Analyse af adfærd i idrætsfaciliteter
Forfattere: Rikke Gade, Cecilie Breinholm Christensen, Rasmus Krogh, Thomas B. Moeslund, Henrik Harder
Tidsskrift: forumforidraet (2013-03-01)

Foto: Aalborg Kommune

Foto: Aalborg Kommune

## Analyse af adfærd i idrætsfaciliteter

## INTRODUKTION

Følgende artikel bygger på eksisterende forskning ved Institut for Arkitektur og Medieteknologi  (AD:MT),  Aalborg  Universitet,  samt erfaringer fra Aalborg Kommunes anvendelse af dele af denne forskning, og omhandler metoder  og  teknologier  til  at  analysere  brug  af idrætsfaciliteter,  herunder  videoanalyse  via termiske kameraer samt RFID-teknologi. Ved hjælp af disse teknologier er det muligt at skabe  viden  om  menneskers  bevægelser  i  tid  og rum, der kan danne baggrund for videre analyser  af  menneskers  aktiviteter.  Således  kan forskellige  slags  metoder  og  teknologier,  der kombinerer  kvantitative  og  kvalitative  data, anvendes på tværfaglig og integreret vis til at opnå dybdegående viden om adfærd i idrætsfaciliteter.

## MOTIVATION

Danskernes  sports-  og  motionsvaner  har  ændret sig markant siden den første store undersøgelse af disse i 1964. Siden da har idrætsdeltagelsen  været  støt  stigende,  og  der  er  i  dag mere  end  fire  gange  så  stor  en  andel  af  den voksne  danske  befolkning,  der  dyrker  idræt, nemlig 64 % mod 15 % i 1964. Det er samtidig et  meget  bredere  udsnit  af  befolkningen,  der er  idrætsaktive, både alders- og kønsmæssigt. I 1964 var der f.eks. dobbelt så mange idrætsaktive mænd som kvinder, mens der i dag er en nogenlunde ligelig fordeling mellem de to køn. Der er desuden sket et skift i de mest populære idrætsgrene, der ikke længere domineres af de mere  traditionelle  hold-  og  boldspilsbaserede sportsgrene, men ligeledes af idrætsgrene som løb, fitness, dans og yoga. Endelig er der sket et  markant  skift  fra  primært  at  dyrke  idræt via  foreninger  i  de  traditionelle  idrætshaller og -anlæg til en højere grad af privat og indi- viduel  organisering  af  idrætsudøvelsen,  hvor mere idræt foregår i  naturen,  i  det  offentlige rum og i fitnesscentre. Dette billede gælder dog primært for voksne idrætsudøvere fra 16 år og opefter, mens børn (7-15 år) stadig overvejende dyrker idræt via foreninger i de mere traditionelle  idrætshaller  og  -anlæg.  (Pilgaard,  2009; Laub, 2012; Laub, 2013)

Dermed kan det diskuteres, hvorvidt idrætshallerne  stadig  danner  tidssvarende  rammer for  danskernes idrætsudøvelse, både i forhold til  de  fysiske  rammer,  der  ikke  nødvendigvis egner sig til de nye idrætsgrene, men også i forhold til de organisatoriske rammer (Mogensen, 2005).  Fra  et  brugerperspektiv  ses  et  behov for at undersøge muligheder for at tilpasse eksisterende og nye idrætsfaciliteter til en mere individualiseret idrætsudøvelse i overensstemmelse med befolkningens ændrede motions- og sportsvaner.

Drift af idrætsfaciliteter og tilpasning til den moderne idrætskultur er også et vigtigt fokuspunkt for ejere og driftsledere. 80 - 90 % af de ressourcer det offentlige anvender på at understøtte idrætten går til anlæg og drift af faciliteter (Rasmussen, 2012). Der anvendes således årligt ca. 2 mia. på drift og ca. 1 mia. på anlæg af faciliteter til idræt og motion. Da det betragtes som et samfundsansvar at danne grundlag for en aktiv og sund livsstil, er det vigtigt at tilgodese  befolkningens  idrætsvaner  og  tilpasse sig  den  øgede  og  ændrede  idrætsdeltagelse. Et  økonomisk pres på alle parter gør det dog nødvendigt hele tiden at overveje bedst mulig udnyttelse  og  optimering  af  de  eksisterende faciliteter,  der  overvejende består af traditionelle idrætshaller og -anlæg. Dette skal naturligvis  ske  sideløbende  med  etablering  af  nye typer af idrætsfaciliteter, der er nyskabende i arkitektur og funktionalitet, hvor det ligeledes er vigtigt at undersøge, om de reelt modsvarer befolkningens behov for idrætsfaciliteter. Men hvordan  tilpasser  man  idrætsfaciliteterne  til befolkningens  idrætsvaner  og  optimerer  brugen, hvis man ikke kender den nuværende adfærd i faciliteten?

AF RIKKE GADE, CECILIE BREINHOLM CHRISTENSEN, RASMUS KROGH, THOMAS B. MOESLUND OG HENRIK HARDER

Praksiserfaringer  fra  flere  kommuner  har vist, at det er meget vanskeligt for både foreninger og kommuner at danne sig et overblik over anvendelsen af faciliteterne. Dermed bliver de bookingoversigter, som kommunerne råder over, ikke  retvisende.  Undersøgelserne  i  det  studie, der præsenteres her i artiklen, har vist, at der kan være store forskelle mellem den reelle udnyttelse af faciliteterne og de bookede tider.

Denne artikel vil belyse og diskutere forskellige  metoder  og  teknologier  til  at  analysere brugen  af  og  adfærden  i  idrætsfaciliteter  og komme med bud på de praksisorienterede anvendelsesmuligheder  og  effekter  af  en  sådan analyse. Der tages udgangspunkt i en undersøgelse, hvor termisk video er benyttet til at registrere brugen af idrætshaller med henblik på at optimere udnyttelsesgraden af disse. På denne baggrund  diskuteres  det,  hvordan  disse  registreringer kan kombineres med andre metoder og teknologier til på tværfaglig vis at analysere adfærd  i  idrætsfaciliteter.  Desuden  redegøres for  eksisterende  forskningsmæssig  teori,  der med fordel kan inddrages i en sådan analyse.

## ANVENDELSE AF TERMISK VIDEO TIL ANALYSE AF BRUG AF IDRÆTSHALLER

Ved  Visual Analysis of People Laboratory (VAP)  (vap.aau.dk)  på  AD:MT  forskes  der  i udvikling  af  teknologier  og  analysemetoder til automatisk detektion af mennesker i tid og rum samt aktivitetsgenkendelse via billedgenkendelse og -behandling. Ud fra videodata kan computere  automatisk  detektere  mennesker og følge dem i billeder for at kortlægge deres spor. Fordelen ved at bruge video er, at det er en passiv og objektiv registreringsmetode forstået på den måde, at der ingen interaktion er med brugerne, og at alt, der foregår, optages. Der er dog store etiske overvejelser ved at opsætte kameraer, især indendørs i eksempelvis idrætsfaciliteter, der kan betragtes som delvis private områder. Videokameraer forbindes ofte med  overvågning,  og  det  kan  være  svært  at sikre hvem, der har adgang til optagelserne, og hvordan de bliver brugt. For at undgå dette scenarie er der valgt at udvikle en metode baseret på optagelser fra termiske kameraer.

Termiske kameraer er i dag mest kendt fra inspektion af bygninger, hvor de for eksempel kan  påvise  varmetab  og  lækager.  I  stedet  for synligt lys opfanger det termiske kamera langbølget  infrarød  stråling,  hvilket  udstråles  naturligt fra alle objekter. Mængden af stråling og den dominerende bølgelængde afhænger af objektets  temperatur  og  kan  dermed  omregnes til en relativ værdi i billedet, som afspejler temperaturen.  Denne  type  kameraer  optager dermed billeder eller videoer som almindelige kameraer, men i stedet for at optage farver som det  menneskelige  øje  opfatter  det,  afbildes temperaturen af scenen. Ofte afbildes det som et gråtonebillede, hvor sort svarer til koldt, og hvidt svarer til varmt.

Som det ses af billedet på figur 1 kan registreringer  af  mennesker  foregå  uden  mulighed  for genkendelse  af  identitet,  eftersom  billederne kun  afspejler  temperatur,  samtidig  med  at  opløsningen er lav. Optagelser foregår derfor fuldt anonymt. De termiske kameraer installeres i loftet eller på en væg, og der er således ingen interaktion med idrætsfacilitetens brugere. Dette har den positive effekt, at brugerne ikke er gjort opmærksomme på deres effekt på undersøgelsen, og  det  er  derfor  mere  sandsynligt,  at  undersøgelserne vil afspejle den uforstyrrede hverdagsbrug  af  faciliteterne.  Dog  er  der  stadig  etiske overvejelser forbundet med at opsætte termiske kameraer, da disse ligner almindelige kameraer, hvilket  kan  give  associationer  til  overvågning. Dette  formodes  dog  ikke  at  have  en  væsentlig indflydelse på brugernes adfærd, men er endnu ikke  nærmere  undersøgt.  Antallet  og  placeringen af termiske kameraer kan tilpasses den enkelte facilitet for at dække de ønskede områder, og metoden er dermed skalerbar og fleksibel for forskellige størrelser og udformninger af idrætsfaciliteter. I forhold til den rent praktiske anvendelse har termisk video den fordel, at kameraerne er relativt enkle at opsætte og kalibrere, og dataindsamlingen kører herefter automatisk.

På  nuværende  stadie  er  det  muligt  med  termisk video at tælle personer, finde deres position på banen og genkende aktivitetstyper med relativt veldefinerede bevægelsesmønstre, hvilket i et fremtidsperspektiv vil kunne udvikles yderligere. Målet er at kunne genkende mere specifikke aktiviteter samt brugerrelateret information som eksempelvis alder og køn, men på nuværende stadie er dette endnu ikke muligt.

Figur 1: Eksempel på termisk billede fra en idrætshal, hvor de enkelte mennesker træder frem som lyse objekter på en mørk baggrund. (Foto: Aalborg Universitet)

7-8

8-9

9-10

10-11

11-12

12-13

13-14

14-15

15-16

16-17

17-18

18-19

19-20

20-21

21-22

22-23

Figur 2: Eksempel på en analyse af

antallet af personer, sammenholdt

med booking af hallen, i løbet

af tre dage. Dagene er inddelt i

15-minutters perioder, hvor hver

periode er farvelagt for at illustrere

Mandag Tirsdag Onsdag

Booking Måling

Booking Måling Booking Måling

Skole

Klub

| Antal Personer   |
|------------------|

Universitet)

Figur 2: Eksempel på en analyse af antallet af personer, sammenholdt med booking af hallen, i løbet af tre dage. Dagene er inddelt i 15-minutters perioder, hvor hver periode er farvelagt for at illustrere belægningsgraden. (Foto: Aalborg Universitet)

## Bedre brug af hallen

I  Aalborg  Kommune blev der i efteråret 2011 gennemført  en  undersøgelse  af  brugen  af  10 idrætshaller  baseret  på  automatisk  analyse med  termisk  video.  Dette  afsnit  vil  beskrive metoderne, der er brugt til at undersøge idrætsfaciliteternes  udnyttelse.  I  de  første  undersø- gelser med brug af termisk video er der blevet fokuseret på tre typer af resultater: Antal mennesker, position og aktivitetstype. Det følgende afsnit beskriver, hvordan disse resultater kan findes, og hvordan de kan beskrive brugen af idrætsfaciliteten.

## METODER Antal

Med  udgangspunkt  i  det  termiske  billede  er der  udviklet  metoder  til  at  segmentere  mennesker fra baggrunden, hvorefter det er muligt at tælle antallet af idrætsudøvere. Alt udenfor selve banen sorteres væk.

Antallet  kan  inddeles  og  visualiseres  som vist  i  figur  2  for  at  få  et  let  overblik  over  fordelingen  af  antal  mennesker  over  hele  dage. Her er et gennemsnitligt antal fundet for hvert kvarter og tildelt en farve, der svarer til belægningsgraden. I figuren er vist et eksempel på et resultat for tre dage. For hver dag viser første kolonne de bookede perioder, og anden kolonne viser det registrerede antal mennesker i løbet af dagen.

Fra  disse  resultater  kan  hallens  brug  analyseres  mht.  belægningsgrad og udnyttelse af bookinger. For at undersøge systematiske mønstre i hallens brug bør undersøgelsen ideelt set foretages over lange perioder, f.eks. 1-2 måneder.  Herved  kan  det  konstateres,  hvis  nogle tidsrum  konsekvent  ikke  benyttes  og  dermed kan benyttes til en anden aktivitet.

## Position

Udover  antallet  af  mennesker  er  det  interessant  at  undersøge  udnyttelsen  af  den  fysiske plads i hallen. For hvert menneske, der detekteres i billedet, kan placeringen i hallen beregnes ved hjælp af en initialisering, der foretages i forbindelse med opsætning af udstyret.

Figur 3: Summering af de observerede menneskers positioner. Figuren illustrerer banen set oppefra: Jo lysere områder, jo flere gange er der observeret et menneske på denne position. (Foto: Aalborg Universitet

Ved at summere positionerne over tid, f.eks. en halv eller en hel time, kan det analyseres, hvor stor en del af hallen, der er blevet brugt. Figur 3 viser et eksempel på en periode, hvor der kun er blevet spillet i den ene ende af hallen. I de sorte områder er der i løbet af perioden ikke blevet observeret et menneske, mens jo mere hvidt området er, jo flere gange er der blevet observeret et menneske på positionen.

En fordeling som den viste indikerer, at der er plads til, at der kunne foregå endnu en aktivitet i den uudnyttede ende af hallen. En langvarig analyse over gentagne uger vil også her være  effektiv  for  at  se  mønstre  og  detektere tidsrum, hvor kun dele af hallen udnyttes.

## Aktivitetstype

For at analysere typen af aktivitet, der foregår i hallen, er der påbegyndt forskning i genkendelse af aktiviteter. Hos VAP er der undersøgt en metode, der er baseret på detektion af menneskenes position som beskrevet ovenfor. Ved at summere positionen over korte perioder fås et kort, som beskriver brugen i denne periode.

Disse såkaldte heatmaps beskriver mønstre af ophold på banen, hvilket ofte er forskelligt mellem sportsgrenene.

En forudsætning for at bruge denne metode til  at  genkende aktiviteter er, at de bliver udført relativt ens hver gang. Der er foretaget en test, som viser, at det er muligt automatisk at genkende, hvornår der bliver spillet hhv. håndbold,  badminton,  volleyball,  basketball  eller fodbold i en hal. Typiske heatmaps for de fem sportsgrene er vist i figur 4. Her er også vist et eksempel på, at volleyball kan spilles både på langs og på tværs af banen.

Udover de veldefinerede sportsgrene foregår mange andre aktiviteter i en idrætshal. Idrætsaktiviteter såsom gymnastik og dans har ikke faste  rammer  eller  bevægelsesmønstre  og  er dermed ikke mulige at genkende udelukkende ud  fra  position.  Opvarmning  og  øvelser  foretaget under træning er ofte heller ikke veldefinerede og relaterer ikke nødvendigvis til en bestemt  sportsgren.  Ligeledes  kan  en  anden sportsgren  bruges  som  opvarmning,  f.eks.  en kort  fodboldkamp  som  opvarmning  før  håndboldtræning.  Derfor  kan  det  ikke  altid  konkluderes hvilket hold, der benytter faciliteten, eller mere præcist hvilken aktivitetstype, der foregår  udelukkende  ud  fra  registrering  med termisk video. Ved at inkludere genkendte aktivitetstyper kan der dog opnås et mere detaljeret  billede  af,  hvordan  faciliteten  er  blevet brugt. Figur 5 viser de genkendte aktivitetstyper i en hal fra kl. 7-23 en søndag. De lyseste områder dækker her både over en tom hal og diverse aktiviteter, så som opvarmning og pauser.

Forskningsmæssigt videreudvikles der på denne metode for at kunne kategorisere endnu flere aktiviteter automatisk. En kombination af denne analyse med antallet af mennesker samt deres  position  på  banen  kan  dermed  danne grundlag for en fuld kvantitativ analyse af hallens brug, dvs. positionen i tid og rum af de pågældende brugere af hallen.

Figur 4: Eksempler på heatmaps, der repræsenterer typiske sportsgrene. Der ses tydelige forskelle i positionsmønstrene for de forskellige sportsgrene. (Foto: Aalborg Universitet)

Figur 5. Eksempel på registrerede aktiviteter fra 7-23 en søndag. (Foto: Aalborg Universitet)

## ANVENDELIGHED I PRAKSIS

I Aalborg Kommune har analysen af 10 haller i en uge givet en indsigt i forholdet mellem de tider, der er booket i hallerne og den reelle udnyttelse.  Analyserne  har  således  dokumenteret, at der er et ganske stort potentiale i at gøre anvendelsen  af faciliteterne mere  effektiv. Særligt  formiddagstimerne  er  generelt  meget dårligt udnyttet. Analyserne har fungeret som et dialogredskab, der har dannet grundlag for en række konkrete aftaler mellem forskellige brugere af idrætshallerne. I en række tilfælde er foreningsaktiviteter for seniorer blevet lagt i formiddagstimerne, og i andre tilfælde er haller blevet indrettet med gardiner, der kan opdele aktivitetsarealet, så de bedre kan rumme flere forskellige samtidige aktiviteter. Det har allerede  givet  konkret  udbytte  i  form  af  øget kapacitet i de samme idrætsfaciliteter.

En vigtig erfaring i relation til analysen er, at alle involverede parter har været interesserede i  og  begejstrede for analysearbejdet. Foreningerne  mangler  et  overblik  over,  hvordan  og  i hvilket  omfang  de  egentlig  bruger  faciliteterne, og de har typisk et ønske om mere haltid. Alle involverede foreninger har således været begejstrede for at have et oplyst grundlag for dialog med andre brugere af faciliteterne med henblik på, at alle kan få mere tid i hallerne.

## DRIFT OG EFFEKTIVISERING

De beskrevne analysemetoder af antal, position og aktivitetstype giver en kvantitativ analyse af idrætshallers brug og giver dermed mulighed for at danne et billede af brugen af de nuværende idrætsfaciliteter. Og når vi ved, hvad der foregår i f.eks. idrætshallerne, kan vi også diskutere, hvad der kunne og burde foregå.

Som beskrevet for Aalborg Kommune kan viden om brug af eksempelvis haller anvendes til bedre administrering og udnyttelse af idrætsfaciliteter. Analyseredskabet åbner på sigt for helt nye måder at administrere hallerne på. Med muligheden for at skabe detaljeret viden om udnyttelsen kunne parametre som antal idrætsaktive ad gangen og arealudnyttelse eksempelvis spille en rolle ved tildelingen af haltider. Endvidere kan der tages stilling til, hvorvidt aktiviteter som diskussion af taktik og opvarmning hører under aktiv træning, og hvorvidt der skal være krav om maksimal arealudnyttelse til aktiv træning i hele den reserverede haltid. Dette kan også afhænge af typen af aktivitet. F.eks. kan der ved gymnastik oftest være flere mennesker end ved indendørs fodbold eller badminton, selvom den samme plads benyttes.

Den  stigende  tendens  til  individuel,  selvorganiseret sport giver udfordringer for de tradi- tionelle  idrætsfaciliteter,  som  tidligere  kunne koncentrere  sig  om  foreningerne.  Borgere  efterspørger nu fleksibilitet i forhold til, hvor og hvornår det er muligt at dyrke idræt. Der arbejdes  mange  steder  frem  mod  internetbaserede systemer,  hvor  der  kan  foretages  individuel tilmelding efter varierende behov, som det ses i  fitnesscentre.  Sådanne  ordninger  anvendes bl.a. i Faaborg-Midtfyn Kommune samt i DGIhusene  (faaborgmidtfyn.dk;  dgihuseoghaller. dk).  Ligeledes  arbejdes  der  i  flere  kommuner frem mod mulighed for fri adgang til kommunale faciliteter døgnet rundt (Jørgensen, 2013).

## ANALYSE AF ADFÆRD

Optimering  af  udnyttelsen  af  de  eksisterende idrætshaller  hænger  dog  også  sammen  med spørgsmålet om, hvorvidt de traditionelle haller i deres nuværende udformning danner tilstrækkelige  rammer for befolkningens idrætsvaner, dvs. brugernes efterspørgsel på og organisering af  idrætsaktiviteter.  I  de  ovenfor  beskrevne kvantitative analyser ligger ingen information om, hvem brugerne er, hvad hver enkelt foretager sig, hvor højt aktivitetsniveauet er, eller hvorfor brugerne gør, som de gør. For at kunne diskutere og vurdere, hvordan eksisterende og nye  idrætsfaciliteter  kan  udvikles  fremadrettet, er det nødvendigt at opnå viden om samspillet mellem udformningen af idrætsfaciliteterne og  brugen af dem. Målet er derfor ikke alene at opnå viden om de idrætsaktiviteter, der foregår i de forskellige idrætsfaciliteter, men mere bredt at opnå viden om alle de aktiviteter, der foregår omkring idrætten, herunder de sociale aktiviteter, samt baggrunden for disse.

Som nævnt ovenfor er det vanskeligt  alene via termisk video at afdække baggrunden for registreringerne  af,  hvor  brugerne  befinder sig, dvs. mere præcist, hvad brugerne laver og hvorfor. Derfor er det ligeledes vanskeligt at afdække den deciderede adfærd af disse brugere. Adfærd er nemlig ikke kun fysiske handlinger, der kommer til udtryk som bevægelser i tid og rum,  men  omfatter  ligeledes  kognition,  følelser, sociale relationer, kulturelle tilhørsforhold mm. Adfærd er dermed ikke alene udtryk for et samspil mellem fysiske omgivelser og den menneskelige  brug  af  disse,  men  opstår  derimod i  et  komplekst  samspil  mellem  både  fysiske, sociale,  individuelle  og  kulturelle  omgivelser samt perception og opfattelse af disse omgivelser. En sådan kontekstuel viden kan ikke registreres af den her nævnte teknologi, og denne kan dermed ikke stå alene i forhold til at analysere adfærd i idrætsfaciliteter (Christensen og Harder, 2013).

Først og fremmest skal det understreges, at det er yderst vanskeligt at opstille direkte kausale sammenhænge mellem en specifik udformning  af  de  fysiske  omgivelser  og  den  pågældende adfærd i disse omgivelser. Pga. den høje kompleksitetsgrad anbefales det at anvende en tværfaglig undersøgelsesstrategi, hvor forskellige metoder kombineres på integreret vis til at opnå dybdegående viden om aspekter af sammenhænge mellem selve idrætsfaciliteterne og adfærden i disse (Christensen og Harder, 2013).

## Metoder og teknologier

I  nogle  tilfælde  kan  en  tværfaglig  undersøgelsesstrategi således være hensigtsmæssig ved analyse af adfærd i idrætsfaciliteter. Her kombineres  både  kvantitative  og  kvalitative metoder  samt  både  observerende,  udspørgende  og  dokumenterende  metoder  for  at  belyse det  undersøgte  fra  flere  forskellige  vinkler. Forskellige  typer  data  åbner  mulighed  for  en kontekstuel  viden  på  tværs  af  metoderne  og muliggør dermed en mere kompleks og dybere METODE

1) Dokumenterende

Besigtigelse RESULTAT

Redegørelse for de fysiske faciliteter,

forståelse for sammenhænge mellem de fysiske omgivelser og brugen af disse. Dette kan f.eks være interessant, hvis en kommune skal lave en egentlig facilitetsstrategi for en given periode. En tværfaglig og integreret brug af forskellige metoder ses anvendt i den seneste evaluering af  tre  udendørs  bevægelsesrum fra Lokale og Anlægsfonden, hvor der netop opnås uddyben-

bevægelser i tid og rum ift. antal, position

og aktivitetstype, uden brugerinvolvering

Registrering af brugernes bevægelser i tid og rum, de  viden  om  brugernes  motivation  for  og  tilfredshed med brugen af de undersøgte idrætsfaciliteter (NIRAS konsulenterne og Lokale og Anlægsfonden, 2012).

| HVILKEN FIGUR ER De er forkert Figur 6 var egentlig   | DET? nummereret helt fra starten. figur 5 i teksten. Men der   |
|-------------------------------------------------------|----------------------------------------------------------------|

Valget af metoder og hvordan de kombineres afhænger naturligvis af dét, der ønskes undersøgt,  idet  de  forskellige  metoder  egner  sig  til forskellige  formål.  I  figur  6  gives  et  overblik over  metoder,  der  kan  være  relevante  at  inddrage  ved  tværfaglige  analyser  af  adfærd  i idrætsfaciliteter.

Figur 6: Overblik over metoder, der kan være relevante at inddrage ved en tværfaglig analyse af adfærd i idrætsfaciliteter. (Foto: Aalborg Universitet)

I figur 6 er der foruden termisk video nævnt RFID som observationsteknologi. RFID står for Radio Frequency Identification , hvor registreringerne  bygger  på  radiosignaler  mellem  to  enheder, henholdsvis en sender og en modtager. Der er indenfor Urban Design-forskningsgruppen  på  AD:MT  benyttet  RFID-teknologi  til forskning i brug af indendørs kultur- og idrætsfaciliteter (Suenson, 2012). RFID-teknologi er karakteriseret  ved  involvering  af  brugeren, styring  af  observationerne  og  kontekstafhængighed.  RFID  har  dermed  kvalitative  træk, selvom teknologien kan anvendes kvantitativt ved  tilnærmelsesvis  eksakt  observation  af  de tilstedeværende mennesker i tid og rum. Ved anvendelse af RFID-teknologi er der mulighed for at kombinere registreringerne, der i forvejen er baseret på de enkelte brugere, med supplerende  personspecifikke  data  eksempelvis via spørgeskemaer og interview.

I forhold til RFID-teknologi vurderes termisk video  bedst  egnet  til  at  afdække  den  reelle uforstyrrede brug af idrætsfaciliteter. Termisk video er den metode, der minder mest om 'fluen på væggen', i form af en ikke-styret, kontekstuafhængig og rent kvantitativ observation af de tilstedeværende  mennesker  i  tid  og  rum.  Da denne metode foregår helt automatisk, muliggøres således indsamling af en stor mængde eksakte data, og i et fremtidsperspektiv vil det ligeledes være muligt mere præcist at genkende aktivitetstyper samt personspecifikke informationer som eksempelvis alder og køn.

Anvendelse af de ovenfor nævnte observationsteknologier til  analyse  af  adfærd  i  fysiske omgivelser  generelt  er  endnu  ikke  udbredt hverken  i  forskning  eller  praksis  og  hverken nationalt eller internationalt. Selvom sådanne analyser er omfattende, ses både et forskningsog praksismæssigt potentiale i at anvende termisk  video  og/eller  RFID-teknologi,  i  kombination  med  udspørgende  og  dokumenterende metoder, for netop at opnå dybdegående viden om adfærd i idrætsfaciliteter.

## Teori

Udover anvendelse af de her nævnte metoder og  teknologier  til  at  opnå  viden  om  adfærd  i idrætsfaciliteter  kan  der  med  fordel  anvendes eksisterende forskningsmæssig teori til at analysere denne adfærd. Der er arbejdet forskningsmæssigt med at forstå sammenhænge mellem fysiske omgivelser og adfærden i disse indenfor eksempelvis forskning i brug af byrum, indeklimaforskning  samt  forskning  i  helende arkitektur. Indenfor helende arkitektur er der desuden  inddraget  teori  fra  psykologien,  der omhandler perception og adfærd set i forhold til  omgivelserne,  herunder  både  de  naturlige omgivelser og det byggede miljø. Dette område af  psykologien  dækker  bl.a.  over  arkitekturpsykologi, der ikke er særlig udbredt som felt i dansk sammenhæng.

I et fremtidsperspektiv kunne det være interessant at anvende de teorier indenfor psykologien, der er brugt i forbindelse med forskning i helende arkitektur, til forskning i idrætsarkitektur, hvilket ligeledes kunne bidrage til at udvikle arkitekturpsykologi som felt herhjemme. Eksempelvis kunne der tages udgangspunkt i James J.  Gibsons  teori  om  'affordances'  (Gibson, 1986) til at undersøge, hvorvidt specifikke udformninger af idrætsfaciliteter kan 'afforde', dvs. give anledning til en specifik adfærd hos brugerne,  og  dermed  opfordre  til  øget  fysisk aktivitet blandt befolkningen.

## KONKLUSION

I  denne  artikel  er  der  gjort  rede  for  metoder og teknologier til at analysere adfærd i idrætsfaciliteter. Det er muligt med observationsteknologier som termisk video og RFID-teknologi at afdække brug af idrætsfaciliteter som bevægelser i tid og rum. De første forsøg med automatisk  facilitetsanalyse,  udført  i  samarbejde med  Aalborg  Kommune,  viste  et  stort  potentiale for optimering af driften. Resultaterne af analysen virkede som et dialogredskab i samtale med brugerne af faciliteterne, hvilket har medført konkrete forbedringer på udnyttelsen af idrætsfaciliteterne.

Forskellene  på  de  her  nævnte  teknologier ligger primært i deres grad af kontekstafhængighed samt involvering af brugeren. Termisk video  giver  således  det  mest  præcise  billede af  den  uforstyrrede  hverdagsbrug  af  idrætsfaciliteter  i  form  af  registreringer  af  brugernes bevægelser i tid og rum. Det er videre muligt via termisk video at afdække sportstyper med relativt veldefinerede bevægelsesmønstre, og i et  fremtidsperspektiv  er  det  potentielt  muligt at afdække personspecifikke informationer som brugernes køn og alder. Ved brug af RFIDteknologi er der derimod mulighed for direkte at knytte personspecifikke data til de registrerede bevægelser. Begge de her nævnte observationsteknologier anbefales dog kombineret med andre metoder af mere kvalitativ art samt henholdsvis både udspørgende og dokumenterende metoder  i  en  tværfaglig  undersøgelsestilgang for at danne uddybende viden om de aktiviteter, der ligger bag registreringerne af brugernes bevægelser. Dermed kan der opnås en kontekstuel og dybdegående forståelse for sammenhængen mellem sociale og rumlige aspekter ved brug af idrætsfaciliteter,  der  muliggør  analyser  af  adfærd i disse faciliteter. Desuden kan der med for- del  inddrages  eksisterende  forskningsmæssig teori, eksempelvis fra psykologien, i analyser af adfærd i idrætsfaciliteter.

Ud over den individuelle analyse af enkelte idrætsfaciliteter kan undersøgelserne også bruges i et større perspektiv til sammenligning af forskellige  typer  af  arkitekturløsninger,  anvendt til idrætsudøvelse. Viden om, hvordan nyopførte og eksisterende faciliteter bruges, kan eksempelvis  anvendes  som  beslutningsgrundlag  i  forhold  til  en  effektivisering  af  drift  og vedligeholdelse, forbedringer via ombygninger, som  input  til  design  af  sådanne  forbedringer samt udvikling af nye faciliteter. Ved ønsker om opførelse af nye idrætshaller er det eksempelvis fremover muligt at lave analyser af anvendelsen af de omkringliggende idrætshaller, inden byggeriet sættes i gang. Desuden kan en sådan viden bidrage væsentligt til videre forskning indenfor idræt og idrætsfaciliteter, eksempelvis i forhold til idrættens sociale aspekter, samt til arkitekturforskning generelt.

## LITTERATUR

Christensen, C.B. &amp; Harder, H. (2013): Lokale og Anlægsfondens evalueringspraksis - og metoder til evaluering af fysiske faciliteter ,  AD Files, ISSN: 1603-6204, vol nr. 72.

dgihuseoghaller.dk, DGI Huse og Haller: DGIhuse, hentet 30/4 2013, http://www.dgihuseoghaller.dk/dgi-husene.aspx.

faaborgmidtfyn.dk,  Faaborg-Midtfyn  Kommune: Halbooking, hentet 30/4 2013, http://www. faaborgmidtfyn.dk/borger/kultur-og-fritid/fritid/halbooking/.

Gibson, J. J. (1986): The Ecological Approach to Visual Perception , Psychology Press.

Jørgensen, J. (2013): 'Kommuner åbner dørene døgnet rundt'. Momentum , 8.

Laub, T.B. (2012) Hvor dyrker danskerne idræt? - Notat om brug af faciliteter på baggrund af undersøgelsen  'Danskernes  motions-  og  sportsvaner 2011' . København: Idrættens Analyseinstitut

Laub, T.B. (2013): Danskernes motions- og sportsvaner 2011 , København: Idrættens Analyseinstitut.

Mogensen, M. (2005): Idrætshaller for fremtiden - En anden boldgade . Lokale og Anlægsfondens skriftrække, 11.

NIRAS konsulenterne og Lokale og Anlægsfonden (2012) Evaluering af 3 bevægelsesrum .

Pilgaard, M. (2009): Sport og Motion i Danskernes Hverdag . København: Idrættens Analyseinstitut.

Rasmussen,  T.  (2012): Organisering  og  drift . Vingsted: DGI.

Suenson, V. (2012): Konstruktioner &amp; Aktiviteter - En RFID undersøgelse af sociale aktiviteter i danske  kulturhuse .  Institut  for  Arkitektur,  Design og Medieteknologi, Aalborg Universitet.

vap.aau.dk, Visual Analysis of People Laboratory, hentet 30/4 2013, http://www.vap.aau.dk/

RIKKE GADE, CECILIE BREINHOLM CHRISTENSEN, RASMUS KROGH, THOMAS B. MOESLUND OG HENRIK HARDER