Jens Rasmussen: Vækkelser i dansk luthersk fælleskultur. Andagtsbøger og lægmandsforsamlinger (1800-1840) (Odense Universitetsforlag, 2016)
Forfattere: Kurt E. Larsen
Tidsskrift: dttk (05-07-2017)

Vækkelser i dansk luthersk fælleskultur. Andagtsbøger og lægmandsforsamlinger (1800-1840) Jens Rasmussen Odense Universitetsforlag, 2016 332 sider

## Anmeldt af Kurt E. Larsen

Jens Rasmussen har været hospitalspræst i Odense og har i årenes løb desuden udgivet mange vigtige studier i 1800-tallets danske kirkehistorie. Nu har han udgivet et værk om de gudelige vækkelser, der fik så stor betydning for det danske samfund i begyndelsen af 1800-tallet og for kirkelivet langt ind i 1900-tallet.

Bogen giver en ret bred beskrivelse af forskningshistorien omkring vækkelserne og disses forløb, og dermed er der lagt en basis for bogens særlige forskningsbidrag, som  er  en  beskrivelse  af  teologiske  tematikker i den andagtslitteratur, som de vakte hentede åndelig næring fra i årene 1800-1840. Der var tale om andagtsbøger og prædikener fra pietismens og Luthers tid, og disse bøger blev ved med at være vigtige  helt  frem  til  1900.  Vækkelsernes brug af denne andagtslitteratur fik store følger. Hvor forskere som P. G. Lindhardt talte om de gudeligt vaktes afstand til Luther, kan Jens Rasmussen påvise, at både den gamle vækkelse - og den nye vækkel- se i IM - stod på luthersk grund, og at de har haft betydning ved at føre en - trods visse forskelle - fælles luthersk kultur videre. Det er et vigtigt bidrag til forskningen i vækkelsernes historie.

Vækkelserne  førte  nok  de  lutherske anliggender  længere  ud  i  folket,  end  de havde  været  tidligere.  Forfatteren  argumenterer  godt  for  den  opfattelse,  at  de danske  vækkelser  i  så  stor  udtrækning blev  inden  for  folkekirken,  netop  fordi de var så knyttede til de gamle andagtsbøgers lutherske univers. Forfatteren påpeger  også  linjer  fra  vækkelserne  og frem til nutidens demokratisering og sociale  velfærd.  I  en  tid,  hvor  den  danske folkekirke igen lider af et åndeligt forfald, næsten lige så galt som omkring år 1800, er det opmuntrende at læse om de gamle troende lægfolk, der via god andagtslitteratur var fortrolig med den lutherske arv, og som derfor også kunne holde kirkens teologer fast på dette. Måske er det stadig den vej, man skal gå? Det mener Jens Ras- mussen, der endda ser spæde tegn på en ny vækkelse.

Bogen sætter andagtslitteraturen ind i den store kirkelige og politiske sammen- hæng, og er  som  sådan  en  guldgrube  af oplysninger  om  en  spændende  og  vigtig tid i vores kirkelige forhistorie.