Sensitiv urbanitet - Fra arkitektonisk planlægning til foldningernes by
Forfattere: Mikkel Baunkilde, Lars Bertelsen, Kristine Samson
Tidsskrift: periskop (2017-12-05)

PERISKOP  NR. 16  2016

54

Mikkel Baunkilde, Lars Bertelsen og Kristine Samson

## Sensitiv urbanitet

## Fra arkitektonisk planlægning til foldningernes by

I de seneste år er begreber som det flydende og det processuelle blevet inddraget i byens teoretisering og design. 1  Inden for bysociologien skriver forskeren John Pløger, at byen er som et rum, der formes af intersubjektivitet, latente kræfter, processer  og  praksisser.  Pløger  peger  på,  at  arkitekturens  virkningsmåder  er 'affektive, kropslige og kognitive'. 2  Byen, som også er en fysisk og kvantificerbar størrelse,  bliver  intensiveret,  når  mennesker  oplever  og  sanser  arkitekturen. Det er derfor ikke længere nok at forstå byens rum og bygninger i relation til en målbar menneskelig skala, som eksempelvis arkitekten Jan Gehl har argumenteret for. 3   Vi  må også være bevidste om, at byens rum og arkitektur stimulerer det sensitive ved at bringe brugeren i en særlig stemning. I denne forstand er arkitekturen orienteret mod at skabe atmosfærer og artikulere den æstetiske og individbundne sansning. 4

I denne artikel ønsker vi at vise, hvordan orienteringen imod det æstetiske, sanselige  og  processuelle  karakteriserer  vores  tids  byudvikling.  Vi  opererer derfor med en kvalitativ forståelse af rummet, hvor det enkelte arkitektoniske værk  indgår  i  utallige  relationer  til  sine  omgivelser.  Inspireret  af  urbanisten Philippe Boudon er udgangspunktet, at 'every building is perceived in relation to the presence of its neighbours'. 5  Byen lader sig således ikke udelukkende beskrive ved kvantificerbar proportionering eller størrelsesforhold som i en modernistisk rumforståelse. I stedet ser vi en vending inden for byens teoretisering og design imod  en  rumforståelse,  som  forbinder  det  kvantitative  og  rationelle  med  en sensitiv oplevelse af rummet.

&lt;

I udviklingsstrategien for Frederiksværk er etablering af Løberuterne med til at kickstarte en sensitiv, kropslig erfaring af det eksisterende landskab. Derved intensiveres det fysiske rum med kroppen som udgangspunkt. Illustration: Sleth og Erik Brandt Dam Arkitekter, 2014.

Vi vil i artiklen undersøge denne vending ved at præsentere udvalgte teorier og praksisser om den aktuelle byplanlægning og arkitektur, hvorefter vi med en analyse af Sleth og Erik Brandt Dam Arkitekters vinderforslag Landskab, værk &amp; by til det storstilede byudviklingsprojekt Stålsatte Byrum i Frederiksværk (2014) vil fremlægge konkrete eksempler på vendingens aktualitet. På baggrund heraf vil vi stille spørgsmålstegn ved, hvor grænserne går mellem det arkitektoniske værk, den eksisterende by samt byens fremtidige og uforudsigelige brug. Med andre ord vil vi undersøge, hvilke konsekvenser vendingen har for et arkitektonisk værkbegreb.

## Fra en modernistisk urbanitet mod en sensitiv urbanitet

Den modernistisk inspirerede byplanlægning har traditionelt set været præget af  et  stærkt  fokus  på  byens  fysiske  rammer 6 ,  der  gennem  rationelt  funderede former sikrer både mobilitet og trafikal adgang til erhverv og handel samt rekreative områder for byens borgere. Adskillige byer er blevet planlagt med udgangspunkt i målinger og beregninger. Klare linjer har inddelt både bygninger og by, og en række restriktive rammer har bestemt byens fremtidige udvikling og dermed sørget for den ønskede effektivitet. 7   Masterplanen har haft forrang, og byplanlægningen har fokuseret på funktionalitet og struktur frem for fleksibilitet og foranderlighed. 8

Siden 1960'erne er den modernistiske byplanlægning dog blevet udfordret af nye former for tværdisciplinære praksisser, som i større grad tager højde for, at byens tilblivelsesprocesser før, under og efter den arkitektoniske plan påvirker og ændrer byens rum. 9  Den ensartede og effektive maskine, som arkitekten Le Corbusier ønskede, at byen skulle fremstå som, er blevet sværere at realisere. Udviklingen  er  blot  tiltaget  som  følge  af  den  stigende  individualisering  i  det senmoderne samfund, hvor byen er blevet skueplads for en række forskellige interesser. Byen er dermed, ligesom vores forståelse af den, blevet mere kompleks. 10 I dag designes byen således ikke udelukkende med den arkitektoniske form som udgangspunkt,  men  også  ved  at  igangsætte  ønskede  processer  i  eksisterende miljøer. Miljø må her forstås i bredeste forstand og inkluderer såvel de sociale, kulturelle  og  økologiske  som  de  historiske  og  rumlige  egenskaber  på  et  sted. Ligeledes må det æstetiske udtryk i denne strømning i den aktuelle arkitektur og byplanlægning opfattes som en virkningsæstetik, der processuelt inddrager omgivelserne snarere end at skabe afsluttede fysiske objekter, der forholder sig til hinanden i en målbar skala.

Inden  for  flere  discipliner  som  bysociologien,  planlægningsteorien,  arkitektur- og landskabsteorien er der sket en vending, der modsætter sig en forståelse af arkitektur som underlagt en kvantificerbar skala for i stedet at basere sig på  oplevede,  sansede  relationer.  Professor  i  arkitektur  David  Leatherbarrow siger  det  meget  præcist:  Der  er  sket  et  skift  i  arkitekturen  fra  at  betone,  hvad en  bygning  er,  til  at  betone,  hvad  en  bygning  gør. 11 Således  ser  Leatherbarrow bygningsværker  som  operationelle  udgangspunkter  for  sanseerfaringer.  Dette peger mod en ny urbanitet, der modsat den modernistiske masterplan fordrer en sensitiv forståelse, hvor også flere komponenter end det fysiske design sættes i værk i relation til det eksisterende miljøs egenskaber og muligheder som eksempelvis  borgerinddragelse  og  aktivering  af  kulturarv.  Det  gør  byens  udvikling særdeles kompleks at arbejde med, fordi planlægning og arkitektur baseres på en fortsat transformation over tid.

Den aktuelle tilgang til byudvikling, som vi her beskriver, forsøger derfor at give plads til det mere sensitive og inddrager midlertidighed, foranderlighed og social tilblivelse som væsentlige elementer i byens udvikling. Dette tydeliggøres i midlertidige byrum og kulturelle begivenheder og eksemplificeres ved projekter som  det  københavnske  Metroselskabs  projekt  Byens  Hegn,  der  fremmer  en kreativ aktivering af de grønne pladehegn, der i disse år omgiver de nye metrostationer,  der  er  under  opførelse.  Tendensen  kan  også  ses  uden  for  de  største danske byer i form af storstilede projekter som Realdania og Køge Kommunes projekt  Køge  Kyst,  der  forbinder  en  omdannelse  af  centrale  by-  og  havneområder med en intensiv og mangeårig borgerinddragelses- og kulturformidlingsproces. 12   Fælles for disse projekter er et fokus på en sanselig virkningsæstetik, hvor  mennesker  kan  udfolde  sig  som  individer  og  fællesskaber  -  man  kan være  gartner  i  urbane  køkkenhaver,  atlet  i  fitnesslegepladsernes  forskellige forlystelser  eller  kreativ  medskaber  af  nye  aktiviteter  inden  for  de  opstillede rammer. Projekterne fremstår alle som små oaser, der understøtter forskellige individuelle  udtryksformer  og  tilbyder  muligheden  for,  at  netop  individernes udtryk  kan  forankres  i  den  forestående  udvikling  af  byen.  Det  sensitive  og processuelle har også vundet indpas i den aktuelle arkitekturpolitik Mennesker i centrum 13  og tænketanksrapporten Fællesskaber i forandring - Byen 2025 14 , hvor særligt det sociale og foranderlige tilskrives en rolle i forhold til at skabe ejerskab, fællesskab og positiv udvikling af byen. Byens udvikling kan dermed ikke længere betragtes  som  et  isoleret  arbejdsfelt  for  arkitekter,  planlæggere  og  politikere, men nu også for de eventmagere, kunstnere og engagerede borgere, der bidrager til at skabe den æstetiske virkning, som projekterne foreskriver. 15

Sideløbende  med  indtoget  af  det  sensitive  er  ingeniør-  og  informationsvidenskabens  rolle  i  byplanlægningen  kraftigt  tiltagende  i  form  af  udbredelsen af  såkaldte smart  cityteknologier.  Her  forsøges  byen  planlagt  og  indrettet,  så den imødekommer flest mulige behov, med udgangspunkt i indsamling af data og  brug  af  logaritmer. 16 Udbredelsen  af  sådanne  teknologier  baserer  sig  ligeledes på det sensitive i den forstand, at individuelle og kollektive behov forsøges tilgodeset, men i stedet for de sensitive udfoldelsesmuligheder, hvor mennesker som sansende og skabende kan indgå i byens udvikling, hviler smart cityteknologierne i højere grad på en rationaliseret dataindsamling, hvor information om blandt  andet  mobilitet,  trafik  og  økonomi  udgør  udviklingsgrundlaget. 17 Byen opfattes hermed som et fysisk materiale, der kan kvantificeres, digitaliseres og designes efter individuelle behov.

Denne aktuelle byforståelse befinder sig altså i et spændingsfelt mellem en sensitiv og en rationel tilgang, der hver for sig fordrer forskellige måder at forstå og planlægge byen på, men som kombineres i en form for sensitiv urbanitet, der er kendetegnet ved at imødekomme individets ønsker, udtryk og muligheder for oplevelse. Den sensitive urbanitet udmærker sig således ved at inddrage individets interesser og behov som det primære fokus for udviklingen af fremtidens byer. Dette sker på både sensitiv og rationel vis, hvor netop kombinationen af de to tilgange skaber byens udvikling. Hermed skal det forstås, at den aktuelle byforståelse tilgodeser individet ved at skabe byer, der er lige dele rationelt kvantificeret gennem logaritmer og data, så individets dagligdag indrettes så fordelagtigt som muligt, mens individets muligheder for udfoldelse og oplevelser ligeledes understøttes gennem de sensitive potentialer. Dette sker eksempelvis, når individet i den aktuelle urbanisme inviteres til at være med til at opdage steders sanselige egenskaber, og når brugerinddragelse arbejder med medieteknologier, hvor brugeren kan udtrykke sig gennem billeder eller direkte være medskabere af det fysiske miljø. Individet inddrages med andre ord i stigende grad i de akitektoniske  planløsninger, idet menneskets sansninger kan åbne stedet for eksempelvis kulturhistorien, det omkringliggende landskab eller de sociale hverdags- praksisser. Med en sensitiv urbanitet mener vi dermed, at planlægningen ikke begrænser sig til en forståelse af det sensitive alene, men derimod handler om de  udvekslinger  og  tilblivelser,  der  konstant  finder  sted  mellem  de  rationelle og sanselige tilgange. Derfor vil vi i det følgende med udgangspunkt i Landskab, værk &amp; by vise, hvordan disse tilblivelsesprocesser kan iværksættes.

Landskab, værk &amp; by forbinder strategisk byplanlægning med fysisk udvikling af udvalgte byrum, formidling af kulturarv og interessentinddragelse på en måde, hvor disse ikke bliver set på som adskilte, men del af samme overordnede strategi. Illustration: Sleth og Erik Brandt Dam Arkitekter, 2014.

## Sensitive egenskaber i forslaget Landskab, værk &amp; by

Landskab, værk &amp; by tager udgangspunkt i spændingen mellem netop de sensitive og rationelle tilgange til byens udvikling. Forslaget blev udviklet til Frederiksværk, der er en klassisk arbejderby i udkanten af hovedstadsområdet. Byen har  rødder  som  en  markant  industriby,  hvor  der  i  adskillige  værksteder  og fabrikker er blevet fremstillet alt fra krudt, kugler og kanoner til komfurer, landbrugsmaskiner og vindmøller gennem de sidste århundreder. Byens identitet er knyttet tæt til den militære industri og særligt det enestående stålvalseværk, der har været rammen om en stor produktion og stadig er aktivt i dag. 18  Med tiden er store dele af byens anden industri imidlertid stagneret, og mange af de centrale anlæg er blevet nedlagt, mens flere fabriksbygninger er revet ned. I stedet er der etableret en række nye funktioner og boliger i byen, hvor særligt omlægningen af omfartsvejen, der nu gennemskærer byen, har medført, at byens historie og fysiske struktur er ved at blive udvisket. 19

I de sidste ti år har Halsnæs Kommune derfor arbejdet med at udvikle byen ud fra en planlægningstanke, hvor særligt byens kulturarv integreres i byens rum. Dette  arbejde  blev  formuleret  i  projektet  Stålsat  By,  hvor  kommunen  stilede imod at synliggøre Frederiksværks industrihistorie. Projektet var et af flere nationale pilotprojekter, hvor en række kulturarvskommuner blev udvalgt til at vise, hvordan man kan integrere kulturarv i kommunal planlægning 20 , og blev yderligere konkretiseret i byplanlægningen i 2013, da Halsnæs Kommune, i samarbejde med Realdania, udskrev arkitektkonkurrencen Stålsatte Byrum. Formålet var 'at synliggøre Frederiksværks landskabelige og historiske kvaliteter, skabe lokal  identitet,  helhedsorienteret  planlægning  og  oplevelsesøkonomi.' 21   Arkitektkonkurrencen skulle udmønte sig i en plan, for at udvikle Frederiksværks byrum og etablere en formidlingsstrategi for byens kulturelle historie, der kunne involvere og engagere borgerne samt det lokale erhvervsliv, kultur- og turismeaktører. Det vindende forslag blev Landskab, værk &amp; by af  Sleth og Erik Brandt Dam Arkitekter, der formåede at forene den ønskede formidling af kulturarven med realiseringen af en række fysiske løsninger til gavn for borgerne.

Forslaget  forholder  sig  på  flere  punkter  til  en  udvikling  af  byen,  der  er overensstemmende med tanken om den sensitive urbanitet. Derfor vil vi i det følgende  gøre  en  række  nedslag  i Landskab,  værk  &amp;  by for  at  belyse,  hvordan projektet arbejder med kombinationer og vekslinger af forskellige komponenter, der tilgodeser menneskers sanselige oplevelse af byen. Således vil vi eksemplificere, hvordan flere byplanlægningsstrategier i praksis supplerer og griber ind i hinanden i et samlet rum gennem sanselige og rationelle tilgange, der tilsammen udgør en sensitiv urbanitet.

## De fire formidlingsstrategier

Landskab, værk &amp; by forbinder strategisk byplanlægning med fysisk udvikling af udvalgte byrum, formidling af kulturarv og interessentinddragelse på en måde, hvor disse ikke bliver set på som adskilte, men sonm en del af samme overordnede strategi. En væsentlig del af strategien er at styrke Frederiksværks forbindelse til sit landskab, særligt skrænten, kysten, en rig beplantning samt den kanal, der er væsentlig for stedets industrihistorie.

Projektet  benytter  sig  af  fire  formidlingsstrategier:  den  fysiske,  den  strategiske,  den  kulturelle  og  den  digitale. 22 Den  fysiske  formidling  omfatter  otte forslag til nøglesteder for fysisk intervention, der forholder sig på flere skalatrin - fra landskabets til byens, bygningens og kroppens skala. Den fysiske formidlingsstrategi finder sted i et samspil imellem de områder i byen, hvor der foreslås ændringer, og det foreslåede design, hvor det er ganske karakteristisk for forslagets fysiske og arkitektoniske formidling, at visualiseringen af det fysiske design er underspillet for så vidt muligt at holde mulighederne åbne: 'projektet [har] ikke et sluttet hele som mål'. 23  Dette giver byen mulighed for at udvikle sig kontinuerligt over tid, da projektet ikke lukker for nye lag og initiativer. Den fysiske formidlingsstrategi bruges endvidere til at kickstarte processen ved blandt andet at ibrugtage det historiske kobbervalseværk. Derfor kan den fysiske formidlingsstrategi ses som en måde at formidle kulturarven på gennem det arkitektoniske rum, hvorimod de andre tre formidlingsstrategier enten bruger den foreslåede arkitektur  som  scenisk  udgangspunkt  for  begivenheder  eller  i  en  strategisk formidling, hvor borgergrupper, foreninger og det politiske system bidrager til etableringen.

Den  strategiske  formidling  fokuserer  på  at  imødekomme  individets  behov gennem en massiv involvering af byens borgere. Det sker på to niveauer, hvor der for græsrødderne er etableret et borgerlaug, mens der også er påbegyndt mere topstyrede initiativer med særligt henblik på, hvordan de kommende anlægsprojekter kan anvendes til nytteaktivering i form af jobtræning eller uddannelses- forløb for byens unge. Hermed sørger den strategiske formidling for, at initiativerne i det fysiske rum kobles til udviklingen af byen, så denne ligeledes finder sted på et socialt og kulturelt plan.

Årshjulet. Den kulturelle formidlingsstrategi struktureres i et årshjul, hvor de forskellige kulturbegivenheder og aktiviteter understøtter udviklingen af den fysiske by og det eksisterende landskab, eksempelvis gennem træplantningsdage. Illustration: Sleth og Erik Brandt Dam Arkitekter, 2014.

Den kulturelle formidling indeholder et årshjul med aktiviteter, der finder sted  og  afvikles  i  relation  til  den  fysiske  formidling.  Samtidig  tager  forslaget udgangspunkt i allerede eksisterende begivenheder i Frederiksværk, hvormed den kulturelle formidlingsstrategi integreres i forhold til byens eksisterende rum og kultur. Nye tiltag iværksættes derudover for at styrke og intensivere brugen af de foreslåede arkitektoniske nøglesteder ud fra den kulturelle arv. Her ses tiltag som afholdelse af idrætsbegivenheden Ironman på en række foreslåede løberuter og  en  heavy  metal-festival.  Ligeledes  ses  genbrugsmarkeder  og  træplantedage for byens borgere som en måde, hvorpå der kan skabes forbindelse til de øvrige formidlingsstrategier.  Årshjulet  betoner  især,  hvordan  den  kulturelle  strategi kan implementeres over tid . Her indgår både kulturbegivenhederne og de fysisk set understøttende aktiviteter som 'FRV laver stier', 'FRV renser kanaler', 'FRV

planter træer' 24 , der således alle er til for at skabe rammer for andre aktiviteter og dermed understøtte forslagets fysiske formidlingsstrategi.

Den digitale formidling består af aktivering af byens og landskabets sansepotentialer gennem sociale medier. Sociale medier knyttes til en laugdannelse i forslagets strategiske formidlingsstrategi og til kulturbegivenhederne i forslagets kulturelle formidlingsstrategi. Særligt vægter forslaget billeddelingsplatformen Instagram, hvor der gennem brugernes visuelle kortlægning af sansemættede områder kan argumenteres for, at en sanseerfaring ved at løbe på løberuterne i landskabet, at deltage i festivalerne eller bidrage til genbrugspladsen kan indgå i den strategiske udvikling, men samtidig også fremhæve kulturhistorien i en fastfrysning gennem billeder. Kulturarvsformidlingen i forhold til såvel landskabet, materiel genanvendelse eller Frederiksværks kulturliv varetages i den forstand af borgerne selv i en løbende formidlingsproces, hvor oplevelsen af de landskabelige, kulturelle og arkitektoniske rum deles og distribueres digitalt.

Også Løberuterne er  et  eksempel  på,  hvordan  der  kan  etableres  foldninger mellem  det  sanselige  og  det  rationelle  rum.  I  forslaget  pointeres  det,  at  'på kyststien,  langs  den  gamle  kystlinje,  ruller  man  både  landskab  og  historie  op under sine fodsåler'. 25   I  intentionen om, at den løbende erfarer historien eller reflekterer over historiens sammenhæng med landskabet gennem sit kropslige gennemløb af det, ønsker forslaget at binde det fysiske rum, løberuten og historien sammen i den kropslige sansning. Løberuten på kyststien kan forstås i en kvantitativ forstand, idet strækningen kan måles og kortlægges, men samtidig også i en sensitiv forstand, idet løberens kropslige afkodning af rummet er i centrum. Den arkitektoniske udformning af rummet er således trådt i baggrunden, mens de eksisterende rumlige kvaliteter og løberens kropslige engagement i dem er trådt i  forgrunden. I den forstand er løberuten som arkitektur afhængig af løberens sanselige levendegørelse af den for at kunne fuldendes som meningsskabende arkitektur. Som fysisk arkitektur formidler løberuterne ikke i sig selv kulturhistorien gennem form eller tegn, men er udgangspunktet for løberens sansende oprulning af landskabet og historien. Det arkitektoniske greb ligger derfor i at udpege det  potentielle  felt,  hvori  mødet  mellem  en  kropslig  erfaring  og  landskabet kan finde sted.

Genbrugsstationen er  et  eksempel  på,  hvordan  arkitektur  ved  at  inddrage kulturarvskvaliteter kan igangsætte sanseoplevelser. Genbrugsstationen er nemlig  både  et  land  art -monument af historiske materialer og en funktionel arkitektur, hvor borgerne kan bytte og genanvende ting og materialer i en levende kulturarvspraksis. På den måde sammenfoldes social og kulturel adfærd med den materielle kultur, ligesom der skabes bevidsthed om kulturhistorien, materialers kvalitet og mulige genanvendelse. Arkitekterne benytter en landskabelig strategi, hvor det visuelle og rumlige indgreb i naturlandskabet har reference til stedsspecifik kunst som eksempelvis Richard Serras og Robert Morris' landskabsmonumenter. Det er karakteristisk for genbrugsstationen, at den har mangfoldige potentialer i sig, og at den kan aktualiseres både i forhold til oplevelsen af landskabet og i forhold til Frederiksværk som et sted, der er formet gennem en industri,  der  bearbejder materialer. Den sanselige erfaring kan sammenstilles med den levede erfaring og erkendelse af egen rolle i landskabets materielle historie, og den sanselige erfaring af genbrugsstationen er hermed lige så væsentlig som den funktionelle. Genbrugspladsen er således mere end blot et fysisk rum - den er også en del af historien og landskabet samt en ramme for borgernes fremtidige aktiviteter og måder at indgå i byen og landskabets historiske kredsløb på. Genbrugspladsen er i den forstand et rum, der kan afkodes, bruges og udvikles gennem borgernes brug af den, samtidig med at brugerne får en oplevelse af et fællesskab, der ligger ud over deres egen (forbrugs)kultur. Den er ikke et lukket værk, men danner derimod rammerne for, at forskelligartede aktiviteter og oplevelser kan finde sted.

## Intensivering af det urbane rum

Modsat tidligere eksempler på, hvordan sensitive og rationelle tilgange til byen og arkitekturen imødekommer mennesker, så ses der med formidlingsstrategierne i Landskab, værk &amp; by en reel synergi mellem de enkelte tilgange. Formidlingsstrategierne betinger hinanden, så ellers modsatrettede tilgange til byens udvikling hver især fungerer som rationelle rum, hvorfra sansninger kan ud- og indfoldes for at etablere sig som æstetiske og mere uformelle rum i de andre formidlingsstrategier. De fire formidlingsstrategier er forskellige og isoleret set forholdsvis enkle,  mens  de  samlet  lægger  op  til  uforudsigelige  begivenheder.  Kompleksiteten ligger altså i den måde, som de fire formidlingsstrategier virker sammen på.

Som professor i planlægning Jean Hillier har påpeget, kan sådanne komplekse systemer tilgodese forskellig opførsel og et sanseligt engagement, hvor systemet holdes åbent for, at nye former for organisation og struktur kan opstå spontant 'out  of  a  sea  of  dense  and  disorderly  interaction'. 26   Kulturbegivenhederne  i årshjulet kan betegnes som et sådant hav af interaktion, der i en tidslig organisering i løbet af året etablerer sanselige erfaringer. Således er det bemærkelsesværdigt, hvordan de potentielt opståede tilblivelsesorienterede rum, der søges etableret  gennem  både  løberuterne  og  årshjulets  begivenheder,  samtidig  kan implementeres som et mere statisk fysisk rum i kraft af Instagram-fotografierne, hvor sanseerfaring fastfryses i billeder, der kan distribueres og bruges til bran-

&lt;

Byrumsplan fra Sleth og Erik Brandt Dam Arkitekters vinderforslag Landskab, værk &amp; by til det storstilede byudviklingsprojekt Stålsatte Byrum i Frederiksværk.

Illustration: Sleth og Erik Brandt Dam Arkitekter, 2014.

Genbrugsstationen - et rum, der forbinder fysiske, oplevelsesmæssige og kulturhistoriske kvaliteter. Genbrugsstationen fungerer både som en kunstnerisk land art, funktionsarkitektur for genanvendelse, oplevelsesrum og kropslig kulturarvsformidling af Frederiksværks landskab og materielle kultur. Illustration: Sleth og Erik Brandt Dam Arkitekter, 2014.

ding af byen, hvor intet er fuldstændigt. Planlægningstanken i Landskab, værk &amp; by kan  af  denne  grund  karakteriseres ved specifikt at arbejde med, hvordan de  forskellige  strategier  og  tilgange  gensidigt  konstituerer  hinanden.  Således forløses nye potentialer for byens udvikling nærmere gennem de hændelser, der potentielt kan finde sted mellem strategierne, end gennem konkrete tiltag i de enkelte formidlingsstrategier.

I dette forslag er arkitektur afhængig af den sansende krop og bevidsthed for at blive aktualiseret. Arkitekturen er med andre ord ikke til stede som et fysisk værk i  sig  selv,  men er snarere en begivenhed, der finder sted, når den møder byens andre komponenter - det sociale og hverdagslivet, den strategiske planlægning, kulturhistorien  og  det  eksisterende  landskab.  Professor  i  landskabsarkitektur Ellen Braae skriver om forslaget: 'With the high degree of citizens involvement the  project  will  move  in  the  transition  between  continuity  and  cultivation  of what already exists.' 27

## Det sensitive rums foldninger

Byplanlægning i dag må forstås som bare én ud af flere strategier for, hvordan sanseoplevelser kan styrkes ved at arbejde strategisk med formidling af et givent miljø. Her kan eventmagere, kunstnere, engagerede borgere og kulturhistorikere være med til at etablere nye indgangsvinkler. I de seneste to årtier har byplanlægningen i stigende grad været præget af en multiperspektivisk tilgang, hvor flere aktører end blot professionelle planlæggere og arkitekter kan samarbejde og  påvirke  hinanden  undervejs  i  processen.  Således  går  skabelsesprocesserne begge veje: Både når det fysiske rum danner rammerne for, at sanseerfaringer kan opstå i hverdagslivet, og når borgere og brugere gennem fx kulturbegivenheder og sociale fællesskaber giver det fysiske rum nye egenskaber... På den vis kan vi forstå alle strategierne som udgangspunkter for byens tilblivelse, i og med at de aktiverer og griber ind i hinanden. At forstå byplanlægning ud fra fysiske og kvantificerbare størrelser - en plan, der lægges ned over et materiale, og hvis effekter kan forudsiges og måles - er hermed erstattet af en bredere forståelse af urbanisme som en udveksling og uafsluttet tilblivelse mellem sensitive og rationelle aspekter ved byen.

Udvekslingerne mellem de tilsyneladende modsatrettede dimensioner, det sensitive og det rationelle, bevirker et opgør med en mere funktionsorienteret byplanlægning. I stedet kræves der et langt større fokus på helheder og sammenføjninger, hvilket kan siges at have ligheder med Gilles Deleuze og Félix Guattaris tanker omkring 'det stribede' og 'det glatte' . 28 Det glatte kan siges at være genstand for et kortrækkende syn. Med dette menes, at alting forekommer så fremspirende og flydende, at man kan risikere at fortabe sig i det. Derfor står det glatte i kontrast til det stribede, der baserer sig på et vidtrækkende og organiseret syn. 29  Det glatte og det stribede kan anvendes som et begrebspar, der leder til en ny rumforståelse, hvor den indbyrdes relation mellem det glatte og det stribede kan anskues som svarende til relationen imellem de tidligere benævnte sensitive og rationelle tilgange. Her er det glattes udvidelse af grænser gjort af sansninger, hvorimod det stribedes afgrænsning udgøres af rationalitet og struktur. 30  Dette medfører  forståelsen  af  et  samlet  rum,  hvor  sensitive    og  rationelle  tilgange bevirker, at polerne er gensidigt betingede og griber ind i hinanden, hvormed de mellemliggende skillelinjer sløres. 31 Det  skal  derved  forstås,  at  intet  rum  er  så rationelt og struktureret, at det ikke ligeledes besidder aflejringer af det sensitive og flydende - altså at intet kan være glat uden at være stribet og omvendt. 32

Essentielt for Deleuze og Guattaris anskuelse af denne relation er altså, at de to poler konstant veksles og foldes. Det sensitive og det rationelle arbejder sammen, og det er netop i denne foldning mellem dem, at der sker en tilblivelse, som kan danne afsæt for byens udvikling. Hermed kan foldningen forklares gennem en teoretisk optik, hvor det glatte består af en uendelig række sammenføjninger, der etablerer dets udtryk og visualitet. Det glatte opbygges hermed uden love, hvilket gør dets absolutte lokalt, da intet er afgrænset eller formfuldt. I opposition til dette viser det stribedes absolutte sig netop i formen og det omsluttende som et velafgrænset centrum, hvis funktion er at skubbe alt det truende uden for dets grænser. 33 Det stribede frastøder således det, der ligger udenfor, hvorimod det glatte sammenføjer det på ny.

Byen kan derfor hverken karakteriseres som enten et glat eller stribet rum, men  derimod  som  deres  kontinuerte  foldninger.  I  eksemplet Landskab,  værk og  by så  vi  netop  denne  foldning  mellem  de  forskellige  formidlingsstrategier, hvor  arkitektur,  kultur,  landskab  og  brugernes  sanselige  aktivering  af  stedet blev  medkonstituerende  for  byens  tilblivelse.  Byen  består  i  denne  optik  ikke blot af arkitektoniske værker, der manifesterer sig fysisk, og som kan beskrives kvantitativt. Snarere er byen  affekternes eller intensiteternes rum,  hvor rummets kvantificerbare egenskaber gradbøjes i forhold til, hvordan de afkodes og aktualiseres af den sansende krop eller de sociale aktiviteter, der finder sted i det. 34

Det  arkitektoniske  værk  -  hvad  der  i  Frederiksværks Landskab, værk &amp; by betegnes som den fysiske formidling - bliver til ved, at det foldes med de andre formidlingsstrategier. Arkitekturen kan således forbindes til billeder, til strategisk byudvikling eller til kultur- og kunstbegivenheder. Ingen af disse er afgrænsede i sig selv, men foldet sammen i en gensidigt konstituerende tilblivelse. Den eksisterende by, det arkitektoniske værk og den agerende borger kan derfor ikke forstås som adskilte størrelser, men indvirker dynamisk på hinanden i en række umiddelbare og materielle processer. Denne sammensatte forståelse af rummet rækker dermed ud over arkitekturens fysiske grænser, idet den inkluderer det sociale og levede livs sansninger, mediering og aktiviteter.

Landskab, værk &amp; by er endnu ikke fysisk realiseret, og spørgsmålet er stadig, hvorvidt  vinderprojektet  vil  sikre  Frederiksværk,  at  de  sanselige  og  glatte forbindelser finder sted. Planlægger Charlotte Scheel fra Halsnæs Kommune er opmærksom på den problemstilling:

(…)  udfordringen  ved  det  er,  at  vi  som  planlæggere  ikke  bare  sidder  med masterplanen og udvikler den én til én. Vi har ikke fået en masterplan, men en udviklingsstrategi. Det vil sige, at vi skal være skarpe og garanter for, at alt, der bliver udviklet, taler i den her retning. Det var selvfølgelig nemmere, hvis man bare havde lavet et blueprint, som vi kunne arbejde efter, og så var vi færdige, når vi havde gjort det. Vi har i stedet givet os selv en kæmpe opgave i, at vi hele tiden skal vurdere det - vurdere, at der er et formidlingsperspektiv, vurdere, at der ligger en historisk struktur, vi kan bygge det op med. De vurderinger, og det med, at vi skal have det ud og arbejde hos en masse mennesker, vi ikke er herrer over, det er nyt - særligt, at vi skal have den her mere faciliterende rolle. 35

Det  er  altså  ikke  kun  borgeren,  der  i  den  sensitive  urbanitet  må  engagere sig  sansende  og  socialt  i  byen.  Det  gælder  også  planlæggeren,  der  faciliterer processen.

## Foldningens potentialer

Byen befinder sig altid i en foldning mellem mange rumligheder - intensive som ekstensive og rationelle såvel som sensitive . Foldningen aktualiseres typisk af individers  møde  med  de  fysiske  omgivelser,  det  arkitektoniske  værk  og  eksisterende landskabelige træk. Her aktiveres sanser via en kvalitativ erfaring af rummet, idet komponenterne indgår i utallige foldninger, som det eksempelvis er beskrevet ved Instagram-fotografierne i Frederiksværk, der på den ene side kan være fastfrysninger af én særlig tilstand, men også danne udgangspunkt for nye sanseerfaringer og dermed en intensivering af rummet. I den sensitive urbanitet bliver det således den rumlige erfaring, der danner grundlag for skabelsen af det urbane rum. Byen bliver således sensitiv, ved at dens planlægning ikke forstås ud fra etableringen af fysiske størrelser og arkitektoniske værker alene, men ved at den inddrager multiple processer, der inkluderer menneskers sanselige møde med rummet.

Men den sensitive urbanitets foldninger kan også være problematiske. Dels gør uforudsigeligheden i tilblivelsesprocessen, at det kan være svært at identificere et ansvar eller en signatur på udviklingen, dels kan det være svært at identificere og italesætte processens egentlige magtpositioner i forløbet, da påvirkninger og sansninger ofte opererer uden om bevidste, sprogliggjorte rationaler. Non-repræsentationelle teorier inden for kulturgeografien har i den forbindelse påpeget, hvordan det affektive og sanselige paradigme i byplanlægningen giver mulighed for nye magt- og styringsmekanismer. 36  Også filosoffen Brian Massumi har i interviewbogen Politics of Affect fra 2015 påpeget, hvordan det sanselige og affektive må forstås som en politisk agens, der både kan have frisættende og totalitære udtryksformer.

Ikke desto mindre, og måske især på grund af den kritik, der kan rettes mod den sensitive urbanitet, handler byplanlægning i dag om en øget opmærksomhed på  potentielle  muligheder  i  foldningen  mellem  komponenter  mere  end  om bygninger  som  form.  Det  er  derfor  vores  konklusion,  at  byplanlægningen  må gentænkes med et skærpet fokus på processen, idet det er i de sanselige og kropslige foldninger med det rationelle og sensitive, at byudviklingen finder sted.

## NoTER

- 1 Se fx Pløger, 2008, eller Hillier, 2007.
- 2 Pløger, 2015, p. 81.
- 3 Se fx Gehl, 2007
- 4 Se fx Böhme, 2006.
- 5 Boudon, 1999, p. 20.
- 6 Jørgensen, 2008, pp. 38-48.
- 7 Se fx bygningsværket Unité d'Habitation i Marseille eller Le Corbusier, 1965. Her eksemplificeres Corbusiers proportionssystem Modulor som rammen for både liv og arkitekturens funktioner.
- 8 Sehested, 2002, p. 232.
- 9 Se fx Samson, Den performative by , 2012, pp. 219-242.
- 10 Ascher, 2002, pp. 29-36.
- 11 Leatherbarrow, 2009, pp. 43, 49.
- 12 Baunkilde og Bertelsen, 2015, p. 12.
- 13 Kulturministeriet: Arkitekturpolitik , 2014.
- 14 Tænketanken Byen 2025, 2014.
- 15 Baunkilde og Bertelsen, 2015, p. 12.
- 16 Ministeriet for By, Bolig og Landdistrikter: Smart city tænketank , 2015.
- 17 Ministeriet for By, Bolig og Landdistrikter: Data - fundamentet for fremtidens byer , 2015.
- 18 Industrimuseet Frederiks Værk og Niras, 2010, p. 14.
- 19 Halsnæs Kommune et al., 2014, p. 6.
- 20 Den 18. juni 2008 blev Halsnæs Kommune af Kulturarvsstyrelsen og Realdania udpeget som en af fire Kulturarvskommuner.
- 21 'Vinderen af Stålsatte Byrum er fundet', pressemeddelelse, Realdania/Halsnæs Kommune, 15. maj 2014.
- 22 Sleth et al., 2014.
- 23 Sleth et al., 2014, p. 9.
- 24 Sleth et al., 2014, p. 11.
- 25 Sleth et al., 2014, p. 10, illustration 2.
- 26 Hillier, 2007, p. 43.
- 27 Braae, 2015, p. 217.
- 28 Store dele af følgende teoretiske udlægninger stammer fra Baunkilde og Bertelsen, 2015, pp. 20ff.
- 29 Deleuze og Guattari, 2005, p. 617.
- 30 Deleuze og Guattari, 2005, p. 644.
- 31 Deleuze og Guattari, 2005, p. 645-46.
- 32 Deleuze og Guattari, 2005, p. 645-46.
- 33 Deleuze og Guattari, 2005, p. 643.
- 34 Samson: Det performativt æstetiske byrum , 2010, p. 164.
- 35 Charlotte Scheel citeret i Baunkilde og Bertelsen, 2015, p. 69.
- 36 Se for eksempel Nigel Thrift Non-representational Theory fra 2008, eller Ben Anderson og Paul Harrisons Taking-Place fra 2010.

## Litteratur

- Ascher, François: 'Urbanismen og den nye urbane revolution', Distinktion : Scandinavian Journal of Social Theory , nr. 1, vol. 3, 2002, pp. 29-36.
- Baunkilde, Mikkel og Lars Bertelsen: Sensitiv urbanitet - byplanlægning mellem sensitive og rationelle værdier . Speciale. Performance Design, Roskilde Universitet, Roskilde, 2015.
- Boudon, Philippe: 'The notion of scale and Charles S. Peirce's Categories' (IASSP - Barcelona - June 1966, Semiotics and architecture)', Nordisk Arkitekturforskning , vol. 12, nr. 1, 1999, pp. 19-25.
- Böhme, Gernot: Architektur und Atmosphäre , Wilhelm Fink Verlag, München, 2006.
- Braae, Ellen: Beauty Redeemed: Recycling Post-Industrial Landscapes . Birkhäuser, Basel, 2015.
- Deleuze, Gilles og Félix Guattari: Tusind plateauer - Kapitalisme og skizofreni , Det Kongelige Danske Kunstakademis Billedkunstskoler, København, 2005.
- Gehl, Jan: Livet mellem husene - udeaktiviteter og udemiljøer , Arkitektens Forlag, 6. udgave, København, 2007.
- Halsnæs Kommune, Teknik &amp; Miljø, Sleth, Erik Brandt Dam Arkitekter, Moe og Martin Zerlang: Handlingsplan for udvikling af Stålsat By, Frederiksværk, Halsnæs Kommune, 2014.
- Hillier, Jean: Stretching Beyond the Horizon: A Multiplanar Theory of Spatial Planning and Governance , Ashgate Publishing, Aldershot, 2007.
- Industrimuseet Frederiks Værk og Niras: Stålsat Kulturarv. På vej mod verdens kulturarv. Halsnæs kulturarvskommune 2008-2010 , Frederiksværk, Halsnæs Kommune, 2010.
- Jørgensen, Peter Schultz: 'Den foranderlige by - midt i paradigmeskiftet', in Jan Bruun Jensen, Tina Gørtz Christensen og Ingelise Konrad (red.), Kulturplaner - fra velfærdsplanlægning til kulturel byudvikling , Bogværket, København, 2008, pp. 38-48.
- Kulturministeriet: Arkitekturpolitik - Mennesker i centrum , København, 2014.
- Leatherbarrow, David: Architecture Oriented Otherwise , Princeton University Press, New York, 2009.
- Le Corbusier: Menneskenes bolig , Stjernebøgernes kulturbibliotek, København, 1965.
- Ministeriet for By, Bolig og Landdistrikter: Smart city tænketank , København, 2015, http://www. mbbl.dk/by/smart-cities/smart-city-taenketank
- Ministeriet for By, Bolig og Landdistrikter: Data - fundamentet for fremtidens byer , København, 2014, https://erhvervsstyrelsen.dk/sites/default/files/smart\_city\_2014\_digital.pdf
- Pløger, John: 'Flydende planlægning' in Juul Frost (red.), Byens Rum 1 , København, 2008, http:// byensrum.dk/aktiviteter\_presse/documents/JohnPloeger-Flydendeplanlaegning.pdf
- Pløger, John: Den efemere by , Books on Demand, København, 2015.
- Rancière, Jacques: The Politics of Aesthetics , London, Continuum, 2004.
- Samson, Kristine: Det performativt æstetiske byrum , ph.d.-afhandling, JUUL|FROST Arkitekter, Institut for Miljø, Samfund og Rumlig Forandring, Roskilde Universitet, Roskilde, 2010.
- Sehested, Karina: Netværksstyring i byer - Hvad med planlægningen og demokratiet? , Jurist- og Økonomforbundets Forlag, København, 2002.
- Sleth, Erik Brandt Dam Arkitekter, Moe, Martin Zerlang, Vera Noldus og Ole Puggård: Stålsatte byrum - Landskab, værk &amp; by, Frederiksværks industrielle kulturarv , 2014.
- Tænketanken Byen 2025: Fællesskaber i forandring - Byen 2025 , Ministeriet for By, Bolig og Landdistrikter, København, 2014, https://erhvervsstyrelsen.dk/sites/default/files/ taenketanken\_byen\_2025\_0.pdf