Da fabrikkerne lukkede
Forfattere: Mikkel Jensen
Tidsskrift: passage (2020-12-31)

## Da fabrikkerne lukkede

## Den amerikanske afindustrialiseringsfilm

Ud fra en materialistisk historieopfattelse er industrialiseringen en af de absolut vigtigste ud�viklinger i menneskehedens historie. I dag nyder vi på mange måder godt af den effektivise�ring, der kom med industriel produktion, men Vesten har i hvert fald siden 1970'erne også været mærket af et vigtigt underkapitel i industrialiseringens historie, nemlig afindustrialise�ringen. Et samfund bliver afindustrialiseret, når det mister produktionsarbejdspladser, når dets fabrikker lukkes, og når der løbende investeres mindre og mindre i dets industrielle ka�pacitet (Carroll). Mere overordnet betegner termen et fald i industriens andel af det samlede BNP og i antallet af industriarbejdspladser, der som konsekvens udgør en relativt mindre an�del af et samfunds arbejdsplader (Tregenna, 76). Siden 1970'erne har dette tab af tusindvis af arbejdspladser betydet, at den plads i samfundet, som mange folk i arbejderklassen havde regnet med, nu er blevet usikker. Som historikerne Jefferson Cowie og Joseph Heathcott skriver: 'What millions of working men and women might have experienced as solid, dependable, de�cently waged work really only lasted for a brief moment in the history of capitalism' (s. 4).

En særligt indflydelsesrig tolkning af afindustrialiseringens baggrund i USA peger på, hvordan der i slutningen af 1960'erne og starten af 1970'erne skete et opbrud i dén sociale kontrakt, der var blevet etableret i efterkrigstiden mellem fagforeningerne, politikerne og virk�somhedsejerne (Bluestone og Harrison, 17). Arbejderne havde fået del i den velstandsstig�ning, USA oplevede i disse år. Fagforeningernes succes med at forhandle sig frem til gode overenskomster sikrede i efterkrigstiden mange amerikanske industriarbejdere en opstigning til en middelklassetilværelse. Litteraten Sherry Lee Linkon skriver i forlængelse heraf, at i modsætning til Karl Marx' idé om, at klassemodsætningerne er det centrale ved kapitalismen, blev klasseskellet 'mindre absolut' i denne periode (s. xiii).

Mange amerikanske firmaer søgte imidlertid at frigøre sig fra 'dyre' overenskomster og finde måder, hvorpå de kunne producere den samme eller en større mængde varer - blot med lavere lønningsudgifter (Bluestone og Harrison). Denne

7 8

udvikling medførte en ny virke�lighed på det amerikanske arbejdsmarked og i det amerikanske samfund bredere set. Jefferson Cowie taler ligefrem om, at 1970'erne markerer afslutningen på den 'New Deal Order,' som havde domineret det politiske billede USA siden 1930'erne. Fra Franklin Roosevelts sam�fundsændrende New Deal og frem til afindustrialiseringens første år var der i USA et politisk landskab, der muliggjor de en mindre grad af ulighed, en større organisationsprocent og et mindre polariseret politisk landskab. Men siden 1970'erne er denne 'New Deal Order' ero�deret (Cowie).

Afindustrialiseringen  er  altså  en  del  af  en  større  samfundsmæssig  udvikling, men den er også et vigtigt fænomen i sig selv i forhold til udviklingen af den politiske og økonomiske virke�lighed i USA. Som Rune Lykkeberg imidlertid argumenterer overbevisende for i Vesten mod Vesten (2019), så spiller kulturelle tekster en vigtig rolle for, hvordan vi mennesker navigerer i den virkelighed, vi lever i. Lykkeberg skriver, at der skal mere til for at forstå Vesten end de politisk-økonomiske perspektiver: 'Vesten er meget mere end økonomi og politik. Det er også en etik, en social orden og nogle stærke forestillinger om frihed og retfærdighed' (s. 14). Lyk�keberg anerkender selvfølgelig den vigtige plads, som politik og økonomi har i udviklingen af vores samfund, men slår altså et slag for at anerkende kulturens verden i udviklingen af en fælles forestillingsverden og en social orden.

Så når afindustrialiseringen har været så stor en økonomisk og politisk udfordring for Vesten siden 1970'erne, kan man med Lykkeberg insistere på, at det ikke er nok med et rent økonomisk blik på udviklingen; skildringer af afindustrialiseringen giver os en måde at for�holde os til denne virkelighed. Udforskningen af denne kulturelle bearbejdning ses bl.a. i Sherry Lee Linkons The Half-Life of Deindustrialization (2018), der kortlægger primært litterære fremstillinger af afindustrialiseringen, fx med fokus på et værk som Phillip Meyers roman Ame�rican Rust (2009). Men i modsætning til Linkons overvejende litterære fokus skal det her i ste�det handle om tre film, der på forskellig vis tager livtag med afindustrialiseringen: Ron Ho�wards Gung Ho (1986), Michael Moores Roger &amp; Me (1989) og Curtis Hansons 8 Mile (2002). Gung Ho skildrer et industrielt kultursammenstød, da et japansk firma overtager produktionen på en bilfabrik i den fiktive by Hadleyville i Pennsylvania, efter fabrikken havde været lukket i et lille år. I sin debutfilm Roger &amp; Me skildrer Michael Moore, hvad omfattende fabriksluknin�ger har betydet for hans hjemby Flint, Michigan, og 8 Mile er en slags biopic om Eminems bag�grund i et fattigt kvarter i Detroit ikke langt derfra.

Vi har således at gøre med tre forskellige genrer: en komedie i Gung Ho , en tydeligt politisk indigneret dokumentar i Roger &amp; Me og en socialrealistisk coming-ofage -film i 8 Mile .  Men inden vi kan komme nærmere, hvordan disse tekster bearbejder afindustrialiseringen, bliver vi - ud fra devisen om, at før man kan forstå en tekst på en kontekstuel måde, må man forstå de sociale virkeligheder, som teksten taler til - nødt til at kigge lidt nærmere på afindu�strialiseringen i USA.

## USA's afindustrialisering

I 1982 bemærkede økonomerne Barry Bluestone og Bennett Harrison, at det på det tidspunkt i USA lod til, at man dårligt nok kunne tænde for en nyhedsudsendelse uden at se indslag om endnu en fabrikslukning, yderligere 1000 mistede arbejdspladser og om arbejderes frustratio�ner over ikke at kunne finde fuldtidsbeskæftigelse, der lod dem bruge deres faglighed og sam�tidig forsørge deres familier (s. 4). Historikeren  Thomas  Sugrue  pointerer  imidlertid,  at  selv�om  tabet  af  industriarbejdspladser blev et meget akut emne i 1970'erne, var udviklingen fak�tisk allerede i gang fra 1950'erne i en by som Detroit. Men 1950'ernes buldrende højkon�junktur overdøvede de få stemmer, der faktisk talte om de udfordringer, som visse byer i de nordøstlige USA oplevede i forhold til fabrikslukninger (Sugrue, 6-7). Historikeren Tami Fri�edman har en lignende pointe i sin undersøgelse af afindustrialiseringen i Yonkers, New York (Friedman).

Afindustrialiseringen var selvfølgelig problematisk for de arbejdere, der mistede deres jobs. To år efter at være fyret ville en arbejder i bilindustrien typisk tjene 43 pct. mindre i for�hold til før, og efter seks år ville han stadig ligge på et lønniveau, der var 16 pct. lavere, end hvad han tjente i bilindustrien. Disse afskedigelser havde altså også mere langsigtede konse�kvenser for arbejdernes levevilkår og deres samlede livsindkomst (Bluestone, 30). Den grund�læggende spænding i Bluestone og Harrisons  fremstilling  ligger  mellem  virksomhedernes  be�hov  og  (lokal)samfundenes behov: 'At the root of all of this is a fundamental struggle between capi tal  and  community'  (s.  19).  Bruddet  med New Deal -æraens  sociale  kontrakt  trak klasse�modsætningerne tydeligere op igen, hvilket også er en af Jefferson Cowies store pointer: siden 1970 er USA igen - dvs. som før New Deal-æraens fremvækst fra midten af 1930'erne - ble�vet præget af stadigt større sociale forskelle. Som vi skal se senere, spiller forandringer som disse en central rolle i Roger &amp; Me .

Bluestone  understreger  dog,  at  man  ikke  kan  forstå  USA's  afindustrialisering uden at kontekstualisere den i landets økonomiske historie fra 2. verdenskrigs afslutning og frem, hvor USA stod som det eneste land med en intakt økonomi (s. 33). Tyskland stod som et decideret sammenbrudssamfund på dette tidspunkt (Borup). De store opsparinger, der var blevet skabt i USA i løbet af krigen, kunne bruges i årene efter 1945, hvilket skabte en stor efterspørgsmål i USA, samtidig med at Bretton Woods-aftalens etablering af dollaren som en international re�servevaluta hjalp USA til at blive verdens største eksportør af varer. Dette skabte to årtier med enorme vækstrater. Det var i denne kontekst, at arbejderne i USA krævede deres del af kagen, og arbejdsgiverne gik med til disse krav, da den skabte ro på arbejdsmarkedet og tillod en fortsat vækst og fortsat profit (Bluestone, 33-34). Dette var fint i starten af 1960'erne, men ti år senere var afkastet væsentligt mindre og arbejdsgiverne mindre indstillede på, at arbejderne kunne få deres del (Bluestone og Harrison, 17).

Arbejdsgiverne begyndte i denne periode derfor i højere grad at udnytte det faktum, at det er muligt at flytte industriarbejdspladser. Arbejdsgiverne kunne true med at flytte (flere) arbejdspladser væk. Dette pressede arbejdernes stilling og svækkede den sociale kontrakt. Ar�bejdstagere i forskellige byer blev spillet ud mod hinanden, hvilket også yderligere pressede fagforeningerne i overenskomstforhandlinger. For Bluestone er eksemplet med flyproducen�ten Pratt &amp; Whitney paradigmatisk. Da de fagforeningsorganiserede arbejdere på en af Pratt &amp; Whitneys fabrikker i Connecticut kritiserede deres arbejdsforhold, truede firmaet med at flytte (flere) arbejds-

8 0

pladser til Maine, hvor der ikke var overenskomst. På længere sigt destabi�liserede dette træk maskinarbejderfagforeningen i Connecticut (Bluestone, 36-40).

Disse  forhold  var  karakteristiske  for  amerikanske  afindustrialisering  i  197080'erne. Men dette blik på de større samfundsstrukturer er utilstrækkeligt, når man diskuterer et fæno�men med så omfattende sociale og menneskelige konsekvenser som afindustrialiseringen. Som Cowie og Heathcott påpeger, må udgangspunktet for enhver diskussion af afindustrialis�eringen være 'respect for the despair and betrayal  felt  by  workers  as  their  mines,  factories,  and  mills  were  padlocked,  abandoned, turned into artsy shopping spaces, or even dynamited' (s. 1). Der er stor forskel på, hvordan økonomiske og sociale forandringer opleves afhængigt af for eksempel ideologisk udgangspunkt eller sociale vilkår:

While economists and business leaders often speak in neutral, even hopeful, terms such as  'restructuring,'  'downsizing'  or  'creative  destruction,'  metaphors  of  defeat  and subjugation are more appropriate for the workers who banked on good-paying industrial jobs for the livelihoods of their families and their communities. (Cowie og Heathcott, 1) '

Det er dette blik på de arbejdere, der mærkede afindustrialiseringens konsekvenser, der ud�mærker film som fx Roger &amp; Me . Disse film viser, hvordan denne virkelighed så ud fra det menneskelige perspektiv. Den amerikanske historiker Robert Rosenstone påpeger, at spille�film som oftest fokuserer på en eller få udvalgte hovedpersoner, og at seerens oplevelse af for�tiden, som den skildres på film, sker i øjenhøjde gennem disse karakterer (s. 15-16). Filmene, jeg sætter fokus på her, udmærker sig i en vis udstrækning ved, at seeren oplever afindustriali�seringen gennem de personer/ karakterer, som følte denne proces på egen krop. De følgende sider undersøger derfor, hvordan Gung Ho , Roger &amp; Me og 8 Mile skildrer afindustrialisering på forskellig vis, hvorefter jeg til sidst samler op på disse films livtag med en af de vigtigste sam�fundsudfordringer for tusindvis af mennesker det sidste halve århundrede.

## Gung Ho (1986)

Komedien Gung Ho blev  instrueret  af  Ron  Howard. Filmens grundpræmis drejer sig om mø�det mellem japanske virksomhedsledere på den ene side og amerikanske fabriksarbejdere på den anden side. På trods af beskeden kommerciel succes lavede tv-stationen ABC en tv-serie med samme titel, der dog hurtigt blev sløjfet igen. I filmen tager fabriksarbejderen Hunt Stevenson (Michael Keaton) til Japan for at få et japansk firma til at tage en nyligt nedlukket fabrik i brug. Fremlæggelsen går elendigt, men de japanske investorer vil alligevel gerne bruge bilfabrikken i Hadleyville, Pennsylvania - dog på den betingelse, at de kan køre fabrikken på japansk manér. Dette kultursammenstød mellem japanske ledere og amerikanske arbejdere udgør  filmens  narrative  motor,  mens  afindustrialiseringen  fungerer  som  filmens socialhistori�ske kontekst såvel som dens tematiske kerne. Stevenson og de andre fabriksarbejdere indvilli�ger i at arbejde uden at være organiseret i en fagforening og på ringere vilkår end før, og fil�men skildrer, hvordan den permanente lukningstrus- sel skaber en presset ar�bejdsplads, hvor det for eksempel ender i en arbejdsulykke på grund af et opskruet arbejdstempo.

Selvom filmen er rodfæstet i arbejderklassens udfordringer og erfaringer med afindu�strialiseringen, er konfliktaksen dog ikke primært en økonomisk en af slagsen mellem arbej�derne og virksomhedsledelsen. Konflikten er i stedet blevet outsourcet til en kamp mellem ja�panere og amerikanere. Det er altså ikke klassetænkningen, der er central her. 'Det er karakte�ristisk,' skriver Lykkeberg, 'at de kampe, som kulturindustrien fortæller om, ikke er sociale kampe mellem fattige og rige, mellem arbejdere og kapitalister. Målet er ikke at udligne øko�nomisk ulighed' (s. 55-56). Lykkeberg henviser til, hvordan mange amerikanske film skildrer sociale kampe som kampe om rettigheder snarere end økonomiske interesser. 1 Gung Ho handler ikke om rettigheder, men filmen passer godt ind i denne tradition om ikke at fokusere på ar�bejdernes økonomiske interesser bredere set. Så selvom den fokuserer på et socialhistorisk fænomen som afindustrialisering, der har bragt mange menneskelige frustrationer med sig, undgår den - i fin overensstemmelse med komediegenren - at gå særlig tæt på de interesse�modsætninger, der er på spil i denne sammenhæng. I Gung Ho løber konfliktaksen vedrørende afindu�strialiseringen og arbejdernes frustrationer og hårde livs- og arbejdsvilkår ikke mellem ar�bejdsgiver- og arbejdstagersiden, men mere mellem japanere og amerikanere.

Assan Motors Corporation, som den japanske virksomhed hedder, betaler Hunt for at få Hunts amerikanske kollegaer til at følge de nye retningslinjer. Det går ikke godt, men Hunt indgår så en aftale med fabrikschefen Takahara Kazuhiro (Gedde Watanabe) om, at hvis fa�briksarbejderne kan producere 15.000 biler på en måned, vil arbejderne få lønforhøjelser, og fabrikken vil ansætte flere af de arbejdsløse borgere i byen. Men alt under 15.000 biler tæller ikke. Dette dobbeltspil lyver Hunt om over for sine kollegaer, da han fremlægger planen, og dette dob�beltspil ender selvfølgelig med at blive afsløret, hvilket giver anledning til en af filmens centra�le monologer, hvor Hunt gør status over byens og USA's situation. Da Hunt erkender sin løgn over for sine kolleger og Hadleyvilles beboere, er det karakteristisk, at hans fokus på arbejde er rammesat i nationale vendinger:

The truth? You don't want the truth. You know what you want to hear? You want to hear that Americans do things better than anybody else. They're kicking our butts and that ain't luck. That's the truth. There's your truth. Sure, the great old American do-or-die spirit. Yeah, it's alive. But they've got it! Well, I'll tell you something. We'd bet�ter get it back. We better get it back damn fast. Instead, we're strutting around telling ourselves how great we are, patting each other on the back. ( Gung Ho ) '

Afindustrialiseringens  udfordringer  har  kulturelle  konsekvenser.  Hunt  påpeger, at  det  er  en  løgn,  når  hans  landsmænd fortæller sig selv 'how great [they] are.' Afindustrialise�ringen artikulereres her som et drama, der handler om national selvforståelse  og  internationa�le  modsætninger,  snarere  end  et,  der  handler  om  klasseskel inden for USA's egne grænser. De problemer, som afindustrialiseringen har skabt i mange lokalsamfund i USA, bliver altså ikke artikuleret gennem oplevelser af udsigtsløshed, arbejdsløshed og depression, men snarere gennem udfordringen af

8 2

USA's oplevelse af egen storhed, som Hunt omtaler som 'the great old American door-die spirit.' Det er den amerikanske selvforståelse, der er på spil her. Indu�striens udfordringer rammesættes her i den internationale økonomiske konkurrence, selvom der er mange eksempler på fabrikker, der bliver lukket i nordøstlige stater for at blive flyttet til at andre byer i fx Syden. Fx en fabrik i Yonkers, New York, der flyttes sydpå til Greenville i Mis�sissippi (Friedman).

Gung Ho bearbejder altså den store indflydelse, som Japans industrielle kapacitet hav�de på USA. Bluestone noterede i 1983, hvor overraskende det var, at Japans seks vigtigste ek�sportområder til USA på det tidspunkt var køretøjer, jern- og stålplader, chassiser til lastbiler og traktorer, radioer, motorcykler samt båndoptager og videomaskiner (s. 35). Sådan en pro�duktion havde ellers været USA's styrkeområder, men Japans og Vesteuropas økonomier var blevet genopbygget og var nu i stand til at konkurrere med amerikanske virksomheder på det amerikanske hjemmemarked. I Roger &amp; Me vises der i en montagesekvens et reklameskilt, hvor der står 'Buy American or apply for Japanese welfare,' hvorefter man ser graffiti skrevet på broer over motorveje, hvor der bl.a. står 'Assholes drive imports.'

Gung Ho slutter med, at den øverste japanske chef udviser en overordentlig stor velvil�je over for arbejderne, da han accepterer, at de har nået at bygge de aftalte 15.000 biler, selv�om de allersidst producerede biler reelt set ikke er køreklare. På denne måde klistrer Ron Howard en happy ending på en ellers trøsteløs situation. Det sker dog på en noget afmægtig måde. Arbejderne er i stand til gennem samarbejde at næsten nå et produktionsmål, som fil�men ellers skildrer som værende meget højt. Dette viser et sammenhold og en agens blandt arbejderne, men de når kun deres mål på den japanske direktørs nåde. Den opløftede stem�ning her, der er så karakteristisk for komedier, dækker over, at dette kun sker i kraft af den udenlandske arbejdsgivers velvilje. Arbejderne er selvfølgelig afhængige af eksistensen af ar�bejdsplader, men filmen viser, hvordan magtforholdet i meget høj grad er til arbejdsgiverens fordel her.

Filmen giver seeren en kunstig fornemmelse af, at afindustrialiseringens udsigter ikke er helt så håbløse, sammenlignet med hvordan fx Bluestone og Harrison fire år tidligere note�rede de næsten daglige nyhedsindslag om fabrikslukninger og mistede arbejdspladser. Gung Ho er altså den opløftende komedies skildring af afindustrialiseringen. For et kort øjeblik giver den seeren en pause fra den krisestemning, der var omkring afindustrialiseringen, da filmen udkom i 1986. Michael Moores skildring af afindustrialiseringen er mindre rosenrød.

## Roger &amp; Me (1989)

Som titlen afslører, er Michael Moore selv i høj grad til stede i denne dokumentar.  Han  fore�giver  ikke  at  være  nogen  flue  på  væggen.  Med  filmteoretikeren  Bill Nichols' sondringer bety�der dette, at Moores dokumentarisme befinder sig et sted mellem det, Nichols kalder 'den deltagende fortælleform' og 'den performative fortælleform.' Hvor den første kategori beto�ner interaktionen mellem filmskaberen og emnet, henviser den anden kategori til 'the subjec�tive or expressive aspect of the filmmaker's own engagement with the subject' (Nichols, 34). Moores tilstede- værelse foran kameraet og hans tydelige politiske engagement i emnet er Roger &amp; Me s centrale formgreb. Filmens humoristiske anslag fokuserer således på Moores livshisto�rie, hvor Moore forklarer, hvordan hele hans familie har arbejdet ved GM's fabrikker i Flint:

My dad worked on the assembly line at GM's AC Spark Plug in Flint for 33 years. In fact, as I grew older, I discovered that my entire family had worked for GM: Grand�parents, parents, brothers, sisters, aunts, uncles, cousins. Everyone but me. ( Roger &amp; Me ) '

Moores familiebaggrund i Flints industriarbejderklasse giver ham en taleberettigelse og tro�værdighed. Men i samme åndedræt forklarer Moore også, hvordan han søgte en anden vej i livet end at arbejde på fabrik. Han blev journalist og endte med at flytte til Californien, hvor han en kort overgang var redaktør for det venstreorienterede magasin Mother Jones . Der passede han dog ikke ind:

- I went in to work and announced that I was going to give a monthly column to a Flint autoworker. The owner instead told me to run an investigative report on herbal teas. I told him I had a better idea: Let's put that autoworker on the cover. The owner wasn't amused and declared that California and I were a mismatch. Just before he of�fered me my free U-Haul back to Michigan. ( Roger &amp; Me ) '

Moore forlader altså Flint for en stund, men hans udlængsel betyder ikke, at han vender ryg�gen til den kultur, han kommer fra. Hans betoning af industriarbejde i relation til hans omgi�vende venstrefløjsfæller er vigtig for Moores selvfremstilling og for filmens betoning af vigtig�heden af industriens og industriarbejdernes udfordringer i slutningen af 1980'erne. Ved at fremhæve, at han blev fyret for at prioritere at skildre fabriksarbejdernes vilkår, understreger Moore, at selvom han i modsætning til stort set hele sin familie ikke ønskede at arbejde i in�dustrien, har han ikke vendt ryggen til sin klassebaggrund. For ham er en fabriksarbejder i bil�industrien mere interessant end den urtete, der her symboliserer den kulturelle middelklasses forbrugsmønstre. Fortællingen betoner således også vigtigheden af filmens emne: industriens og industriarbejdernes vilkår og fremtid i USA, samtidig med at Moore får smidt en bredside afsted mod de dele af USA's venstrefløj, der ikke ser vigtigheden i at interessere sig for fa�briksarbejdernes vilkår.

Roger &amp; Me skildrer, hvad der på det tidspunkt er ved at ske med den sociale kontrakt, der blev skabt i efterkrigstidens højkonjunktur som beskrevet af Bluestone og Harrison. Fil�men viser, hvad det betyder for Flint, Michigan, at General Motors beslutter sig for at lukke 30.000 arbejdspladser. Moore interviewer mange forskellige  lokale  personer,  som  fx  fagfore�ningsfolk,  fabriksarbejdere  osv.,  men  filmens narrative motor er Moores gentagne forsøg på at få GM's direktør, Roger Smith, i tale for at vise ham de sociale konsekvenser, der følger i køl�vandet på den massive arbejdsløshed, som Flint oplever. Det er dette, der giver filmen en narrativ sammenhæng, i hvad der ellers er et til tider lettere flagrende byportræt. Filmens argument for at et byportræt af Flint er relevant også i forhold til de mere overordnede forhold i USA, kommer af, at GM blev grundlagt i Flint, og at det engang var USA's

8 3

8 4

største industrivirksomhed. Dertil kommer at fagforeningen United Auto Workers i en strejke i Flint i 1936-37 fik en afgørende sejr. Begge parter har således stærke rødder i Flint (Dandaneau, xx-xxi). Dette gør, at Roger &amp; Me adresserer et centralt sted i afindustrialiseringens historie.

En af filmens interviewofre er GM-lobbyisten Tom Kay. Lige før filmen klipper til et interview med Kay, siger Moore i sin voice over , at 'Half of Flint was now receiving some kind of government welfare. Meanwhile Roger Smith gave himself a two million dollar raise.' Ar�bejderklassen lider, mens direktørens lønniveau stiger. Kay konstaterer imidlertid:

I don't understand all your connection that by saying that because General Motors was born here it owes more to this community. I don't agree with that. […] I believe it's a corporation that's in business to make a profit and it does what it has to do to make a profit. That's the nature of corporations or companies. It's why people take their own money and invest it in a business: so they can make money. It isn't to honor their home town. ( Roger &amp; Me ) '

Filmen klipper herefter til et tracking shot ,  der  viser  nogle  faldefærdige  huse  for enden af en vej, hvorefter man ser Buicks hovedkvarter (Buick er en del af GM), der fremstår i strålende stand. Roger &amp; Me s billedside svarer således igen på Tom Kays udlægning af situationen: Byen klarer sig skidt, mens bilindustrien har det betydeligt bedre. Filmen giver altså seeren syn for sagen og inviterer til, at seeren bliver indigneret. Sammenholdt med Roger Smiths lønforhø�jelse illustrerer Roger &amp; Me altså et skel mellem byens liv og virksomhederne. GM har deres behov, Flint andre - deraf kommer konflikten. Tidligere var der sammenfald mellem Flints og GM's interesser og behov, men med GM's fabrikslukninger i 1980'erne går byens og fir�maets interesser hver deres vej. Den sociale kontrakt, som Bluestone og Harrison beskriver, bryder sammen.

I 2003 kunne Jefferson Cowie og Joseph Heathcott konstatere, at Flint sammen med Youngstown, Ohio stod som kerneeksempler på USA's afindustrialisering (s. 2). GM's fabriks�lukninger blev hårde for Flint, men byens modgang bestod ikke kun af tabet af arbejdspladser og et solidt skattegrundlag. Byen stod også over for en diskursiv modgang, som da Money Ma�gazine erklærede Flint for at være det værste sted at bo i USA. Flint ville selvfølgelig ikke stilti�ende finde sig i den slags omtale, og Roger &amp; Me viser en lokalpatriot holde en tale ved en de�monstration som modsvar til Money Magazine s omtale af Flint. Hans lovprisning af sin hjem�stavn virker dog ikke voldsomt overbevisende: 'How many people have parks and rivers and trees and huge colleges like this over here? Not that many. We got a lot going for us and don't ever forget it!' Det er jo nok rigtig mange byer, som har parker, træer, åer og universiteter i USA. Det, som satte Flint på landkortet, var bilindustrien, og denne talers besyngelse af de mest påfaldende almindeligheder påpeger næsten alt for tydeligt, hvor afhængig Flint har væ�ret af bilindustrien. Sociologen Loïc Wacquant taler om, hvordan sådan en 'territorial stigma�tisering' kan være med til at påvirke et samfunds selvbillede og dets ry udadtil (s. 173-182), og det er derfor vigtigt med lokalsamfundets modstand mod nedgørelsen af Flint. Moore sympa�tiserer givetvis med denne talers forsvar for sin hjemby, men han viser med dette klip også noget af den desperation, hvormed byer der oplever modgang med afindustrialiseringen må gribe enhver chance for - i mangel af bedre - at kæmpe en diskursiv kamp om at holde ryggen rank, når de sociale og økonomiske virkeligheder går så meget imod byen.

Moore søger ikke at bidrage til nedgørelsen af Flint, men betoner ikke desto mindre den problematiske situation, byen befinder sig i. Lige efter Moore viser demonstrationen mod Money Magazine s kritik af Flint, er der en kort bid af Bruce Springsteens sang 'My Hometown' fra albummet Born in the U.S.A. (1984), hvilket giver et ekstra intertekstuelt lag til Roger &amp; Me s skildring af afindustrialiseringen. Sangens første vers fokuserer på en fars formaning til sin søn om at 'take a good look around, this is your hometown.' Det var de gode tider, hvorefter an�det vers skildrer bl.a. 1960'ernes raceuroligheder, hvor 'troubled times had come to my ho�metown.' Tredje vers overlapper tematisk med Roger &amp; Me s  fokus  på  afindustrialiseringen: 'They're closing down the textile mill across the railroad tracks/Foreman says these jobs are going boys and they ain't coming back to your hometown.' Der er en kærlighed til hjembyen, men sangen er især en historie om hjembyens forfald.

Disse ord er ikke med i filmen, men inklusionen af sangen gør, at Springsteens tekst giver Moores samfundskritik endnu et lag. Bare det at bruge en Springsteensang signalerer i sig selv en bestemt måde at skildre arbejderklassen på i USA. Ifølge juraprofessoren Joan C. Williams har opfattelsen af arbejderklassen ændret sig på en sådan måde, at der i dag er en udbredt kritisk opfattelse af arbejderklassen i USA. Men Bruce Springsteen er lige præcis den undtagelse fra reglen, som Williams vælger at nævne (s. 3). Roger &amp; Me s brug af Bruce Springsteen signalerer således den positive skildring af arbejderklassen, som Springsteen er associeret med.

Som sagt bliver Roger &amp; Me s  forskellige samfundskritiske lag bundet sammen af Mi�chael Moores kontinuerlige bestræbelser på at få Roger Smith i tale. I filmens sidste scene krydsklipper Moore mellem optagelser af en familie, der bl.a. tæller et ca. 3-årigt barn, der er ved at blive sat på gaden, og en tale Roger Smith holder ved et julearrangement. Det er en miserabel situation, familien er i, men Roger &amp; Me sætter trumf på ved at krydsklippe til at vise Roger Smith tale om vigtigheden af 'the individual dignity and worth of each human being.' Smith taler måske nok om menneskets værd og værdighed, men dette står i skærende kontrast til den sociale elendighed, der var at finde i dele af Flint. Og når Roger Smith begynder at ci�tere fra Charles Dickens' A Christmas Carol (1834), bliver krydsklipningens sammenligning af en desperat og presset mor, der råber af sine børn, at de skal tage deres tøj på, inden de skal ud i kulden, kun yderligere tragisk:

I have always thought of Christmas as a good time. A kind, forgiving, charitable, pleasant time. … The only time I know of in the long calendar of the year when men and women seem by one consent to open their hearts freely.' […] Well, Mr. Dickens. I couldn't agree more. ( Roger &amp; Me ) '

Diskrepansen mellem Roger Smiths ord og konsekvenserne, der er i Flint pga. GM's fyringer, kunne dårligt være stærkere. Kort efter slutter filmen med rulleteksterne, hvor Beach Boys' 'Wouldn't it be Nice' og Pat Boones 'I'm Proud To Be An American' fun -

8 5

Dagen efter Aarhus Flydedoks konkurs blev en søsætning gennemført som planlagt. Men der blev ikke ryddet op på beddingen, den blev efterladt i det kaos, som fulgte af konkursen. Fra Kirsten Folke Harrits: Dokken. En forsvunden verden .

gerer som kontra�punktisk underlægningsmusik. Sangene understreger en diskrepans mellem idé og virkelighed i 1980'ernes afindustrialiseringskrise.

## 8 Mile

8 Mile anses almindeligvis for at være en fiktiv version af Eminems egen livshistorie (Linkon, 70). Jimmy 'B-Rabbit' Smith (Eminem) arbejder på fabrik for at forsørge sig selv, samtidig med at han prøver at slå igennem som rapper i Detroits hiphopmiljø. Som Linkon skriver, er indsatserne høje i de rap-battles , som Rabbit deltager i,  både  i  filmens  begyndelse  og  slutning:  'creative  labor  seemed  to  offer  a  more promising and more satisfying path out of poverty than working in an auto plant' (s. 77). Rabbits tilknytning til arbejdsmarkedet er prekær, og arbej�det i industrien virker hverken som en vej, der fører til nogen reel velstand, eller som noget, der virker særligt tiltrækkende for Rabbit. Men fra at drømme om en musikkarriere og til at kunne leve af at rappe, er der også meget langt. Skal Rabbit satse på en karriere i den kreative branche, eller er industriarbejde vejen frem for ham?

I 1940'erne var Detroit en af USA's hurtigst voksende byer, og dens arbejdere var de højest betalte i landet. Men i dag er byen plaget af fattigdom, arbejdsløshed og forfald, og fra 1950 til 1990'erne mistede byen næsten en million indbyggere samtidig med, at med flere hundrede tusinde arbejdspladser forsvandt, hvilket gjorde, at mere end en tredjedel af byens borgere levede under fattigdomsgrænsen. Som Sugrue skriver: 'Factories that once provided tens of thousands of jobs now stand as hollow shells, windows broken, mute testimony to a lost industrial past' (s. 3). Den industri, der engang var byens vartegn, er nu symbolet på en forgangen storhed og optimisme. Dette er konteksten for Rabbits livsudsigter. Som Linkon skriver, placerer 8 Mile sin hovedpersons identitetsfortælling 'in the context of social condi�tions and networks that shaped by economic insecurity and deindustrialization' (s. 76). For at forstå Rabbits dannelsesrejse i grænselandet mellem hans fabriksarbejde og hans hip-hop-ambitioner skal man se dette i relation til virkelighedens Detroit.

I starten af filmen, der foregår i 1995, får vi at vide, at Rabbit har mistet sit arbejde ved en pizzeriakæde, men i stedet har fået et nyt arbejde på en bilfabrik, hvilket peger på, hvordan Detroit uløseligt hænger sammen med bilindustrien: byen er kendt som 'Motor Ci�ty.' Dette viser, hvordan Rabbit som en ung mand lever på mere prekære vilkår end andre ka�rakterer, der har en mere solid forankring på arbejdsmarkedet. Da Rabbit lige er startet på fa�brikken, kommer han for sent til en vagt. Men den unge rapper er ligeglad med sin overord�nedes formaninger om at stramme op. Først senere lærer Rabbit, at han bliver nødt til at være mere seriøs omkring sin arbejdsindsats, hvilket ses i en scene, hvor han bliver træt af sine venners dagdrømmeri om at få succes i musikbranchen uden reelt set at lægge det fornødne arbejde i det.

Men Rabbits modningsproces kommer især til udtryk i filmens allersidste scene. Rab�bit havde bedt sin chef om at få flere vagter, så han kan tjene flere penge. Da han så får en vagt, ligger den desværre den aften, hvor Rabbit skal deltage i en battlerap , hvor han skal have revanche mod rivalen Papa Doc (Anthony Mackie). I første omgang betyder dette, at Rabbit vil droppe rappen for at tage på arbejde, men da hans tidligere flirt Alex (Brittany Murphy) duk�ker op for at fortælle, at hun snart tager til New York, og at hun håbede, at hun kunne se ham optræde på The Shelter den aften, beslutter Rabbit, at det er i rappens domæne, at han har sine bedste chancer for at blive anerkendt - her over for det modsatte køn. Alex' ord ansporer Rabbit til at battle. Han får derfor sin kollega Paul (Craig Chandler) til at tage de første par timer af vagten, så han kan rappe mod Papa Doc for derefter at tage på arbejde på bilfabrik�ken. Da Rabbit så har vundet, og hans venner vil feste og fejre sejren, vælger han at tage på arbejde. Arbejdsmoralen, som Rabbit nu har tilegnet til sig, kommer til udtryk både i hans indstilling over for sit lønarbejde på bilfabrikken og - fremover må det antages - i hans nye indstilling til at arbejde hårdere og mere målrettet på sin rapkarriere.

Men selvom Rabbit ender med at acceptere vilkårene for sit lønarbejde, betyder det ikke, at det at arbejde i industrien bliver fremstillet i noget entydigt positivt lys. Skildringen af fabriksarbejdet er ambivalent i 8 Mile .  En frokostpause på Detroit Stamping udvikler sig til en improviseret rap-battle, hvor både Vanessa (Miz Korona), der starter battlen, og Rabbit ud�trykker kritik af at arbejde på fabrikken. Rabbit gør grin med, at hans modstander Mike (Xzib�it) har arbejdet på fabrikken længe: 'This job, you wanna quit, but you can't/You've worked at this plant so long, you're  a  plant/Look  at  your  goddamn  boots/For  Christ  sakes,  they're  start�ing  to grow roots.' Det at have arbejdet på Detroit Stamping længe vidner for Rabbit ikke om, at Mike har præsteret noget ved at holde på et job i en by plaget af arbejdsløshed og fattig�dom. Nej, at arbejde på fabrik i længere tid er i sig selv et tegn på fiasko. Implicit ligger der altså en betoning af, at kreativt arbejde i musikindustrien er at foretrække frem for industrielt arbejde. Det ligger i forlængelse af, hvordan Cowie og Heathcott skriver, at man i diskussio�ner om afindustrialisering skal være meget varsom med at nærme sig en slags industrinostalgi: 'manufacturing jobs were not necessarily great jobs, it is worth remembering, just good-paying jobs' (s. 14). Arbejdet kan være hårdt og slidsomt, men engang var det arbejde, der kunne sikre folk adgang til en middelklasselevestandard. Men de produktionsarbejdspladser, som Rabbit, Mike og Vanessa har, er tydeligvis ikke velbetalte jobs, hvilket afspejles i deres rim om, hvor lidt de tjener. Denne kontekst er vigtig at have in mente, når vi kigger på 8 Miles skildring af den industrielle virkelighed i 1990'ernes Detroit.

## Afrunding

Afindustrialiseringens konflikter, der i Gung Ho udforskes i kulturelle og nationale termer (ja�panere og amerikanere), udforskes i Roger &amp; Me på klassekonfliktens akse, mellem arbejdere og kapitalisterne, her personificeret af Roger Smith. Gung Ho s betoning af en amerikansk krise i sin nationale selvforståelse er således noget mindre politisk, end hvad man ser hos Michael Moore. I ekstramaterialet til DVDudgivelsen af Roger &amp; Me udvider Moore sin kritik til at være et argument for en demokratisk socialisme i den forstand, at han ikke mener at demokratisk tænkning skal gælde blot i den politiske sfære - der skal også være en demokratisk dimension på økonomiens område: 'If we're going to live in a democratic society it should be a democra�cy in all facets of the society not just in elections, in who you get to vote for. We should have a democratic economy too. An economy that's controlled by the people' ( Roger &amp; Me ,  ekstrama�teriale). I 8 Mile står afindustrialiseringen ikke for en slags krisestemning, som den gjorde i de to andre film. Det afindustrialiserede Detroit er udgangspunktet for en håbefuld ung mands ambitioner om at finde sin plads i verden. Den afindustrialiserede by skildres dog ikke som et meget håbefuldt sted for den unge musiker. I alle tre film er afindustrialiseringen en vigtig del af virkeligheden i USA's såkaldte rustbælte.

Sherry Lee Linkon kalder sin læsning af amerikanske afindustrialiseringsfortællinger  for The Half-Life  of  Deindustrialization .  Ved  at  tænke  afindustrialiseringen gennem en radioakti�vitetsmetafor om et stofs halveringstid understreger Linkon de kontinuiteter, der er at spore i udviklingen. Linkon skriver:

For these communities, deindustrialization is not an event of the past. It remains an active and significant part of the present. Like toxic waste, the persistent and danger�ous residue from the production of nuclear power and weapons, deindustrialization has a half-life. Its influence may be waning, slowly, over time, but it remains potent, and it cannot simply be forgotten or ignored. (s. 2) '

Linkons betoning af kontinuitet frem for brud i sin fortælling om USA's afindustrialisering er et modargument mod idéen om, at Vestens lande nu er blevet postindustrielle samfund. Der er ikke noget skarpt brud mellem industrisamfundet, og det samfund vi i dag lever i. Forfatte�ren Lars Olsen skriver parallelt med Linkon, at der i Danmark findes en forestilling om, 'at industri og produktion hører fortiden til, og at vi lige så godt kan indrette samfundet derefter' (s. 127). Men Vesten har ikke lagt industriel produktion bag sig. I 1970 var der ifølge the U.S. Bureau of Labor Statistics (BLS) ca. 18 millioner produktionsarbejdspladser i USA, i 1980 var tallet ca. 19 mio., i 1990 ca. 18 mio., i 2000 ca. 17 mio., i 2010 ca. 11,5 mio. og i 2020 ca. 12 mio. (BLS A). Der er altså i hele perioden over 10 mio. industriarbejdspladser i USA. Men dette skal også ses i sammenhæng med, at befolkningstallet i samme periode er steget fra 151 mio. til 330 mio. mennesker. Antallet af industriarbejdspladser er altså faldet noget i ab�solutte tal, men endnu mere relativt; så hvor det i 1970 var 26,4 pct. af arbejdsstyrken, der var ansat i fremstillingsindustrien, var andelen faldet til under 10,1 pct. i 2010 (BLS B), og i 2018 var det således kun 8,7 pct. af arbejdsstyrken i USA, der arbejdede i industrien (BLS C). 2 Men selvom der stadig er millioner af mennesker, der arbejder i industrien i USA, er der ikke desto mindre talløse byer, der har oplevet en monumental afindustrialisering, hvilket især er tydeligt i byer som Flint og Detroit i Michigan, i Gary, Indiana og i Youngstown, Ohio.

Bare fordi fabrikkerne ikke længere er åbne, betyder det ikke, at manglen på disse ar�bejdspladser ikke bliver ved med at påvirke de samfund, som var afhængige af disse arbejds�pladser og de skatteindtægter, der fulgte med. Denne pointe er central  for  Linkons  argument. Som historikeren Jeppe Nevers påpeger: 'Industriens arbejdspladser kan flytte til Kina […] men den industrielle mentalitet flytter ikke med; den lever videre i vores nutidige virkelighed, hvad enten vi betegner den et industrisamfund eller ej' (s. 20). Nevers påpeger, hvordan vi i dag bærer en industriel idé- og kulturhistorisk arv med os, selvom industrien ikke spiller samme rolle som engang i vores samfund. Linkon betoner derimod, hvordan den socialhisto�riske virkelighed med lukkede fabrikker i mange nordøstlige byer i USA kontinuerligt er med at forme livet der som en afindustrialiseret virkelighed.

Lars Olsen mener, der i dag er kommet en erkendelse af, at vi ikke lever udelukkende i servicesamfund. Forestillingen om videnssamfundet lever videre, men der er nu igen en for�ståelse for, at industrien stadig har en plads i vestens samfund, hvor servicesektoren ellers har fået så omfattende rolle (s. 127). I denne sammenhæng mener jeg, at humanistisk forskning kan være med til at bearbejde nogle af vor tids samfundsforståelser ved at kigge nærmere på de tekster, der skildrer afindustrialiseringens erfaringer. Den britiske miniserie Boys from the Blackstuff (1982) er en klassisk reference her (Strangleman et al.), men også en nyere britisk film som Blinded by the Light (2019), der skildrer en teenagers kærlighed til Bruce Springsteen samtidig med, at hans familie bliver udsat for racisme, og faderen mister sit arbejde på en lo�kal fabrik, er relevant her. For mig at se er der plads til og god grund til, at humanistisk forsk�ning kaster mere opmærksomhed over afindustrialiseringen. Relevansargumenter skorter det i hvert fald ikke på.

## Noter

- 1 Denne pointe afspejler Lykkebergs inspiration fra Helle Porsdams forskning. Lykkeberg interviewede Porsdam i forlængelse af, at Vesten mod Vesten blev udgivet (Lykkeberg og Porsdam).
- 2 Industriarbejde henviser her til kategorierne mining og manufacturing .

## Litteratur

BLS - U.S. Bureau of Labor Statistics (A): 'All Employees, Manufacturing', FRED - Federal Reserve Bank of St. Louis, https://fred.stlouisfed.org/series/MANEMP, tilgået 17. november 2020.

BLS - U.S. Bureau of Labor Statistics (B): 'Percent of Employment in Manufacturing in the United States, (DISCONTINUED)', FRED - Federal Reserve Bank of St. Louis, https://fred.stlouisfed.org/ series/USAPEFANA, tilgået 17. november 2020.

BLS - U.S. Bureau of Labor Statistics (C). 'Employment by major industry sector', U.S. Bu�reau of Labor Statistics, https://www.bls.gov/emp/tables/employment-by-major-industry-sector.htm, tilgået 17. november 2020.

Bluestone, Barry og Bennett Harrison (1982): The Deindustrialization of America ,  New York: Basic Books.

Bluestone, Barry (1983): 'Deindustrialization and Unemployment in America', i The Review of Black Political Economy 17.2, s. 27-42.

Borup, Allan (2012): 'Efterkrigstiden og den unge Forbundsrepublik 1945-1966,' i Anna Sandberg og Detlef Siegfried (red.): Tysk kulturhistorie fra 1648 til i dag , København: Gyldendal, s. 293-329.

Carroll, Walter F. (2007): 'Deindustrialization', i David R. Goldfield (red.): Encyclopedia of American Urban History , Thousand Oaks: SAGE Publications, s. 209-211.

Cowie, Jefferson (2016): The Great Exception: The New Deal and the Limits of American Politics , Princeton: Princeton University Press.

Cowie, Jefferson og Joseph Heathcott, (red.) (2003): Beyond the Ruins: The Meanings of Deindustrialization , Ithaca: ILR Press.

Dandaneau, Steven P. (1996): A Town Abandoned: Flint, Michigan, Confronts Deindustrialization , Albany: State University of New York Press.

Friedman, Tami (2003): 'A Trail of Ghost Towns across Our Land: The Decline of Manufac�turing in Yonkers, New York', i Jefferson Cowie og Joseph Heathcott (red.): Beyond the Ruins: The Meanings of Deindustrialization , Ithaca: ILR Press, s. 19-43.

Hanson, Curtis (2002): 8 Mile , Universal Pictures.

Howard, Ron (1986): Gung Ho , Paramount Pictures.

Linkon, Sherry Lee (2018): The Half-Life of Deindustrialization , Ann Arbor: The University of Michigan Press.

Lykkeberg, Rune (2019): Vesten mod Vesten , København: Informations Forlag.

Lykkeberg, Rune og Helle Porsdam (2019): 'Samtaler om Vesten med Rune Lykkeberg og Helle Porsdam.' i Radio Information , 26. juli 2019.

Moore, Michael (1989): Roger &amp; Me , Warner Bros.

Nevers, Jeppe (2013): Det produktive samfund , Odense: Syddansk Universitetsforlag.

Nichols, Bill (2001): Introduction to Documentary , Bloomington: Indiana University Press.

Olsen, Lars (2018): Det forsvundne folk , København: Gyldendal.

Rosenstone, Robert (2006): History on Film/Film on History , Harlow: Pearson/Longman.

Sugrue, Thomas (2014): The Origins of the Urban Crisis , Princeton: Princeton University Press.

Strangleman, Tim, James Rhodes og Sherry Linkon (2013): 'Introduction to Crumbling Cul�tures: Deindustrialization, Class, and Memory', i International Labor and Working-Class History 84.1, s. 7-22.

Tregenna, Fiona (2013): 'Deindustrialization and Reindustrialization', i Adam Szirmai, Wim Naudé og Ludovico Alcorta (red.): Pathways to Industrialization in the Twenty-First Century: New Challenges and Emerging Paradigms , Oxford: Oxford Scholarship Online.

Wacquant, Loïc (2013): Byens udstødte , Frederiksberg: Nyt fra samfundsvidenskaberne.

Williams, Joan C. (2017): White Working Class , Boston: Harvard Business Review Press.