Det sitrer i systemet
Forfattere: Mette Moestrup
Tidsskrift: periskop (2022-11-07)

Mette Moestrup

## Det sitrer i systemet

[Først udgivet på: https://forfatternesklimaaksjon. no/2021/03/13/det-sitrer-isystemet-mette-moestrup/](https://forfatternesklimaaksjon.no/2021/03/13/det-sitrer-i-systemet-mette-moestrup/)

det sitrer i systemet af afmagt over systemet en grønglimtende busk et sølvfarvet tog som suser forbi det skælver i systemet af afmagt over systemet busken svajer i vinden det sitrer ryster i nervesystemet virrer med grenene vindspils-klirrende fint og skarpt som barberblade det ryster i nervesystemet af afmagt over asylsystemet den samme busk et andet tog susende forbi den anden vej det samme tog en anden busk ubøjeligheden i afslag på anmodning om udsættelse af udrejsefrist til trods for at landet som den afviste skal deporteres til har lukket sine grænser på grund af pandemien etymologi, pandemi kommer af græsk pan og demos og betyder 'overalt blandt folk' og alle bladene dirrer det ryster i systemet de mange blade møder vinden med hver deres bevægelse det dirrer i systemet af afmagt af afmagt bladene møder vinden med hver deres bevægelse som til sammen udgør buskens rytme nu det ryster i nervesystemet af afmagt over systemet som demonstrerer sin magt over for mennesker som reduceres til afviste buskadset glitrer grønt budskabet er en protest en digter har levet og skrevet side om side med andre digtere her i landet i år efter år og skal nu deporteres til et land hvor digteren frygter for sit liv en frygt som ikke mindst beror på at digteren har brugt ytringsfriheden enhver er berettiget til på tryk, i skrift og tale at offentliggøre sine tanker mens digteren var her i landet side om side med andre digtere det ryster i nervesystemet af afmagt over systemet afslagets almægtighed buskene svajer i vinden dirrende kviste og grene som så mange andre buske andre digtere som også brugte ytringsfriheden tog den for givet måske som candyfloss og lammeskyer i samme tidsrum her i landet så mange andre buskadser sitrende klirrende i vinden hvad ytringsfrihed så end er hvis den kun er for statsborgerdigtere men ikke for herboende digtere som f.eks.

har arbejdsopholdstilladelse eller er gift med en dansker eller søger asyl eller er afviste asylansøgere eller har asyl for asylet kan fratages den som asylet er tildelt bladene gnistrer som barberblade som sollyset spiller i alt klirrer som vindspil blitzende små lyn af lys i blades bevægelser digtere fælles om at skrive poesi i en fælles samtid samme sted men uden at have samme vilkår for at skrive frit uden frygt for fatale konsekvenser endnu et tog endnu en busk grønglimtende sølvfarvet susende vindpust de kalder det hjemsendelse tror de livet er et ludospil et ludospil som partout skal spilles selv under en pandemi det sitrer i nervesystemet af afmagt over asylsystemet det sitrer i nervesystemet af afmagt over asylsystemet en digter som lever og skriver her i landet år efter år og som ikke er statsborger men for eksempel har en midlertidig beskyttelsesstatus eller opholdstilladelse kan når alt kommer til alt ikke skrive lige så frit som en digter som er statsborger her i landet for så vidt som digteren som ikke er statsborger og som udgiver og oplæser digte her i landet løber en reel risiko for at blive straffet for sin skrift efter deportation enhver er berettiget til på tryk, i skrift og tale at offentliggøre sine tanker men hvis man ikke er statsborgerdigter kan det koste én dyrt at skrive kritisk om f.eks. myndighederne i ens såkaldte oprindelsesland hvor der måske ikke er ytringsfrihed på samme måde som her i landet af den ene eller anden grund gid det er et paranoidt spørgsmål om det påvirker en asylsag negativt hvis en asylansøger fx ytrer sig kritisk om asylsystemet i de offentlige medier eller hudfletter racismen her i landet en tvivl en rysten et raseri camoufleret i blade en frygt for andres fremtid alt i mens pandemien er 2020's paradigme alle grenene bladene svajende dirrende de taler om hjemsendelse tror de livet er et ludospil med små plastikbrikker i legofarver som man kan sende hjem som var det ingenting mange bevægelser vindens bladenes mange bevægelser digtere som er statsborgere her i landet kan jo bare skrive om ludospil eller liljer eller det at blive voksen eller det at få børn eller det ikke at få børn eller det at gå i overgangsalderen eller det at ens børn flytter hjemmefra tom rede syndrom eller musvittens pip pip eller det at være hvid hvordan hvidheden klistrer til kroppen også her i pandemiens tid som finder sted overalt uden at ligestille alle det er også muligt at dvæle ved alt det som skinner som skærme pulver perler og piller ligesom en digter som er statsborger jo også bare kan skrive politisk kritisere undertrykkende strukturer kritisere uretfærdige magtforhold kritisere asylsystemet hvilket digteren som ikke er statsborger her i landet men måske er fra et land hvor der ikke er ytringsfrihed i samme grad som her i landet selvfølgelig også kan gøre men i en helt anden grad for egen regning dvs. digteren som er statsborger her i landet kan cirka risikofrit skrive kritisk om systemer mens digteren som ikke er statsborger løber en potentielt fatal risiko hvis hun skriver kritisk om systemer det ryster i nervesystemet af afmagt over asylsystemet herunder lejrene luk lejrene det ryster i nervesystemet af afmagt over asylsystemet som er rystende og som ryster og som selv bør rystes til uigenkendelighed dette er en ed alle de mange blade som møder vinden med hver deres bevægelse og udgør buskens rytme lige nu hvor mange blade er der hvor mange blade var der hvor mange blade om natten grønglimtende busk