Bør læses
Forfattere: Jørgen Holmgaard
Tidsskrift: kok (2004-03-30)

heller  ikke  noget  problem  at  fremlæse et  tydeligt  indslag  af  Blut-und-Bodenideologi  hos  digtere  som  Johannes  V. Jensen, Paul la Cour og den unge Sarvig samt ikke mindst Kaj Munk og Gustaf Munch-Petersen, der som bekendt også blev ofre  for nazismen/fascismen. Den slags  er  dog  sjældent  gjort,  og  det  er naturligvis alt sammen noget, der bekræfter, at vi bevidstløst som litteraturhistorisk kategoriseringsinstrument anvender en række 50 år gamle ekskluderinger fra Dansk Forfatterforening, og at der hermed kan være et seriøst behov for en genlæsning af en række af de forfattere,  der  tilhører  den  danske  nazismekonstruktion - en konstruktion, hvis essens  kan  sammenfattes  med  to  ord: litteraturhistorisk glemsel.

## Jørgen Holmgaard

## Bør læses

Peter  Lützen: Et  billede  at  læse  med , Kbh. 2002 (Akademisk Forlag).

Denne  bog,  der  bygger  på  en  ph.d. afhandling  fra  nordisk  på  Københavns Universitet, er en undersøgelse af tekstanalytiske metoder anvendt i dansk litteraturforskning i perioden fra 1960 til i dag.  Den går ikke til programerklæringerne eller til de mange teoretiske intenmen til et pænt stort udvalg  af de faktisk  udførte  analyser.  Nøgternt  tager Lützen som udgangspunkt, at tekstanalyserne næppe så meget har overbevist i kraft af deres uimodsigelige henvisninger  til  de  analyserede  tekster,  men snarere  har  gjort  det  i  kraft  af  deres egne  egenskaber  som  læse-  og  troværdige tekster. Tilgangen er da logisk nok at  undersøge disse egenskaber. Fokuseringspunktet  er  de  analytiske  teksters billedsprog, nærmere  betegnet deres bærende metaforer. Lützen refererer her til Riffaterres greb 'sustained metaphors'  brugt  bl.a.  i  hans Fictional Truth fra 1990.

Det giver sig selv, at denne fokusering  på  de  analytiske  teksters  billedsprog fører til en nedtoning af det mere begrebsmæssige  apparat, de betjener sig af. Men tankevækkende viser det sig, at  metaforbegrebet anvendt i en vid og smidig udformning indfanger langt mere,  end  man  skulle  tro.  Teoretisk hænger  det  sammen  med  de  flydende, reelt konventionsbårne skillelinier mellem  begreber  og  billedlige  formuleringer i ikke mindst de humanistiske fagsprog.  I  praksis  føjer  sig  dertil,  at store  dele  af  dansk  tekstanalyse  har været meget svag både i begreber og i sprog-  og  tekstteoretisk  fundering  af det,  de  har  gjort  ved  deres  analytiske emner.  Deres  overbevisningsevne  har ligget  i  deres  færdighed  i  sprogligt  at male  billeder,  som  modtagerne  kunne lide at se på. Tekstanalytikerne og deres læsere har således samlet sig i bestemte metaforfællesskaber.

I den  periode, hvor nykritikken dominerede, lokaliserer Lützen to dominerende metaforkomplekser i tekstanalyserne, nemlig dels nogle organiske, dels  nogle mekaniske. I den første  gruppe  finder  man  -  hen  over klare  indbyrdes  forskelle  -  bidrag  fra Brostrøm og Fjord Jensen. I den anden gruppe  finder  man  dels  de  sprogfolk, der som Erik Hansen, Erik Lilsig, Hans Jørgen  Schiødt  m.fl.  i  60'erne  -  efter min  mening  fortjenstfuldt,  men  uden afgørende publikumsopbakning -forsøgte at fundere tekstanalysen i sproglige  iagttagelser.  Dels  finder  man de  i  gymnasie-  og  seminariesammenhæng pædagogisk  succesfulde analytikere Brandt-Petersen og Hejlskov Larsen, der med hver deres versioner af en  bygningspræget  metaforik  (tekstens 'planer', teksten som et 'hus' etc.) fejrede store triumfer.

Ideologikritikkens tekstanalyser ser Lützen samle sig om 'varen' som bærende  metafor,  og  han  kommer  ret langt  med  denne  retoriske  betragtning af,  hvad  der  i  datidens  kontekst  blev opfattet som et rent begreb. I analysernes  omgang  med  de  litterære  tekster blev der, egentlig meget naturligt, skrevet  meget  andet  frem,  end  en  strikt begrebsbrug  tilsagde.  Dog  er  historikken ikke helt præcis. Overgangen omkring 1972 fra den strukturalistisksemiotiske ideologikritik med dens synkrone tankegange til den genetisksocialhistoriske  tekstanalyse,  som  blev udviklet  gennem  de  efterfølgende  år, beskrives ikke. Her kompliceredes billedet da også betydeligt. Varen  som metafor  fik  det  mindre  godt  og  blev afløst  af  en  række  kausalbegreber.  De var  så  lidt  som  deres  forgængere  i  det 19. århundredes historisk tænkende humaniora  fri  for  metaforisk  indhold. Men i stedet  for at male overbevisende tjente de nok så meget til - på ny kunne man sige - at dække over det mylder af tankemæssige problemer, som havde fældet deres ældre fætre under de humanvidenskabelige  ombrydninger  i det 20. århundredes første halvdel.

Ligesom  man  med  Lützen  bliver mindet  om,  hvor  meget  der  i  løbet  af meget få år skete i tekstanalyse og litteraturforskning i perioden 1965-75, bliver man også med ham slået af, hvordan  det  derefter  tyndede  ud  med  nye ideer  og  nye  metaforer.  Han  får  i  sin behandling  af  tiden  efter  ikke  nær  så meget  kød  på  sin  metaforkrog,  som  i undersøgelserne af nykritikken og ideologikritikkens tekstanalyser.  Han slår  ned  med  gode  iagttagelser,  men materialet  er  ikke  så  rigt  endda.  Dog giver  diagnosticeringen  af  plante-  og orgasmemetaforerne  m.m.  i  Erik  A. Nielsens tekstanalysebøger en pote, der fortæller hvor givtigt grebet  grundlæggende er i forhold til en god del af dansk tekstanalyse.

Bogen  rejser  en  række  teoretiske problemstillinger, som den bevidst ikke selv  tager  livtag  med.  Fremstillingens disponering kan også diskuteres. Det er tydeligt, at der undervejs er sket øjenåbninger, som ikke helt var forudset eller planlagt fra starten. Sådan går det heldigvis  også  for  læseren,  der  her  kan hente meget mere tankeføde og principiel indsigt, end man oftest møder i de afhandlinger, der ellers kommer ud fra de  faglige  miljøer  i  år  som  disse.  Bør læses af alle  litterater, der kan klare  et dybt kik ind i den tekstanalytiske branches  kulisser  og  snoreværk.  Man kan efter det længes efter ny videnskabeliggørelse af feltet; måske gennem et greb tilbage til der, hvor det blev sluppet inde midt i det forløb, som Lützens undersøgelse  kortlægger.

## Jørgen Egebak

## Kafka-fabrikken

Maria Luise Caputo-Mayr, Julius Michael Herz (udg.): Franz Kafka. Internationale Bibliographie der Primär-  und  Sekundärliteratur.  Eine