Niels Nymann Eriksen: Gæstfrihed (Akademisk Forlag, 2018)
Forfattere: Krista Rosenlund Bellows
Tidsskrift: dttk (11-06-2019)

## GÆSTFRIHED NIELS NYMANN ERIKSEN AKADEMISK FORLAG, 2018 152 SIDER

## Anmeldt af Krista Rosenlund Bellows

Smag  et  øjeblik  eftertænksomt  på  ordet gæstfrihed,  før  du  læser  videre.  Gode minder som vært eller gæst? Gode traditioner?  En  bibelsk  formaning?  Engle  på besøg? Bekymring for det ubegrænsede? Den politiske diskussion om åbenhed?

Sogne- og indvandrerpræst Niels Nymann Eriksen har skrevet en virkelig berigende bog om gæstfrihed, til eftertanke for enhver, der omgås mennesker.

Bogen  er  på  én  gang  lettilgængelig og  krævende.  Den  egner  sig  glimrende til langsom læsning og eftertanke i lænestolen i sommerhuset, eller til læsning og drøftelse  sammen  med  kolleger,  eller  til en studiekreds i sognehuset.

Eriksen  har  arbejdet  på  Vesterbro  siden 1997, siden 2005 som præst. Han vil indkredse  en  erfaring,  han  har  haft  det meste af sit liv, af at blive velsignet i mødet med mennesker, der på den ene eller anden  måde  var  sat  udenfor:  asylansøgeren,  den  indsatte,  misbrugeren,  den gamle eller syge (side 19f). Tanken om, at Jesus har sat os stævne i mødet med den fremmede, er kernen i hans udlægning af gæstfrihed (side 20). I tanken om, at Gud har  gæstet  jorden  som  fremmed  i  Jesus Kristus,  ligger  en  ressource  både  for  det personlige og det fælles liv, som venter på at blive fundet frem og støvet af (side 23).

Bogen  er  dejligt  illustreret  af  Nargiz Galib  Andersen  og  bygget  op  omkring de  enkelte  elementer  af  et  besøg:  »Ved døren«, »Præsentation«, »Velkomsten«, »Omkring bordet« og »Afskeden«.

## Nogle glimt:

Kapitlet »Præsentation« stiller spørgsmålet, om man kan være gæstfri uden at blive hjemløs, og ser på forholdet mellem kendskab  og  tillid.  Professionel  distance er ifølge Eriksen en utilstrækkelig løsning på skuffelser. Der er behov for at finde en måde at forholde sig til den fremmede på, som er ubetinget uden at være grænseløs (side 50). Det handler om at være sårbar uden at blive skrøbelig (side 55) og gen- nem kreativ tålmodighed at lade tilliden komme først og kunne leve gæstfrit uden at  gå  til  under  byrden af skuffelser (side 65).

»Velkomsten«.  Nu  er  gæsten  hjemme hos en anden. Med Hannah Arendt: At blive budt velkommen er bedre end at blive anerkendt, for at blive budt velkommen er ikke noget man hverken kan optjene eller gøre sig fortjent til (side 79f). Velkomsten er udtryk for at nogen vedkender sig en.

I kapitlet »Omkring bordet« udlægges Andrei Rublevs treenighedsikon hvis omvendte perspektiv samler linjerne i beskueren, som af ikonens tre personer gæstfrit inviteres til at tage den plads ved bordets tomme fjerde  side,  som  netop  venter  på beskueren.

I kapitlet »Afskeden« tager Eriksen afsæt i Løgstrups tanke om at »Den enkelte har aldrig med et andet menneske at gøre, uden at han holder noget af dets liv i sin hånd«.  Eriksens  udlægning  af  betydnin- gen af mødet med den fremmede skærper og vender Løgstrups tanke om til, at det andet menneske holder noget af mit liv i sine hænder. Jeg er afhængig af medmenneskets tilstedeværelse, før jeg bliver ansvarlig for det (side 143f). Gæstfrihed er dermed »en indstilling til medmennesket, som beror på en erkendelse af eget behov for at blive sat fri« (side 145).

Forfatteren har arbejdet på Vesterbro med flygtninge og migranter siden 1997 og har været involveret i oprettelsen af såvel Folkekirkens Migrantsamarbejde som Café Exit. En hel del af de erfaringer, han reflekterer  over,  stammer  fra  det  mangfoldige  Vesterbro.  Man  kunne  forestille sig at bogen ville være et integrationspolitisk partsindlæg, men det er den ikke. Den sigter på det personlige og det fælles liv og vil være berigende læsning, uanset hvem de mennesker er, som holder læserens liv i deres hænder. Læs den!