Diskriminerer danske vælgere kvindelige og etniske minoritetskandidater? Resultater fra et surveyeksperiment
Forfattere: Lasse Laustsen, Claire Gothreau
Tidsskrift: politica (2023-11-01)

Lasse Laustsen og Claire Gothreau

## Diskriminerer danske vælgere kvindelige og etniske minoritetskandidater? Resultater fra et surveyeksperiment

Repræsentation  af  såvel  kvinder  som  etniske  minoriteter  er  et  tilbagevendende tema ved danske valgkampe. En mulig forklaring på den vedblivende underrepræsentation er, at vælgerne vurderer kvinder og etniske minoritetspersoner mindre positivt sammenlignet med etnisk danske mænd, og at denne tendens potentielt er stærkest blandt højreorienterede vælgere med høj Social Dominance Orientation (SDO). Analyser fra et surveyeksperiment med 1116 repræsentative danskere viser, at danskerne gennemsnitligt ikke vurderer kvinder og etniske minoritetspersoner som dårligere politikere. Nuancerede eksplorative analyser viser dog, at vælgerne i takt med stigende SDO og højreorientering vurderer etniske minoritetskandidater mindre positivt, mens et tilsvarende ideologisk mønster ikke findes for kvindelige kandidater. Repræsentationsproblemer for kvinder og etniske minoriteter relaterer sig således forskelligt til SDO og politisk ideologi. Resultaternes teoretiske og normative implikationer diskuteres afslutningsvis.

Nøgleord: politiske kandidater, etniske minoriteter, køn, Social Dominance Orientation, politisk ideologi, diskrimination

En af de helt fundamentale tanker bag demokratiske valg er, at forskellige interesser bliver repræsenteret i de beslutningsorganer, hvortil valgene afholdes. Fordi  forskellige  demografiske  grupper  forventes  at  have  forskellige  politiske interesser, fylder historier om fx andelene af kvinder og etniske minoriteter i såvel kommunalbestyrelser (fx Frost, 2021; Fleischer og Lange, 2017; Scheibye, 2017) som Folketing (fx Uldall, 2022; Falzzad, 2022; Andreasen, 2019) ofte en del i medierne i dagene efter afholdte valg. Hvor udviklingen i repræsentationen  af  etniske  minoritetskandidater  er  karakteriseret  ved  status  quo  eller  ligefrem tilbagegang (Bhatti, Hansen og Kjær, 2017; Danmarks Statistik, 2022), nåede andelen af kvinder i Folketinget rekordhøje 44 pct. ved folketingsvalget i 2022 (Uldall, 2022), og andelen af kvinder i kommunalbestyrelser voksede også ved det seneste kommunalvalg (Frost, 2021). Imidlertid rykker dette ikke på, at såvel etniske minoritetspersoner som kvinder udgør en mindre andel i folkevalgte organer end deres tilsvarende befolkningsandel berettiger til (Danmarks Statistik, 2022). Forskning viser yderligere, hvordan underrepræ- sentationen foruden at være problematisk i sig selv også har konsekvenser for indholdet og typen af den førte politik (se fx Chattopadhyay og Duflo, 2004). Forklaringerne på underrepræsentationen er naturligt nok mangeartede i såvel dansk som international forskning, men eksisterende forklaringer inddeles typisk i to grupper: udbuds- og efterspørgselsforklaringer (Schwarz og Coppock, 2022; Dahl og Nyrup, 2021). Udbudsforklaringer omhandler de udfordringer og barrierer - af såvel personlig som strukturel karakter - som etniske minoriteter og kvinder møder på vejen til at blive opstillet. I relation til kvinder tæller udbudssideforklaringer fx kvinders manglende tro på egne evner, samt at det kan være sværere for kvinder (delvist) at tilsidesætte familieliv for en politisk karriere (Dahl og Nyrup, 2021; Teele, Kalla og Rosenbluth, 2018). Tilsvarende kunne en udbudssideforklaring i relation til etniske minoriteter være politiske partiers begrænsede rekruttering fra denne gruppe af borgere (Portman og Stojanovic, 2019). Til trods for at udbudssiden utvivlsomt spiller en vigtig rolle for at forstå og ikke mindst ændre på repræsentationsproblemerne for kvinder og etniske minoriteter, fokuserer vi i denne artikel på den anden type forklaringer, efterspørgselssiden.  Efterspørgselsforklaringerne  fokuserer  på  vælgerne,  og  at (nogle) vælgere simpelthen ikke har smag for etniske minoriteter eller kvinder som politiske kandidater. Dette omtales i litteraturen (og derfor også i denne artikel), som at vælgerne udviser en 'bias' imod kvinder og etniske minoriteter. 1 Forskning kobler desuden disse forklaringer sammen med eksistensen af stereotype forestillinger om, at den 'ideelle politiker' besidder mandlige karaktertræk (se fx Koenig et al., 2011) og tilhører den etniske majoritet.

Det er lige præcis denne mulighed, som nærværende artikel søger at kaste lys over i en dansk sammenhæng. Dertil kommer, at vi analyserer problemstillingen gennem en politisk ideologisk optik, der teoretiserer, hvordan ideologiske forskelle blandt vælgerne i det psykologiske koncept Social Dominance Orientation (SDO; en socialpsykologisk pendant til økonomisk konservatisme, hvor højere  SDO svarer  til  en  mere  økonomisk  konservativ  position  (Sidanius  og Pratto, 1999)) potentielt modererer styrken af vælgernes biases mod kvindelige og etniske minoritetskandidater. Samlet set leder dette til artiklens overordnede forskningsspørgsmål: Bryder danske vælgere sig i udgangspunktet mindre om kvindelige  kandidater  og  etniske  minoritetskandidater  end  om  mandlige  kandidater med etnisk dansk baggrund, og varierer denne antipati med individuelle ideologiske forskelle målt ved blandt andet Social Dominance Orientation?

Artiklen søger således at teste efterspørgselsbaserede forklaringer på manglende repræsentation af kvinder og etniske minoriteter i dansk politik ved at undersøge samspillet mellem kandidatfaktorer - etnisk baggrund og køn - og individuelle forskelle blandt vælgerne i SDO og politisk ideologi. Nedenfor gi- ves først et kort overblik over nyere eksisterende studier af vælgernes eventuelle bias mod kvindelige og etniske minoritetskandidater i dansk såvel som international forskning. Derefter præsenteres Sidanius og Prattos (1999) mere generelle diskriminationsrelaterede teori, Social Dominance Theory (hvorfra den ideologiske variabel, SDO, også stammer), som dannede udgangspunkt for de fem præregistrerede hypoteser, der testes i artiklen. Dernæst testes hypoteserne i det efterfølgende resultatafsnit, inden diskussionen fremhæver de væsentligste empiriske og teoretiske implikationer og perspektiver.

## Eksisterende studier og hypoteser

Eksisterende forskning i efterspørgselsbaserede forklaringer på underrepræsentation af kvinder i politik tager som beskrevet i indledningen typisk afsæt i eksistensen af stereotyper, der favoriserer mænd som ledere og politikere (Koenig et al., 2011), hvorfor vælgerne afstår fra at stemme på kvinder. Imidlertid peger blandt andet en nylig metaanalyse af 67 studier på, at vælgerne - eksistensen af stereotyper til trods - faktisk ikke udviser en bias imod kvindelige kandidater. Der er snarere tale om en lille, men signifikant, tendens til, at kvindelige kandidater foretrækkes (Schwarz og Coppock, 2022). Et af studierne i metaanalysen, Dahl og Nyrup (2021), beskæftiger sig direkte med danske forhold og når samme konklusion med den tilføjelse, at biasen til fordel for kvinder er drevet af venstreorienterede danskere. Med andre ord viser den internationale litteratur, at  det  er  mindre klart end ofte antaget, at vælgerne skulle være biased imod kvindelige kandidater, hvilket sammen med det sparsomme udvalg af danske studier udgør motivationen for nærværende artikel.

Forskning om betydningen af kandidaters etnicitet viser til gengæld et mere entydigt billede af en vælgermæssig bias imod etniske minoritetskandidater. I en nyere amerikansk kontekst viser Tokeshi (2020), at afroamerikanske kandidater til guvernør- og senatsposter klarer sig markant dårligere end sammenlignelige hvide kandidater. Eksperimentelle studier finder desuden, at vælgere potentielt  fravælger  afroamerikanske  kandidater,  fordi  de  forventer,  at  andre vælgere ikke støtter dem, og at afroamerikanske kandidater derfor alligevel vil ende med at tabe et givet valg (Bateson, 2020; Green, Schaffner og Luks, 2022). Tilsvarende  biases  imod  etniske  minoritetskandidater  findes  også  i  Europa, hvor både britisk (Thrasher et al., 2015; Fisher et al., 2014) og schweizisk forskning (Portmann og Stojanovic, 2019) finder eksempler på negative effekter af at være etnisk minoritetskandidat. Dahl og Nyrups eksperimentelle studie omtalt ovenfor giver endelig anledning til samme konklusion vedrørende Danmark, idet kandidater med arabiske navne tenderes fravalgt til fordel for kandidater med etnisk danske navne (2021: 209).

Baseret på de omtalte resultater vedrørende vælgernes biases for/imod kvindelige kandidater og etniske minoritetskandidater søger nærværende artikel at bidrage med en række nye indsigter. For det første bidrager artiklen med endnu et studie (i supplement til Dahl og Nyrup, 2021) af betydningen af kandidatkøn og kandidatetnicitet i en dansk sammenhæng. For det andet udvides fokus fra hovedeffekter af kandidaters køn og etnicitet på vælgernes kandidatvurderinger til også at omhandle, hvordan vælgerne potentielt påvirkes af bestemte kombinationer af kandidatkøn og -etnicitet, samt hvilken betydning vælgermæssige forskelle i ideologiske variable såsom Social Dominance Orientation (SDO) spiller herfor. Endelig søger artiklen også at bidrage teoretisk ved med afsæt i Social Dominance Theory at formulere et sæt af fem sammenhængende hypoteser for, hvordan kandidatfaktorerne - køn og etnicitet - samt ideologiske forskelle mellem vælgerne potentielt påvirker kandidatvurderinger.

## Hypoteser baseret på Social Dominance Theory

Formuleringen af vores fem hypoteser tager afsæt i Sidanius og Prattos (1999) Social  Dominance  Theory  (SDT).  SDT  omhandler intergrupperelationer og gruppebaserede hierarkier i bred forstand og er således udviklet som teoretisk model til at forstå og kortlægge de psykologiske processer, som driver sociale fænomener som fordomme, diskrimination og undertrykkelse mellem forskellige samfundsgrupper. På den måde har SDT et bredt teoretisk sigte, som her appliceres  på  vores  interesse  vedrørende  vælgeres  (potentielle)  diskrimination af politiske kandidater. SDT tager udgangspunkt i, at alle menneskelige samfund synes at være karakteriseret ved eksistensen af gruppebaserede hierarkier, hvor individer tilhørende dominerende grupper nyder materielle, symbolske og magtmæssige privilegier på bekostning af individer i underordnede grupper. Et helt centralt element i SDT er, at disse gruppebaserede hierarkier på tværs af samfund udgøres af tre grundlæggende systemer: a) et alderssystem (midaldrendes magt og indflydelse over børn og yngre individer), b) et kønssystem (mænds uforholdsmæssige magt og indflydelse relativt til kvinder), c) og et såkaldt 'vilkårligt sæt'-system. 'Vilkårlige sæt' henviser til alle mulige forekommende socialt konstruerede opdelinger af menneskelige samfund såsom etniciteter, nationaliteter, kaster, sociale klasser, religiøse tilhørsforhold og andre forskelle, der strukturerer privilegier og magtforhold (Sidanius og Pratto, 1999: 33-37).

I relation til nærværende artikel om vælgernes vurderinger af politiske kandidater er pointen, at et politisk kandidatur udgør et forsøg på at række ud efter magten, og at en politisk kandidat - såfremt denne varierer på tilknytning til dominerende eller  underordnede  grupper  -  derfor  teoretisk  kan  forventes  at blive genstand for diskrimination. Helt konkret forventer vi, at kandidater til- hørende en dominerende gruppe vil bedømmes mere positivt end en kandidat tilhørende en underordnet gruppe. Dette skyldes både, at vælgere fra dominerende grupper vil søge at vedligeholde det eksisterende gruppehierarki gennem mere positive vurderinger af kandidater fra deres egen gruppe, men også fordi vælgere fra underordnede grupper ud fra et SDT-perspektiv forventes relativt passivt at støtte op om det eksisterende gruppehierarki og derved undlade en mere positiv vurdering af kandidater tilhørende deres egen gruppe (Sidanius og Pratto, 1999: 43-45). Dette leder til artiklens to første hypoteser om hhv. kandidaters køn og etniske baggrund:

H1. En fiktiv mandlig kandidat bedømmes mere positivt end en fiktiv kvindelig kandidat.

H2. En fiktiv kandidat med etnisk dansk baggrund bedømmes mere positivt end en fiktiv etnisk minoritetskandidat.

En central komponent i SDT er den såkaldte subordinate-male target hypothesis , som omhandler, hvordan kønssystemet og 'vilkårligt sæt'-systemet i samspil skaber fx etnisk baseret diskrimination og fordomme. Teorien bygger på den observation, at konflikt, aggression og fjendtlighed mellem grupper evolutionært set er mandsdominerede fænomener, og at mænd er langt mere opmærksomme  på  og  orienterede  mod  intergruppekonflikt  og  intergruppedominans end kvinder (Sidanius og Pratto, 1999: 49-51, 263-298; Navarrete et al., 2010). Dette leder til en overordnet forventning om, at diskrimination og fordomme baseret på 'vilkårlige sæt' såsom etnicitet vil være stærkere, når målet herfor er mænd fra underordnede grupper sammenlignet med kvinder, idet  mændene (mere  end  kvinderne)  udgør  en  trussel  mod  det  eksisterende  gruppehierarki (Sidanius og Pratto, 1999: 263-298). I relation til vurderinger af kandidater på tværs af køn og etnicitet leder dette til artiklens tredje og fjerde hypotese, at særligt mandlige etniske minoritetskandidater vil modtage negative vurderinger (H3), og at denne tendens vil være drevet af mandlige respondenter (H4):

H3. Den negative effekt af etnisk minoritetsbaggrund på bedømmelsen af en fiktiv kandidat er stærkere for mandlige sammenlignet med kvindelige kandidater.

H4. Den negative effekt af etnisk minoritetsbaggrund på bedømmelsen af en fiktiv kandidat er stærkere for mandlige sammenlignet med kvindelige kandidater, og denne tendens er stærkere for mandlige end kvindelige respondenter.

En anden central komponent i SDT er, at individer varierer i 'graden hvormed [de] ønsker og støtter gruppebaserede hierarkier og overordnede gruppers dominans af underordnede grupper' (Sidanius og Pratto, 1999: 48). Med andre ord orienterer individer sig simpelthen ideologisk forskelligt i forhold til gruppehierarki og -dominans, og denne individuelle variation indfanges med det psykologiske begreb Social Dominance Orientation (SDO). Den grundlæggende forventning til SDO er, at individer med højere SDO vil være mere tilbøjelige til  at  støtte  fordomme og diskrimination - uanset om dette vedrører køn eller  markører knyttet til 'vilkårligt sæt'-systemet som eksempelvis etnicitet. I en  mere  klassisk  politologisk  sammenhæng  kan  SDO  knyttes  til  økonomisk konservatisme (eller 'Gammelpolitik') med højere SDO koblet til præference for mere ulighed og mindre omfordeling (Duckitt og Sibley, 2010; Petersen og Laustsen, 2019). Der er således også en klar sammenhæng mellem SDO og politisk ideologi, idet politisk højreorienterede individer typisk vil score højere på SDO end tilsvarende venstreorienterede vælgere (Sidanius og Pratto, 1999; Ho et al., 2016). I relation til nærværende artikels fokus på kandidatvurderinger på tværs af kandidaters køn og etnicitet, leder dette til den femte og sidste hypotese, som netop kobler kandidatvurderinger ud fra kandidaters køn og etniske baggrund til vælgernes politiske ideologi i form af SDO:

H5. Den negative effekt af etnisk minoritetsbaggrund på bedømmelsen af en fiktiv  kandidat  er  stærkere  for  mandlige  sammenlignet  med  kvindelige  kandidater, og denne tendens stiger med respondenternes niveau af Social Dominance Orientation (SDO).

Hypoteserne var alle præregistrerede forud for dataindsamlingen. 2

## Forskningsdesign og metode

For at teste vores fem hypoteser og undersøge hvordan danskere med forskellig SDO og politisk ideologi vurderer politiske kandidater varierende på såvel køn som etnicitet,  gennemførte vi et surveyeksperiment med 1116 repræsentative danskere mht. køn, alder (18-65 år), uddannelse og region (se online appendiks A.1 for beskrivende statistik). Eksperimentet var en del af en større spørgeskemaundersøgelse indsamlet gennem YouGov Danmark fra 21. december 2021 til 7. januar 2022. I starten af undersøgelsen blev respondenternes SDO, politiske ideologi og relaterede variable målt gennem tilhørende spørgsmål. Herefter blev de tilfældigt tildelt én af fire forskellige beskrivelser af en fiktiv politisk kandidat, som de efterfølgende blev bedt vurdere, inden de afslutningsvis blev debriefet og takket for deres deltagelse i undersøgelsen. Nedenfor præsenteres centrale designelementer udførligt ét ad gangen.

## Uafhængige variable: kandidatkøn og -etnicitet

For eksperimentelt at undersøge effekten af kandidatkøn- og etnicitet blev respondenterne præsenteret for én af fire beskrivelser af en fiktiv kandidat til det (på indsamlingstidspunktet) kommende folketingsvalg. Køn og etnicitet varieredes gennem fire navne: Fatima, Susanne, Mohammed og Søren. Navnene repræsenterer populære navne for de respektive kombinationer af køn og etnicitet. De relativt hyppigt forekommende navne valgtes desuden for at mindske risikoen for, at navnene foruden køn og etnisk baggrund skulle vække entydigt positive/negative associationer vedrørende andre personlige faktorer såsom alder, social status mv. Den tilfældige tildeling af kandidatens navn sikrer, at der opnås fire sammenlignelige grupper af respondenter, og idet alt andet holdes konstant i kandidatbeskrivelsen, kan eventuelle forskelle i opfattelsen af den fiktive kandidat alene tilskrives navnet. 3 Vores design kan således karakteriseres som et vignetteeksperiment. Andre nyere studier af vælgeres biases mod kandidater har enten benyttet tilsvarende forskningsdesign eller - som fx Dahl og Nyrup (2021) - conjoint eksperimenter. Valget af vignetteeksperimentet skyldes hovedsageligt et ønske om at give en lidt dybere og mere levende personbeskrivelse af kandidaten end det, som typisk er muligt i conjoint eksperiment, der ofte præsenterer kandidater og disses baggrund og karakteristika i en relativt stiliseret tabelform. Vores brug af et vignetteeksperiment tillader desuden at undersøge, om Dahl og Nyrups (2021) indsigter om biases mod kandidater i Danmark replicerer på tværs af beslægtede men dog forskellige eksperimentelle forskningsdesigns. 4

Nedenfor ses den benyttede kandidatbeskrivelse med forskellene mellem de fire  versioner kursiveret .  Respondenterne  blev  blot  informeret  om,  at  teksten omhandlede en person (Fatima/Susanne/Mohammed/Søren), og at hele teksten skulle læses igennem af hensyn til besvarelsen af efterfølgende spørgsmål:

Fatima/Susanne/Mohammed/Søren bor med sin familie i en forstad til Aarhus. Hun/Han er et engageret menneske, som både på sit job og i sin fritid forsøger at bidrage til at problemer og udfordringer løses på den bedst tænkelige måde. Fatima/Susanne/Mohammed/Søren er kandidat til det kommende folketingsvalg for  [Respondentens  foretrukne  parti]. Hun/Han er  kendt  som  en  arbejdsom politiker, som både formår at samarbejde med andre, men også at udvise handlekraft og skære igennem, når dette behøves. Privat såvel som i sit professionelle liv tager Fatima/Susanne/Mohammed/Søren gerne initiativer til nye projekter, og hun/han er kendt for at følge disse til dørs.

Endelig  sætter Fatima/Susanne/Mohammed/Søren stor  pris  på  sin  familie  og gamle venner. Selvom hverdagen kan være travl, er det vigtigt for Fatima/Susanne/Mohammed/Søren at pleje sine rødder og nære relationer.

Tre elementer i kandidatbeskrivelsen er værd at dvæle ved. For det første fokuserer beskrivelsen på 'personen bag kandidaten', mens politiske mærkesager og holdninger er udeladt (lignende eksperimentelle beskrivelser er fx benyttet hos Laustsen og Petersen, 2020). Dette er valgt for at øge respondenternes fokus på  netop  personlige  karakteristika  -  såsom  navn  og  de  deraf  afledte  indtryk om køn og etnisk baggrund - i deres vurdering af kandidaten. For det andet er beskrivelsen tilpasset hver enkelt respondents partimæssige præference, idet kandidaten altid repræsenterer det parti, som respondenten i starten af spørgeskemaundersøgelsen angav 'at ville stemme på, hvis der var folketingsvalg i morgen'. På denne måde tilkendegives kandidatens politiske grundsynspunkter implicit til respondenterne, og disses vurderinger vil tilsvarende altid omhandle en 'indgruppekandidat' fra deres eget parti. Derved minimeres risikoen for, at kandidatvurderingerne påvirkes af, at respondenterne eventuelt infererer kandidatens politiske ståsted og holdninger fra køn og/eller etnicitet (McDermott, 1998), og eventuelle effekter af køn og etnicitet kan således mere sikkert tilskrives præferencer for mænd/kvinder eller dansk/ikke dansk etnisk baggrund. Tilstedeværelsen af kandidatens parti gør også kandidatbeskrivelsen mere realistisk og politisk. For det tredje mindsker de relativt mange personlige oplysninger om kandidaten også risikoen for, at respondenter, der præsenteres for en kandidat med enten etnisk dansk eller minoritetsbaggrund, fortolker oplysningen om kandidatens bopæl i en forstad forskelligt (fx som parcelhuskvarter eller socialt boligbyggeri). Med andre ord reducerer mængden af de personlige oplysninger om kandidaten respondenternes fortolkningsmuligheder, således at forskelle i deres vurderinger - i tråd med undersøgelsens hensigt - alene kan tilskrives kandidatens etnicitet og køn.

I vores analyser behandles den eksperimentelle variation af kandidatens køn og etnicitet som to dummyvariable kodet 0 for hhv. 'mand' og 'dansk baggrund' og 1 for hhv. 'kvinde' og 'etnisk minoritetsbaggrund.'

## Afhængig variabel: kandidatvurdering

Efter at respondenterne havde læst den tildelte kandidatvignette, bad vi dem besvare følgende spørgsmål: 'Vi vil nu bede dig angive, hvad du synes om Fatima/Susanne/Mohammed/Søren som politiker. Du bedes angive dette på en skala fra 0 til 10, hvor 0 indikerer, at du 'synes meget dårligt om [kandidaten]', mens 10 indikerer, at du 'synes virkelig godt om [kandidaten]'.' Variablen er efterfølgende omkodet til en 0-1-skala, hvor 1 angiver den mest favorable vurdering af den tildelte kandidat (M = 0,76, SD = 0,20).

## Respondenternes SDO og politiske ideologi

Givet hypotesernes afsæt i Social Dominance Theory (SDT) udgør Social Dominance Orientation (SDO) vores primære operationalisering af respondenternes politiske ideologi. SDO måler opfattelser af og præferencer for gruppebaseret dominans (Sidanius  og  Pratto,  1999;  Ho  et  al.,  2016)  og  udgør  som  nævnt ovenfor  en  socialpsykologisk  pendant  til  økonomisk  konservatisme.  Konkret inkluderede vi den korte SDO-7-skala bestående af otte balancerede spørgsmål oversat  til  dansk  fra  Ho  et  al.'s  (2016)  oprindelige  skala  (Petersen  og  Laustsen (2020) benytter samme danske oversættelse). Respondenter erklærede deres enighed på en skala fra 1 'Helt uenig' til 7 'Helt enig' på spørgsmål som, 'I et ideelt samfund er nogle grupper nødvendigvis øverst, og andre er på bunden'. Tilsammen danner de otte spørgsmål en reliabel skala, som i vores analyser omkodes til en 0-1 skala, hvorpå 1 svarer til den teoretisk højeste værdi af SDO (M = 0,36; SD = 0,18; α = 0,80).

Som supplement til SDO inkluderedes tre andre ideologiske variable for at teste, om eventuelle forskelle i kandidatvurderinger på tværs af SDO relaterer sig særligt til netop SDO eller replicerer mere bredt på tværs af relaterede ideologiske forskelle. Den første supplerende ideologivariabel er Rightwing Authoritarianism (RWA). RWA kan ses som en socialpsykologisk pendant til socialkonservatisme og måler mere konkret forskelle i traditionalisme, lydighed over for autoriteter og aggression over for normbrydere (Zakrisson, 2005). SDO og RWA udgør tilsammen en todimensionel psykologisk model for ideologiske og fordomsmæssige forskelle, hvorfor det er oplagt at inkludere begge mål i undersøgelsen (Duckitt og Sibley, 2010). Konkret benyttedes danske oversættelser af otte balancerede items fra Zakrisson (2005), som tilsammen danner en reliabel skala omkodet til en 0-1-skala med 1 svarende til den teoretisk højeste RWAværdi (M = 0,48; SD = 0,16; α = 0,75).

Den velkendte 0-10-skala fra diverse valgundersøgelser for selvidentificeret politisk ideologi udgør vores anden supplerende operationalisering af politisk ideologi. Den endelige variabel omkodes til en 0-1-skala, således at 1 repræsenterer den mest højreorienterede position (M = 0,51, SD = 0,24).

Den sidste supplerende operationalisering af ideologi udgøres af en dikotom gruppering af respondenternes intenderede partivalg, der følger den traditionelle partimæssige opdeling af danske partier. Variablen kodes 0 for 'venstreorien- teret' (51,9 pct. af de respondenter, som angav parti) og 1 for 'højreorienteret' (48,1 pct.).

Alle  fire  ideologiske  variable  måltes,  før  respondenterne  indgik  i  vignetteeksperimentet. Items og detaljer for kodning af de fire variable fremgår af online appendiks A.2 .

## Analyser og modellering

Vi tester vores hypoteser med OLS regression med robuste standardfejl. Konkret forudsiges respondenternes kandidatvurderinger fra de eksperimentelle betingelser for den fiktive kandidats køn og etnicitet samt respondenternes SDO. Da SDO ikke er eksperimentelt tildelt, men i stedet observeret gennem respondenternes svar på de tilhørende spørgsmål, kontrollerer vi for respondenternes køn, alder, uddannelse og regionale bopæl i analyser, der involverer SDO og andre tilsvarende observerede ideologiske variable. Stikprøvestørrelsen blev afgjort af projektets tilgængelige økonomiske ressourcer, og en formel poweranalyse blev således ikke foretaget. Dette bør især give anledning til forsigtige fortolkninger og konklusioner for testene af H4 og H5, som baserer sig på interaktioner mellem hele tre variable og derfor kan anses som særligt 'datasultne'. Data og kodefil kan tilgås via følgende link: https://doi.org/10.7910/DVN/UD0LDQ .

## Resultater

Resultatafsnittet rapporterer først tests af de fem præregistrerede hypoteser illustreret  med  tilhørende  figurer  (fulde  modeller  er  tilgængelige  i online  appendiks A.3 ). Herefter suppleres med eksplorative analyser med henblik på at uddybe centrale fund.

## Tests af præregistrerede hypoteser

Vi lægger ud med at teste, hvorvidt respondenterne synes bedre om mandlige end kvindelige politiske kandidater (H1), og om de synes bedre om kandidater med etnisk dansk baggrund relativt  til  etniske  minoritetskandidater  (H2).  I direkte modsætning til forventningen i H1 finder vi en insignifikant og meget lille  forskel  på  knap  1  procentpoint  (b  =  0,01; p =  0.413)  i  respondenternes vurdering af mandlige (M mand = 0,75) og kvindelige kandidater (M kvinde = 0,76). Tilsvarende findes identiske vurderinger (b = -0,00; p =  0.691) af kandidater med hhv. dansk (M dansk = 0,76) og etnisk minoritetsbaggrund (M etnisk minoritet = 0,76). Der er således ikke støtte til H1 og H2, idet respondenternes kandidatvurderinger gennemsnitligt findes at være upåvirkede af kandidatkøn og -etnicitet.

oct. kontıdensıntervaller

Mandlig kandidat Kvindelig kandidat

Imidlertid udelukker disse resultater ikke, at kandidatkøn og -etnicitet potentielt interagerer i deres påvirkning på kandidatvurderinger. Måske er respondenternes kandidatvurderinger som følge af etnisk baggrund mere negativ for mandlige end kvindelige kandidater? H3 udtrykker netop denne forventning og tester derfor, om køn og etnicitet interaktivt påvirker kandidatvurderinger. Interaktionen  er  dog  insignifikant  (b  =  0,02; p =  0.406).  Med  andre  ord  er effekten af kandidatens køn den samme - substantiel lille og statistisk insignifikant - uanset den etniske baggrund for kandidaten (tilsvarende er effekten af  kandidatens  etniske  baggrund  ens  uanset  køn).  Figur  1  nedenfor  afbilder disse resultater ved gennemsnitlige vurderinger for de fire vignetter. De stort set identiske højder på søjlerne viser, at den fiktive kandidat vækker et ganske positivt indtryk (omtrent en fjerdedel under skalaens teoretiske maksimum), og at denne opfattelse er ens uanset køn og etnisk baggrund.

Figur 1 : Gennemsnitsvurdering for den fiktive kandidat på tværs af eksperimentel manipulation af dennes køn og etniske baggrund. De lodrette sorte streger angiver 95 pct. konfidensintervaller

Til trods for at kandidatkøn og -etnicitet ikke fremkalder gennemsnitlige forskelle  i  respondenternes  vurderinger,  kan  dette  potentielt  være  tilfældet  for respondenter afhængigt af deres køn. Ifølge H4 forventes, at respondenternes tendens til at reagere negativt på en mandlig kandidat med en anden etnisk baggrund end dansk vil være stærkere for mandlige end for kvindelige respon-

Kandidatvurdering

.8-

.2

denter. H4 finder dog heller ej støtte, idet den teoretiserede trevejsinteraktion er insignifikant (b = -0,02; p = 0,714). Der er således ingen tegn på, at mandlige respondenter er særligt tilbøjelige til at vurdere mandlige, etniske minoritetskandidater negativt.

Afslutningsvis  testes  H5  og  forventningen  om,  at  tendensen  til  at  reagere negativt på en mandlig kandidat med anden etnisk baggrund end dansk vil forstærkes af respondenternes SDO. Statistisk set indbefatter dette trevejsinteraktionen mellem kandidatens køn og etniske baggrund samt respondenternes SDO (samtidig med inklusion af  konstituerende  tovejsinteraktioner  og  kontrolvariable).  Trevejsinteraktionen  viser  sig  at  være  insignifikant  ( b =  0,10; p =  0,435).  Analysen  gemmer  dog  på  en  vigtig  indsigt  vedrørende  danskernes vurdering  af  kandidater  som  følge  af  disses  etniske  baggrund.  Den  samlede regressionsmodel (Model 5 i online appendiks A.3 ) indeholder nemlig en negativ og signifikant tovejsinteraktion mellem kandidatens etniske baggrund og respondenternes SDO (b = -0,25; p = 0,007). Substantielt betyder dette, at jo højere respondenterne scorer på SDO, desto mere negativt vurderer de kandidater med anden etnisk baggrund end dansk relativt til kandidater med etnisk dansk  baggrund.  Den  insignifikante  trevejsinteraktion  viser  derpå,  at  denne tendens findes for såvel mandlige som kvindelige kandidater. Til sammenligning er tovejsinteraktionen mellem kandidatens køn og respondenternes SDO også  insignifikant  (b  =  -0,00;  p  =  0,965),  hvilket  svarer  til,  at  respondenter - uanset deres niveau på SDO - vurderer mandlige og kvindelige kandidater ens.  Figur  2  herunder  illustrerer  resultatet  for  hhv.  mandlige  (til  venstre)  og kvindelige kandidater (til højre) og for kandidater med etnisk minoritetsbaggrund (grå linjer) og dansk baggrund (sorte linjer) på tværs af variationsbredden i  respondenternes SDO (som supplement hertil vises i online appendiks A.4 tilsvarende marginal effekt grafer).

Som det ses af figur 2, vurderer respondenter med høj SDO generelt set alle typer af fiktive kandidater mere negativt sammenlignet med respondenter med lav SDO. Den stejlere negative hældning for grå sammenlignet med tilsvarende sorte linjer viser dog, at denne tendens er stærkere for etniske minoritetskandidater (venstre panel: mænd; højre panel: kvinder). Ydermere ses, at respondenter, der scorer meget lavt på SDO vurderer etniske minoritetskandidater mere positivt end tilsvarende etnisk danske kandidater (den grå linje er her placeret over den sorte, og denne forskel er signifikant. Se evt. online appendiks A.3 , Model 5). Modsatte tendens gør sig gældende for respondenter, der scorer højt på SDO, idet etniske minoritetskandidater her vurderes signifikant mere negativt sammenlignet med den etnisk danske kandidat (den sorte linje ligger her over den grå). 5

Kandidatvurdering Mandlig kandidat Kvindelig kandidat

Figur 2 : Forudsagte kandidatvurderinger for hhv. kandidater med etnisk dansk baggrund (sort) og etnisk minoritetsbaggrund (grå) og på tværs af respondenternes SDO. Venstre og højre panel viser resultater for hhv. mandlige og kvindelige kandidater. Stiplede linjer angiver 95 pct. konfidensintervaller

.1

Opsamlende er der således ikke støtte til de fem præregistrerede hypoteser. Med andre ord viser vores analyser af respondenternes kandidatvurderinger ingen tegn  på  bias  imod  kvindelige  kandidater  (H1),  etniske  minoritetskandidater (H2) eller bestemte kombinationer af kandidatkøn og -etnicitet (H3). Der er heller ingen tegn på, at mandlige respondenter er særligt tilbøjelige til at diskriminere mod mandlige kandidater med etnisk minoritetsbaggrund (H4). Til trods for disse overordnede tendenser viste resultaterne dog tegn på vælgermæssig  forskelsbehandling  af  kandidater  på  én  bestemt  måde  (jf.  H5):  Jo  højere vælgerne scorer på SDO, desto mere negativt vurderes etniske minoritetskandidater relativt til etnisk danske kandidater

## Eksplorative analyser

Et oplagt spørgsmål vedrørende det resultat, at vælgernes relative vurdering af etniske minoritetskandidater over for etnisk danske kandidater afhænger af deres SDO, er, hvorvidt resultatet er knyttet specifikt til forskelle i SDO, eller om det snarere er forankret i mere generelle ideologiske forskelle. For at undersøge dette testede vi, om de tre supplerende operationaliseringer af politisk ideologi - RWA, selvidentificeret ideologisk orientering og partivalg dikotomiseret i de to traditionelle partiblokke - modererer vurderingen af den fiktive kandidat afhængigt af dennes etniske baggrund på samme måde som SDO. Med andre ord testes (i separate modeller), om tovejsinteraktioner mellem kandidatens etniske baggrund og hver af de tre ideologivariable replicerer resultaterne for SDO (se online appendiks A.5 ). Dette er i høj grad tilfældet. For RWA findes en negativ og signifikant tovejsinteraktion (b = -0,36; p &lt; 0,001). Respondenter med lav RWA vurderer etniske minoritetskandidater signifikant bedre end kandidater med etnisk dansk baggrund, mens det forholder sig lige modsat for respondenter med høj RWA, der vurderer kandidaten med etnisk dansk baggrund som bedst (se online appendiks A.5 for eksakte tests og A.6 for grafisk illustration). Ligeledes findes en signifikant og negativ interaktion for selvidentificeret ideologi (b = -0,11; p = 0,027) samt for partivalg (b = -0,05; p = 0,050). For disse to variable er tendensen blandt de mest venstreorienterede til at vurdere etniske minoritetskandidater som relativt bedre dog insignifikant, mens de mest højreorienterede respondenter fortsat vurderer etnisk danske kandidater signifikant bedre  end  etniske  minoritetskandidater.  Disse  resultater  er  illustreret  i  figur 3, der viser vurderingen af såvel etniske minoritetskandidater (grå farve) som etnisk  danske  kandidater  (sort  farve)  på  tværs  af  de  fire  ideologiske  variable (som supplement hertil vises i online appendiks A.6 tilsvarende marginal effekt grafer).

Som det ses af figur 3, er den ideologiske opsplitning i kandidatvurderinger som følge af etnisk baggrund stærkest på tværs af SDO og RWA, men dog stadig til stede - og signifikant - for selvidentificeret ideologi og partivalg. Dermed tegner der sig et billede af, at kandidaters etniske baggrund påvirker respondenternes kandidatvurderinger forskelligt som følge af brede ideologiske forskelle, snarere end at forskelligartede kandidatvurderinger ud fra kandidaters etniske baggrund snævert skyldes forskelle i SDO.

Vi foretog yderligere to sæt af eksplorative analyser. For det første testede vi, om de supplerende ideologiske variable modererede betydningen af den fiktive kandidats køn. Dette var hverken tilfældet for RWA, selvidentificeret ideologi eller  dikotomiseret partivalg. Med andre ord findes ingen kønsbaseret parallel til betydningen af ideologiske prædispositioner for effekten af kandidatens etniske baggrund. Tværtimod vurderer respondenter - uanset deres ideologiske udgangspunkter - mandlige og kvindelige kandidater ens. For det andet testede vi  med to forskellige alternative modelspecifikationer robustheden af de rapporterede resultater vedrørende ideologisk forskellige vurderinger af kandidater afhængigt af etnisk baggrund. Den første af disse modeller ekskluderede alle kontrolvariable,  mens den anden model foruden de oplistede kontrolvariable også  inkluderede  respondentens  selvrapporterede  husstandsindkomst.  Denne Kandidatevaluering Kandidatevaluering

8

.2

.8

.4

.2

0

.1

.8

Figur 3 : Forudsagte kandidatvurderinger for hhv. etniske minoritetskandidater (grå) og etnisk danske kandidater (sort) på tværs af SDO (øverste tv.), RWA (øverst th.), selvidentificeret ideologi (nederst tv.) og partivalg (nederst th.). Stiplede linjer angiver 95 pct. konfidensintervaller 0 2 .3 .4 .56 1

Social Dominance Orientation Rightwing Authoritarianism

er udeladt ovenfor, idet omtrent 200 respondenter (ca. 20 pct. af stikprøven) har undladt at besvare indkomstspørgsmålet. Begge alternative modelspecifikationer giver imidlertid anledning til samme substantielle konklusioner som hovedanalyserne ovenfor. 6

Alt  i  alt  viser  vores  eksplorative  analyser,  at  ideologisk  forskellige  respondenter - uanset om de er målt med SDO, RWA, selvidentificeret ideologi eller partivalg - vurderer kandidater forskelligt som følge af disses etniske baggrund. Venstreorienterede  respondenter  vurderer  etniske  minoritetskandidater  mere positivt end etnisk danske kandidater, mens højreorienterede vurderer etnisk danske kandidater relativt mere positivt end etniske minoritetskandidater, og sidstnævnte tendens fremstår deskriptivt stærkest.

## Diskussion

Kvinder og etniske minoriteter er fortsat mindre repræsenterede i folkevalgte politiske  organer,  end  deres  respektive  andele  af  den  danske  befolkning  berettiger  til.  Ovenfor  har  vi  rapporteret  resultaterne  fra  et  surveyeksperiment foretaget blandt en gruppe tilnærmelsesvis repræsentative danskere. Surveyeksperimentet var designet med henblik på at undersøge, om kvinder og etniske minoriteter potentielt er underrepræsenterede, fordi danskerne ser kvindelige og etniske minoritetskandidater som mindre egnede politikere sammenlignet med etniske majoritetsmænd. Overordnet set viste vores resultater meget få tegn på vælgermæssig diskrimination af kandidater baseret på køn og etnicitet. Tilsvarende vurderede ideologisk forskellige vælgergrupper heller ikke kvindelige og mandlige kandidater som forskelligt egnede. Til gengæld viste vores analyser, at vælgere med forskellige ideologiske orienteringer målt vha. SDO og RWA vurderede kandidater signifikant forskelligt som følge af disses etniske baggrund. Mere specifikt opfattede vælgere med lav SDO eller RWA etniske minoritetskandidater som relativt bedre end tilsvarende kandidater med dansk baggrund. Det modsatte - og i lidt stærkere grad - gjorde sig gældende for vælgere med høj SDO og RWA. Tilsvarende mønste (blot i lidt svagere grad) fandtes med opdeling af respondenterne baseret på deres politiske ideologi fra venstre til højre og opdelt efter tilknytning til partier i hhv. den venstre- og den højreorienterede blok.  Vores  overordnede resultater såvel som resultatet vedrørende samspillet mellem kandidaters etnicitet og vælgernes ideologiske orienteringer giver anledning til en række implikationer og overvejelser, som diskuteres nedenfor.

For det første er det værd at dvæle ved fundet fra de eksplorative analyser vedrørende kandidatetnicitet og vælgernes ideologi. Givet højreorienterede partiers traditionelt hårdere politiske linje over for flygtninge og indvandrere, synes det ikke voldsomt overraskende, at danskere, der scorer højt på SDO eller RWA, eller identificerer sig som meget højreorienterede, også tenderer til at vurdere etniske minoritetskandidater mere negativt end kandidater med etnisk dansk baggrund. Nogen vil måske indvende, at det kan forekomme mere urealistisk at lade en etnisk minoritetskandidat opstille for højre- end for venstreorienterede partier i vores studie (selvom der dog er eksempler herpå). Imidlertid er dette aspekt af forskningsdesignet nødvendigt for at vi kan besvare forskningsspørgsmålet om, hvorvidt danskere, herunder personer med bestemte politiske orienteringer, er tilbøjelige til at fravælge kandidater alene på baggrund af etnisk baggrund og/eller køn. Havde vi ladet partiet være ukendt, kunne respondenterne potentielt have tilskrevet den fiktive kandidat forskellige holdninger afhængigt af etnisk baggrund og køn. Mere overraskende er det potentielt, at de respondenter, som scorer lavest på SDO og RWA, vurderer etniske minoritetskandidater mere positivt end kandidater med en etnisk dansk baggrund. Dette kan tolkes på forskellige måder. For det første kan det være, at disse respondenter ønsker at 'kompensere' etniske minoritetskandidater ud fra en betragtning om, at de oplever flere udfordringer i deres kandidaturer sammenlignet med kandidater med etnisk dansk baggrund. For det andet kan det være, at det at fremme etniske minoriteters muligheder er så indgroet en del af ideologien for personer med lav SDO og RWA, at den højere vurdering af etniske minoritetskandidater snarere skal ses som en ekspressiv måde at signalere et ægte tilknytningsforhold til  politiske  grupper  med  tilsvarende  (oftest  relativt  venstreorienterede)  synspunkter på. Endelig kan det også være, at respondenter med lav SDO og RWA ganske enkelt ser etniske minoritetskandidater som bedre politikere (potentielt fordi de netop repræsenterer en underrepræsenteret samfundsgruppe). Fremtidige studier må undersøge, hvilken forklaring der har mest på sig.

For det andet er det også værd at påpege en forskel mellem nærværende studie  og  Dahl og Nyrup (2021) mht. den gennemsnitlige (dvs. uden at  opdele respondenterne efter niveau af SDO, RWA eller ideologi) effekt af kandidaters etniske baggrund. Dahl og Nyrup (2021) finder nemlig, at danskerne gennemsnitligt  synes  dårligere  om  kandidater  med  etnisk  minoritetsbaggrund  (relativt til en majoritetsbaggrund), mens nærværende studie finder, at danskerne gennemsnitligt ikke reagerer på kandidaternes etniske baggrund (men med de væsentlige ideologiske forskelle påpeget herover). Yderligere belysning af danskernes reaktioner på kandidaters etniske baggrund synes derfor også oplagt af denne grund.

For det tredje bør nulfundet vedrørende kandidatkøn - både overordnet og på tværs af ideologiske grupper - også give anledning til refleksion og overvejelser om, hvorvidt de rapporterede resultater kan bruges til at konkludere, at danskerne vitterligt ikke er biased mod kvinder i politik . I denne sammenhæng er  det  dog  vigtigt  at  erindre  sig,  at  resultatet  både  flugter  med  Dahl  og  Nyrups (2021) konklusion og den nyeste internationale forskning om vælgermæssige  biases  mod  kvindelige  kandidater  (Schwarz  og  Coppock,  2022).  Det  er selvfølgelig muligt, at respondenterne i nærværende studie til trods for kun at have læst én vignette har regnet undersøgelsens formål ud og svaret på socialt ønskværdige måder. Imidlertid må sådan en kritik gælde vignette- og conjointeksperimenter af bias mod kvindelige kandidater i bredere forstand end for vores studie alene. Og det er selvfølgelig muligt, at vælgerne faktisk er biased mod kvindelige kandidater, men at eksisterende eksperimentelle forskningsdesigns blot ikke indfanger dette. Vi mener dog ikke, at denne grad af tvivl vedrørende validiteten af benyttede forskningsdesigns er berettiget, hvorfor vi ser nærværende studie som endnu en indikation på, at den ofte fremførte formodning om vælgernes bias mod kvindelige politikere ikke finder empirisk støtte.

For det fjerde er det værd at overveje implikationerne af resultaterne for relevansen af at applicere Social Dominance Theory på studiet af kandidatvurderinger. De to første hypoteser om mere negativ vurdering af hhv. kvindelige (H1) og etniske minoritetskandidater (H2) er forenelige med en række teoretiske perspektiver, mens H3, H4 og H5 i højere grad er originale forudsigelser fra et SDT-perspektiv. Imidlertid finder vi ingen støtte til, at mandlige, etniske minoritetskandidater er særligt udsatte for vælgermæssig diskrimination gennem negative vurderinger (H3), eller  at  denne  tendens  skulle  være  drevet  af mandlige respondenter (H4) eller af respondenter med høj SDO (H5). Samtidig viser vores analyser heller ingen tegn på støtte til intersektionelle hypoteser  om,  at  det  snarere  er  kvindelige,  etniske  kandidater,  der  er  mest  udsat for vælgermæssig diskrimination (se fx Bateson, 2020). Dette ændrer dog ikke ved, at SDT umiddelbart ikke har meget på sig i forhold til at forklare danske  vælgeres  kandidatvurderinger.  Imidlertid  kan  det  tænkes,  at  det  relativt lige danske samfund udgør en 'least likely case' for applikationen af SDT på kandidatvurderinger. Fremtidige studier i etnisk mere heterogene lande med større historisk forankring af statusforskelle mellem etniske grupper vil derfor være interessante. Tilsvarende vil tests af SDTs centrale hypoteser og indsigter i andre dele af det danske samfund (end mht. politiske kandidaturer) udgøre spændende teoretiske  udgangspunkter  for  fremtidige  applikationer  af  SDT  i studiet af diskrimination i Danmark.

En mere overordnet refleksion vedrørende vores resultater er, at kandidaters etnicitet øjensynligt er en stærkere ideologisk 'opsplitter' end kandidatkøn - i hvert fald ser vi alene forskellige reaktioner på tværs af respondenternes ideologi som følge af etnicitet. Dette flugter på sin vis med en lignende konklusion vedr. amerikanske  præsidentvalg  hos  Kinder,  Reynolds  og  Burns  (2019),  hvor  det konkluderes, at køn tilsyneladende var en mindre potent drivkraft i 2016-valget mellem Hillary Clinton og Donald Trump, end etnicitet og race havde været i de to foregående valg med Barak Obama som sejrherre. Hvorvidt der er tale om en større tendens er fortsat uvist, men det forekommer som et spændende forskningsspørgsmål at sammenligne betydningen af kandidaters køn og etnicitet i et bredere komparativt perspektiv.

Afslutningsvis giver resultaterne nødvendigvis også anledning til refleksioner af mere normativ karakter. På sin vis er det 'godt nyt', at faktorer som kandidaters køn og etnicitet enten ikke eller kun i begrænset omfang spiller en rolle for kandidaters mulighed for at opnå valg. Imidlertid skal man nok ikke lade sig forblænde heraf. Resultaterne viser jo blot, at underrepræsentation af kvinder og etniske minoritetspersoner i politik kun meget begrænset kan tilskrives efterspørgselsbaserede  forklaringer  såsom  vælgermæssige  biases  -  repræsentationsudfordringerne eksisterer stadig! For at forstå og løse disse må fremtidig forskning  rette  blikket  mere  i  retning  af  udbudsforklaringer  såsom  partiers ringe rekruttering og opstilling af kvinder og etniske minoriteter som kandidater, og kvinders og etniske minoriteters manglende søgning mod en politisk karrierevej. Baseret på vores resultater og den nyeste internationale forskning synes nøglen til bedre repræsentation af kvinder og etniske minoriteter at være en dybere forståelse af disse og andre udbudssideforklaringer.

## Appendiks

Appendikset kan tilgås via dette link og via links i teksten.

## Noter

1. 'Bias' angiver her den eventuelle tendens til, at vælgere udviser en tilsyneladende præference for visse typer af kandidater ud fra disses personlige karakteristika som køn og etnisk baggrund. Årsagerne hertil samt længere normative diskussioner af de demokratiske problemer, dette potentielt rejser, ligger desværre uden for, hvad denne artikel på den forhåndenværende plads kan diskutere. Dog er det vigtigt for os at påpege, at præferencer for kandidater på baggrund af fx etnicitet både kan bunde i et fravalg på tværs af etniske grupper og i et tilvalg af kandidater, der deler vælgerens etniske baggrund, fordi politikere forventes at være mere tilbøjelige til at servicere borgere med samme etniske baggrund som sig selv (for et studie der viser, at dette faktisk er tilfældet, se Dinesen, Dahl og Schiøler, 2021).
2.  Præregistrering: https://aspredicted.org/ew99k.pdf . Bemærk at H4 og H5 er byttet om i artiklen i forhold til præregistreringen af præsentationsmæssige hensyn.
3. Balancetests viser, at de fire eksperimentelle grupper balancerer mht. respondenternes køn, alder, uddannelse, region samt de ideologiske variable SDO, RWA, selvidentificeret politisk ideologi og blokopdelt partivalg.
4.  Det er i denne sammenhæng desuden værd at bemærke, at metastudiet af Schwarz og Coppock (2022) inkluderer såvel conjoint som vignetteeksperimenter.
5. I præregistreringens punkt 8 - uden en decideret hypotese - anførtes, at vi også ønskede at teste firevejsinteraktionen mellem kandidatens køn, etnicitet samt respondenternes køn og SDO. Denne er imidlertid insignifikant (b = 0,35, p = 0,182).
6.  Specifikt er alle tovejsinteraktioner mellem kandidatetnicitet og ideologiske variable signifikante (p &lt; 0,05) med undtagelse af interaktionen mellem selvidentificeret ideologi og kandidatetnicitet i modellen uden kontrolvariable (p = 0,057).

## Litteratur

- Andreasen, Kasper B. (2019). 70 kvinder valgt ind i Folketinget - men Danmark halter fortsat bagefter i Norden . TV2.dk , 6. juni.
- Bateson, Regina (2020). Strategic discrimation. Perspectives on Politics 18 (4): 10681087.
- Bhatti, Yosef, Kasper Møller Hansen og Ulrik Kjær (2017). Forskere: Nydanskere er underrepræsenterede i kommunalbestyrelserne . Vive.dk , 25. oktober.

- Chattopadhyay, Raghabendra og Esther Duflo (2004). Women as policy makers: Evidence from a randomized policy experiment in India. Econometrica 72 (5): 14091443.
- Dahl, Malte og Jacob Nyrup (2021). Confident and cautious candidates: Explaining under-representation of women in Danish municipal politics. European Journal of Political Research 69: 199-224.
- Danmarks Statistik (2022). Høj repræsentation af mænd og højtuddannede i Folketinget . Dst.dk , 4. oktober.
- Dinesen, Peter Thisted, Malte Dahl og Mikkel Schiøler (2021). When are legislators responsive to ethnic minorities? Testing the role of electoral incentives and candidate selection for mitigating ethnocentric responsiveness. American Political Science Review 115 (2): 450-466
- Duckitt, John og Chris G. Sibley (2010). Personality, ideology, prejudice, and politics: A dual-process motivational model. Journal of Personality 78 (6): 1861-1894.
- Falzzad, Ehsan (2022). Hver syvende er indvandrer eller efterkommer, men kun to sidder i Folketinget . TV2ostjylland.dk , 14. november.
- Fisher, Stephen D., Anthony F. Heath, David Sanders og Maria Sobolewska (2014). Candidate ethnicity and vote choice in Britain. British Journal of Political Science 45: 883-905.
- Frost, Karl Emil (2021). Flere kvinder kommer i byrådet: Især i og omkring København er der fremgang . Altinget , 30. november.
- [Fleischer, Max Ole og Maiken Friis Lange (2017). Leverpostejsfarvede byråd: Ikke en eneste indvandrer er valgt ind i Midt- og Vestjylland . Dr.dk , 25. november.](https://www.dr.dk/nyheder/regionale/midtvest/leverpostejsfarvede-byraad-ikke-en-eneste-indvandrer-er-valgt-ind-i-midt)
- Green, Jon, Brian Schaffner og Sam Luks (2022). Strategic discrimination in the 2020 Democratic primary. Public Opinion Quarterly 86 (4): 886-898.
- Ho, Arnold. K., Jim Sidanius, Nour Kteily, Jennifer Sheehy-Skeffington, Felicia Pratto, Kristin E. Henkel, Rob Foels og Andrew L. Stewart (2016). The nature of social dominance orientation: Theorizing and measuring preferences for intergroup inequality using the new SDO 7 scale. Journal of Personality and Social Psychology 109 (6): 1003-1028.
- Kinder, Donald, Molly E. Reynolds og Nancy Burns (2019). Categorical politics in action: Gender and the 2016 Presidential Election, pp. 159-174 i Adam J. Berinsky (red.), New directions in public opinion (3. udg.). New York. Routledge.
- Koenig, Anne M., Alice H. Eagly, Abigail A. Mitchell og Tiina Ristikari (2011). Are leader stereotypes masculine? A meta-analysis of three research paradigms. Psychological Bulletin 137 (4): 616-642.
- Laustsen, Lasse og Michael Bang Petersen (2020). Online tallies and the context of politics: How online tallies make dominant candidates appear competent in contexts of conflict. American Journal of Political Science 64 (2): 240-255.

- McDermott, Monika L. (1998). Race and gender cues in low-information elections. Political Research Quarterly 51 (4): 895-918.
- Navarrete,  Carlos  D.,  Melissa  M.  McDonald,  Ludwin  E.  Molina  og  Jim  Sidanius (2010). Prejudice at the nexus of race and gender: An outgroup male target hypothesis. Journal of Personality and Social Psychology 98 (6): 933-945.
- Petersen, Michael Bang og Lasse Laustsen (2019). Upper-body strength and egalitarianism: Twelve conceptual replications. Political Psychology 40 (2): 375-394.
- Portman,  Lea  og  Nenad  Stojanović  (2019).  Electoral  discrimination  against  immigrant-origin candidates. Political Behavior 41: 105-134.
- Scheibye,  Ulrik  (2017). Se  kortet:  Her  er  der  flest  kvinder  i  byrådet . TV2.dk ,  25. november.
- Schwarz, Susanne og Alexander Coppock (2022). What have we learned about gender from candidate choice experiments? A meta-analysis of sixty-seven factorial survey experiments. The Journal of Politics 84 (2): 655-668.
- Sidanius, Jim og Felicia Pratto (1999). Social dominance: An intergroup theory of social hierarchy and oppression . New York: Cambridge University Press.
- Teele, Dawn Langan, Joshua Kalla og Frances Rosenbluth (2018). The ties that double bind: Social roles and women's underrepresentation in politics. American Political Science Review 112 (3): 525-541.
- Thrasher, Michael, Galina Borisyuk, Colin Rallings og Richard Webber (2015). Candidate ethnic origins and voter preferences: Examining name discrimination in local elections in Britain. British Journal of Political Science 47: 413-435.
- Tokeshi, Matthew (2020). Why are African American governors and U.S. senators so rare? Exploring white voters' responses to African American statewide candidates. Political Behavior 42: 285-304.
- Uldall, Rosa (2022). Historisk mange kvinder i Folketinget: 'Et glasloft er brudt '. Dr.dk , 3. november.
- Zakrisson, Ingrid (2005). Construction of a short version of the right-wing authoritarianism (RWA) scale. Personality and Individual Differences 39: 863-872.