Jens Bruun Kofoed: Fra begyndelsen (Kolon, 2023)
Forfattere: Jacob Munk Rosenlund
Tidsskrift: dttk (18-11-2024)

## FRA BEGYNDELSEN. KØN OG SEKSUALITET I SKABELSESTEOLOGISK PERSPEKTIV JENS BRUUN KOFOED KOLON, 2023 240 SIDER

## Anmeldt af Jacob Munk Rosenlund

Med sit fokus på komparative og kontekstualiserende læsninger af Det Gamle Testamente har Jens Bruun Kofoed markeret sig som en af de mest interessante stemmer  i  det  konservative  teologiske  miljø i  Danmark. I hovedværket Til syvende og sidst. Skabelse, tempel og hvile i Bibelen og den gamle Orient (Museum Tusculanum, 2015) fremsatte han en original analyse af  urhistorien  (1  Mos  1-11)  under  inddragelse af datidens kosmologier og tempelteologier, og bogens indsigter blev efterfølgende formidlet i et mere populært format i Konge, præst og gartner. Menneske i Guds verden (Kolon, 2016) samt den fine Før Darwin. Et forord til debatten om skabelse  og  evolution (Kolon,  2018).  Nu har  Kofoed  vendt  sig  mod  de  mildt  sagt kontroversielle spørgsmål om køn og seksualitet i Bibelen, og resultatet er ganske enkelt fremragende.

Bogen udmærker sig ved sit fokus på Det Gamle Testamente, der ellers alt for ofte får lov at træde i baggrunden i bøger om Bibelens teologi om køn og seksualitet  (undtaget  er  Richard  M.  Davidsons temmelig  undervældende The  Flame  of Yahweh:  Sexuality  in  the  Old  Testament (Hendrickson Publishers, 2007), der dog præges af stærkt tendentiøse læsninger). Derudover viderefører bogen Kofoeds tidligere  bøgers  fokus  på  komparative  læsninger,  hvor  Bibelens  tekster  om  køn  og seksualitet forankres i deres historiske og diskursive kontekst.

Netop dette udgør fokuspunktet i bogens  første  hoveddel,  hvori  der  udfoldes en teori om køn og seksualitet i oldtidens Mellemøsten. Dette område  er stærkt omdiskuteret  i  forskningen,  hvor  flere spørgsmål deler vandene såsom: Kan der meningsfuldt  tales  om  homoseksualitet i  datidens  kontekst?  Kunne  sex  mellem mænd (og i sjældne tilfælde kvinder) være udtryk for kærlighed og ligeværd? Og viser  tilstedeværelsen  af  identiteter  som kurgarrû og pilipili ,  at  man tænkte ikkebinært om køn?

Til  sidstnævnte  svarer  Kofoed  klart nej , og heri stiller han sig kritisk over for de  queer-teoretiske  læsninger,  som  de senere år særligt er fremsat af danske Sophus Helle og finske Matti Nissinen (s. 38; 66-68). Angående homoseksualitet i oldtidens Mellemøsten kan Kofoeds position overordnet opsummeres sådan, at mandlig homoseksualitet generelt var tolereret, så længe det fandt sted i relationer, hvori den passive part i akten var socialt underordnet den aktive part (eksempelvis i en slave-herre- eller lære-elev-relation), selvom  synet  på  homoseksualitet  i  høj  grad afhang  af  region,  tidsperiode  og  klassetilhørsforhold (s. 60). Analysen viser desuden tydeligt, at homoerotiske praksisser i  datidens  Mellemøsten  var  væsensforskellige  fra  moderne  homoseksuelle  forhold,  om  end  særligt  græske  kilder  også kunne portrættere kærlige og ligeværdige forhold.

I  bogens  anden  hoveddel  fokuserer Kofoed på det bibelske materiale og gennemgår en række nøgletekster om krop, køn og seksualitet. Som Kofoed skriver i indledningen, er målet ikke her at udfolde en normativ systematisk teologi men derimod at gøre det eksegetiske og historiske forarbejde, som må ligge til grund for en sådan  teologi  (s.  9-10).  Dette  er  en  stor styrke  ved  bogen:  Dermed  undgår  den nemlig  i  vid  udstrækning  at  lægge  nutidige etiske og teologiske hensyn til grund for  eksegesen, hvilket er et udbredt problem i forskningslitteraturen.

Eftersom  bogen  belyser  køn  og  seksualitet i skabelsesteologisk perspektiv, er det ikke overraskende, at Første Mosebog 1-2 fylder særdeles meget. Det er ligeledes et  gennemgående  hermeneutisk  greb  at forankre  de  bibelske  teksters  tænkning om  køn  og  seksualitet  i  Første  Mosebog 1-2's  antropologi.  Sommetider  kan  dette greb i mine øjne virke en anelse søgt, som når der ledes efter intertekstuelle forbindelser  mellem  Tredje  Mosebogs  tekster om homoerotisk praksis og Første Mosebog  1-2  (s.  195-99).  Overordnet  set  kan der  dog  næppe  være  nogen  tvivl  om,  at skabelsesberetningerne spiller en centrale rolle for navnlig de senere profeters og ikke  mindst  Det  Nye  Testamentes  tænkning om køn og seksualitet.

I  det  store  og  hele  lykkes  Kofoed  da også  fortrinligt  med  at  udfolde  sit  argument om, at Bibelen udfolder en gennemgående  tanke  om,  at  Gud  i  begyndelsen skabte kvinden af mandens side (eller ribben), for at mand og kvinde igen kan føres sammen  i  en  monogam  og  forpligtende kærlighedsrelation, som muliggør, at mennesket  kan  realisere  skabelsesmandatet til at blive frugtbare og talrige. Selv i et internationalt perspektiv udgør bogen mig bekendt det mest udførlige svar til de eksegetiske  argumenter,  som  de  senere årtier er blevet fremsat af forfattere som Matti  Nissinen  og  David  Instone-Brewer mod konservative læsninger af Det Gamle Testamentes  seksualteologi.  Navnlig  interaktionen med  Instone-Brewers læsning af Tredje Mosebog 18,22 og 20,13 er fortrinlig og fortjener at blive læst bredt i teologiske kredse - ikke mindst fordi Kofoed  her  udviser  en  forbilledlig  evne  til at vedkende sig elementer, der udfordrer hans  egen  teologiske  position.  Ligeledes viser afsnittet om  kønsstereotyper (s. 145-50) en befriende villighed til også at udfordre mere konservative teologier om køn og kønsroller.

Dog  savner  jeg  en  mere  udførlig  udfoldelse  af  navnlig  1  Mos  2's  teologi  om køn og seksualitet - særligt i lyset af, hvor central en plads Kofoed tildeler skabelsesberetningerne  i  sit  teologiske  program. Ifølge Kofoed udfolder teksten et »komplementært« syn på forholdet mellem mand og kvinde (s. 91), hvilket synes at betyde, at mennesket først er »helt, fuldkomment, komplementært«,  når  det  tager  del  i  det »tosomhedens  fællesskab«,  som  er  dets bestemmelse, der endda er knyttet til dets gudbilledlighed (s. 91-92). Her kunne jeg dog godt ønske mig en mere dybdegående diskussion af, hvordan dette i så fald harmonerer med Det Nye Testamentes ideal om  cølibatet,  hvor  Jesus  endda  portrætteres  som  det  fuldkomne  Guds  billede, selvom han netop ikke var gift? Det er let at se, hvordan kritikere kunne bruge dette motiv som et argument for, at Det Nye Testamentes  eskatologiske  vision  ophæver skabelsens komplementaritet, hvilket netop er et hovedargument for queer-teologien.

Desuden  er  det  blevet  en  almindelig holdning  blandt  kønsforskere,  at  idéen om kønnenes komplementaritet er en moderne konstruktion, som først opstår med kapitalismens  nye  arbejdsdeling  og  den vestlige psykologis forsøg på at forankre denne i et begreb om mænds og kvinders distinkte naturer (Gina Rippon, The Gendered  Brain (The  Bodley  Head,  2019)). Thomas Laqueur har endda argumenteret for,  at  den  gængse model før 1800-tallet var en ét køns-model, hvor kvinden ikke blev  anset  som  et  andet  køn  men  blot som en deform mand (Thomas Laqueur, Making  Sex (Harvard  University  Press, 1992)).  Nogle  vil  naturligvis  hævde,  at denne tanke afspejles i Adam og Eva-beretningen, hvor kvinden skildres som noget, der er afledt af manden og alene defineret i relation til ham (Adrian Thatcher, Redeeming Gender (Oxford University Press,  2016)).  Jeg  mener  selvsagt,  sådan en  læsning  er  stærkt  problematisk.  Ikke desto mindre illustrerer den, at der kræves yderligere belæg for påstanden om, at teksten  bedst  forklares  med  et  moderne begreb om kønskomplementaritet.

Ligeledes  mener  jeg  også,  at  Kofoed enkelte steder er i fare for at indlæse moderne  psykologiske  begreber  i  Bibelens tekster. Eksempelvis anføres det, at Bibelen advarer mod at tilsløre sammenhængen  mellem  det  ydre,  biologiske,  og  det indre, oplevede køn (s. 127), ligesom han omtaler  en  skabelsesteologisk,  normativ sammenhæng mellem det biologiske køn og  den  heteroseksuelle  orientering (s. 184).  Her  bruges  Bibelen  altså  ikke  blot til  at  kritisere  bestemte  praksisser  men også bestemte psykologiske dispositioner (nemlig  oplevet  køn  og  seksuel  orientering), som ud fra min vurdering ikke var tilstrækkeligt  veletablerede  på  Bibelens tid.  Når  sådanne  opfattelser  appliceres  i en  normativ  teologi,  kan  det  selvsagt  få alvorlige sjælesørgeriske konsekvenser, da disse tilstande af mange opleves som uforanderlige.  Det  er  dog  som  sagt  slet ikke Kofoeds ærinde at følge dette normative spor.

Alt i alt er Kofoeds bog en gave til det teologiske  landskab,  og  selvom  det  ikke ligefrem  skorter  på  teologiske  bøger  om køn og seksualitet,  udgør  bogen  med  sit gammeltestamentlige  fokus  og  sine  balancerede konklusioner et unikt bidrag til den teologiske debat, som bør læses af alle med interesse for emnet. Jeg håber ikke, det bliver sidste gang Jens Bruun Kofoed kaster sig over disse vigtige emner!