Folkekirkens Uddannelses- og Videnscenter – hvem er vi, og hvad laver vi?
Forfattere: Birgitte Graakjær  Hjort
Tidsskrift: dttk (07-07-2022)

## FOLKEKIRKENS UDDANNELSESOG VIDENSCENTER - HVEM ER VI, OG HVAD LAVER VI?

Center- og afdelingsleder i Folkekirkens Uddannelses- og Videnscenter, ph.d. cand.theol. Birgitte Graakjær Hjort

I Folkekirkens Uddannelses og Videnscenter (FUV) beskæftiger vi os med to ting: uddannelse og efteruddannelse af præster, provster m.fl., og viden og udvikling .  Det sidste sker i form af, at vi løbende undersøger  folkekirkens  arbejde  med  henblik på at udvikle det. Denne artikel tager afsæt i to af vores nye undersøgelser og et af vores udviklingsprojekter:

1. Hvad mener befolkningen om folkekirken,  og  hvordan  bruger  de den?  FUV's  befolkningsundersøgelse
2. Folkekirkens  frivillige  -  hvem  er de,  hvordan  er  de  blevet  rekrutteret,  og  hvad  motiverer  og  fastholder  dem?  FUV's  frivillighedsundersøgelse
3. Hvad gør folkekirken for at få flere til at vælge dåben til? Idébank

## Hvad mener befolkningen om folkekirken, og hvordan bruger de den? FUV's befolkningsundersøgelse

FUV  har  undersøgt,  hvad  befolkningen mener  om  folkekirken,  og  hvordan  de bruger den. Der har i perioder været debat  om,  hvor  mange,  der  melder  sig  ud af folkekirken, og hvorfor de gør det. Det er  bestemt  også  interessant.  Men  det  er imidlertid  mindst  lige  så  vigtigt  at  vide, hvorfor de fleste medlemmer aldrig spekulerer på at melde sig ud, men derimod fortsætter  deres  medlemskab  som  noget af  det  mest  naturlige  i  verden.  Sagen  er nemlig, at de fleste slet ikke kunne drømme om at melde sig ud. For dem har folkekirken stor betydning, også selvom de ikke  nødvendigvis  går  ofte  i  kirke.  Men de  sætter  pris  på,  at  folkekirken  er  der. De  ønsker,  at  folkekirken  skal  være  tilgængelig og give både dem selv og andre mulighed for at gøre brug af dens tilbud, når behovet opstår. Den selvfølgelighed i medlemskabet er vigtig at have sans for, hvis man vil forstå befolkningens forhold til folkekirken.

## Har avisoverskrifterne ret?

Når Danmarks Statistik en gang om året udgiver  kirkestatistik,  kan  vi  ofte  læse avisoverskrifter  som:  »Medlemmerne  siver  ud  af  Folkekirken«,  »Et  nedgangsår for  Folkekirken«,  »Derfor  mister  kirken mere af folket« og »Medlemsafgang i Folkekirken«. Det er alt sammen eksempler på avisoverskrifter i nyere tid. Der bliver fortalt  om  tomme  kirkebænke  søndag formiddag. Skulle man tro avisoverskrifterne, ville man sidde tilbage med indtryk af  en  kirke  i  krise.  Dermed  ikke  sagt,  at overskrifterne  og  artiklerne  ikke  rummer  en  grad  af  sandhed.  Der  er  nemlig tilbagegang  i  folkekirkens  medlems-  og dåbsprocent. Det er en meget lille del af medlemmerne, der går trofast i kirke søndag formiddag. Der bliver kæmpet for at opretholde kirkelivet lokalt i mange sogne. Og i områder med tynd befolkning og dyrt vedligeholdelseskrævende middelalderkirker bliver pengene vendt og drejet. Disse udfordringer skal ikke forties.

Når det er  sagt,  tegner  avisoverskrifterne  et  unuanceret  billede  af  folkekirken.  For  det  første  er  tilbagegangen stilfærdig og langsom snarere end dramatisk og hurtig som i visse andre lande. I Norge er medlemsprocenten fx faldet fra 82,8 i 2007 til 68,1 % i 2020 (Statistisk Sentralbyrå,  som  er  Norges  svar  på  Danmarks Statistik). I Sverige fra 74 % i 2007 til 55 % i 2020 (Svenska Kyrkans forskningsenhed, www.svenskakyrkan.se). Men i Danmark er den i samme periode kun faldet fra 82,6 % i 2007 til 74,2 % i 2020 (FUV's kirkestatistik, www.fkuv.dk). Faldet i medlemsprocenten i Danmark er altså betydeligt mindre, end tilfældet er i de sammenlignelige, nordiske lande.

For det andet er medlemskabet usædvanligt robust for  langt  størstepartens vedkommende.  Og  endelig  har  folkekirken en betydningsfuld plads i mange med- lemmers  liv,  selvom  de  ikke  ofte  bruger kirken.

## Befolkningens brug af og tilknytning til folkekirken

Ud over medlemsprocenten er kontaktfladen mellem befolkningen og folkekirken det  sted,  hvor  den  viser  sig  som folkets kirke , dvs. som den kirke, flertallet af befolkningen er medlemmer af, sætter pris på, og som samtidig varetager en kristen kulturarv. 77 % af befolkningen har haft kontakt til folkekirken inden for de seneste  12  måneder.  Det  er  et  højt  tal!  Ikke mindst når man tænker på, at det er den samlede befolkning og ikke kun medlemmerne, der er talt med her.

Kontakten sker på mange måder. Det kan fx være i forbindelse med dåb, konfirmation,  bryllup  eller  begravelse  (56  %), besøg på en kirkegård ud over begravelse (43 %) eller til koncert, foredrag eller andre kulturelle arrangementer (22 %). Det siger  noget  om,  at  selvom  befolkningen ikke sidder på kirkebænken hver søndag, gør  de  brug  af  kirken  og  har  kontakt  til den.

Det er kvinder og ældre borgere, som har  den  største  kontaktflade  til  folkekirken.  Og  kontakten  er  stigende  med  uddannelsesniveau.  Urbanisering  har  kun en lille  betydning  for  medlemmernes brug af folkekirken, selvom der dog er lidt større  tilslutning  til  aktiviteter  som  kirkegårdsbesøg, personlig samtale med en præst eller anden medarbejder eller søndagsgudstjeneste i tyndtbefolkede områder (Poulsen et al. 2021, 110-130).

## Det skandinaviske paradoks: højt medlemstal og lav kirkegang

Inden  for  kirkeforskningen  opereres  der med begrebet det skandinaviske paradoks . Begrebet  sigter  til,  at  de  skandinaviske lande er kendt for kombinationen af høje medlemstal og lav kirkegangsprocent (Lüchau 2010, 177; Sundback 2000, 34). Desuden  har  hovedparten  af  medlemmerne en pragmatisk og individualiseret tilgang  til  folkekirken,  så  der  er stor  variation i  trosforestillinger (Iversen 1986, 330). Den pragmatiske frem for dogmatiske tilgang til trosforestillinger er en væsentlig  nøgle  til  at  forstå  folkekirkemedlemskabet.

En  anden  væsentlig  nøgle  til  forståelse  er de  sociale  sammenhænge ,  som  giver medlemskabet mening for det enkelte individ.  En  af  grundene  til,  at  de  fleste folkekirkemedlemmer forbliver  medlemmer livet igennem og ikke går og overvejer, om de skulle melde sig ud, er, at deres medlemskab  er  indlejret  i  flere  sociale sammenhænge. Det skal vi vende tilbage til senere. Men inden da skal vi have nogle få nøgletal på bordet, som er med til at tegne et portræt af folkekirken.

## Folkekirkens medlemmer beskrevet i tal

74 % af Danmarks befolkning er medlemmer af folkekirken (pr. 1. januar 2020).

Hvad  ved  vi  om  medlemmerne,  når det  gælder  alder,  uddannelse,  herkomst og land-by?

Aldersfordeling :  Der er lidt flere kvinder  end  mænd  (4  procentpoint),  der  er medlemmer,  sammenlignet  med  kønsfordelingen  i  befolkningen.  Der  er  lidt færre (3-6 procentpoint) medlemmer i aldersgruppen 18-39 år sammenlignet med befolkningssammensætningen. Og der er lidt flere (1-5 procentpoint) medlemmer i aldersgruppen 40-75+ år, når man sammenholder  det  med  befolkningen  som helhed. Der er med andre ord en vis underrepræsentation af yngre medlemmer.

Uddannelsesmæssig fordeling:  Der  er færre (11 procentpoint) medlemmer med grundskole  eller  gymnasie  som  højeste uddannelse, end tilfældet er i befolkningen som helhed. Der er flere (10 procentpoint) folkekirkemedlemmer med en kort eller  mellemlang  videregående  uddannelse end i befolkningen som helhed.

Herkomst :  Den  absolut  største  demografiske forskel mellem  befolkningens og folkekirkemedlemmernes sammensætning finder vi imidlertid i fordeling af herkomst. Ikke mindre end 98 % af folkekirkemedlemmerne har dansk herkomst. Kun 2 % er indvandrere eller efterkommere af indvandrere. Sammenligner vi disse tal  med  befolkningssammensætningen, gælder  det,  at  kun  86  %  har  dansk  herkomst, mens 14 % er af anden herkomst.

Summa summarum : Folkekirkens medlemmer adskiller sig kun lidt fra den samlede  befolkning,  hvad  angår  køn  og aldersfordeling.  De  adskiller  sig  mere, hvad  angår  uddannelse.  Og  de  adskiller sig mest, når det kommer til spørgsmålet om herkomst (Poulsen et al. 2021, 28f).

## Det stabile, kollektive folkekirkemedlemskab

Hvad ved vi om, hvad medlemmerne har af grunde til at være medlemmer? For det første  har  de forskellige grunde.  Det  er med til  at  forklare  den  rummelighed  og forskellighed i trosliv, der kendetegner folkekirken. Derudover er det værd at hæfte sig ved, at de enkelte medlemmer har fl ere grunde. Ikke mindre end 4,4 grunde i gennemsnit til at være medlemmer. Fx ønsket om at bevare kirkebygninger, ønsket om at støtte kristen kulturarv og ønsket om at støtte en folkekirke, der gør noget godt for samfundet. Det faktum, at der er så relativt mange grunde til  at  være  medlem er en af forklaringerne på, at medlemskabet er så robust (Poulsen et al. 2021, 30). Det er de færreste, der melder sig ind og ud. Og det er de færreste, der går med overvejelsen om at melde sig ud. For langt de fleste er medlemskabet noget af det mest stabile i deres tilværelse.

Når mange har 4-5 grunde til at være medlemmer, skal der dermed forholdsvis meget til at true medlemskabet. Til gengæld er der også store og forskelligartede forventninger  til,  hvad  folkekirken  skal leve op til: den skal både sørge for, at bygningerne holdes ved lige, at kirken tager vare på de svage, at der er gode tilbud osv.

For hovedparten af medlemmerne er  det  kollektive  enheder  som  familien, nationen  og  samfundsstrukturerne,  der ligger  til  grund  for  deres  medlemskab. F.eks. ønsker flertallet at bevare de historiske kirkebygninger og støtte op om den kristne  kulturarv.  Flertallet  af  medlemmerne finder desuden, at det er naturligt som dansk statsborger at være medlem af folkekirken, og at folkekirken er et værn om det at være dansker med historisk og kulturel arv fra kristendommen, ligesom den  er  en  garant  for,  at  der  bliver  taget hånd om samfundets udsatte. Mange har ikke tænkt så meget over deres medlemskab,  men  er  blevet  medlemmer,  fordi deres forældre har fået dem døbt, og det er  blevet  en  ureflekteret,  naturlig  del  af deres tilværelse.

Andre føler en vis distance til det socialt  funderede  medlemskab.  Nok  er  de »født«  ind  i  folkekirken  gennem  forældrenes tilvalg af dåb, men de ønsker ikke en kultur, der er båret af kristne værdier. Denne gruppe repræsenterer et mere distanceret medlemskab  (Poulsen  et  al. 2021, 30-42).

## Hvor troende er folkekirkens medlemmer?

Det bliver fra tid til anden diskuteret, om ikke  folkekirken  er  så  rummelig,  at  hovedparten af dens medlemmer dårligt nok kan betegnes som troende? Der er næppe nogen tvivl om, at der findes fx valg- og frimenigheder, som i forkyndelse, undervisning  m.m.  lægger  mere  vægt  på  den personlige tro  forstået  som  den  enkeltes religiøse  overbevisning  og  praksis  samt tilslutning  til  kirkens  dogmatiske  indhold,  end  tilfældet  er  hos  flertallet  i  folkekirken. Her er det væsentligt at nævne, at troen for Luther ikke var en personlig overbevisning,  som  den  enkelte  kunne fremvise, men en gave, der bliver skænket i og med dåben (Dåb og nadver 2019, 4348). Men hvad viser nyere kirkeforskning om  befolkningens  -  herunder  medlemmernes - tro eller mangel på samme? Og på hvilke måder væver tro som overbevisning og praksis sig ind i hinanden?

Blandt medlemmerne er der 43 %, der svarer ja til, at de har en tro, og at det er en af årsagerne til, at de er medlemmer.

Er det et stort eller et lille tal? Det afhænger  af  øjnene,  der  ser.  Måske  findes  der blandt  folkekirkens  medlemmer  en  ikke ubetragtelig  del,  der  er  fremmede  over for  en  pietistisk  inspireret  forståelse  af troen,  og  som  lever  godt  med,  at  f.eks. præsten skal tro, når der til en begravelse forkyndes  opstandelse,  eller  når  der  til en  gudstjeneste  læses  højt  fra  alteret  af bibelske  fortællinger.  Der  kan  her  være tale  om  en  form  for stedfortrædende tro , som det enkelte medlem kan læne sig ind i  og  op  ad  uden nødvendigvis personligt at stå inde for samme tro forstået som en bestemt overbevisning. Og hvad er overhovedet tro? En tro på, at Gud med stort G findes? En tro på et liv efter døden? Eller er det snarere en praksis i form af gudstjenestegang, bøn, meditation, spirituelle erfaringer,  en  tilbagevendende  brug  af folkekirken ved store begivenheder og på skelsættende dage i livet? Der er mere end ét  svar  på,  hvad  tro  i  folkekirkelig  sammenhæng dækker over.

Nogle vil sige, at mennesker stemmer med fødderne. Og ud fra den tankegang er det vigtigt, hvordan befolkningen bruger folkekirken, fordi denne brug afspejler noget om, hvad den betyder for dem. Denne brug viser en stærk tilknytning til folkekirken.  Derfor  giver  det  mening  at skelne mellem believing (tro) og belonging (tilhørsforhold), hvor det sidste er et udtryk  for,  at  den  brede  befolkning  har  en stærk  tilknytning  til  kirken  mere  end  et bestemt sæt af overbevisninger. Det kommer  bl.a.  til  udtryk  i,  at  de  fleste  årligt deltager i en begivenhed i kirken (Iversen 2019,  104f;  Leth-Nissen  2018,  20-25  og 221).

## Datagrundlag

Undersøgelsen er  baseret  på  et  stort  datasæt. I samarbejde med Danmarks Statistik har vi indsamlet godt 4000 besvarede spørgeskemaer og analyseret dem. Det er den hidtil største undersøgelse af folkekirken, og analyserne er udgivet i rapporten: Poulsen et.al., Religiøsitet og forholdet til folkekirken 2020. Bog 1 - Kvantitative studier, 2021, og findes på www.fkuv.dk. Arbejdet bliver fulgt op af en kvalitativ undersøgelse, baseret på 80-90 interviews.

## Folkekirkens frivillige - hvem er de, hvordan er de blevet rekrutteret, og hvad motiverer og fastholder dem? FUV's frivillighedsundersøgelse

Vi har i FUV igennem længere tid været i gang med at undersøge folkekirkens frivillige. Hvem er de, når det gælder alder, køn,  uddannelsesniveau  etc.  Ligner  de profilen på frivillige inden for andre sektorer som fx frivillige inden for idræt, boligforeningsarbejde, forældrebestyrelser i daginstitutioner m.m.?

Vi  interesserer  os  både  for,  hvordan folkekirkens frivillige er blevet frivillige, dvs.  forskellige  rekrutteringsveje.  Vi  har desuden fokus på, hvad der fremmer deres motivation og trivsel, så de fortsætter med at være frivillige længe. Og vi spørger ind til, om de overvejer at stoppe og i  givet  fald  af  hvilke  grunde.  Endelig  er der  nogle  praktiske  og  organisatoriske forhold,  vi  forsøger  at  afdække,  som  fx hvor  vigtigt  det  er  for  de  frivillige,  om der er frivillighedsfest, tilbud om kurser etc. Som led i undersøgelsen har vi lavet et forstudie i tre østjyske provstiers sogne og  dernæst  udvidet  den  og  gennemført den i et repræsentativt udsnit af sogne på landsplan.

Undervejs i arbejdet sammenligner vi folkekirkens frivillige med frivillige inden for andre sektorer. Frivillighedsforskning inden for andre sektorer viser fx, at højt uddannede med hjemmeboende børn og et fuldtids lønnet job udgør den gruppe i befolkningen,  hvor  den  største  andel  af frivillige findes, selvom det kan lyde overraskende. Ikke desto mindre gælder det i befolkningen generelt, at jo længere uddannelse en person har, jo mere sandsynligt er det, at personen arbejder frivilligt. Her ser folkekirkens frivillige - ud fra forundersøgelsen - ud til at adskille sig.

I  befolkningen  generelt  gælder  det endvidere,  at  jo  længere  arbejdsuge,  jo større sandsynlighed er der for, at en person engagerer sig i frivilligt arbejde, selvom man måske kunne have forventet det modsatte.  Den  befolkningsgruppe,  som rummer den største  procentdel  af  frivillige,  er  således  dem,  der  har  en  arbejdsuge  i  et  lønnet  job  på  over  40  timer  om ugen og har hjemmeboende børn. Gælder det også for folkekirkens frivillige? Eller er  denne  gruppe  så  stærkt  underrepræsenteret  blandt  folkekirkens  frivillige,  at det sender et signal om, at vi ikke er gode nok til at få dem inviteret med i det frivillige arbejde? Går vi udenom dem, der har fuldtidsjob og hjemmeboende børn, når vi leder efter frivillige, fordi vi på forhånd fejlagtigt - antager, at de har for travlt til at sige ja? Det er spørgsmål som disse, undersøgelsen skal gøre os klogere på.

Forstudiet  danner  som  sagt  basis  for en  større,  landsdækkende  undersøgelse af frivillige i sognekirker.  Tilsammen forventer  vi  ca.  1500  besvarede  spørgeskemaer.  Desuden  bliver  den  suppleret af kvalitative interviews. Resultaterne af  forstudiet  er  udgivet  i  artiklen:  'Fellowship as driving force. Volunteering in the Evangelical Lutheran Church in Denmark' i Studia Theologica - Nordic Journal of Theology 2021. Resultaterne af den landsdækkende undersøgelse forventer vi at udgive på dansk i løbet af 2022-23.

Undersøgelsen kan ikke alene lære os noget  om  målgrupper,  som  vi  måske  af dårlig vane forsømmer at få inviteret med i det frivillige arbejde. Den peger også på, hvor vigtigt det fx er at rette en personlig henvendelse til dem, vi ønsker at rekruttere som frivillige, ligesom den giver indsigt i, hvad der er vigtigt for de frivillige, hvis de skal bibeholde deres engagement over lang tid.

## Corona som baggrund for idébank i forhold til at fremme dåb

Kirkestatistikken har vist, at der var knap 7000 færre spædbarnsdåb i »corona-året« 2020 end forventeligt i et normalt år. Præster beretter om, at de har døbt som aldrig før i 2021 efter genåbningen, og kirkestatistikken bevidner, at dåbstallet i 2021 er tilbage  på  normalt  niveau,  dvs.  samme niveau som før coronakrisen. Det er glædeligt!  Samtidig  betyder  det,  at  de  knap 7000 mistede dåb ikke er indhentet efter genåbningen. For at indhente tabet i 2020 er det selvsagt ikke tilstrækkeligt at vende tilbage til det normale niveau.

42026

2016

Antallet at dabshandlinger over tid

## Antallet af dåbshandlinger over tid

Samtidig  med  at  tallene  peger  på,  hvor vanskeligt  det  er  at  indhente  de  mange dåb, der gik tabt under nedlukningen, er det  værd  at  dvæle  ved,  at  der  en  blomstrende idérigdom i forhold til at motivere forældre  til  at  få  deres  børn  døbt,  også selvom de i første omgang havde udskudt den  på  ubestemt  tid  pga.  nedlukningen. Den positive udvikling fra første til andet corona-år, dvs. fra 2020 til 2021, kan muligvis være et resultat af, at rigtig mange præster og sognekirker har gjort en enorm indsats for at fremme dåb.

For at understøtte de mange gode initiativer og sprede kendskabet til, hvad der bliver født af idéer i andre sogne end dem, man i forvejen har kendskab til eller tilfældigvis har hørt om, har FUV indsamlet en  række  initiativer  og  samlet  dem  i  en idébank på FUV's hjemmeside under »Undersøgelser og viden«.

## Kontakt til nybagte forældre

En af de nyeste undersøgelser, vi har gennemført, peger på, at en meget stor del af befolkningen opfatter det positivt, når de får en henvendelse fra deres sognekirke. Der er derfor ikke nogen grund til at tøve med  at  kontakte  nybagte  forældre,  hvor mindst en af forældrene er medlem. Vi må som folkekirke gerne kontakte vores medlemmer med tilbud om f.eks. dåb med baggrund i en liste hentet fra CPR-registret. På vores hjemmeside har vi offentliggjort eksempler  på  breve  fra  sognekirker  til nybagte forældre  med  bl.a.  invitation  til drop in dåb, dåb ved friluftsgudstjeneste i  nedlukningsperioder  og  tilbud  om  lørdag/søndagsdåb  mht.  gældende  restriktioner.

## Information på nettet

Idébanken indeholder også eksempler på målrettet information på sognekirkers hjemmeside og sociale medier. Her bliver der informeret om og inviteret til tumlingedåb for de 2-3 årige, ligesom der findes eksempler  på  små  videooptagelser,  hvor der bliver fortalt om dåb. Alt sammen ud fra ønsket om at formidle, at selvom corona kan give udfordringer, kan dåben blive en helt særlig og uforglemmelig dag. Det betyder at nybagte forældre let kan finde frem til lokal information, der afmonterer tvivl og frygt i forhold til at få døbt et barn umiddelbart efter en pandemi.

## Forslag til tumlingedåbs-liturgi, dåbskjole i den rette størrelse etc.

Endelig er der indsamlet forslag til liturgier ved tumlingedåb, dåbskjole i den rigtige størrelse, hvis barnet er blevet fx 1-2 år og ideer til dåbsgaver. Præsterne står ved dåb af 1,5 til 3 årige overfor en lidt anden målgruppe end ved en traditionel barnedåb. Nogle af dåbsbørnene er så store, at de selv kan gå og endda kan begynde at forstå  små  fortællinger.  Derfor  kan  der være  brug  for  at  tænke  dåbsgudstjenesten mere som en småbørnsgudstjeneste. Der er i mange familier en stærk tradition for, at dåbskjolen går i arv, og at flere generationer bliver døbt i den samme kjole. Derfor har vi også delt ideer om, hvordan denne  problemstilling  løses.  Igen  for  at give præster og forældre ideer til, hvordan også helt lavpraktiske udfordringer imødegås på en god måde.

I  2020  var  der  færre  dåb  i  Danmark pga. corona. I løbet af 2021 blev der gjort en stor indsats fra præster, menighedsråd og andre for at give børnene, der ikke blev døbt i 2020, muligheden for at blive det i 2021. Vi håber, at idebanken og fokus på de manglende dåb har gjort, at flere blev døbt i 2021. Umiddelbart virker det ikke til,  at  småbørnsdåb  bliver  en  fast  tradition i folkekirken, men vi håber, at de nye initiativer til at fremme dåb har sat nogle varige spor og øget opmærksomheden på at  gøre dåben tilgængelig livet igennem. Kirken  kan  gennem  kommunikation  om konfirmanddåb,  drop-in-  dåb  og  andre initiativer bidrage til, at det bliver kendt, at der livet igennem er veje til dåb og dermed medlemskab af folkekirken. Dåb er ikke  kun  for  de  spæde,  der  kan  ligge  på

armen  og  passe  dåbskjolen.  Den  er  for mennesker i alle aldre. Det har vi opdaget med en særlig tydelighed gennem coronanedlukningerne.

Alt  i  alt  er  formålet  med  vores  undersøgelser  at  gøre  folkekirken  klogere  på  sig selv og inspirere til udvikling på tværs af landet.

## Idebank:

www.fkuv.dk/undersoegelser-og-viden/ tumlingedaab-efter-coronanedlukning

## Litteratur

Dåb  og  nadver.  2019.  »Om  sakramenterne«.  I Den  danske  Folkekirke,  Rapport fra fagudvalget vedrørende dåb og nadver , Fyens stift.

- Hjort, Birgitte Graakjær og Kristine Bjerg Skræddergaard. 2021. 'Fellowship as  driving  force.  Volunteering  in  the Evangelical  Lutheran  Church  in  Denmark'. Studia Theologica - Nordic Journal of Theology 2021.
- Iversen, Hans Raun. 1986. »Mødet mellem kirke og folk i Danmark«. I Kirke og Folk i  Danmark.  Kirkesociologisk  dokumentation , redigeret af Hans Raun Iversen og Anders Pontoppidan Thyssen, 318347. København: Anis.

Iversen,  Hans  Raun.  2019.  'Theological Accommondation  to  Individualisation in  the  Folk  Church'.  I Individualisation,  Marketisation  and  Social  Capital in a Cultural Institution. The Case of the Danish Folk Church ,  redigeret af Hans Raun  Iversen,  Lisbeth  Christoffersen, Niels Kærgård og Margit Warburg, 103-

126.  Odense:  University  of  Southern Denmark.
2. Leth-Nissen,  Karen  Marie.  2018. Churching  Alone.  A  Study  of  the  Danish  Folk Church  at  Organisational,  Individual, and  Societal  levels .  PhD-dissertation, Faculty of Theology, University of Copenhagen.
3. Lüchau, Peter. 2010. 'Atheism and secularity: the Scandinavian paradox'. I Atheism  and  Secularity:  Volume  2:  Global Expressions ,  redigeret  af  Phil  Zuckerman, 177-196. Santa Barbara: Praeger.
4. Poulsen, Jais; Astrid Krabbe Trolle; Maiken Friischman  Larsen  og  Bjarke  Schønwandt  Mortensen.  2021: Religiøsitet og forholdet til folkekirken 2020. Bog 1 - Kvantitative studier . Aarhus: Folkekirkens Uddannelses- og Videnscenter.
5. Sundback,  Susan.  2000:  »Medlemskapet i  de  lutherske  kyrkorna  i  Norden«.  I Folkkyrkor och religiös pluralisme - den nordiska modellen ,  redigeret  af  Göran Gustafsson og Thorleif Pettersson, 3473. Stockholm: Verbum.

## Forfatter

Birgitte Graakjær Hjort Folkekirkens Uddannelses- og Videnscenter Sct. Markus Kirkeplads 1 - 1 8000 Aarhus C. bghj@km.dk