestoffet  gradvis  formindskes og kvinder i højere grad hyldes for offentlige meritter og i gradvis  mindre  grad  for  særlige  kvindelige  dyder  knyttet  til  udseende og familieliv.

## Analysedesign

Efter vi kastede os udi projektet og særligt læsningen af de ældre aviser, opdagede vi, at projektet havde karakter af grundforskning på ubetrådt grund. I de følgende afsnit vil vi redegøre for, hvordan vi både udvalgte undersøgelsens konkrete empiri og eksplorativt arbejdede videre med denne.

## Hvad undersøger vi?

Undersøgelsen af avisoffentlighederne er historisk funderet med et udvalg af aviser fra de seneste 100 år. Vi har undersøgt seks aviser fra 1918 - 2018 med nedslag hvert 20. år. For hvert undersøgelsesår er der udvalgt aviser fra syv dage, spredt ud over året og ugedagene, med fx en mandag i januar, en tirsdag i februar etc. (en såkaldt syntetisk uge, jf. Eskjær et al., 2015). De undersøgte aviser er morgenaviserne  Berlingske  Tidende  (Senere  Berlingske),  Politiken,  Jyllands-Posten og Social-Demokraten (senere Aktuelt/Det fri Aktuelt) og tabloidaviserne B.T. og Ekstra Bladet. Valget af disse aviser bunder i et ønske om et differentieret sample, der forventeligt har haft læsere i vidt forskellige samfundslag og har adresseret sig til hver sin særlige avisoffentlighed. Særligt i undersøgelsen tidlige periode har vi haft en forventning om, at de fire morgenaviser i nogen grad fungerede som avisoffentligheder for læsere, der politisk orienterede sig mod  forskellige  partier.  Tabloidaviserne  derimod  er  kendetegnet ved at prioritere både nyhedsstof og det øvrige indhold efter korte, underholdende formater (Bruhn Jensen et al., 1996), hvorfor vi heri ventede at finde en avisoffentlighed med en anden relation til læserne  end  i  morgenaviserne,  hvor  det  private  og  genkendelige  er mere i fokus.

Fra en nutidig avislæsningskontekst er det åbenlyst, hvor man finder  navnestoffet  i  avisen  og  dermed  empirien  til  undersøgelsen. Men aviserne fra første halvdel af 1900-tallet har slet ikke samme faste inddeling af stofområder, ligesom flere af de elementer, vi i nutidige aviser genkender som mærkedagsomtaler, kun meget sjældent kan genfindes i de ældre aviser. Indledningsvist var vores arbejde derfor eksplorativt og centreret om i fællesskab at læse aviser igennem for at kunne identificere de forskellige elementer i aviserne. Skelnen mellem nyheder og meningsstof er langt fra altid tydelig, ligesom der også er flere eksempler, hvor det er svært identificere om diverse indlæg bygger på faktiske hændelser, er fiktive parafraseringer over tidens gang eller satiriske referencer til samtidige personer. At sladder og nyheder har et fælles ophav, ses tydeligt i ældre aviser.

Da studiet bygger på et stort empiriske materiale indhentet i 20 års intervaller fra 1918 til 2018, kan vi også iagttage, at der på tværs af aviserne over tid sker en standardisering af genrerne, hvor stoffet rubriceres  efter  stofområde.  Således  fremkommer  der  med  årene mere faste formater for, hvordan privatpersoners mærkedage omtales i avisen. Ud fra et kvantitativt parameter når mærkedagsomtalerne et højdepunkt i aviserne i årene 1958, 1978 og 1998, hvor navnestoffet i høj grad beror på input fra læserne. Derimod indeholder 2018-avisernes navnestof langt færre input fra læserne, men er i højere grad blevet genstand for journalistisk bearbejdning i længere portrætartikler.

Denne sammenblanding af genrer, stemmer og aktører på avisernes sider kan også ses som en mix af offentlige og private sfærer. Ved at sætte fokus på kvindernes omtale i aviserne, så træder sammenblandingen af privat- og offentlighedssfæren markant frem, da kvinder ofte omtales på kanten af det private og i mindre grad (særligt i de ældre aviser) som en ligeværdig borger i offentligheden. Denne skelnen vil vi løbende undersøge i relation til kvinders fremtræden i avisernes offentlighed over 100 år.

## Hvordan greb vi materialet an?

Grundet materialets meget forskelligartede karakter har det været svært at registrere og kvantificere alt materiale ud fra sammenlignelige principper. Derfor beror gennemgangen af mærkedagsomtaler hovedsageligt på kvalitative læsninger af aviserne side for side samt enkelte  numeriske  opgørelser  af  delelementer  i  de  tilfælde,  hvor dette meningsfuldt har kunne lade sig gøre.

I det følgende vil der derfor skiftes mellem kvalitative læsninger af stofområdets fremkomst og forandring belyst gennem udvalgte empiriske eksempler og enkelte oversigter over fx antal af portrætter og nekrologer  i  aviserne  fordelt  på  år.  Optællingerne  skal  derfor  ses som  et  supplement  til  at  understøtte  iagttagelser  i  de  kvalitative avislæsninger.  Den  primære  metode  har  været  eksplorative  gennemlæsninger, hvor aviserne én efter en er gennemlæst med blik for at lokalisere og læse alle elementer, der på den ene eller anden måde fremhæver enkeltpersoner ved mærkedage, forstået som markante livsbegivenheder  som  fødsel,  fødselsdag,  forlovelse,  bryllup,  udnævnelse, jubilæum og død. Vi er flere gang vendt tilbage til aviserne for at læse dem på ny på baggrund af de indsigter, vi har fået fra såvel de første gennemlæsninger som inspiration fra internationale studier af nekrologer, dødsannoncer og portrætter. På baggrund af de gentagne kvalitative læsninger har vi udvalgt, hvilke elementer det gav mening at optælle og kode.

Det blev for det første tydeligt, at det ikke var muligt at kode mærkedagsomtaler i de tidlige aviser fra 1918 og 1938, da materialet var for spredt og forskelligartet. Fra perioden har vi dog noteret os eksistensen af bestemte indholdselementer, som var til stede i de fleste aviser, nemlig dødsannoncer og døds- og begravelseslister, men vi har hverken kodet for antallet af lister og annoncer, eller hvem der blev omtalt heri. Men i analysen har vi fremhævet enkelte eksempler på navnestoffet fra denne periode, som vi fandt karakteristiske for tidens mærkedagsomtaler.

Fra 1958 og frem er navnestoffet samlet på deciderede navnesider, og vi har kodet de længere omtaler (over 5 linjer), men ikke kodet de helt korte omtaler (ofte blot en enkelt linje). For de længere omtaler er der kodet for køn på den portrætterede, og hvorvidt der er byline eller ej på omtalen. Det er også disse portrætter (over 5 linjer),  som  har  været  genstand  for  kvalitative  analyser  af,  hvordan kvinder portrætteres i navnestoffet.

I det følgende vil kvinder i mærkedagsomtaler blive gennemgået i tre presseperioder med et samtidigt blik på stofområdets udvikling og hvad disse betyder for tilstedeværelsen af kvinder i navnestoffet. Denne periodeinddeling støtter sig op af Schultz' presseepoker; partipressen,  omnibuspressen  og  segmentpressen,  hvor  'Cultural Publics'-projektet har undersøgt, hvordan og hvorvidt presseepokerne kan genfindes i de dele af avisernes indhold, der ikke er nyheder (Schultz, 2007; Willig et al., 2024).

Første periode er baseret på aviserne i partipressen tid før 2. verdenskrig (1918 og 1938), anden periode ser på institutionaliseringen af  navnestoffet  (med  empiri  fra  omnibuspressen  1958,  1978  og 1998),  mens  den  sidste  periode,  segmentpressen  (med  data  fra 2018), ser på, hvorledes kvinder optræder i denne del af avisernes offentlighed i de seneste årtier efter navnestoffet har ændret sig og er blevet mere redaktionelt.

## Fremkomsten af de moderne aviser i partipressen tid 1918 og 1938

I de tidlige aviser er der ikke faste sider for navnestof eller et fast format for, hvornår og hvordan mærkedagsomtaler af enkeltpersoner optræder i aviserne. Men døden er  den livsbegivenhed, som tidligst gav anledning til omtale i aviserne, nemlig via døds- og begravelseslister, som publiceres i de fleste aviser.

Dødslisterne er indhentet fra de forskellige stifter og nævner kun navn  og  stilling,  mens  begravelseslisterne  også  nævner  kirke  og klokkeslæt for begravelsen. De københavnske aviser har hentet lister fra Københavns og Frederiksbergs stifter, hvilket i høj grad kunne signalere,  at  det  er  i  disse  områder  deres  abonnenter  findes.  Jyllands-Posten har omvendt meget lidt listestof og synes ikke at have orienteret sin avisoffentlighed mod en særlig lokalitet (som Aarhus, Viborg eller Aalborg Stift). Kendetegnende for listerne er, at alle, der dør indenfor stiftet, kommer med på listen. Derfor er der heller ingen forskel mellem kønnene at finde her.

I  undersøgelsens  ældste  aviser  udgør  annoncestoffet  en  meget stor del af avisens sider. Fra 1918 finder man også dødsannoncerne - dog ikke i alle aviser - men med tiden bliver de udbredt og fremstår i  dag  i  næsten  uændret  form  i  alle  morgenaviserne,  men  ikke  i tabloidaviser.

Dødsannoncerne er læsernes eget bidrag og annoncerer nyheden om hvem, der ikke længere er del af samfundet. Med dødsannoncen vælger  den  afdødes  efterladte  at  kundgøre,  at  'Vor  elskede  fader/moder er død'. I langt de fleste dødsannoncer nævnes tid og sted  for  begravelsen  også,  så  de,  der  kendte  afdøde,  ved  hvor  og hvornår,  de  skal  møde  op.  Dødsannoncerne  i  danske  aviser  har samme karakteristika som fundet i internationale studier (Brusser &amp; Louw, 2019; Ergin, 2009).

Men selvom de efterladte lige så ofte indrykker dødsannoncer for mænd som for kvinder, så er der alligevel markante kønsforskelle i måden,  hvorpå  de  afdøde  omtales.  Dødsannoncer  for  mænd BIRTHE

nævner næsten altid den afdødes erhverv enten som 'skomager' eller 'forhenværende viktualiehandler', mens langt størstedelen af de afdøde kvinder udelukkende beskrives i deres familiære rolle som mor, søster, hustru, og de kvindelige dyder hyldes gennem formulerings som 'elskelige mode' eller 'trofaste hustru'. Til tider kan de tilknyttes et erhverv gennem deres mand fx: 'enke efter Smed Peder Hansen'. Gadrun Karen Larsen

En anden markant kønsforskel kan bl.a. ses i Social-Demokraten i 1938, hvor kvinders dødsannoncer fx ofte indledes med formuleringer som 'for slægt og venner bekendtgøres', hvilket signalerer en skelnen mellem den private del af den socialdemokratiske bevægelse,  som  kvinder  'hører  til',  hvorimod  mænds  dødsannoncer adresseres til en bredere kreds af oftest fagforbundskammerater. I Social-Demokraten er det i mange tilfælde fagforbundet, der under fagforeningslogo har indrykket dødsannoncen - i visse tilfælde også for enker efter fagforeningsmedlemmer. Heri appelleres til medlemmerne om at møde op med bekendtgørelse om, at 'fanen vil være til stede'.

Ugifte kvinders dødsannoncer er indrykket af forældre, søskende eller i enkelte tilfælde af deres arbejdsgiver. Derfor er det også kun for  de  ugifte  kvinder,  at  man  finder  angivelse  af  erhverv,  fx  lærerinde, telefonistinde eller husholderske.

Med årene begynder der også at dukke annoncer op i forbindelse med andre livsbegivenheder, som forlovelse, bryllup, sølvbryllup, jubilæum, fødselsdag etc. På linje med dødsannoncerne er det oftest mandens navn og stilling, der fremhæves ved fx et sølvbryllup mens kvinden kun medvirker under 'og frue'- tilføjelsen.

Illustration 1: Dødsannoncer fra Social-Demokraten (1938).

Sideløbende findes en række korte noter omhandlende mærkedage som fx fødselsdagsomtaler. De er forholdsvis kortfattede og lister en række meritter samt fremhæver fødselarens position som en fremtræden og velsanset samfundsborger. Da fokus er på fødselarens offentlige rolle, er langt de fleste af disse omtaler af mænd.

I Social-Demokraten findes dog en enkelt hyldest af en husmor, nemlig noten om enkefru Laura Rasmussen, der fyldte 70 år d. 28. december 1938:

Hun, som gennem mange Aar har stræbt for og opdraget en stor Børneflok, vil på Dagen blive fejret ved en fest i Villa Dyb. (Social-Demokraten 28/12, 1938).

De kvindelige dyder findes sjældent så eksplicit beskrevet alene af den grund, at kvinders mærkedage næsten aldrig omtales. Kvinders position i samfundet opnås i denne periode gennem ægteskab, hvor manden  repræsenterer  familien  i  offentligheden,  mens  kvinden passer på hjem og familie. Den eneste omtale, der kun er kvinder forundt, er de få, kortfattede noter, der omtaler navngivne fruer i anledningen af, at de er nedkommet med et barn på en af byens fødselsklinikker.

Enkelte  undtagelser  findes  dog  ved  fx  kvinders  positioner  via slægtskab, hvilket ses i følgende note fra Berlingske Tidende i 1918:

Hofdame hos Hds Maj. Enkedronningen, Frk. Frederikke Castenschiold fylder i dag 50 år.

Frk. Castenschiold er født i Aarhus som Datter af Kammerjunker, Ritmester Carl  Castenschiold  og  hustru  Alvilda,  født  Grevenkop-Castenschiold.  Frk Castenschiold boede efter Faderens Død sammen med sin Moder og Søster her i byen og blev i 1916 Hofdame hos Enkedronningen - nært knyttet til det danske Hof, som den Castenschioldske Slægt altid har været, en Kusine af Fødselsdagsbarnet er Hds Maj. Dronningens Overhofmesterinde, Frk Louise Grevenkop-Castenschiold.

(Berlingske Tidende 5/5, 1918, s.5) .

Her er det ikke kvindens egne meritter som hofdame, der fremhæves, men ene og alene hendes position gennem slægtskabsrelationer i den danske adel. Fowler og Bielsa (2007) gjorde lignende iagttagelser  i  deres  studier  af  nekrologer  i  internationale  aviser,  hvor slægtskab var primær årsag til, at kvinder blev omtalt i første halvdel af 1900-tallet.

Modsat de mere kortfattede annoncer og noter, så finder vi også få længere portrætter i forbindelse med fødselsdage og udnævnelser samt nekrologer og jordefærdsreportager (reportager fra begravelses-processioner) i 1918 og 1938, som næsten udelukkende omtaler mænd med en væsentlig position i samfundet, oftest via en offentlig stilling. I årene inden anden verdenskrig var højere, offentlige embeder sjældent besat af kvinder. Berlingske Tidende har fx i 1938aviserne en fast rubrik med 'Nyt fra Hæren', hvor der er portrætter af afgående og tiltrædende officerer, som alle er mænd, da kvinder dengang ikke kunne opnå ansættelse i det danske forsvar. At netop Berlingske Tidende har fokus på at hylde forsvarets officerer vidner også om partiavisernes særlige forståelse af deres konkrete avisoffentlighed, som for denne avis inkluderede officerslaget i forsvaret.

Der fandtes få omtaler af kvinder, der virkede indenfor kunsten, så som skuespillerinder og forfatterinder. Mange af de fremhævede skuespillerinder var unge og ugifte, og ofte var deres yndige fremtoning central i beskrivelsen, som fx blev gentaget i 60 års-omtalen af solodanserinden Ellen Price:

Det er 25 Aar siden, at 'Den lille Havfrue' forlod balletten - nu har vi kun mindet om hende og Statuen på Langelinje. Ellen Price har trukket sig tilbage til Privatlivet, hun bor hele Aaret på Bornholm, men at hun stadig har mange Venner, der mindes hendes sublime Kunst, vil hun faa at vide paa sin 60 Aars Fødselsdag på Tirsdag. I Dagens Anledning har hun til sine Venner udsendt en Radering af Axel Hou fra Aaret 1900. Den viser os hende, da hun stod i sin Ungdoms Blomst og Skønhed.

(Politiken 19/6, 1938, s.10).

Meget få kvinder synes at være så betydningsfulde, at flere aviser skriver mærkedagsportrætter om dem, men forfatteren Agnes Henningsens 70-års fødselsdag d. 18. november 1938 giver dog omtale i både Berlingske Tidende og Politiken.

I Berlingske Tidende bliver det dog kun en mellemlang notits med billede, hvor hun omtales rosende for sin debutroman (Berlingske Tidende 18/11, 1938). Agnes Henningsens udseende gives dog ingen omtale. Politiken har Agnes Henningsen på forsiden med billede, hvor der også henvises til dagens kronik, som er én lang hyldest fra forfatteren  Karin  Michaëlis  i  anledning  af  70  års  dagen  (Politiken 18/11, 1938). Men Price og Henningsen er undtagelserne i et ellers helt mandsdomineret felt af mærkedagsportrætter.

## Omnibuspressen 1958, 1978, 1998: Navnestoffets storhedstid

I efterkrigstiden finder navnestoffet faste formater med dedikerede sider i aviserne, og der bliver markant mere af det. I nogle aviser findes dødsannoncer og begravelseslister samlet, mens lykønskninger SIT ON NAVNE

og portrætter findes andetsteds under rubrikker som 'Tillykke' eller 'Familie  og  Hjem'.  Tabloidaviserne  har  ikke  længere  navnestof, hvilket var en overraskende opdagelse. Tabloidaviserne er fyldt med personstof, der hylder enkeltpersoners bedrifter, men det er knyttet til skuespillere, sportsfolk, kongelige m.m. og udgives i anledning af film-og teaterpremierer, sportsresultater eller de kendte og kongeliges rejser og fester. Derfor kvalificerer det ikke til at falde indenfor navnestoffet, som vi karakteriserer som knyttet til de portrætteredes mærkedage (fødselsdag, død, jubilæum m.m.).

Som tidligere beskrevet, så var klare grænser mellem stofområder meget svære at opridse i undersøgelsens ældste aviser, da sladder og nyheder gik hånd i hånd. Men i omnibuspressen er stofområderne klart adskilte.

Fra 1958 og frem har det været muligt at optælle antallet og typen af mærkedagsportrætter på navnesiderne i morgenaviserne. De andre elementer fra navnestoffet, som vi fandt i de tidlige aviser genfindes fortsat i stor stil. De officielle døds- og begravelseslister forsvinder dog fra 1978, men de indsendte annoncer er i vækst, så det ikke blot er dødsannoncer, men i stigende grad lykønskningsannoncer  til  fødsels-  og  bryllupsdage.  Her  er  der  ingen  kønsforskelle  at spore.  Annoncerne  hylder  både  kvinder,  mænd  og  brudepar  på disse sider, ligesom børn lykønskes af fx bedsteforældre med en annonce på fødselsdagen. Omnibuspressens ekspansion til en bredere læserkreds er tydelig på navnesiderne i denne periode.

Illustration 2: Navnesider i Jyllands-Posten (1978).

Noterne er ligeledes i vækst og overgangen mellem de længste noter og de korteste portrætter er glidende. Størstedelen af dette materiale er  indsendt  af  abonnenterne  (der  findes  flere  henvisninger  i  aviserne på, hvordan man kan indsende noter om fødselsdage, bryllupper jubilæer m.m.). De fleste noter er yderst kortfattede og fremstår indforstået mellem indsender og de udvalgte medlemmer af avisoffentligheden, som ved, hvem det er, der omtales. Mange helt almindelige  kvinder  og  mænd omtales kortfattet med navn, adresse, fx fødselsdag og erhverv.

Vi har udvalgt det, man kan kalde mærkedagsportrætter (på min. 5 linjer), til optælling, og her kan man ligeledes se, at antallet af portrætter er i vækst gennem årene og når højdepunktet i 1998, mens det også er tydeligt, at denne genre ikke vinder frem i tabloidaviserne BT og Ekstra Bladet.

Tabel 1: Antal mærkedagsportrætter på navnesiderne fordelt på avistitel og år.

|       |   Aktuelt |   Berlingske |   BT |   Ekstra Bladet |   Jyllands- Posten |   Politiken |   Alle |
|-------|-----------|--------------|------|-----------------|--------------------|-------------|--------|
| 1958  |         7 |           49 |    0 |               0 |                    |          31 |     87 |
| 1978  |        27 |           67 |    0 |               0 |                121 |          36 |    251 |
| 1998  |        55 |           68 |    0 |               0 |                 90 |         141 |    354 |
| 2018  |           |           47 |    6 |               0 |                 50 |          59 |    162 |
| Total |        89 |          231 |    6 |               0 |                261 |         267 |    854 |

Vi  har  ligeledes  set  nærmere  på  kønnet  på  de  portrætterede.  Bemærk,  der  findes  enkelte  dobbeltportrætter  med  både  mand  og kvinde (fx ved bryllupsdag).

Figur 3: Mærkedagsportrætter pr. år fordelt efter køn.

Denne udvikling er fra et ligestillingsperspektiv slående. Over 60 år er andelen af kvinder, der i avisernes fremhæves på deres mærkedag, kun steget marginalt fra 14% til 18 % samtidigt med, at kvinder i  samme  periode  markant  træder  ind  på  arbejdsmarkedet  (Danmarks Statistik, 2025a). Her ligger det danske materiale dog helt på linjen med udviklingen set i internationale studier (Fowler &amp; Bielsa, 2007; Maybury, 1996; Spilka et al., 1980).

På trods af en voldsom ekspansion i navnstoffet er der et meget begrænset  blik for kvinderne i offentligheden. For den del af stoffet, som baserer sig på indsendt materiale fra læserne selv, er kvinderne i høj grad inkluderet i avisoffentlighederne - om end gifte kvinder så sent som 1958 stadig omtales som fruer til navngivne mænd og i mindre grad i eget navn.

I  de  meget  populære  bryllupsbilleder,  som  særligt  er  fremtrædende i 1978 og 1998, kan vi helt op til 1978 se, at brudepar omtales med reference til deres forældre. Her er det med meget få undtagelser de nygiftes fædre, der nævnes.

For  den  del  af  navnestoffet,  som  er  redaktionelt  behandlet,  er kvinder langt mere usynlige. Der er dog gennem hele perioden en stor gråzone af noter og portrætter, hvor det er overordentligt svært at finde ud af, hvor de kommer fra. Det er oftest kun de længere portrætter, der udgives med redaktionel byline, og det er primært i aviserne fra 1998 og frem. Ligeledes er det et fåtal af fx mindeportrætter, der indsendes med angivet afsender. I 1998 er der fx 26 af de 354 portrætter på tværs af alle aviser, der har redaktionel byline, mens 12 portrætter er indsendt med afsender. Resten har en udefinerbar relation mellem redaktion og læsere som afsender.

## Kønsforskelle i omtalen

Næste spørgsmål er, hvordan kvinder så omtales i mærkedagsomtalerne?

Er udseende og familierolle også en fast ingrediens i omtalen af danske kvinder på linje med tendensen i de internationale studier? Svaret er både ja og nej. Udseendet spiller meget sjældent en rolle i mærkedagsomtalerne, men familierollen sniger sig ind i flere sammenhænge

Ser man på omtalerne i 1958 og 1978, så er de først og fremmest korte. Oftest kun 5-10 linjer, der meget nøgternt beskriver personens position og offentlige meritter. I langt størstedelen af omtalerne er der hverken for mænd eller kvinder nogen form for personkarakteristik at finde. Omtale af udseende og familieliv er derfor meget sjældent noget, der finder vej til navnestoffet i disse år.

For  nogle  omtaler  -  særlig  i  Aktuelt  -  fremhæves  der  dog  flere gange,  at  personen  har  være  en  'loyal'  eller  'trofast'  støtte  i fagbevægelsen. Personer, der omtales i denne avis, er meget ofte tillidsrepræsentanterne, forbundssekretærer eller lignende med virke i  arbejderbevægelsen.  Arbejderklassens  kvinder  var  i  langt  højere grad og tidligere at finde på arbejdsmarkedet end gennemsnittet af danske kvinder, hvilket bl.a. afspejles i avisens specifikke avisoffentlighed.

Men  kvinder  kan  også  nogle  gange  blive  fremhævet  på  deres mænds meritter. I 1958 giver Anna Stensgaards dødsfald anledning til en omtale i Jyllands-Posten, hvor det fremhæves, at hun var datter af en kendt mand indenfor afholdsforeningen og senere gift med en kendt mand fra Husmandsforeningen, og hendes eget virke i livet beskrives i tilknytning til ægtemandens: 'Fru Stensgaard stod ham trofast bi i arbejdet, og hun var gennem aarerne værtinde for et stort antal selskaber af Husmandsfamilier' (Jyllands-Posten 19/8, 1958).

Når  der  endelig  findes  længere  portrætter,  er  det  af  offentligt kendte personer. Og i Berlingske Tidende d. 21. juli 1958 genfinder vi ballerinde Ellen Price, der gives et længere portræt nu i anledning af hendes 80-års dag. Hvor hendes udseende var omtalt ved 60 års omtalen, så er det i høj grad slægten Price, som er i centrum for portrættet ved 80-års dagen. Den første del af portrættet bruger plads til at omtale slægtskabet til en række kendte medlemmer af Priceslægten indenfor ballet- og teaterliv, ligesom der gives omtale til de navngivne mennesker, der hjalp Ellen Price frem i karrieren. Hendes egne bedrifter og meritter kommer i anden række (Berlingske Tidende 21/7, 1958).

I 1998-aviserne finder vi allerflest mærkedagsomtaler. Få er længere, men de fleste er mellem 10-20 linjer lange. Næsten ingen har journalistisk byline, men de fleste synes at basere sig på indsendt materiale (fx er flere omtaler af personer i positioner, der må forventes af være ukendte for andre end personens egen omgangskreds). Stadig er det meget nøgterne levnedsbeskrivelser og meget sjældent med omtale af personlige forhold eller familierelationer. Dog kan slægtskab beskrives, hvis den portrætterede har haft kendte forældre, eller at personen har overtaget forældrenes virksomhed.

At kvinder ofte portrætteres gennem deres familierelation, holder ved gennem årene. Da cand.polit. Eja Packness dør i en alder af 102 år,  er  det  hendes  placering i  familiedynastiet bag Aalborg Stiftstidende, som fremhæves først i Politikens nekrolog fra d. 17. juli 1998. Omtalen af hendes far og bror, som begge var chefredaktører for avisen, fylder godt i portrættet, mens det i en enkelt sætning nævnes, at hun var landets første kvindelige cand.polit. Hun arbejdede selv som journalist og sad senere i bestyrelsen for fonden bag avisen (Politiken 17/7, 1998).

For såvel husmandsfrue Anne Stensgaard, ballerinde Ellen Price som journalist og bestyrelsesmedlem Eja Packness er det gældende, at deres rolle i samfundet primært beskrives som givet af deres slægt og ægtefælle, mens deres egne meritter og kvalifikationer kommer i anden række.

Det samme gør sig ikke gældende for mænd. Her er der meget sjældent omtale af hustruer eller familie. Mænd bliver øjensynligt ikke hjulpet frem i verdenen, men har dem selv at takke for succesen. Disse iagttagelser ligger helt i tråd med studiet af kønsforskelle i nekrologer og omtaler af mænd og kvinder i Israelske aviser (AvitalBenAtar, 2022), hvor der også var en tendens til at succesfulde kvinder ofte blev omtalt som hjulpet på vej af andre, mens mænd derimod havde skabt deres egen vej.

## Fremkomsten af en ny journalistisk genre i segmentpressen 2018

I 2018-aviserne er navnestoffet fordelt mellem større redaktionelle portrætter  eller  nekrologer,  mens  der  samtidigt  findes  en  række længere notitser af 10-20 linjer, som i hovedsagen bygger på indsendt materiale. Til tider kan man nemlig genfinde den nøjagtigt samme omtale med samme portrætbillede i flere aviser samme dag. Mens andre af disse korte portrætter også baserer sig på interview med den portrætterede, uden der dog er byline på portrættet. Den store masse af små notitser om mere ukendte personer, som fyldte siderne fra 1958-1998, er næsten helt forsvundet på linje med bryllupsbilleder og lykønskningsannoncer. Tilbage er kun dødsannoncerne, som stadig findes i morgenaviserne, men også disse i et mindre antal end tidligere. Det er nu et langt mere elitært udvalg af befolkningen, som finder vej til navnesiderne, og portrætterne fokuserer på personer fra erhvervslivet, fremtrædende offentligt ansatte og politikere, samt mænd og kvinder fra kulturen og sportens verden.

I 2018 viser Danmarks statistik, at 23 procent af ledere i erhvervslivet er kvinder, mens det gælder for hele 57 procent af lederne i det offentlige  (Danmarks  Statistik,  2025b).  Som  tidligere  beskrevet  er kvinder nu også velrepræsenteret i folketing og regering, ligesom flere partiledere er kvinder. Det kunne derfor med rette forventes, at kvinder var mere til stede i navnestoffet end de 18% af portrætterne, som vi har identificeret.

I 2018-aviserne kan man finde dage, hvor der stort set kun er omtaler  af  mænd,  med  en  enkelt  kvinde  eller  to  som  undtagelse,  og hvor det alene er en opremsning af de portrætteredes offentlige meritter. Omvendt kan man også se, at privatlivet sniger sig ind i beskrivelserne af både mænd og kvinder. I flere omtaler afsluttes med bemærkninger om fx ægtestand, antal børn og fritidsinteresser. Det er som om, at et portræt nu også forventes at give indblik i privatpersonen bag de offentligt kendte meritter.

Portrættet af Vejles borgmester i anledningen af hans 50-års fødselsdag afsluttes med ordene: 'Jens Ejner Christensen er gift og har tre børn i alderen 15-22 år. Fritiden fordeles mellem afslapning i det vestjyske sommerhus, vinterbadning, jagtture og løb - senest i år en halvmarathon'( Politiken 19/6, 2018).

Til tider nævnes hustruens navn, men kontrasten er nu alligevel slående i forhold til, hvordan familieliv og ægtefæller til kvinder ofte beskrives. Berlingske har d. 31. januar 2018 fødselsdagsportrætter af to  tvillingesøstre  i  anledning  af  deres  75-års  dag.  Begge  har  haft flotte karrierer med høje stillinger som direktører og bestyrelsesposter, men alligevel fylder familien en del. Om den ene søster skrives der: 'Hun er gift med Ejvind Christiansen, civ.ing. HD og partner i Patentvirksomheden Zacco Danmark. Sammen har de datteren Barbara, og samværet med hele familien og særligt datter, svigersøn og børnebørn er en stor glæde for Anne Flindt Christensen'. Mens søsterens omtale afsluttes med ordene: 'Tiden bruges nu på at være bagstopper for børn og fem børnebørn, når der er behov for det, hyppige teaterbesøg, rejser til storbyer samt ballet og golf' (Berlingske 31/1, 2018). Hvor familiens omtale i portrætter af mænd er en lille  krølle  til  sidst,  som  skal  vise,  at  han  samtidigt  med  karrieren også har familie og fritidsinteresser, så fylder det oftest mere i kvinders portrætter, ligesom ægtefællernes karriere også indgår. Dette modsvarer konklusionerne fra de internationale studier af kønsforskelle i nekrologer.

Man kan finde flere fødselsdagsportrætter af den kompetente og potente mand, der som Jyllands-Postens 70-års portræt af Jørgen Lindegaard.  Portrættet  indledes  med  at  opsummere,  at  tidligere topchef Jørgen Lindegaard er involveret i en række mindre selskaber. I fritiden dyrker han sin cool veteranbil. Lindegaard fremstilles som en driftig mand i en kongeblå Jaguar Mark 2, der selv giver følgende status på sit liv:  'Jeg greb hver en chance, der bød sig, for at skabe  en  spændende  karriere  -  og  få  et  spændende  liv,  hvor  der trods lange arbejdsdage blev tid til at være sammen med børn og børnebørn. Nej, jeg fortryder ikke noget'. Samtidigt fremhæves det også, gennem hans egne ord, at han har levet et liv på solsiden, aldrig har haft en sygedag og stadig er gift med sin hustru Birte Wind Lindegaard (Jyllands-Posten 7/10, 2018).

## Hvad viser kønsforskellene os?

Det er svært at konkludere, hvad disse forskelle bunder i. Er det journalisternes kønnede blik på, hvad der er værd at fremhæve for henholdsvis mænd og kvinder, eller er det de informationer, der kommer frem i den research og de interview, der ligger bag portrætterne, som giver en forskel i, hvordan mænd og kvinder hyldes? Svaret kan

18 Tirsdag den 19. juni 2018

Navne

Redaktion: Ole Bulow

JACOB HASLUND

Bob heandood invendetser om navnenyhede i navne@lip.di Henvendetser om dadsannoncer og mindeord på hverdage til annonce

@ip.dk eller tif. 87 38 35 35.

Hver dag: Se listen over nyligt

afdade i Danmark baseret på ind-

Deretninger fra et fertal af landets

bedemand. Dedsfald er opstillet

efter bynavn.

vi ikke finde blot ved at læse portrætterne, men vil kræve andre analytiske tilgange, men det er tydeligt, at kønsforskelle på visse punkter er mere udtalt i 2018-stoffet end tidligere. Når nekrologen og fødselsdagsportrættet bliver en journalistisk genre, er det i mindre grad blot en opremsning af fødselaren/afdødes mange meritter, men et personportræt af mennesket både i og bag karrieren. Og her ser vi så, hvordan referencer til ægtefæller, børn og fritidsinteresser fylder mere end tidligere. Slægtsskabsrelationer har igennem alle 100 år været en selvstændig anledning til at fremhæve fødselarer (jf. hofdame Carstenskjold), men det private liv i familiens skød får nu også en stadig større plads. forbedre brugen af forsegs dyr. I sin fritid er han fod har spee pu ato mam tool han spiller guitar. Han bor dev været hospitalschef på Danmarks eneste specialiserede gigthospital, Kong Chr. X's Gigthospital i GraTanevs vejrbog". Udover stadig at være en populær vejrvært er Peter Tanev 1 dag også chef for TV 2 Vej-

trak sig for at give den nye

I studier af nekrologer i Israelske aviser viser Lachover og Gavriely-Nuri, hvordan skift i samtidens værdier og forståelse af den gode borger i nationalstaten afspejles i, hvordan de afdøde portrætteres i nekrologerne  (Lachover  og  Gavriely-Nuri,  2011;  Gavriely-Nuri  og Lachover, 2012). På samme måde er det også oplagt at udlede, at det nye fokus på privatpersonen og værdier for henholdsvis den succesfulde kvinde og mand også afspejler samfundets herskende værdier for kønnene - og personernes forventninger til sig selv. Det er oftest i  interview med de portrætterede selv, at oplysninger om at passe børnebørnene eller dyrke veteranbilssport kommer frem. I portrættet af Jørgen Lindegaard er det ham selv, der fremhæver, at hans karriere ikke stod i vejen for at tilbringe tid med børn og børnebørn. Her svares indirekte på en potentiel kritik af, at karrieren skulle have været på bekostning af familien. Tidens succesfulde mand er ikke blot firmaets mand, men også far, bedstefar og en person med spændende fritidsinteresser.

Illustration 3: Jyllands-Postens navnestof (2018).

JyllandsPosten

PREMIUM

ip dt/afdoede Fhv. stadsbibliotekar Anne Meller-Rasmussen er uddan- net bibliotekar og dimittere- de i 1973. Efter ansættelse pá

2011 gik hun på pension.

en lang årrække.

den unikke underjordiske tilbygning teg-

lioteket. Frederiksbergs borgere var i

hendes chefperiode meget tilfredse med

deres biblioteker jf. en stor brugerunder-

segelse i 2008.

Hun har deltaget i diverse faglige răd,

nævn og bestyrelser, ligesom hun i en år-

I Jyllands-Postens navnesektion d. 19. juni 2018 var der fire klassiske fødselsdagsportrætter af mænd. I to bliver familien slet ikke nævnt, mens hustruen perifert nævnes i de andre to (bl.a. i endnu et portræt af  Vejles  borgmester,  hvor  hustruen  beskrives  som  en  baglandskvinde, han kunne vende dagens dont med). Der var ingen portrætter af kvinder i avisen den dag, men yderligere to længere portrætter af mænd.

Omvendt kan man samme dag i Politiken finde to forskellige slags fødselsdagsportrætter af 70-årige kvinder, der begge har haft en karriere som offentlige chefer i biblioteksverdenen. Det ene portræt er et  klassisk  navneportræt  med  opremsning  af  meritter  fra  hendes karriere, men helt blottet for private oplysninger. Det andet portræt oplister både karrierens meritter og ser frem mod pensionistlivet, der skal fyldes med spændende hobbyer, rejser og familien.

Nogle kvindeportrætter følger skabelonen for mærkedagsomtalen af mænd, mens andre stikker markant ud, bl.a. med private oplysninger og fokus på familien. Om disse to korte portrætter er indsendt af kvinderne selv eller deres pårørende vides ikke. Men når vi finder portrætter med vægt på familie og privatliv, er det næsten altid i portrætter af kvinder.

Illustration 4: Politikens navnestof (2018).

## Kvinder i offentlighedens spotlight - hvad er der sket på 100 år?

## Partipressens tid

Her var avisernes navnestof i overvejende grad kendetegnet ved et fokus  på  dødsfald  via  de  officielle  døds-og  begravelseslister,  som uden  kommentarer  blev  viderebragt  i  aviserne  og  læsernes  egne indrykkede  dødsannoncer.  Kvinder  var,  målt  på  antal,  ligeligt  repræsenteret i både lister og annoncer. Den kønnede forskel findes ved, at mænd konsekvent omtales med erhverv, mens dette var undtagelse for de få kvinder, der døde efter et arbejdsliv uden for hjemmet. Derimod blev kvinderne omtalt i deres familiære rolle som hustru, mor eller enke. Hvis et erhverv var omtalt i dødsannoncen, var det mandens erhverv, da hendes position i samfundet er  givet ud fra  ægtefællens  arbejdsliv.  Denne  kønsforskel  kunne  iagttages  på tværs af aviserne og derfor også på tværs af læseres partitilhørsforhold. Den maskuline dominans i samfundet, som læses ud af dette, placerer manden i det offentlige liv, mens kvinden hører privatsfæren til.

Dette  blik  på  samfundsindretningen  forstærkes  ved  at  se  nærmere på de få portrætter, der blev udgivet i starten af 1900-tallet, hvor det på nær enkelte kvinder fra kunstens verden, udelukkende var portrætter af mænd - oftest i offentlige embeder, som skoleledere, officerer i militæret m.v. Offentlige embeder var mændenes domæne i 1918-1938 (på nær lige positionen som hofdame), og avisernes mærkedagsomtaler gengiver samfundsstrukturerne.

## Omnibussens periode

Fra 2.verdenskrig og frem er navnestoffet langt mere folkeligt og giver plads til et hav af små noter om mænd, kvinder og børns mærkedage. Aviserne navnestof fungerer som avisoffentlighedens fælles opslagstavle,  hvor  små  og  store  mærkedage for såvel kendte som ukendte læsere kan få et par ord med på vejen.

Ser man på de personer, der gives en længere omtale, så er kønsforskellene stadig til stede, idet langt flere mænd end kvinder gives en fyldigere omtale på mærkedagen. Fælles for kvinder og mænd er, at det i høj grad er deres offentlige erhvervsmæssige rolle, som fremhæves. Det private liv er fraværende og der gives næsten aldrig oplysninger om, hvem de er gift med, antallet af børn, eller hvad fritiden bruges til.

Også i denne periode kan  kønsforskelle og balancen mellem offentligt og privatliv iagttages på tværs af aviserne.

## Segmentpressens periode

Hvor meget få kvinder i 1918 bestred offentlige embeder, så er samfundet fundamentalt ændret i 2018, hvor kvinder længe har været på arbejdsmarkedet. Denne udvikling kan dog ikke spores i antallet af  mærkedagsomtaler for kvinder. I de undersøgte medier, er der kun kommet marginalt flere kvindelige portrætter og nekrologer siden 1958.  Så  der  kan  lokaliseres  en  kønsbias  alene  på  antallet  af kvinder, der omtales i navnestoffet. På trods af at Danmark gennem årene ofte fremhæves som et foregangsland for ligestilling (bl.a. ved den høje beskæftigelseskvotient for kvinder), så er tallene ikke bedre end i britiske og amerikanske studier (Fowler og Bielsa, 2007; Maybury, 1996; Spilka, Lacey og Gelb, 1980)

Når det gælder spørgsmålet om, hvordan kvinder portrætteres i navnestoffet, så adskiller  2018 sig,  til vores overraskelse, fra resten af undersøgelsen, idet kønsforskellene fremstår mere markante end tidligere. Privatlivet begynder at fylde mere i portrætterne og her er særligt familierollen til stede i omtalen af kvinder. I langt mindre grad vinder omtale af familieliv og særligt fritidsinteresser ind i portrætter af mænd, og her som et ekstra plus i fortællingen om en succesfuld mand.

Samlet set fremtræder kønsforskellene mest bemærkelsesværdig i  portrætterne fra 2018, som samtidigt er kendetegnet ved, at de i langt højere grad end tidligere er et journalistisk produkt og i mindre grad indsendt materiale fra læserne selv.

## Diskussion af offentlighed og privatsfære

Denne artikel har haft som mål at se nærmere på, hvordan kvinder har været til stede i offentligheden set gennem avisernes navnestof i en periode over 100 år. Analysens konklusioner har både været forudsigelige og overraskende. Det har været forudsigeligt, at vi særligt i de ældste aviser ville finde en overvægt af mænd, da det er gennem personers offentlige virke, at de har gjort sig bemærket og værdige til en omtale ved mærkedagen. Da kvinderne først senere i 1900-tallet for alvor kom ind på arbejdsmarkedet, har det været forventeligt, at vi i starten af århundredet hovedsageligt fandt mænd i navnestoffet.

Omvendt har det været en overraskelse at konstatere, at andelen af kvinder i navnestoffet stort set er uændret i de seneste nedslagsår trods kvinders indtog på arbejdsmarkedet. Ligeledes er det overraskende, at de kønnede beskrivelser, hvor kvinden defineres i forhold til sine relationer til fædre, ægtefæller og børn, findes mest udtalt i den moderne journalistiske portrætgenre. I de mere kortfattede, oftest indsendte omtaler, som i hobetal fyldte aviserne fra 1958-1998

DØDE

lytte Veien Sass

· Io. december 1923

t 27. Januar 2018

er stille sovet ind

Pa familiens vegne

Tina

Bisettelsen finder sted fredag den 2. februar

k1. 13.00 fra Himmelev Kirke, Roskilde Vores kare mand, far, svigerfar og farfar Michael Jørgensen arkitekt MAA

*S januar 1938

f 24 januar 2018

er stille sovet ind efter kort tids sypdom

Berit, Vores elskede mor, sigermor mormor, soster og kæreste Henny Aase Ses Tvede

*30. maj 1942 112. januar 2018

er stille sover ind

Du vil altid vare i vores hjerter

Familien

Gerda Holck

Udvikling kan også anskues gennem at se på skillelinjen mellem det offentlige og private eller måske snarere på dualiteten mellem disse to størrelser. Over undersøgelsens 100 år har navnestoffet været kendetegnet ved både at være offentligt og privat. Der har været offentlige begravelseslister og private dødsannoncer, portrætter af offentligt  kendte  personer  og  private  fødselsdagslykønskninger  til børn. Navnestoffet har hele tiden indeholdt begge dele og været et medie for såvel offentlige som mere private omtaler, ligesom såvel avisens medarbejdere som almindelige borgere har bidraget til produktionen af navnestoffet. I undersøgelsen seneste sample fra 2018 er bidragene fra privatborgere og de private lykønskninger dog i stor stil ved at være forsvundet. Tilbage er kun dødsannoncerne, som synes at være blevet mere private - både for mænd og kvinder. I nedenstående klip fra en dag i 2018 med påfaldende mange dødsannoncer er der kun enkelte - mandlige - afdøde, hvor erhvervet nævnes. Ellers er den familiære forbindelse altdominerende, men dog stadig i en offentlig annoncering. Bisættelsen finder sted fra

var kønnede beskrivelser og privatlivsrelationer næsten helt fraværende. Betelen finder sted fra Vor Frue Kirke lerdag den 3. februar kl. 12.00 Min lere hustru Pia og lorgen Malthe, Freja og Magne Rikke, Morten, Pelle og Tilde Tine, Ronnie, Silke og Olivia

Poul Olsbro

· 23. Januar 1927

*16. Januar 1930

Illustration 5: Dødsannoncer i Politiken (2018).

I portrætterne er det kun offentligt kendte personer, der omtales og fremhæves for netop deres offentlige meritter, og det er nu journalister, der forfatter de længere mærkedagsportrætter. Navnestoffet er blevet mere elitært, mens de folkelige lykønskninger er forsvundet (formentlig rykket til sociale medier).

Dog har det private sneget sig ind på en ny måde nemlig i inddragelsen af privatlivsforhold i portrætterne -mest eksplicit i

Vor kare, mor, svigermor, mormor og olde

lytte Buus Lassen

· 24. maj 1923 1 28. Januar 2015

er stille og fredfyldt sovet ind

med familien omkring sig beskrivelser af kvinder men også i mindre omfang i beskrivelser af mænd. Portrættet af en offentlig kendt person skal nu ikke længere kunforholde sig til offentlige meritter, men også at tegne konturerne af det private menneske bag.

Kvinders i navnestoffet balancerer gennem alle årene på skellet mellem det private og det offentlige. Fra de tidligste annoncer og notitser har kvinders mærkedage ofte været offentliggjort til 'slægt og venner' og ikke i udgangspunktet til en bredere offentlig. I det nutidige navnestof er kvindernes position i privatlivet som mor, bedstemor eller hustru ofte en central del af beskrivelsen af dem, når de ellers er kendt for deres offentlige erhvervskarriere - og det i langt højere grad end for mænd. Mange andre studier af kvinders repræsentation i nyheder og medier har tidligere påpeget det forhold, at kvinder først kan forstås og accepteres som legitime stemmer i den offentlige debat, når man har beskrevet, hvordan de håndterer deres ansvar som hustru og mor samtidigt med, at de forfølger en offentlig karriere (Avital-BenAtar, 2022; Ross et al., 2013).

## NOTER

1 Denne artikel er et af resultaterne fra forskningsprojektet 'Cultural Publics: A study of the opinion- and people's pages in Danish Newspapers from 1908 to 2018'. Forskningsprojektet blev støttet af Danmarks Frie  Forskningsfond  -  Kultur  og  Kommunikation,  bevilling  903700195B.

2 Tallet dækker over beskæftigede uden for hjemmet. Den resterende del af befolkningen var enten beskæftiget i eget hjem (fx egen gård eller virksomhed),  arbejdsløse,  børn,  pensionister  eller  på  andre  måder udenfor arbejdsmarkedet.

## REFERENCER

Avital-BenAtar,  M.  (2022).  Until  death  do  us  part:  Gendered  media coverage  of  the  deaths  of  Israeli  male  and  female  public  figures. Feminist Media Studies , 1-17.

https://doi.org/10.1080/14680777.2022.2137828

Berlingske 31/1 . (2018).

Berlingske Tidende 5/5. (1918).

Berlingske Tidende 18/11 . (1938).

Berlingske Tidende 21/7 . (1958).

- Bruhn Jensen, Klaus., Agger, Gunhild., &amp; Drotner, Kirsten. (1996). Dansk mediehistorie / Bind 2, 1880-1920, 1920-1960. Samleren.
- Brusser, P., &amp; Louw, J. (2019). Public Representations of Loss in Death Announcements, 1912 to 2002. Omega: Journal of Death &amp; Dying , 79 (1), 3-17. CINAHL. https://doi.org/10.1177/0030222817709692

- Byrmann, G. (2002). Mångkulturellt och harmoniskt op familjesidan? HumaNettet , 11 .
- Byrmann, G. (2004). Manligt och kvinnligt på familjesidan. HumaNettet , 15 .
- Danmarks  Statistik.  (2023). Flere  kvinder  i  folketinget [Dst.dk].  Flere kvinder i Folketinget. https://www.dst.dk/da/Statistik/nyhederanalyser-publ/bagtal/2023/2023-03-08-flere-kvinder-i-Folketinget
- Danmarks Statistik. (2025a). Historien om statistik . dst.dk. https://www.dst.dk/da/Statistik/temaer/historien-om-statistik
- Danmarks Statistik. (2025b). Kvinder i ledelse [Www.dst.dk]. Danmarks Statistik. https://www.dst.dk/da/Statistik/temaer/SDG/globaleverdensmaal/05-ligestilling-mellem-koennene/delmaal05/indikator-2#istart
- Ergin, M. (2009). Taking it to the Grave: Gender, Cultural Capital, and Ethnicity  in  Turkish  Death  Announcements. OMEGA - Journal of Death  and  Dying , 2009-2010 (Vol 60(2)), 175-197. https://doiorg.ep.fjernadgang.kb.dk/10.2190/OM.60.2.e
- Eskjær,  M.  Fugl.,  &amp;  Helles,  R.  (2015). Kvantitativ  indholdsanalyse. (1. udgave.). Samfundslitteratur.
- Folketinget. (2018). Folketinget . www.ft.dk. https://www.ft.dk/da/aktuelt/tema/historisk\_folketingsvalg-1918
- Fowler, B. (2004). Mapping the Obituary: Notes towards a Bourdieusian Interpretation. The Sociological Review , 52 (2\_suppl), 148-171. https://doi.org/10.1111/j.1467-954X.2005.00529.x
- Fowler, B., &amp; Bielsa, E. (2007). The Lives We Choose to Remember: A Quantitative  Analysis  of  Newspaper  Obituaries. The  Sociological Review , 55 (2), 203-226. https://doi.org/10.1111/j.1467954X.2007.00702.x
- Gavriely-Nuri,  D.,  &amp;  Lachover,  E.  (2012).  Reframing  the  Past  as  a Cosmopolitan  Memory:  Obituaries  in  the  Israeli  Daily  Haaretz. Communication Theory (10503293) , 22 (1), 48-65. https://doi.org/10.1111/j.1468-2885.2011.01397.x
- Gill, Rosalind. (2008). Gender and the media. I Gender and the media / (2. reprint.). Polity Press.
- Hanusch, F. (2009). 'The Australian We All Aspire to Be': Commemorative Journalism and the Death of the Crocodile Hunter. Media International Australia , 130 (1), 28-38. https://doi.org/10.1177/1329878x0913000105
- Hume, J. (2000). Orbituaries  in  American  culture .  University  Press  of Mississippi.
- Jyllands-Posten 2/12. (1978).
- Jyllands-Posten 19/6.. (2018).
- Jyllands-Posten 7/10 . (2018).
- Jyllands-Posten 19/8 . (1958).

- Jørndrup. (2021). Ligestilling  i  medierne-DEN  DANSKE  DEL  AF UNDERSØGELSEN:  WHO  MAKES  THE  NEWS?  2020 .  Center  for nyhedsforskning.
- Lachover, E., &amp; Gavriely-Nuri, D. (Spring2011). Requiem to nationalism? Shaping  a  collective  Israeli  identity  through  obituaries. Global Media Journal: Mediterranean Edition , 6 (1), 24-39.
- Maybury,  K.  K.  (1996).  Invisible  Lives:  Women,  Men  and  Obituaries. OMEGA -Journal of Death and Dying , 32 (1), 27-37. https://doi.org/10.2190/RAPG-H4B2-2QH8-3PCG
- Politiken 31/1. (2018).
- Politiken 17/7 . (1998).
- Politiken 18/11 . (1938).
- Politiken 19/6 . (1938).
- Politiken 19/6 . (2018).
- Ross,  K.,  Evans,  E.,  Harrison,  L.,  Shears,  M.,  &amp;  Wadia,  K.  (2013).  The Gender of News and News of Gender: A Study of Sex, Politics, and Press Coverage of the 2010 British General Election. The International Journal of Press/Politics , 18 (1), 3-20. https://doi.org/10.1177/1940161212457814
- Schultz, I. (2007). Fra Partipresse over Omnibuspresse til Segmentpresse. Journalistica (Århus.) , 2 (5). https://doi.org/10.7146/journalistica.v2i5.1807
- Siivonen, J. (2007a). Kvinnoliv och mansliv i dagstidningars personporträttsgenre: Duktiga pappor och ansvarsmammor: Män och barnlösa kvinnor. Astra Nova , 24-26.
- Siivonen, J. (2007b). Personporträttet som tidningsgenre: En närläsningsstudie med fokus på innehållsliga teman, berättarkonventioner och kön . Svenska socialoch kommunalhögskolan vid Helsingfors universitet.
- Social-Demokraten11/8 . (1938).
- Social-Demokraten 28/12. (1938).
- Spilka, B., Lacey, G., &amp; Gelb, B. (1980). Sex Discrimination after Death: A Replication, Extension and a Difference. Omega: Journal of Death and  Dying , 10 (3),  227-233.  https://doi.org/10.2190/TEUJ-19YKM6KE-RTLB
- Willig,  I.,  Bengtsson,  M.,  Blach-Ørsten,  M.,  &amp;  Jørndrup,  H.  (2024). So much more than news: Revisiting press epochs from an explorative study of non-news genres in Danish newspapers, 1918-2018 .

| HANNE JØRNDRUP                                                                                                                                  |                        |
|-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------|------------------------|
| Lektor Institut for Kommunikation og Humanistisk Videnskab Roskilde Universitet hajoe@ruc.dk                                                    |                        |
| IDA WILLIG Dekan for Humaniora Institut for Kommunikation og Humanistisk Videnskab Roskilde Universitet idaw@ruc.dk MARK BLACH-ØRSTEN Professor |                        |
| METTE BENGTSSON Lektor                                                                                                                          |                        |
| Institut for Kommunikation og Humanistisk Videnskab                                                                                             |                        |
| Roskilde Universitet                                                                                                                            |                        |
| oersten@ruc.dk                                                                                                                                  |                        |
| Institut for Kommunikation                                                                                                                      |                        |
| bengtsson@hum.ku.dk                                                                                                                             |                        |
|                                                                                                                                                 | Københavns Universitet |