Jehovas Vidner. I grænsefladen af den danske religionsmodel
Forfattere: Annika Hvithamar
Tidsskrift: rvt (2015-11-20)

## Jehovas Vidner. I grænsefladen af den danske religionsmodel

ANNIKA HVITHAMAR

ENGLISH ABSTRACT: Jehovah's Witnesses have existed as a minority religion in Denmark  for  more  than  hundred  years.  I  argue  that  even  Jehovah's  Witnesses  are clearly  within,  although situated in the borderland of the Danish model of religion, they are also located in a borderland position when seen from juridical, theological and sociological points of views. I discuss the borderland position on the basis of a media debate that took place in the summer of 2013, when Jehovah's Witnesses were accused of racism due to speeches given at the yearly summer convent

DANSK RESUMÈ: Jehovas Vidner har eksisteret som minoritetsreligion i Danmark i mere end hundrede år. Artiklen argumenterer for, at selv om Jehovas Vidner klart er indenfor, men i grænsefladen af den danske religionsmodel, er Jehovas Vidner stadig i en grænseposition ud fra andre juridiske, teologiske og sociologiske synsvinkler. Denne grænseposition har dog flyttet sig længere og længere ind mod midten i de senere år. Artiklen diskuterer grænsepositionen ud fra en mediedebat i sommeren 2013. Her blev Jehovas Vidner anklaget for racisme som følge af indhold i taler afholdt på det årlige sommerstævne.

KEYWORDS: Jehovah's Witnesses; minority religion; inclusion; conflict

Ved  Jehovas  Vidners  årlige  sommerstævne  i  sommeren  2013  var  temaet  for  en  af talerne 'Tag dig i agt for frafaldne!'. 1  Her omtalte taleren frafaldne Jehovas Vidner på denne måde:

Roskildesyge. Mon ikke det er noget, der giver associationer i dig, når du hører det ord. Måske har du gjort dig de smertelige erfaringer. Så er jeg ked af at minde dig om det. Hvis ikke  du  ved,  hvad  det  er,  så  kan  vi  bare  sige:  "Du  er  ikke  gået  glip  af  noget!"

- 1 Taleren  fremstår  både  i  stævneprogrammet  og  i  politianmeldelsen  anonymt.  Politianmeldelsen  var følgelig rettet mod Jehovas Vidner i Danmark (Jehovas Vidners områdestævne. Program 2013).

[…]Den åndelige sygdom, der hedder "frafalden", den kan på mange måder sammenlignes med en smittefarlig sygdom. Hvad er en frafalden? En frafalden er en, der har været i sandheden, men nu har forladt den og er blevet modstander af alt, der har med Jehova at gøre. Symptomerne på den sygdom er, at man udtaler sig imod sine tidligere trosfæller, og man har et brændende ønske om at trække andre ud af sandheden, ud af tilbedelsen for Jehova. Som du kan se, er det en dødsensfarlig sygdom. Hvilket åndeligt organ bliver angrebet, hvis du er angrebet af "frafaldensygen"? 1. Tim. 6:3 siger, at en der har forladt sandheden er syg i sindet eller fordærvet i sindet ('Tag dig i agt for frafaldne' 2013).

Talen er opbygget efter en retorisk model, som kendetegner Jehovas Vidners skrifter og  foredrag.  Den  tager  udgangspunkt  i  en  konkret,  nutidig  situation,  som  i  dette tilfælde omhandler de frafaldne medlemmer af Jehovas Vidner. Der bruges konkrete eksempler,  som  vækker  genkendelse  hos  tilhøreren,  her  ved  at  sammenligne  med roskildesyge.  Derefter  fortælles  det,  hvor  i  Bibelen  der  gives  retningslinjer  for  at forholde sig til problemet, her i forhold til 1. Tim, hvis tema er, hvordan menigheder skal opbygges og drives. Herunder, hvordan frafaldne fra menigheden skal opfattes.

Den klare afstandstagen fra eks-medlemmer, der er fjendtligt indstillede over for Jehovas Vidner, har været karakteristisk for bevægelsen helt tilbage fra dens konsolideringstid  i  begyndelsen  af  det  20.  århundrede  (Beckford  1975,  15-16,  55; Watch Tower Bible and Tract Society 1993, 186-87). Støttegruppen for tidligere Jehovas Vidner valgte dog den 25. juli 2013, på baggrund af denne tale, at indgive en anmeldelse af Jehovas  Vidner  til  politiet  (Politianmeldelse  30.7.2013)  i  forhold  til  Straffelovens  § 266b. 2  I løbet af den næste uges tid nåede sagen rundt i de danske trykte medier, og avisernes  lederskribenter,  religionspolitiske  aktører  og  danske  politiske  partier  bidrog med deres synspunkter på sagen. Efterfølgende blev anklagen ændret til kun at gælde to talere fra sommerstævnet. Disse blev afhørt i december 2013, men i august 2014 blev sagen henlagt af rigsadvokaten (Erik Jørgensen, personlig korrespondance, 8.8.2014).

Det  er  denne  sag  og  dennes  udtryk  for,  hvordan  Jehovas  Vidner  balancerer  i grænseområdet af den danske religionsmodel, som er omdrejningspunktet for denne artikel. I det følgende vil jeg efter at have diskuteret den danske religionsmodel analysere, hvordan Jehovas Vidner, historisk og i dag, bevæger sig i dette grænseområde.

- 2 §266b lyder: Den, der offentligt eller  med  forsæt  til  udbredelse  i  en  videre  kreds  fremsætter  udtalelse eller anden meddelelse, ved hvilken en gruppe af personer trues, forhånes eller nedværdiges på grund af sin race, hudfarve, nationale eller etniske oprindelse, tro eller seksuelle orientering, straffes med bøde eller fængsel indtil 2 år. Stk. 2. Ved straffens udmåling skal det betragtes som en særligt skærpende omstændighed, at forholdet har karakter af propagandavirksomhed (Straffeloven).

## Den danske religionsmodel

'Religionsmodellen  er  det  institutionaliserede  og  historisk  betingede  aftryk,  som religionssystemets udvikling og interaktion med staten og samfundet har efterladt os med' (Christoffersen et  al .  2012, 14).  Den danske religionsmodel er dermed kendetegnet  ved  en  række  træk  af  historisk,  sociologisk,  teologisk  og  mentalitetsmæssig art, som kendetegner Danmark. Særligt er den kendetegnet ved et tæt forhold mellem et bestemt religiøst samfund, folkekirken, og den danske stat. Dette forhold er igen baseret på en tæt historisk sammenknytning mellem den lutherske kirke og den danske stat. I modsætning til de andre nordiske lande har Danmark indtil for nylig ikke haft religiøse minoriteter med så stor indflydelse, at de har kunnet påvirke religionsmodellen. Folkekirkeligheden er, måske derfor, kendetegnet ved liberalisme og sekularisering (Iversen 2012, 28, 34).

Der  kan  også  argumenteres  for,  at  den  danske  religionsmodel  er  påvirket  af Grundtvigs  frihedsbegreb.  For  Grundtvig  var  tanke-  og  åndsfrihed  tæt  knyttet  til kravet  om  religionsfrihed  (Jørgensen  2012,  193-194).  Grundtvigs  religionsopfattelse var rettet mod individets frihed i forhold til staten. Grundtvigianismens sejrsgang i det danske kirkelige landskab har gennem de sidste 150 år betydet, at den frie religionsudøvelse,  som  ikke  kontrolleres  af  et  højkirkeligt  miljø,  kendetegner  religionsudøvelse i Danmark (Iversen 2012, 28).

I  kort form kan det siges, at den danske religionsmodel er kendetegnet ved høj grad  af  religiøs  autonomi  blandt  de  praktiserende  og  en  udbredt  opfattelse  af,  at enhver er fri til at bestemme, hvordan deres religion skal praktiseres. Det udtrykkes direkte  i  grundlovens  centrale  paragraffer  om  religionsfrihed  (§67)  og  frihed  til  at danne et trossamfund (§70). Det er desuden en religionsmodel, der er stærkt påvirket af den udgave af kristendom, som formidles af den danske folkekirke.

## Jehovas Vidner som 'matter out of place'

Religionssociologen Eileen Barker har påpeget, at nye religiøse bevægelser opfattes af majoritetssamfundet som det, Mary Douglas kaldte for 'matter out of place ' (Barker  2001,  202).  Med  dette  udtryk  mener  Barker  en  forurening,  som  opstår,  når  et fænomen ikke kan kategoriseres i kendte grupper. Douglas pointerede, at mennesket skaber  orden  ud  af  kaos  ved  at  kategorisere  fænomener,  ordne  dem  i  grupper  og adskille dem fra hinanden. Men i denne kategorisering opstår fænomener som svært lader  sig  kategorisere.  Det  er  Barkers  pointe,  at  minoritetsreligioner  ofte  får  denne position,  idet  de,  i  deres  religiøst  betingede  normer  og  forestillinger  balancerer  på grænsen af, hvad majoriteten ser som acceptabelt (Barker 1994, 97-98; 2006, 202).

I det følgende vil jeg argumentere for, at Jehovas Vidner bevæger sig i grænsefladen af den danske religionsmodel. Jehovas Vidner er på mange måder en integreret del af det danske religiøse landskab, men på afgørende områder adskiller bevægel- sen sig fra de normer, som religiøse minoriteter forventes at leve op til i den danske religionsmodel.  Disse normer er blandt andet udtrykt i  grundlovens  bestemmelser om religionsfrihedens begrænsning (§70) og om regler for godkendelse af trossamfund, herunder retten til at melde sig ud. Herved bliver Jehovas Vidner i Douglask forstand out of place (Barker, 2006, 207). De er religiøse og de er danske, men ikke på den helt acceptable måde

## Jehovas Vidner i Danmark

Jehovas Vidner har eksisteret i Danmark siden 1895, og siden 1904 er bladet Vagttårnet regelmæssigt udkommet på dansk (Hvithamar 2007, 224-225). 3  Bevægelsen blev i dens etableringsfase opfattet som kontroversiel, fordi Jehovas Vidner afgrænsede sig stærkt  over  for  alle  andre  religioner,  i  Danmark  over  for  den  danske  folkekirke. Modviljen  var  gensidig.  Når  Jehovas  Vidner  i  det  20.  århundrede  sporadisk  blev beskrevet i faglitteraturen, var det negativt. Jehovas Vidner blev betegnet som afvigende - både i religiøs og i psykologisk forstand. Fremstillingen af Jehovas Vidner i præsten  og  kirkehistorikeren  Michael  Neiiendams  meget  brugte  bog Frikirker  og Sekter, kan tjene som eksempel. 4  I bogen, som blev genudgivet fire gange i løbet af århundredet, optræder Jehovas Vidner første gang i udgaven fra 1948 med følgende beskrivelse:

I  en Organisation som 'Jehovas Vidner' findes adskillige uens Typer, hos hvem Graderne i Had til og Bitterhed mod Samfundet ligger højere og lavere. Der er Kynikere, udpræget polemisk betonede Propagandister, som føler Fryd ved at kredse om de forestaaende  Massakrer  i  Slaget  ved  Harmagedon.  Der  er  nøjsomme,  moralsk  udadelige Mennesker, som i deres aandelige Jævnhed faktisk ikke kender alle Enkeltheder i Læren; de har, hvad man kalder Barnetroen i Behold, er besveget i dette svigefulde Liv, men er til  Gengæld  blevet  grebet  af  den  glødende  Forkyndelse  om  den  forestaaende Verdenskatastrofe, som skal forvandle denne Jammerdal til et Paradis, og de vil være på Herrens Side, naar han nu snart kommer igen (Neiiendam 1948, 222).

En opfattelse af Jehovas Vidner som mennesker, hvis medlemskab af bevægelsen er determineret af enten intellektuel, social eller psykisk uformåenhed, er karakteristisk for ovenstående citat. Det er en fremstilling, som ikke er ualmindelig for beskrivelser af  minoritetsreligioner, men i denne sammenhæng er det også en fremstilling, som søger at placere Jehovas Vidner uden for den danske religionsmodel. Jehovas Vidner beskrives i ovenstående citat ikke som en del af det danske samfund, kendetegnet

- 3 Det var først i 1931, at Jehovas Vidner fik deres nuværende navn. Indtil da kaldte de sig selv Bibelstudenterne. Det var bevægelsens anden leder, J. F. Rutherford (1869-1941), som gav Jehovas Vidner sit navn. Han stod for en centralisering af bevægelsen og en skærpelse af dens grundlæggende forestillinger og grænser udadtil (Chryssides 2008, 121).
- 4 Frikirker og Sekter udkom første gang i 1927 og blev senest genoptrykt i 1958.

ved et frit forhold til religion, men som individer, som står udenfor, og er drevet af had til samfundet.

Gennem størstedelen af det 20. århundrede betragtedes Jehovas Vidner som stående udenfor med en fejlagtig, asocial religionsudøvelse. Men i den sidste tredjedel af århundredet skete der en gradvis accept. Det er denne udvikling, jeg vil beskrive nedenfor.

## Juridiske grænsedragninger

Den gradvise ændring af majoritetssamfundets opfattelse af Jehovas Vidner giver sig bedst til udtryk i den juridiske anerkendelse af bevægelsen og dens særsynspunkter. Da reglerne for godkendelse af trossamfund blev ændret i 1969 søgte Jehovas Vidner om at  blive  et  godkendt  trossamfund  og  blev  godkendt  i  1970  og  fik  dermed  den blåstempling, som er implicit i statens godkendelse (Warburg 1996, 21). Den kendsgerning, at Jehovas Vidner faktisk søgte om godkendelse er et betydeligt skridt fra trossamfundets side mod at anerkende spillereglerne i den danske religionsmodel. I løbet af det 20. århundrede har medlemmer af Jehovas Vidner siddet i fængsel som et resultat af deres afvisning af militær værnepligt. Men i 1998 blev det muligt at aftjene civil  værnepligt,  og  siden  da  har  Jehovas  Vidners  afstandstagen  fra  at  bære  våben ikke været problematisk for den danske stat ( Militærnægterloven §1, 2006). Derudover betød en udvikling i patientlovgivningen, at det siden 1998 har været en rettighed for patienter, at der ikke må indledes behandlinger, som indebærer transfusion af blod eller  blodprodukter,  uden  patientens  informerede  samtykke  ( Sundhedsloven §24, 2010). Denne ændring i patientlovgivningen betød, at Jehovas Vidner nu fik ret til at afvise behandlinger med blod. 5  Da denne lovgivning specifikt retter sig mod netop Jehovas Vidners særlige forhold til blodtransfusioner må lovændringen siges at være det mest vægtige udtryk for, at det danske samfund har anerkendt Jehovas Vidners synspunkter som legitime.

Den  danske  stat  har  gradvist  accepteret  særtræk  ved  Jehovas  Vidner.  Det  skal dog understreges, at lovgivningen er et resultat af en forhandling gennem årene. På den ene side har Jehovas Vidner tilnærmet sig samfundet. I forhold til militærnægtelse  tillod  Jehovas  Vidner  ikke  sine  medlemmer  at  udføre  militærnægtertjeneste frem til 1996, selvom det foregik ved civile myndigheder. Men i 1996 ændrede Det Styrende Råd holdning og vedtog, at det kun var den militære tjeneste, som Jehovas Vidner skulle tage afstand fra ( Vagttårnet 5,  1996, 19-20). På den anden side har det danske samfund udviklet sig i retning af at tillade borgerne mere frihed i forhold til værnepligten.  Det  giver  sig  til  udtryk  i  militærnægterloven,  hvilket  bevidner  en generel positiv indstilling overfor afvisning af værnepligt. Godkendelsen af Jehovas Vidner som trossamfund og vedtagelsen af de to love er vigtige markeringer af, at Jehovas Vidner har bevæget sig fra at befinde sig langt ude i den danske religionsmodels grænseflade til at komme længere og længere indenfor.

5 Se  Hvithamar  (2007)  for  en  længere  behandling  af  danske  Jehovas  Vidners  forhold  til  værnepligt  og behandlinger med blod, herunder hvordan Jehovas Vidners oprettelse af Afdelingen for Hospitalsinformation i 1979 sidenhen har påvirket udviklingen af blodløs kirurgi.

## Teologiske grænsedragninger

Det er afvisningen af treenighedslæren, som mest markant adskiller Jehovas Vidner fra  de  store  kirkesamfund.  De  anser  treenighedslæren  for at  være  et  resultat  af  en senere udvikling og ikke i overensstemmelse med, hvad Bibelen fortæller om Jesus' lære. Jesus opfattes i stedet som den første skabning ( Hvad er det Bibelen virkelig lærer 2005,  41).  Jehovas  Vidners  opfattelse  kommer  f.eks.  til  udtryk  i  Ny  Verdenoversættelsen af Bibelen. Dette er blandt andet tilfældet i Joh 1, 1, der i Ny Verdenoversættelsen lyder 'I begyndelsen var Ordet, og Ordet var hos Gud, og Ordet var en gud'. Mens der i Bibelselskabets oversættelse står 'I begyndelsen var Ordet og Ordet var hos Gud og Ordet var Gud'. I Ny Verden-oversættelsen er 'Ordet' således en selvstændig guddom, mens 'Ordet' i Bibelselskabets oversættelse er en del af Gud.

Siden J. F. Rutherford i 1917 blev valgt som leder af bevægelsen (se ovenfor), har Jehovas Vidner været kritisk over for andre religioner, der identificeres som 'Babylon den Store' i Joh Åb 17, 1, 15 (Holden 2002, 20; Chryssides 2008, 12-13). I bevægelsens skrifter indgår derfor også regelmæssigt anklager mod især andre kirkesamfund i  forhold til teologiske uenigheder f.eks. om helgeners status ( Vågn op! 11, 2010, 2021), ikondyrkelse ( Vågn op 8, 2008, 20-21) og præsters involvering i politik ( Vågn op! 5, 2004, 3-5).

Også i 1990'ernes religionssociologiske forskningsformidling er forfatterne forbeholdne over for den teologiske legitimitet ved Jehovas Vidners afvisning af treenighedslæren.  I  gymnasiebogen Minoritetsreligioner  i  Danmark  -  Religionssociologisk  set skriver lektor i kristendomshistorie Jørgen Skafte Jensen:

Ifølge denne [treenighedslæren] er Jesus Kristus Gud, nemlig Gud Sønnen. Dette centrale kristne dogme afvises af Jehovas Vidner. Det står der nemlig ikke noget om i Bibelen, siger de. Det korrekte i dette synspunkt kan naturligvis diskuteres, men vidnerne har naturligvis ret i, at Oldkirkens treenighedslære ikke findes i Bibelen i samme form, og at Bibelen i øvrigt er åben for fortolkninger, også når det gælder spørgsmålet om Jesus som gud. Det er måske alligevel værd at bemærke, at det kun er de moderne, bibelkritiske  og  'anti-fundamentalistiske'  bibelforskere,  der  mener,  at  der  kan  være  tvivl om, at forestillingen om Jesus som gud rent faktisk kan læses ud af teksterne (Jensen 1991, 156-57).

Det er interessant, at Jehovas Vidner her sættes på linje med 'moderne, bibelkritiske' og 'antifundamentalistiske bibelforskere', idet bevægelsens læsning af Bibelen netop er fundamentalistisk; men pointen er her, at Jehovas Vidner gennem deres manglen- de accept af treenighedslæren placeres uden for de bevægelser, som anerkender et centralt kristent dogme. Sådan som den danske folkekirke gør det.

Ud over treenighedslæren har der også været teologisk fokus på Jehovas Vidners eskatologi. At Jesus Kristus skal komme og dømme levende og døde er også en del af den  apostolske  trosbekendelse  i  folkekirkens  højmesser.  Men  alligevel  er  Jehovas Vidners nærforventning et træk, der i majoritetskristendom opfattes som afvigende.

## Sociologiske grænsedragninger

Ifølge den danske minoritetsforsker Helen Krag bliver minoriteter til i ordensparadigmer (Krag 2007, 61). Det vil sige som det, der er afvigende eller unormalt eller det som har behov for at blive tolereret. For i lighed med Barkers observation om minoriteter som grænsetilfælde, så kan minoriteter defineres som dem, der ikke rigtig hører til, blandt andet fordi de opfører sig på en anden måde og har andre normer og værdier end majoriteten. De repræsenterer en anden form for orden, og det gælder også for Jehovas Vidner.

Jehovas Vidner lever og arbejder blandt majoritetsbefolkningen og er, i en dansk sammenhæng, en forholdsvis stor bevægelse. 6  Men deres normer og værdier er på kant med de nationale danske. De fejrer ikke nationale højtider som jul, personlige festdage som fødselsdage eller årstidshøjtider som fastelavn. De bruger ikke Dannebrog,  og  selv  om  Jehovas  Vidner  godt  kan  have  venner  og  bekendte  blandt  ikkemedlemmer, er man påpasselig med at undgå skadelige påvirkninger fra den omkringliggende  verden.  I  bevægelsen  bruges  begrebet  at  kunne  'holde  menigheden ren' ( Watch Tower Bible and Tract Society 1993, 187). 7  Da seksualnormerne i bevægelsen er konservative, tillades heller ikke sex før og uden for ægteskab eller praktiseret homoseksualitet ( Vågn op! 1,  2012, 28-29; 9,  2013, 4-5). Set fra majoritetssamfundets side, afviser Jehovas Vidner fællesskabets normer og værdier. Medlemmer af Jehovas Vidner takker nej til fødselsdagsinvitationer, børn må ikke klæde sig ud til fastelavn, de tillader ikke kærester at bo sammen før ægteskab, og de afviser i det hele taget at deltage i fællesskabsritualer, som de anser som ikke-kristne. Derudover er det Jehovas Vidners praksis at udelukke medlemmer, som overtræder bevægelsens normer samt deres afvisning af at modtage blod, der medfører de største kontroverser i forhold til  majoritetens  normer og  værdier. For  ved  ovenstående  praksis  sætter  medlemmer af bevægelsen de religiøse værdier over alle andre værdier, inklusiv familiesammenhold og overlevelse, hvilket i en dansk kontekst er normbrydende.

- 6 Ifølge Jehovas Vidners egne tal var der 14.484 forkyndere i Danmark i 2013 ( Jehovas Vidners årbog 2014, 82). Tallet angiver Jehovas Vidner, som er aktive, hvorfor tal, som inkluderer udøbte børn og andre, som ikke er aktive, vil være noget højere. Som enkeltstående bevægelse gør det Jehovas Vidner til den største minoritetskristne gruppe i Danmark, bortset fra den katolske kirke.
- 7 Begrebet bygger på formaningerne fra 1. Kor 5 1-13, hvor omgang med 'utugtige mennesker' forbydes.

I forhold til andre danske religiøse grupper er Jehovas Vidners normer og værdier  dog  ikke  altid  enestående.  Hvad  angår  seksualmoral  er  Jehovas  Vidner  på  linje med  maksimalistiske  retninger  inden  for  dansk  islam  og  kristendom  f.eks.  Indre Mission. Ligesom man blandt mange religiøse minoriteter kan finde en påpasselighed mod at indgå i samme form for ungdomskultur som den dominerende danske. Det er i forhold til de nationale ritualer og fællesskabsritualer som fastelavn og fødselsdage, at Jehovas Vidner har særstandpunkter. Med andre ord er det de ofte overlappende ritualer, der dels knytter sig til det danske nationale fællesskab, dels til det folkekirkelige  fællesskab,  som  gør  Jehovas  Vidner  til  en  omstridt  gruppe  blandt andre religiøse mindretalsgrupper i den danske religionsmodels grænseflade. Desuden indebærer Jehovas Vidners overbevisning om at sætte de religiøse værdier over alle  andre  værdier,  at  de  sætter  sig  udover  det  frihedsbegreb,  som  karakteriserer religionsudøvelsen i Danmark og som er et implicit normativt element i den danske religionsmodel.

## Sommerstævnet 2013

Jehovas Vidners sommerstævne i 2013 og den efterfølgende debat om, hvorvidt anmeldelsen for racisme var på sin plads, er et eksempel på, hvordan Jehovas Vidner overskrider grænsen for, hvad man finder er acceptabelt i det danske samfund. Som nævnt i artiklens begyndelse bevirkede talen ved sommerstævnet, at Jehovas Vidner blev anmeldt efter straffelovens §266b, fordi den sammenlignede frafaldne Jehovas Vidner med en smittefarlig sygdom . I løbet af de næste uger affødte sagen 83 artikler i  danske  trykte  medier. 8   Det  var  karakteristisk, at  det  i  høj grad  var artikler  fra de regionale og lokale aviser, som tog sagen op, samt at sagen i flere tilfælde endte på lederplads. 9  Den store spredning i mediedækningen afspejler, at Jehovas Vidner, som nævnt ovenfor, er en af de største religiøse minoriteter i Danmark og er geografisk spredt over hele landet. Tilstrækkeligt mange danskere har kendskab til bevægelsen til, at historier om den kan synes relevante for lederskribenter, både lokalt og nationalt. I løbet af de uger, hvor debatten fandt sted, skete der også en udvikling af artiklernes karakter. I de første dage var det særligt selve nyheden, om at Jehovas Vidner blev  anmeldt,  som  dominerede  medierne.  Derfor  var  det også  især  juridiske argumenter og juridiske eksperter, der blev hørt. F.eks. udtalte lederen af Dokumentations- og Rådgivningscentret mod Racediskrimination, Niels-Erik Hansen, at 'Talerne er den samme slags retorik, som man hørte mod jøderne i Europa i 1930'erne. Det er præcis det, som racismeparagraffen er sat i verden for at dæmme op for' ( Kristeligt Folkeblad 25.  juli  2013).  Vinklen  i  artiklerne  var,  at  når  sådanne  udtalelser  kom  til udtryk i det offentlige rum, så faldt de ind under racismeparagraffen. Vinklen blev

- 8 Søgningen er foretaget gennem Infomedia i perioden 16. juli 2013 - 30. august 2013.
- 9 Dagbladet Struer 26. juli 2013. Politiken 27. juli 2013. Morsø Folkeblad 29. juli 2013 og Kristeligt Folkeblad 1. august 2013.

fulgt op af andre artikler, som efterlyste øget kontrol med de danske trossamfund, og herunder muligheden for at fratage Jehovas Vidner deres godkendelse som trossamfund.  Dette  var  blandt  andet  tilfældet  da  jurist  og  professor  Lisbet  Christoffersen udtalte: 'Vi skal sætte nogle grænser inden for den plads, der skal være til religionsog ytringsfriheden, og jeg kan godt forstå de tidligere Jehovas Vidner, der siger, at nu er det nok, for det er meget grove ord, der bliver sagt om dem' ( Politiken 29. juli 2013, 6). Efterhånden kom dog også andre aktører på banen, som, i lighed med repræsentanter fra bevægelsen selv, påpegede, at henvisningerne til sygdom kom fra Bibelen, og at et forbud dermed ville stå i vejen for religionsfriheden. F.eks. skrev sognepræst Katrine Lilleør, at 'Det er kun totalitære stater, der forbyder tro. Det er Jehovas vidners demokratiske ret at tro, at deres frafaldne er giftig jord. De bør også have ret til at sige det højt. Så højt, at vi alle kan høre, hvad Jehovas Vidner er for nogle' ( Berlingske Tidende 3. august 2013, 20). På samme linje skrev forhenværende kirkeminister Birthe Rønn Hornbech:

Jamen det er da for galt, at Jehovas Vidner forfølger tidligere medlemmer. Ja, det er det. Men det er der allerede lovgivet for. Efter straffeloven kan der gives tilhold, hvis medlemmer af trossamfundet chikanerer frafaldne og bliver ved med at trænge ind på dem ( Kristeligt Folkeblad 16. august 2014, 7).

Debatten viste,  at  der  var  røster  i  majoriteten,  som  ønskede  at  ekskludere  Jehovas Vidner fra den danske religionsmodel, mens andre debattører påviste det juridisk og politiske uholdbare i at anfægte godkendelsen af Jehovas Vidner som trossamfund eller at foretage indskrænkninger i deres ytringsfrihed.

Debatten inddrog også et sociologisk perspektiv, som omhandlede Jehovas Vidners praksis med at afskære kontakten til tidligere medlemmer. Temaet var her de personlige omkostninger, som er forbundet med denne praksis. F.eks. blev det radikale folketingsmedlem Marlene Borst Hansen citeret for at sige: 'Jeg tror, at vi alle sammen har hørt historier  eller  kender  mennesker,  for  hvem  det  har  været  meget svært at bryde ud af Jehovas Vidner. Det er sørgeligt, og det er klart, at når det er et krav i loven, 10  så skal vi sikre os, at de anerkendte trossamfund lever op til det' ( Politiken 25.  juli  2013).  En  lignende  udtalelse  kom  fra Støttegruppen  for  tidligere  Jehovas Vidner s formand, Poul Dal. Han udtalte:

Og netop dette vilkår - at miste sin familie - har de fleste på træffet tilfælles. Som tidligere Jehovas Vidne har man et vist behov for at møde andre som en selv, et behov, som næsten kan sammenlignes med det behov, overlevende fra koncentrationslejre har for at møde andre, der har samme skæbne ( Kristeligt Folkeblad 17. august 2013, 4).

- 10 Det bør bemærkes, at der i den danske lovgivning ikke findes en lov, hvor uhindret udmeldelse er et krav for et trossamfunds godkendelse. I Vejledende retningsliner udarbejdet af det Rådgivende Udvalg vedr. Trossamfund (2011, opdateret 27. marts 2014), skrives der ikke om praksis for fratagelse af en anbefaling til godkendelse. Klarere juridiske retningslinjer for trossamfund uden for folkekirkenvar et punkt, som professor Lisbet Christoffersen rejste i løbet af den ovennævnte mediedebat. Se fx Lisbet Christoffersen 'Ingen holder øje med trossamfundene i Danmark', Politiken , 29. juli 2013.

I forhold til citater som disse er det spørgsmålet om, hvad der er acceptabel religion, som er temaet. Det forhold, at Jehovas Vidner lader religiøse normer gå over familiesammenhold, vurderes, i ovenstående citater, negativt. Dette gælder også den tematik, som omhandler spørgsmålet om Jehovas Vidners 'danskhed'. Dette emne berørte chefredaktøren for Dagbladet Ringkøbing i følgende leder:

I  bund og grund er al fundamentalisme usund. Om den udspringer fra den islamiske verden,  fra  politiske  partier  eller  Jehovas  Vidner  er  sådan  set  underordnet,  for  med fundamentalismen følger fanatismen, og i min verden er det svært at komme i tanke om noget mere ubehageligt - eller udansk for den sags skyld' ( Dagbladet Ringkøbing 26. juli 2013, 13).

## Lederskribenten i Morsø Folkeblad var enig:

Religion bør være et middel til at opnå et bedre liv for sig selv og sammen med andre. Manipulation og trusler hører ikke hjemme i den sammenhæng, og finder man belæg for den opførsel i Bibelen eller andre hellige skrifter, kan man kun sige: Vorherre bevares! ( Morsø Folkeblad 29. juli 2013, 2).

I  ovenstående indlæg er pointen, at religion er og bør være ikke-fundamentalistisk, og det som gør, at man får et godt liv sammen. Religiøse krav må således ikke sættes over frihed, over fællesskabet eller skabe ufred. I lederskribenternes udsagn understreger de Jehovas Vidners omstridte position i den danske religionsmodels grænseflade, idet at Jehovas Vidner lader religiøse bud påvirke deres handlinger på en måde, som har negativ effekt på det danske samfund.

Det er karakteristisk for alle artiklerne i (dags)pressen, at argumentationen er sekulær. Artiklernes forfattere argumenterer i forhold til dansk jura, i forhold til individets  ve  og  vel  og  i  forhold  til  danske  normer.  Der  påkaldes  ikke  transcendente kræfter. Det synes selvfølgeligt i en dansk avis, men det indebærer, at Jehovas Vidner får  mindre  legitimitet.  Ved  ikke  at  anerkende  religiøse  argumenter  bliver  disse  argumenter underordnet et krav om, at de skal indpasses i en sekulær kontekst. Bevægelser der, ligesom Jehovas Vidner, handler ud fra en religiøs legitimering, befinder sig i strid med de normer som udgør et sekulært samfund.

## I grænsefladen af den danske religionsmodel

Jehovas  Vidner  er  i  grænsefladen  af  den  danske  religionsmodel.  Jeg  har  dog  også undersøgt nogle andre aspekter end de juridiske i diskussionen om Jehovas Vidner som et grænsetilfælde. Historisk set, og sammenlignet med den danske folkekirke, er bevægelsen ny, men den har i løbet af de sidste hundrede år bevæget sig i retning af at blive accepteret som en del af det danske religiøse landskab. Det ses gennem bevægelsens forholdsvis store udbredelse her i landet og især gennem den accept af bevægelsens  særstandpunkter,  som  giver  sig  til  udtryk  i  den  danske  lovgivning.

Teologisk set er bevægelsen principielt stadig langt fra luthersk kristendom. Jehovas Vidners afvisning  af  treenighedslæren,  deres  eskatologi  og  andre  religiøse  minoritets- særstandpunkter indebærer, at de er på kant med de store kirkesamfund. I en dansk sammenhæng bør det dog bemærkes, at de teologiske uenigheder fylder mindre i  dag  end  i  bevægelsens  tidlige  historie.  Den  afteologisering,  som  er  foregået  i Danmark, indebærer, at den teologiske lære, som folkekirken bekender sig til, står uklar for mange danskere (Andersen &amp; Lüchau 2011, 81). Dermed ikke sagt, at Jehovas Vidner er accepteret teologisk i Danmark i dag, blot at kontroverserne er blevet mindre. Sociologisk set er Jehovas Vidner en del af det danske samfund og lever og arbejder sammen med majoriteten. Bevægelsens normer er dog på kanten af de majoritetsdanske. Dette er mest udtalt i forhold til spørgsmålet om udelukkelse af medlemmer,  som  bryder  med  Jehovas  Vidners  religiøse  normer.  Dette  sidste  hænger sammen med det overordnede kontrovers: at Jehovas  Vidner  lader  deres  religiøse normer være bestemmende for deres retorik og omgang med majoritetssamfundet. Som eksemplet med artiklerne i forbindelse med racisme-anklagen viser, accepteres en religiøs diskurs ikke. Som nævnt i begyndelsen af artiklen, er det danske samfund kendetegnet ved sekularisme, liberalisme og et udpræget frihedsbegreb. I forhold til disse punkter står Jehovas Vidner udenfor. Samtidig viser Jehovas Vidners udvikling gennem det sidste århundrede, at grænserne rykkes. Selv om Jehovas Vidner stadig er matter out of place i forhold til det danske samfund og den danske religionsmodel, bevæger de sig gradvist i retning af en inklusion.

## LITTERATUR

| Andersen, Peter B. &Peter Lüchau                                           | Andersen, Peter B. &Peter Lüchau                                                                                                                                                                          |
|----------------------------------------------------------------------------|-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------|
| 2011                                                                       | 'Individualisering og aftraditionalisering af danskernes religiøse værdier', in: Peter Gundelach, ed, Små og store forandringer. Danskernes værdier siden 1981. Hans Reitzels forlag, København, 76-96.   |
| Barker, Eileen                                                             | Barker, Eileen                                                                                                                                                                                            |
| 2006                                                                       | 'We've Got to Draw the Line Somewhere: An Exploration of Boundaries that Define Locations of Religious Identity', Social Compass 53 (2), 201-213.                                                         |
| 1994                                                                       | 'But is it a Genuine Religion?", in: A. Greil &T. Robbins, eds., Between Sacred and Secular: Research and Theory on Quasi-religion . Religion and the Social Order 4, JAI Press, Inc., Greenwich &London. |
| Beckford, James A.                                                         | Beckford, James A.                                                                                                                                                                                        |
| 1975                                                                       | The Trumphet of Prophecy. A Sociological Study of Jehovah's Witnesses, Basil Blackwell, Oxford.                                                                                                           |
| Bruun, Christoffer Emil                                                    | Bruun, Christoffer Emil                                                                                                                                                                                   |
| 2013                                                                       | 'Retten til sludder: Frihed for Jehova såvel som for Thor', Politiken 27. juli, 1.                                                                                                                        |
| Christensen, Søren                                                         | Christensen, Søren                                                                                                                                                                                        |
| 2013                                                                       | 'Her hjælper politiet ikke', Dagbladet Struer, 26. juli, 1.                                                                                                                                               |
| Christoffersen, Lisbet                                                     | Christoffersen, Lisbet                                                                                                                                                                                    |
| 2013                                                                       | 'Ingen holder øje med trossamfundene i Danmark', Politiken, 29. juli 2013.                                                                                                                                |
| Christoffersen, Lisbet, Hans Raun Iversen, Niels Kærgård og Margit Warburg | Christoffersen, Lisbet, Hans Raun Iversen, Niels Kærgård og Margit Warburg                                                                                                                                |
| 2012                                                                       | 'Den danske religionsmodel', in: Lisbet Christoffersen at al., eds., Fremtidens danske Religionsmodel,                                                                                                    |
| 2012                                                                       | 'Den danske religionsmodel på vej mod et tippepunkt', in: Lisbet Christoffersen et al., eds.,                                                                                                             |

Fremtidens danske Religionsmodel, Anis, København, 381-84. Chryssides, George D. 2008 Historical Dictionary of Jehovah's Witnesses, The Scarecrow Press, Lanham, Maryham. Hornbech, Birthe Rønn 2013 'Overvågningssamfundet: Der bør siges fra over for kontrol af vor religionsudøvelse', Kristeligt Folkeblad, 16. august, 6. Hvithamar, Annika 2007 Verdensreligioner i Danmark - Kristendom, Gyldendal, København. Iversen, Hans Raun 2012 'Den danske folkekirke i nordisk belysning', in: Lisbet Christoffersen et al., eds., Fremtidens danske Religionsmodel, Anis, København, 23-39. Jensen, Jørgen Skafte 1991 'Jehovas Vidner', in: Tim Jensen, ed, Minoritetsreligioner i Danmark - Religionssociologisk set, Columbus, Viborg, 151-177. Jørgensen, Jonas Adelin 2012 'Sindbilledsprog og hjertefrihed', in: Lisbet Christoffersen et al., eds., Fremtidens danske Religionsmodel, Anis, København, 183-197. Korsgaard, Kristine 2013 'Ingen holder øje med trossamfundene i Danmark', Politiken, 29. juli, 6. Krag, Helen 2007 Mangfoldighed, magt og minoriteter - introduktion til minoritetsforskningens teorier, Forlaget Samfundslitteratur, Frederiksberg. Lilleør, Katrine 2013 'Jehovas grovheder', Berlingske Tidende, 3. august, 20. Madsen, Anders Ellebæk 2013 'Gør ikke Bibelen kriminel', Kristeligt Folkeblad, 1. august, 2. Militærnægterloven 2001 https://www.retsinformation.dk/forms/R0710.aspx?id=6464 (set 30.6.2014). Neiiendam, Michael 1948 Frikirker og Sekter, Gad, København. Politianmelselse 'Politianmeldelse af Vagttårnets Bibel- og Traktatselskab, danske afdeling, Stenhusvej 28, 4300 Holbæk, 30 juli'). Schnabel, Laura Elisabeth 2013 'Tidligere Jehovas Vidner holder møde', Kristeligt Folkeblad, 17. august, 4. Schnabel, Laura Elisabeth og Nikolaj Krak 2013 'Jehovas Vidner risikerer racismesag', Kristeligt Folkeblad, 25. juli, 1. Straffeloven 2013 https://www.retsinformation.dk/Forms/r0710.aspx?id=152827 (set 30.6.2014). Støttegruppen for tidligere Jehovas Vidner 2013 'Politianmeldelse af Vagttårnets Bibel- og Traktatselskab, danske afdeling, Stenhusvej 28, 4300 Holbæk, 30 juli.' http://www.kristeligt-dagblad.dk/modules/fsArticle/download.php?fileid=251 (set 23.3.2014). Sundhedsloven 2010 https://www.retsinformation.dk/forms/R0710.aspx?id=130455 (set 30.6.2014). Svarrer, Jens Peter 2013 'Religions(u)frihed', Morsø Folkeblad, 29. juli, 1.

136 Annika Hvithamar Støttegruppen for tidligere Jehovas Vidner 2013 'Politianmeldelse af Vagttårnets Bibel- og Traktatselskab. Program', danske afdeling, Stenhusvej 28, 4300 Holbæk, 30. juli. Warburg, Margit 1996 'Lige ret for Loke såvel som for Thor? Religionsbegreber og retspraksis i forbindelse med religioner uden for folkekirken', Chaos. Dansk-norsk tidsskrift for religionshistoriske studier 26, 9-32. Watch Tower Bible and Tract Society of Pennsylvania 2014 Jehovas Vidners årbog 2014. Wachtturm Bibel- und Traktatgesellschaft der Zeugen Jehovas, E. V. Selters/Taunus. 2013 'Hvad siger Bibelen? Sex før ægteskabet', Vågn op! 9, 4-5. 2012 'Unge spørger: Hvordan kan jeg forklare Bibelens syn på homoseksualitet?', Vågn op! 1, 28-29. 2010 'Hvad siger Bibelen?: Hvordan skal man se på det at bede til 'helgener'?', Vågn op! 11, 20-21. 2009 'Hvad siger Bibelen?: Bør der være et skel mellem præster og lægfolk?', Vågn op! 8, 22-23. 2008 'Hvad siger Bibelen? Skal Gud tilbedes ved hjælp af billeder? Vågn op! 8, 20-21. 2005 Hvad er det Bibelen virkelig lærer? Watch Tower Bible and Tract Society of New York. 2004 'Skal præster blande sig i politik?', Vågn op! 5, 3-5. 1996 'Det, der tilkommer kejseren', Vagttårnet 5, 20-21. 1993 Jehovas Vidner. Forkyndere af Guds rige. Watch Tower Bible and Tract Society of New York. [N.a.] 2013 Jehovas Vidners områdestævne, Program , [N.p]. [N.a.] 2013 'Tag dig i agt for frafaldne', Transskription af lydfil foretaget af David Bille Maagaard, http://www.x-jv.dk/nyt/transcript\_frafaldne.html, (set 30.6.2014).

Annika Hvithamar, lektor, ph.d. Institut for Tværkulturelle og Regionale Studier, Københavns Universitet