Dobbeltanmeldelse. Daniel Henschen: Da danskerne ville omvende verden (Gads forlag, 2019) og Harald Nielsen: Det Danske Missionsselskabs historie 1821-1985 (Danmission, 2019)
Forfattere: Kurt E. Larsen
Tidsskrift: dttk (22-03-2021)

DA DAI

VERDEN

DET DANSKE

HISTORIE 1821-1985

## DA DANSKERNE VILLE OMVENDE VERDEN. HISTORIEN OM MISSIONSBEVÆGELSEN DANIEL HENSCHEN GADS FORLAG, 2019 281 SIDER

MISSIONSSELSKABS

DET DANSKE MISSIONSSELSKABS HISTORIE 1821-1985 HARALD NIELSEN DANMISSION, 2019 333+304 SIDER (2 BIND)

## Anmeldt af Kurt E. Larsen

Dansk ydre mission har gjort meget godt.  Man  har  først  og  fremmest  bragt evangeliet til fremmede  himmelstrøg, til  mennesker,  der  ellers  ikke  ville  have hørt  budskabet.  Ydre  mission  har  også virket positivt tilbage, både på menigheder og IM-samfund, men også generelt på dansk kultur. Ydre mission har haft positive samfundsfølger: Ydre mission åbnede nogle af de første muligheder for kvinder til  et  offentligt  virke;  missionens  venner blev holdt orienteret om verdens forhold og lærte at blive mere åbne overfor andre kulturer. Missionsarbejdet formidlede en viden  om  verden,  der  blev  vigtig  for  det senere udviklingsarbejde.

Alt  dette  fortæller  historikeren, ph.d. Daniel Henschen, om i et stort værk om dansk ydre missions historie. Trods titlen er  det  altså  ikke  hele  missionsbevægelsen,  men  kun  den  internationale  (ydre) mission, der i overskriften beskrives som den danske missionsbevægelse. Den er til gengæld  beskrevet  så  grundigt  og  klart, som ikke tidligere. Bogen er både velskrevet  og  flot,  rigt  illustreret  med  billeder fra  ydre  missions  historie.  Han  redegør for hvordan ydre mission i storhedstiden nåede  bredt  ud,  bl.a.  gennem  missionsudstillinger. Der var således 35.000 besøgende i Aarhus til en missionsudstilling i 1947! Og i radioen blev der holdt seriøse foredrag  om  ydre  mission  ved  missionsledere, så hele det danske folk blev bedre oplyst om forholdene i verden. På en tid, da få andre fulgte med, sad tusindvis af mennesker  fra  såkaldt  »snævre«  kristne miljøer og studerende bøger og blade om politiske, sociale og religiøse forhold under fjerne himmelstrøg, fordi de ville leve med i vore missionærers arbejde.

Henschens bog fokuserer mest på Indien  og  Kina,  som  var  de  to  store  missionsmarker for det daværende DMS (Det Danske Missionsselskab) i perioden 18801945, som han opfatter som ydre missions storhedstid i vores land. Det var det også, hvis  man  tænker  på  dansk  offentlighed. Der kom dog også andre missionsselskaber  på  banen  sidenhen,  og  arbejdet  er fortsat. Om denne nyere missionshistorie giver  bogen  ikke  så  meget,  men  til  gengæld  er  den  glimrende  vedrørende  den ældre, der beskrives med sikker hånd og stort  overblik.  Henschens  bog  gør  klog på ydre missions historie, og vil være en god gave til unge, der overvejer at rejse ud som volontører. Det er godt at vide, hvor vi kom fra.

Et  andet  missionshistorisk  storværk beskriver  netop  DMS,  der  blev  stiftet  i 1821.  Nu  hvor  200-året  nærmer  sig,  har den tidligere generalsekretær Harald Nielsen skrevet dets historie frem til 1985. DMS er som det første - og længe det største - danske missionsselskab allerede grundigere beskrevet end alle andre danske  missionsselskaber,  men  Harald Nielsen graver endnu dybere i kilderne og trækker trådene længere fremad mod nutiden. Der er tale om et dygtigt historisk arbejde,  der  bringer  megen  ny  og  nyttig viden  frem,  grundigt  belagt  med  kildehenvisninger til videre forskning.

Dansk ydre missions historie er historien om stærke personligheder med missionærkald til bestemte lande, og et missionsselskab, der måtte overveje om man kunne  gå  i  gang  på  nye  missionsfelter. Man bliver fuld af beundring for missionsarbejdets  pionerer  og  for  det  slidsomme arbejde, som folkene i DMS' bestyrelse har skullet varetage, når man også skulle være økonomisk ansvarlige og tage hensyn til den kirkelige virkelighed. Harald Nielsen beskriver disse overvejelser om nye missionsfelter  og  splittelser/fusioner  hen  ad vejen.  På  den  måde  bliver  hans  værk  en indføring i meget af dansk ydre missions historie, især sådan som dette så ud herhjemmefra og ud fra DMS' kilder. Hvilke lande skal man arbejde i? Hvilken uddannelse skal missionærerne have? Skal man også i missionsarbejdet påtage sig socialt hjælpearbejde,  og  hvordan  skal  missionæren forholde sig til den tro, mennesker har i forvejen? Kendskab til historien kan både være positivt inspirerende og en nyttig hjælp til ikke at gentage fortidens fejltagelser. Som sådan kan Harald Nielsens bog være nyttig til at klæde nutidens missionsledere på.

En række detaljer kan man diskutere. Jeg er ikke altid tilfreds med hans placering  af  aktørers  placering  i  de  kirkelige retningsbåse. Harald Nielsens egne sympatier skinner tydeligt igennem. Det er fx tydeligt, at Indre Mission er skurken, med Vilhelm  Beck  som  overskurken,  og  der bruges uforholdsmæssigt meget plads på at  beskrive  Indre  Missions  »overtagelse« af  DMS  i  1890'erne.  Daniels  Henschens bogtitel lader antyde, at det var danskerne, der ville omvende verden. Det var det nu ikke, for det var kun et lille udsnit af den  danske  kirke,  der  ville  det.  Ganske særligt Indre Mission, hvilket Henschens tekst  også  udmærket  får  frem.  Dette  er Harald Nielsen ikke uenig i, men hvorfor skal det så skildres som magtsyge, når de, der gerne vil drive mission, søger indflydelse på arbejdet i DMS via demokratiet? Et andet eksempel handler om det konfessionelle: Skulle DMS arbejde for at oprette lutherske kirker i andre lande, eller skulle man tænke mere tværkirkeligt og gå ind i  økumeniske kirkedannelser? Her ligger Nielsens sympati på den økumeniske side. Derfor  blev  den  lutherske  Beck  skurken, mens helten er L. P. Larsen, der havde et nærmest reformert sakramentsyn og blev presset ud af DMS. Hvis man vægtlægger et  luthersk  sakramentsyn,  vil  man  nok placere skurkerollen et andet sted. Harald Nielsen sympatiserer endelig med nedtoningen af forskellen  til  andre  religioner. Han taler pænt om missionær Kaj Baagø, der vakte megen opsigt i 1960'erne med sin afvisning af, at DMS skulle omvende hedninger.  Baagø  trådte  i  1968  ud  af DMS, meldte sig siden også ud af kirken, kasserede  sin  præstekjole,  bandede  over teologerne, forlod den kristne tro og blev til sidst begravet uden gejstlig medvirken. Dette  nævner  Harald  Nielsen  ikke,  men skriver at Baagø som ambassadør i Indien vedblev at være »trofast over for DMS og de gamle kollegaer« (bind 2, 213)!

Efter læsningen af begge store værker sidder  man  tilbage  med  det  spørgsmål:

Hvilken sammenhæng er der mon mellem DMS' teologiske udvikling af økumeni og nyt  missionssyn  -  og  så  det  forhold,  at DMS er  gået  støt  tilbage  i  missionærtal, så de i 1960'erne blev overhalet af Sudanmissionen  og  siden  af  Luthersk  Mission og  pinsebevægelsen?  Bøgerne  har  deres hovedfokus på DMS og den ældre historie og har ikke fulgt op på den udvikling, der er sket siden: Folkekirken er generelt gået i nødhjælpsretning, mens missionsselskaberne  samlet  set  er  gået  i  »evangelikal« retning. Man savner henvisninger til nyere missionsteologiske bidrag, der kunne kaste lys over det nye og det evangelikale. Jeg henviser i flæng til videnskabelige arbejder  af  Jørn  Henrik  Olsen,  Flemming Hansen og Finn Aasebø Rønne. Ydre missions nyere udvikling er nemlig ikke blot krise og ikke blot udefrakommende vanskeligheder. Det handler også om en teologisk udvikling i evangelikal retning, der har givet vækst og været med til at flytte vægten - og missionsvennernes støtte - til andre missionsarbejder. Det må gerne blive nærmere undersøgt og beskrevet i det næste grundige missionshistoriske studie. Det kunne også være godt engang at få belyst, hvad der så kom ud af de danske anstrengelser derude - på kort og langt sigt.