Kevin J. Vanhoozer: Hearers and Doers. A Pastor’s Guide to Making Disciples Through Scripture and Doctrine (Lexham Press, 2019)
Forfattere: Michael Agerbo Mørch
Tidsskrift: dttk (23-10-2019)

## HEARERS AND DOERS. A PASTOR'S GUIDE TO MAKING DISCIPLES THROUGH SCRIPTURE AND DOCTRINE KEVIN J. VANHOOZER LEXHAM PRESS, 2019 259 SIDER

## Anmeldt af Michael Agerbo Mørch

For  mange  har  dogmer  og  discipelskab ikke  andet  med  hinanden  at  gøre  end begyndelsesbogstavet. Men for Research professor i Systematisk teologi ved Trinity Evangelical Divinity School i Chicago, Kevin J. Vanhoozer, er de intimt forbundne. I  den  velskrevne  og  veloplagte Hearers and  Doers viser  han  overbevisende,  at »at høre« (dogmer) og »at gøre« (discipelskab) ikke kan skilles ad. »Churches need to  know  their  doctrine  because  we  live in  a  pluralistic  society  that  offers  many 'ways' to live«.

I  Vanhoozers  omfangsrige  forfatterskab er denne bog en opsummering af en række  større  værker.  Dels  hovedværket Drama of Doctrine , der bruger teatret som hovedmetafor  for  teologi  og  kirke,  dels værkerne om præster som offentlige teologer,  der  argumenterer  for,  at  præstens hovedopgave  er  at  producere  samtidsrelevant,  bibelsk  teologi,  der  hjælper  menigheden med at svare på det helt grundlæggende spørgsmål: Hvad vil det sige at være og leve bibelsk i dag?, og dels hans indlæg  fra  reformationsjubilæet Biblical Authority after Babel ,  der  forsøger at angive en farbar vej frem for de reformatoriske sola'er i  en  stigende  pluralistisk  og økumenisk-orienteret tid. Overordnet henvender Hearers and Doers sig  til  præster, der ønsker at hjælpe menigheden til at  følge  efter  Kristus  på  bibelsk  grund; heraf undertitlen A Pastor's Guide to Making Disciples Through Scripture and Doctrine .

Vanhoozer  evner  at  etablere  metaforer,  som  han  kan  udvikle  konstruktiv teologi ud fra. Han gør det bevidst ud fra præmissen om, at hvis vi skal følge Paulus og gøre enhver tanke til en lydig fange hos  Kristus  (2  Kor  10,5),  så  gælder  det ikke kun den rationelle fornuft, men også vores forestillingsevne, imaginationen, som er de »briller«, vi ser alting igennem. En præst er derfor en øjenlæge, der justerer  menighedens syn og lærer dem at se verden  med  Guds  øjne.  Det  gælder  dog- merne, hvor vores øjne for eksempel ikke afslører  hele  sandheden  om  brødet  og vinen i nadveren, og det gælder også kulturen,  hvor  for  eksempel  evangelier  om succes, penge, magt og skønhed dominerer, så vi blændes for, hvad meningen med livet er i lyset af den treenige Gud. Dette sidste  punkt  er  ifølge  Vanhoozer  teologiens negative opgave,  hvor  den  afslører implicitte og uantastede verdensbilleder, som egentlig strider mod Guds ord. Han knytter  til  ved  filosoffen  Charles  Taylors udtryk  »social  imaginary«,  som  er  det »nest  of  background  assumptions,  often implicit, that lead people to feel things as right  and  wrong,  correct  and  incorrect.« Det giver sig oftere udtryk i billeder og historier end i teorier og hypoteser, så hvis kirken  skal  konkurrere,  må  den  danne nye billeder og historier, som mennesker kan  spejle  sig  i  og  lade  sig  udfordre  af. Mennesker i dag lever »som om Gud ikke findes«, og det er præstens opgave at lære menigheden, hvordan verden ser ud, når man lever i lyset af, at Han faktisk findes.

Bogen  består  af  to  dele.  Første  del kaldes  »Warming  Up:  Why  Discipelship Matters«, anden del »Working Out: How Discipelship Happens«. Overskifterne afslører  bogens  anden  centrale  metafor: Fitness. Kirken er Kristi legeme, som skal bygges op. Den har en diæt (Guds ord), en instruktør (Kristus) og et mål: At være »fit for purpose«, så Guds mission for verden kan fuldføres.

Præsten  er  som  sagt  en  kulturel  ekseget,  der  kan  gennemskue  og  udlægge tidens »evangelier« for menigheden. Vanhoozer tager i kapitel to fat på nogle af de »narrative sub-structures«, der dominerer i Vesten i dag, særligt idealet om skønhed, den  perfekt  trænede  krop  og  kontrollen over  kroppen  i  forhold  til  mad.  Der  er megen  »fake  news«  derude,  der  proklamerer, hvad det gode liv er, men præsten må vække menigheden fra døsen og kalde dem til kamp mod den »secularized and paganized« udgave af sundhed, som mange abonnerer på.

Vanhoozer  er  en  del  af  TIS-bevægelsen i USA (»Theological interpretation of Scripture«), og han ser det som præstens centrale  opgave  at  lære  menigheden  at læse Guds ord med visdom. Det betyder, at  Guds  ord  tages  som  autoritet  i  disciplens liv, så forståelse ( understanding ) følges af efterfølgelse ( obedience ).  Derfor kan  han  programmatisk  skrive:  »Pastors make disciples by helping congregations recover sola  Scriptura«, fordi  »Scipture alone  should  rule  the  Christian  social imagination.  Scripture  alone  should  be our  supreme  plausibility  structure.«  Det er presserende, hvis discipelskab skal finde sted. Dels fordi Guds ord alene har kraften til at skabe nyt liv, dels fordi mennesket  lades  i  stikken,  hvis  ikke  Guds ord  har  taleret.  Vanhoozers  påstand  er nemlig, at alle menneske hele tiden bliver »discipled«  -  enten  af  kulturen  eller  af Guds ord. Hvis ikke præsten fører menigheden ind i et intimt og vedvarende forhold til Guds ord, så overmandes menigheden af kulturen.

Bogen er gennemsyret af sund, evangelikal  teologi,  der  har  et  kristologisk udgangspunkt  (retfærdiggørelse),  et  ekklesiologisk  tyngdepunkt  (vi  er  disciple i  fællesskab)  og  eskatologisk  tyngde  (allerede/endnu ikke). Vanhoozer ekspone- rer også sin version af kirkens katolicitet, hvor  han  anser  de  enkelte  konfessioner for at være lokale udtryk i den sande kirke. Han argumenterer for at lade de oldkirkelige  konciler  være  definerende  for sand  kristendom,  og  så  lade  de  enkelte konfessioner være tro mod deres symboler,  uden  at  det  fører  til  eksklusion  eller begrænset  samtale.  Han  fastholder  dog, at sola'er må være styrende principper for sund teologi og det må være baggrunden for økumenisk diskussion.

Desuden:  det  er  et  værdsat  træk  ved bogen, at hvert kapitel i anden del afsluttes  med  tre  »core  excercises«,  som  kan klæde  præster  på  til  at  omsætte  bogens mange kreative og robuste ideer til konkret pastoralt virke. Der er nok at tage fat på!

Vanhoozer er  en  fremragende  guide, der  klæder  præster  og  teologer  på  til  at være tro mod Kristus, kirken og kulturen. »The pastor must be a theologian: someone who can relate life in general, and the lives  of  his  congregation,  to  what  Scripture shows us the Father doing in Christ through the Spirit to renew creation.« Det er  sandt  sagt,  og  det  er  sundt  sagt.  Med den kombination kan kun følge den varmeste anbefaling.