Forskning i køn og sport. Et historisk perspektiv
Forfattere: Susan Brandy
Tidsskrift: forumforidraet (2006-07-01)

## Forskning i køn og sport

## Et historisk perspektiv

Af Susan Bandy

Gender, n. a. grammatical term only. To talk of persons or creatures of the masculine  or  feminine  gender,  meaning  of the male or female sex, is either a jocularity  (permissible  or  not  according  to context) or a blunder. 1

H.W. Fowler,

Dictionary of Modern English Usage

## Indledning 2

I 1978 introducerede den canadiske sportssociolog Ann Hall begrebet 'køn' i sportsforskningen 3 i monografien Sport and Gender: A Feminist Perspective on the Sociology of Sport .  Her  gjorde hun rede for den sociologiske forskning og litteratur om kvinders  sportserfaringer  og  fremsatte  en feministisk kritik af dette materiale. Halls brug  af  ordet  'køn' var  efter  min  bedste overbevisning  uden  fortilfælde  i  sportsforskningen, og retrospektivt virker hendes tidlige arbejde kritisk over for sportsforskningens  udvikling.  Hun  bragte  begrebet 'køn' ind i diskursen og krævede et feministisk  perspektiv,  som  kom  til  at  ændre forskningen i sport betydeligt. Med Hall og andre,  der  begyndte  at  anvende  begrebet 'køn' i stedet for 'sex', begyndte forskningens fokus at forskyde sig fra den kvindelige sportsudøver hen mod begrebet 'køn' og senere til en kritik af sport og den fysiske kultur, hvilket jeg også har anført andetsteds. 4 Som jeg vil vise i denne artikel, blev begrebet 'køn' yderligere udvidet fra at være en bestemt kategori til at blive redefineret som en dynamisk relationel proces,  hvilket  førte  til  introduktion  af  nye retninger, teorier og paradigmer inden for sportsforskningen. Desuden ansporede kønsbegrebet  sammen  med  begreber  som race, social klasse og etnicitet såvel som en orientering  mod  postmodernisme  og  dekonstruktion (og introduktionen af teorier om hegemoni og magt) yderligere undersøgelser af emner som globalisering, postkolonialisme, rum og medier. Dette flyttede  udviklingen  i  sportsforskningen  fra  et disciplinært til et tværfagligt, interdisciplinært fokus. I den seneste tid synes sportsforskerne at betragte køn som et interrelationelt begreb, idet det bliver  anvendt på linje med begreber og emner som magt, repræsentation,  narrativitet  og  sprog  i  et nyt  transdisciplinært og  transnationalt  fokus. 5

Artiklens fokus er hovedsageligt på forskning  i  Nordamerika  og  Storbritannien.  Ikke  kun  fordi  jeg  er  mest  hjemme  i denne  forskning,  men  også  fordi  denne forskning er størst i omfang og tilbyder de mest varierede eksempler og fortolkninger af  emnet og den grundigste uddybning af de  teoretiske  debatter  angående  køn  og sport. 6

## Introduktionen af køn i sportsforskningen

Introduktionen af køn i sportsforskningens diskurs i 1970erne afspejlede og afhang af konvergensen mellem en række indbyrdes afhængige  faktorer:  kvindelige  forskeres introduktion af 'køn' i den akademiske diskurs,  især  inden  for  kvindeforskning  og kvindehistorie; den generelle udvikling af discipliner og især sportsforskningen akademiske udvikling, der medførte, at vægten blev lagt på teori frem for på praksis; den anden feministiske bølge og den samtidige stigning i antallet af kvindelige sportsudøvere samt et stigende antal kvindelige  forskere  inden  for  sportsforskningen; postmodernismens og dekonstruktionens indflydelse på sportsforskningens teoriudvikling (navnlig marxistisk teori samt  Gramscis  og  Foucaults  arbejde);  og endelig en generel interesse for kroppen i akademiske.

Robert  J.  Stoller 7 påviste  forskellene mellem 'sex' og 'køn' i 1968. Derefter og under indflydelse fra en fremvoksende feministisk forskning, der satte spørgsmålstegn  ved  forskellene  mellem  mand  og kvinde, natur og kultur og 'sex' og køn og udfordrede dualistiske, hierarkiske vidensformer, begyndte forskere inden for kvindestudier at anvende begrebet køn i 1970erne. 8 Ifølge historikeren Gisela Bock blev begrebet 'køn' introduceret »..som en social, kulturel, politisk og historisk kategori for at give udtryk for en indsigt i, at kvinders underkastelse, mindreværd  og magtesløshed ikke er dikteret fra naturens side,  men  er  sociale,  kulturelle,  politiske og historiske konstruktioner«. 9 Som en anden  historiker  Joan  Wallach  Scott  forklarer, begyndte feminister at bruge 'køn' som en måde at henvise til den sociale organisering af forholdet mellem mænd og kvinder.

Scott hævder endvidere, at ordet rummede en afvisning af den biologiske determinisme, som er underforstået i brugen af udtryk som 'sex' og 'seksuel forskel' og måske allervigtigst, at de feministiske forskere med brugen af 'køn' »grundlæggende ville ændre de disciplinære paradigmer«. 10

Som  den  sportsfaglige  forskning  har vist, er de dynamiske strukturer under fortsat forandring. 11 Omkring midten af det tyvende  århundrede  begyndte  de  disciplinære  grænser  at  udviskes,  da  tværfaglige og  multidisciplinære  metoder  og  tilgange begyndte at dukke op. På omtrent samme tid begyndte feltet kvindeforskning at udvikle sig. Ifølge Aino Saarinen blev feministiske  forskere  inspireret  af  Thomas  S. Kuhns teorier i The Structure of Scientific Revolutions , hvori kriser inden for  de fremherskende  paradigmer  blev  løst  ved fremkomsten af en ny forskningsramme. 12 Denne kontekst sikrede en grobund for anerkendelse af anvendelsen af 'køn', og brugen af udtrykket begyndte langsomt at ændre vidensdisciplinerne. Samtidig skete der dramatiske ændringer i sportsforskningen, idet amerikanske forskere efterlyste forandring i deres egen disciplin. 13 Ifølge disse forskere  var  det  påkrævet,  at  sportsforskningen blev en 'akademisk disciplin' (hellere end en anvendt eller pædagogisk disciplin),  og  derfor  var  en  teoretisk  drejning nødvendig. På den baggrund opstod de forskellige underdiscipliner. Behovet for mere  teoretisk  arbejde  banede  vejen  for  teorier  fra  'moder'-discipliner  som  historie, sociologi osv. Kvindespørgsmål og begrebet 'køn' blev derefter omfattet af feminister i sportsforskningen på nye måder.

1960ernes anden feministiske bølge medførte en politisk aktivisme, der fokuserede  på  social  og  økonomisk  lighed  i  de vestlige lande, hvor kvinder allerede havde opnået de fleste juridiske rettigheder. Den anden feministiske bølge banede vejen for den  kvindelige  sportsbevægelse  i  Nordamerika og Vesteuropa og medførte en stadig vækst i kvindesport både nationalt og internationalt.  Mens  stadig  flere  kvinder indtog  sportsarenaen,  tiltog  ifølge  Susan Birrel  også  den  feministiske  analyse  af sport »..på grund af fremkomsten af en lille,  men  afgørende  gruppe  kvindelige  forskere, der var bådet skolet i de akademiske discipliner og optagede af den feministiske teoris potentiale«. 14 I de tidlige 1980ere var de kvindelige forskere optagede af at forbinde  feministisk  teori,  sportsinstitutioner og  den  sociale  sportsudøvelse.  Som  Ann Hall skrev om sine egne erfaringer: »Da vi er feminister er vore teorier, vor politik og vor praksis uløseligt forbundet«. 15

Patricia Vertinsky 16 og Ann Hall bevidner  vigtigheden  af  konvergensen  i  udviklingen af feminisme, postmoderne teori og kritisk teori i sportsforskningen, især i forhold  til  sportshistorie  og  sportssociologi. Ifølge Alan Ingham og Peter Donnelly blev den  samtidige  konvergens  inden  for  tre tankeretninger, Gramscis, den poststrukturalistiske  og  Foucaults,  sportsfeministernes teoretiske redskaber. Gramscis arbejde var nyttigt i forhold til argumentationer om patriarkatet og muliggjorde et fokus på hegemonisk maskulinitet og sport. Poststrukturalismen fremkom med en analyse af den sociale konstruktion af køn og seksualitet og  dens  repræsentation  i  medierne.  Og Foucaults af analyser af magt, som hierarkisk indrettet, udøvet af personer og indlejret i strukturer, virkende på forskellig måde gennem moderne institutioner og manifesteret  helt  konkret  på  kroppens  niveau oplyste  diskursen  og  optog  sportsfeministerne. 17

Videreførelser  vedrørende  inklusionen af 'køn' i diskursen blev også fremmet af en akademisk interesse i kroppen, der blev tydelig i 1960erne. Omkring 1970erne var der en tiltagende interesse for kroppen som emne for undervisning og forskning, hvilket  blev  fremhævet  af  Mike  Featherstone og Bryan S. Turner i indledningen til første udgave af Body and Society . 18 »Kroppen er på mode«, skrev Arthur W. Frank i en anmeldelse  i Theory,  Culture  &amp;  Society i 1990. Skønt interessen var et resultat af adskillige teoretiske traditioner, tilskriver mange forskere  den  især  indflydelsen  fra Foucaults arbejde, modernismens modstridende impulser og feminismen. 19 En vidtrækkende interesse for kroppen blev endvidere  delt  af  mange  sportsforskere,  som lagde  vægt  på  teori  og  indflydelsen  fra postmoderne teorier, Foucault og feminismen. 20 Som Hall skriver, var Foucaults arbejde nyttigt, fordi det betragtede kroppen som en konkret historisk  og  kulturel  helhed og anerkendte ideen om den seksualiserede krop uden »at postulere en oprindelig  seksuel  forskel  eller  en  fastlagt  biologisk kerne«. 21 Foucaults diskursanalyser af den sociale konstruktion af kroppen appellerede til sportsfeministerne, som forsøgte at forstå den moderne sports konstruktion af  den  sportsudøvende  krop.  Med  denne anvendelse af begrebet 'køn' kunne sportsforskerne  forstå  den  sportsudøvende  krop som en kønnet krop.

Meget af forskningen om køn og sport er  blevet  udført  på  baggrund  af  tre  begrebsmæssige eller teoretiske rammer, som er blevet anvendt af mange feminister, især sportssociologer og sportshistorikere gennem de sidste femogtyve år. Disse vil blive behandlet  i  det  følgende,  hvor  fokus  vil være  på  anvendte  postulater,  teorier,  begreber og metoder, mere end på konklusioner.

## Den kvindelige sportsudøver som tema: disciplinære perspektiver

Som Joan Wallach Scott har vist, 22 var den første  tilnærmelse  til  en  omskrivning  af kvindehistorien  baseret  på  den  antagelse, at kvinder er forskellige fra mænd og har andre  erfaringer  end  mænd,  hvilket  førte til,  at  der  blev  skrevet  'her-story'. 23 På samme måde beskrev de første kvindelige sportsforskeres arbejde, hvordan forskningens fokus hidtil havde været 'sports mænd og mande sport', 24 og de begyndte i stedet at  fokusere  på  sportskvinder  og  kvindesport. Bag denne tilgang var en grundlæggende antagelse af, at den kvindelige sportsudøver virkelig var forskellig fra den mandlige  og  at  hendes  erfaringer  i  sport også var anderledes.

Den  tidligste  forskning  havde  et  disciplinært fokus og blev foretaget af forskere, som  var forankret i sportsforskningen. Som  følge  af sportsforskningens efterspørgsel efter teoretisk arbejde banede de kvindelige sportsforskere vejen for en mere videnskabelig tilgang til studiet af kvinder i sport. Et væsentligt bidrag er udført af sportsfilosofferne Eleanor Metheny og Dorothy V. Harris, som fokuserede på psykologiske emner. Metheny afdækkede sportens ideologiske, symbolske og mytiske natur og var en forløber for den feministiske  sportskritik,  som  efterhånden  kom frem. 25 Harris' arbejde  fokuserede  på  den kvindelige sportsudøvers karakteristiske natur og anvendte adskillige psykologiske begreber. Harris' arbejde dannede grundlag for de første tilløb til teoriudvikling i subdisciplinen  sportspsykologi  med  bearbejdelsen af den kvindelige undskyldning og det psykologisk androgynibegreb i en sportslig  kontekst.  Specielt  androgynibegrebet  kan  i  tilbageblik  ses  som  et  over- gangsbegreb,  der  gjorde  kønsbegrebet  i stand til at blive indlemmet i sportsforskningen.

Med udgivelsen af Ellen Gerber og andres The American Woman in Sport introducerede forskerne nye historiske, sociologiske  og  humanfysiologiske  perspektiver. Dette arbejde havde speciel betydning ved at  være  det  første  feministiske  perspektiv på sport. Det undersøgte kvindens og kvindelighedens  sociale  konstruktion  så  vel som sportens  symbolske  karakter  flere  år før  ideerne  om  social  konstruktion,  kvinder og sport blev en del af diskursen. Omtrent på samme tid bragte Carole Oglebys essaysamling Women  and  Sport:  From Myth to Reality og Halls monografi, som er  nævnt  tidligere,  en  feministisk  kritik ind i sportsforskningen. Med dette arbejde trængte  køn  ind  i  diskursen  og  begyndte destabilisere det biologiske kønsbegreb ('sex') og kønsroller.

Disse og andre forskeres resultater havde afgørende betydning, for de bragte den kvindelige sportsudøver og hendes sportserfaringer ind i diskursen og kaldte på en feministisk analyse af sporten. De spørgsmål, som denne forskning rejste, kaldte på mere komplekse analyser, som kunne give yderligere  indsigt  i  den  moderne  sports kønsbestemte natur.

Den tidlige forsknings afsæt i forestillingen om kønsforskel var problematisk men stadig  frugtbar  for  den  fremtidige  forskning.  Den  præsenterede  forestillingen  om den  seksuelle  forskel  og  betonede  de  essentialistiske ideer om kvinder, som havde forhindret dem i at få adgang til sport, hvilket senere rejste et politisk krav om lighed i sport. 26 Desuden rejste den tidlige forskning  det  gamle  spørgsmål  om  dualisme, som  både  feminister  og  postmodernister tog op. For feminister var modsætningerne natur/kultur,  krop/sjæl  og  privat/offentlig, hvor  kvinder  blev  identificeret  med  de første, afgørende for kvinders muligheder for at deltage i sport. Som forskningen fra denne  og  senere  perioder  afslørede,  blev argumentationen for ekskludering af kvinder og sport støttet af vedvarende dualistiske opfattelser. Disse postulater og dualismer  frembragte  dog  også  vigtige  spørgsmål, der kun kunne besvares med et revideret  kønsbegreb  gennem  en  tilnærmelse fra kulturstudier, gennem interesse for sociologiske og historiske emner, som medførte en kritik af moderne sport og det moderne samfund og gennem introduktionen af  postmoderne,  feministiske  og  dekonstruktivistiske teorier.

## Fra den kvindelige sportsudøver til kulturkritik: interdisciplinære perspektiver

Kønsforskningen iværksatte undersøgelser af kvinder og mænds forhold til hinanden i sport, og begyndte at gøre diskursen usikker  ved  at  flytte  fokus  fra  køn  og  binære forhold hen mod et interdisciplinært fokus i  de  forskellige  underdiscipliner. 27 I  det Hall  karakteriserer  som  en  drejning  fra 'kategorisk' til  'relationel' forskning  skiftede  den  feministiske  forskning  fokus  fra den  kvindelige  sportsudøver  til  sport  og sportskulturer og introducerede derved en ny tilgang til studiet af køn. Med afsæt i en opfattelse af køn som en proces og som et relationelt  begreb  begyndte  sportsforskerne at tilnærme sig forskningen fra tværvidenskabelige  og  kulturstudieperspektiver, idet de integrerede et antal teorier fra andre discipliner i deres analyser. Som Scott antyder, kræver køn, når det forstås på relationelle præmisser, at forskerne stiller spørgsmål  til  betydningen  af  én  gruppes definitioner og love for andre grupper, til sammenligninger  af  mænds  og  kvinders placering og aktiviteter og til repræsentationen af den seksuelle forskels betydning for strukturen i den sociale, økonomiske og politiske  autoritet. 28 Ved  at  anvende  Foucault og Gramscis arbejde og postmoderne og feministiske teorier begyndte sportsforskerne at dekonstruere den moderne sport, idet de hævdede, at »sportspraksis er historisk frembragt, socialt konstrueret og kulturelt defineret for at tjene magtfulde samfundsgruppers  interesser  og  behov«,  som Hall senere skrev. 29 Sportsforskningen blev i en meget frugtbar periode meget mere fokuseret på begreber som  globalisering, post-kolonialisme,  magt,  hegemoni,  maskulinitet, den socialt konstruerede krop og medier, og disse begreber begyndte at dominere  diskursen.  Det  var  dog  inden  for underdisciplinerne sportssociologi og sportshistorie, at man fandt det processuelle  og  relationelle  kønsbegreb  mest  frugtbart i 1980erne og 1990erne.

Ligesom  postmodernisterne,  begyndte sportsfeminister  at  udfordre  den  antropocentriske definition af viden og at kritisere modernitetens epistemologi, især dens maskuline tænkemåder i form af rationalisme og dualisme som medvirker til at legitimere  et  patriarkalsk  samfund. 30 I  forskellige underdiscipliner begyndte forskerne at formulere klare og logiske indvendinger mod de  begrebsmæssige  rammer  i  disciplinen. Mary A. Boutilier og Lucinda San Giovannis The  Sporting  Woman introducerede sportsforskningen for den første analyse af forskellige feministiske tilgange; henholdsvis liberal feminisme, marxistisk feminisme, radikal feminisme og socialistisk feminisme. Sportspsykologen Dianne Gill fremhævede betydningen af et feministisk perspektiv og slog til lyd for, at forskning i sportspsykologi skulle placeres i en bredere kulturel sammenhæng. I 1992 skrev Gill at  »grundig sportspsykologisk forskning i kønsforestillinger  og  kønnede  processer  i sportens  sociale  kontekst  kunne  fremme den generelle forståelse af køn og sport«. 31 Som Vertinsky bemærkede i sin litteraturgennemgang af  kvindernes  sportshistorie, så  konstaterede  sportshistorikeren  Nancy Struna litteraturens begrænsninger, idet den benyttede paradigmer, som også blev anvendt  til  at  undersøge  mænds  moderne sport. Struna ønskede i stedet at udforske temaer som konflikt, identitet og lighed. 32 I 'Gender  and  Sporting  Practice  in  Early America' fokuserede Struna på både sport og andre rekreative aktiviteter i forhold til forbrug  og  produktion,  hvilket  »..tillader én at undersøge kønsrelationernes dimensioner mere grundigt«. 33 Catriona M. Parratt krævede ligeledes et udvidet sportshistorisk fokus, som udover den hierarkiske forståelse af sport som »mandlig, moderne og atletisk« også omfattede en bredere vifte af aktiviteter. 34

Kroppen blev bragt ind i diskursen via et fokus på magt og dominans- og underordningsprocesser i sportens kønsrelationer og en kritik af sportens placering i den kulturelle produktion. 35 Diskursen afslørede yderligere to forskningsområder, som havde relation til en interesse for den kønnede krop:  seksualitet  og  maskulinitet.  I  1981 introducerede Ann Hall ideen om seksuel identitet i sport, hvad der senere blev forstået som en barriere mod kvinders sportsdeltagelse.  Helen  Lenskyjs  forskning  uddybede  betydningen  af  mandlig  kontrol over  den  kvindelige  seksualitet  og  dens forbindelse  med  kvinders  eksklusion  fra sporten yderligere. 36 Lenskyj var blandt de første til at gøre opmærksom på forholdet mellem ideologi,  kvindelig  seksualitet  og sportsdeltagelse  ved  at  sammenkoble  den kvindelige seksualitets anatomiske, psykologiske,  sociale  og  ekspressive  dimensio- ner. 37 Af  afgørende  betydning  for  diskussionen om køn og seksualitet er også Susan K. Cahns arbejde, der udvider kritikken fra at gælde sport til at gælde hele den amerikanske kultur. Lige så vigtig er hendes behandling af homofobi og hendes inklusion (måske for første gang) af spørgsmålet om de Beauvoirs 'anden' i kvindesporten; den sorte og den lesbiske kvinde. Cahn præciserede begrebet sport som et omstridt felt, idet hun som en af få feminister, hævdede at sport ud over at være en arena for kvindeundertrykkelse også er en arena for kvindefrigørelse. 38

Feministisk forskning i kønsroller, seksualitet og den moderne sports patriarkalske og sexistiske karakter medførte også et fokus  på  maskulinitet.  Mandlige  forskere begyndte  i  deres  arbejde  at  kritisere  den moderne sport for at være opstået som en konsekvens  af  en  krise  i  det  nittende  århundredes maskulinitet. Meget af dette arbejde  var  rettet  mod  forholdet  mellem sport,  mænd  og  kønsroller  samt  sportens anvendelse i konstruktionen af en maskulinitet,  som  er  undertrykkende  for  kvinder og  repressiv  for  mænd. 39 Forskningen  i seksualitet medførte også diskussioner om farvede kvinders og homoseksuelle mænds marginalisering i sport, så vel som en undersøgelse af homofobi i sporten. 40

Forskerne  begyndte  at  kritisere  institutionaliseringen af diskrimination i moderne  sport  ved  at  se  køn  som  en  proces  og med en kritik at sportens og andre institutioners bidrag til den vedvarende dominans og  underordning  af  kvinder.  Især  må  bemærkes Jennifer Hargreaves socio-historiske analyse, som pegede på sportens manglende brug af kønsteorier og dens institutionalisering  af  diskrimination.  Forskerne blev også interesserede i de måder, hvorpå institutioner betoner den seksuelle forskel i sport, og de blev snart også inter- esserede  i  medier  og  i  »...  diskursers,  repræsentationers  og  ideologiers  betydning for  naturaliseringen af den maskuline dominans i sportspraksis«. 41

Af  flere  grunde  var  studiet  af  køn  i 1980erne  og  1990erne,  især inden for sportshistorie og sportssociologi, vigtig for den  akademiske  udvikling  af  sportsforskningen. Forskerne integrerede postmodernismen og feminismen i deres analyser af køn, hvad der medførte en nødvendig kritik af den moderne sport. Også kønsforskningen,  interdisciplinære  tilgange  og  kulturstudier udfordrede i denne periode disciplinens  hegemoniske  viden  (såvel  dens analytiske teorier og paradigmer som relationen mellem forskellige vidensformer og metoder i underdisciplinerne). Denne forskning ville 'decentrere centeret' og ville fremme en bevægelse tværs over grænserne for de traditionelle disciplinære konfigurationer og omdanne de metodiske tilgange  så  vel  som  disciplinens  interesser. Spørgsmål vedrørende køn bidrog også til, at der opstod et behov om et alternativt syn på køn; det interrelationelle. Dermed var et nyt fokus for sportsforskningen og en introduktion  af  nye  paradigmer  og  metoder påkrævet.

## Køn som interrelation: transdisciplinære perspektiver

Det ser ud som om sportsforskningen siden 1990erne har fanget interesse hos forskere inden for flere forskellige discipliner, måske især på grund af sportens stigende kulturelle betydning og popularitet og en stigende interesse for kroppen. Sportsforskere har derfor kunnet trække på en umådelig mængde forskning fra forskellige perspektiver. Som en reaktion på denne komplekse mængde  viden  har  sportsforskerne  taget nye metoder og tilgange i brug, hvilket afspejler en forskningstilgang, der decentrerer  hierarkiske  organisationer  og  dominerende vidensformer og peger på betydningen af transdisciplinære perspektiver. 42 Blandt de vigtigste  er  anvendelsen  af  begreber 43 eller  temaer  (hellere  end  teorier) og en blanding af metoder og kilder til viden, som især finder sted i brugen af narrativer. 44 I  denne  kontekst  er  kønsbegrebet blevet  betragtet  og  forstået  på  en  anden måde. Det virker som om køn i et interrelationelt perspektiv blot er et af flere indbyrdes  forbundne (og måske intersubjektive) perspektiver, hvormed forskerne i nyere tid nærmer sig studiet af sport. Her bliver køn flydende og mangefacetteret og tjener som et indbyrdes forbindende begreb til at forstå  sammensatte  synspunkter,  hvor  kønsperspektivet  integreres  med  flere  forbindende aspekter. 45 Skønt megen nuværende forskning  skrives  uden  at  inkorporere  et kønsperspektiv, anbefaler en del forskere, at sportsforskningen tager et transdisciplinært perspektiv, og enkelte af disse præsenterer interrelationelle perspektiver  og analyser af køn og sport.

Henning Eichberg advokerede i sin 'tredje vej' for flere tilgange i udviklingen af en skandinavisk kropssociologi; således en biografisk, selvbiografisk, situationsbestemt, scenisk, socialøkologisk tilgang. Dette  antyder  nye  metodiske  måder  til  at forstå  kroppen,  og  tilgangen  indvarslede den produktion, som fulgte efter hans udgivelse  i  1994. 46 På  samme  måde  vidner Olav  Ballisagers arbejde  fra  2002  om »Physical Culture as Idræt and Play« om en  interaktion  mellem  flere  begreber,  der frembringer,  hvad  Ballisager  har  kaldt  en 'fælles tredje'. 47 Ligesom  Eichberg  har Vertinsky støttet de nye tendenser til at integrere  kønsrelationer,  sport  og  sportshistorie  i  form  af  komparative  studier  med interkulturelle og tværsproglige perspektiver. 48 Efterfølgende har også andre videnskabelige analyser af sport brugt køn interrelationelt, idet de ved at benytte adskillige forskningstilgange  indgik  i  et  komplekst forhold  med  andre  begreber  og  paradigmer.

Feminister har ofte afvist begrebet 'globalt' på grund af dets udbyttende og vestlige  konnotationer  og  har  i  stedet  været transnationale  i  deres  forskning.  Med  en nylig interesse for det transnationale, defineret som eksisterende forhold mellem nationer eller mellem folk, har begrebet forskellighed ført til nye forskningsindsigter. Sportsfeministerne  fortsatte  deres  arbejde med at fokusere på begrebet forskel, men i en diskurs som betonede forskellen i forhold til andre kvinder, farvede og lesbiske kvinder  og  andre  uden  for  grænserne  af den centrale sportsteori og praksis. I stedet for  en  interesse  for  globaliseringsprocessen og dens virkning på nutidens sport fokuserer Jennifer Hargreaves i Heroines of Sport: The Politics of Difference and Identity på det transnationale, og anvender en blanding af metoder og kilder til at undersøge  relationerne  mellem  sportserfaringer og identitet blandt australske aboroginals, muslimer, lesbiske og handikappede kvinder fra forskellige dele af verden. 49 Ved at anvende  Foucaults  ideer  om  magt  undersøger  hun  magtrelationerne  mellem  kvinder  og  bruger  begreber  som  inklusion  og eksklusion, magt og privilegier, og forholdet mellem det lokale og det globale. I denne kontekst ses køn som en fælles og universel  erfaring  samtidig  som  en  erfaring om forskellighed  og  individuel  identitet  i sport.  På  lignende  måde  studerer  Leslie Heywood og Shari L. Dworkin den kvindelige  sportsudøver  som  et  kulturelt  ikon fra  flere  forskellige  aspekter;  repræsentation, poesi, film, interviews og feministisk teori. 50 Deres arbejde afspejler en forståelse af køn som noget flydende både i individuel, kulturel  og  samfundsmæssig  forstand.

To andre eksempler kan såvel illustrere sportsforskernes  skiftende  og  interrelationelle tilgang til køn som deres brug af utraditionelle informationskilder videnskabelige  analyser  af  sport.  Ifølge  Jeff  Segraves analyse  fortæller  Elliot  Gorns  bog The Manly Art ikke blot sportens historie. Snarere inkluderer bogen kønshistorie, socialhistorie og arbejderhistorie i en analyse af boksning. 51 Med  denne  integrerende  tilgang benytter også Gorn kilder, som ofte ikke bruges i traditionel sportshistorie; aviser, oplysende brochurer, fiktion, poesi og endog  folkeviser  og  ballader. 52 Det  andet eksempel er Löic Waquants seneste arbejde, som i endnu højere grad udfordrer de sportsforskningens  typiske  metoder.  Hans analyse af boksning i Body and Soul: Notebooks of an Apprentice Boxer tager afsæt i sociologiske, etnologiske, litterære og sportslige  perspektiver  og  tilbyder  en  social  kritik  fra  perspektiver  i  sammenhængen mellem race, samfundsklasse og køn. 53 Som  sociolog  og  amatørbokser  tilfører Waquant sin analyse sociologisk teori, etnografiske data og litterær indsigt og anerkender samtidig erfarede, kønnede og kropslige former for viden. En undersøgelse af denne art åbenbarer viden på mange forskellige niveauer og afdækker mangfoldige erfaringer, hvilket pointerer vigtigheden af transdisciplinære tilgange til studiet af sport.

## Kønnets fremtid inden for sportsforskningen

Denne oversigt over inklusionen af køn i sportsforskningen  viser  begrebets  betyd- ning  for  forskningen  og  for  den  sportsforskningens  akademiske  udvikling,  som efterhånden bevægede sig ud over de disciplinære grænser mod et tværfagligt, interdisciplinært og senere et transdisciplinært fokus. At tænke køn har fremmet vores forståelse af den moderne sport og de teorier, begreber,  paradigmer  og  forskningsmetoder, som vi anvender for at forstå sporten. Som  vi  har  set,  var  det  inden  for  underdisciplinerne sportshistorie og sportssociologi, og i mindre udstrækning sportspsykologi, at køn blev taget op af forskerne. Må-

## Noter

1. Joan Wallach Scott, Feminism and History (Oxford, 1997), s. 152.
2. Artiklen  er  blevet  oversat  fra  engelsk  af  Bitten Madsen  og  derefter  sprogligt  revideret  af  Anne Lykke Poulsen.
3. I artiklen anvendes udtrykket sportsforskning. Det inkluderer de mange navne, som bliver og er blevet  brugt  inden  for  forskningsfeltet  sport  og  legemskultur. På dansk benyttes oftest idræt, mens de  mest  anvendte  engelske  navne  er  exercise science,  human  movement  studies,  kinesiology, physical education and sport science.
4. Se  Susan  J.  Bandy,  »Fra  'sex' til  'gender',  fra kvinder og sport til kulturkritik og fra det nationale  til  det  transnationale:  En  oversigt over amerikansk,  canadisk  og  britisk  forskning  i  sport  og køn,« Dansk  Sociologi, nr.  2/15,  (2004)  s.  125135. For en mere detaljeret analyse af overgangen fra 'sex' til 'gender' se Susan J.Birrell, Discourses on the Gender/Sport Relationship: From Women in Sport to Gender Relations, Exercise and Sport Sciences  Reviews, 16  (1988)  s.  459-502  og  M . A nn  Hall,  The  Discourse  of  Gender  and  Sport: From Femininity to Feminism, Sociology of Sport Journal, 5 (1988), s. 330-340.
5. For en diskussion af transdisciplinære perspektiver på sport og legemskultur se Susan J. Bandy, Transdisciplinarity,  Sport,  and  Physical  Culture: An Introduction. I: Susan J. Bandy (red.), Nordic Narratives in Sport and Physical Culture: Transdisciplinary Perspectives (Aarhus, 2004), s. 17-39.

ske skulle vi spørge, i hvilken grad underdisciplinerne  træningsfysiologi,  biomekanik, sportsfilosofi og sportslitteratur har inkluderet  køn  i  deres  forskning?  Hvilke forestillinger om køn er fremherskende inden for disse underdiscipliner, og hvordan kunne de få gavn af at inkludere køn som et  interrelationelt  begreb?  I  hvilken  kontekst  blomstrer  studiet  af  køn?  En  sådan analyse kunne vise sig at være frugtbar for en  videre  udvikling  af  sportsforskningens teorier, begreber,  paradigmer  og  forskningsmetoder.

6. Et betydeligt arbejde angående køn og sport er udført af forskere i flere andre lande. Se for eksempel Else Trangbæk and Arnd Krüger (red), Gender &amp;  Sport  from  European  Perspectives (København, 1999); Gertrud Pfister, Doing gender - die Inszenierung  des  Geschlechts  im  Eiskunstlauf und im Kunstturnen. I: Johan R. Norberg (red.): Studier i idrott, historia och samhälle. Tillägnade professor Jan Lindroth på hans 60-årsdag (Stockholm, 2000), s. 170-201; Ilse Harmann-Tews og Gertrud  Pfister  (red.), Sport  and  Women:  Social Issues in International Perspective (London, 2003); og temanummeret »Idræt og køn«, Dansk Sociologi, nr. 2/15 (2004). For yderligere internationale perspektiver se følgende: Argentina: Liana  Morelli, Mujeres  Deportistas (Buenos Aires, 1990). Australien: John  Daly, Feminae  Ludens (Adelaide, 1994). Canada: Jean Cochrane et al., Women in Canadian Sports (Toronto, 1977); M. Ann  Hall  og  Dorothy  Richardson, Fair  Ball: Towards Sex Equality in Canadian Sport ( Ottawa, ON,  1982);  Laura  Robinson, She  Shouts  She Scores: Canadian  Perspectives  on  Women  and Sport (Toronto, 1997); and Phillip White og Kevin  Young  (red.), Sport  and  Gender  in  Canada (Oxford,  1999);  M. Ann  Hall, The  Girl  and  the Game:  A History  of  Women's  Sport  in  Canada ( Peterborough,  Ont.,  2002); Kina: Fan  Hong, Footbinding, Feminism and Freedom: The Liberation of Women's Bodies in Modern China (London, 1997) og Jinxia Dong, Women, Sport and So-

ciety  in  Modern  China:  Holding  Up  More  than Half  the  Sky (London,  2003). Danmark :  Inge Kryger Pedersen, Den excellente præstation. Elitesport,  kvinder  og  Karriere (Københavns  Universitet, 1998); Lone Friis Thing, Sport -en emotional  affære.  Kvinder,  holdsport  og  aggression (Københavns  Universitet,  1999);  og  Alice  Riis Bach, Kvinder  på  banen:  sport,  køn  og  medier (København, 2002); Ole Skjerk, Kvindeudvalgets inderlige  overflødighed.  Dansk  Kvindehåndbold 1900-1950 (Københavns Universitet, 2001); Anne Lykke Poulsen, Den Kvindelige Kvinde. Kampe om kvindelighed, medborgerskab og professionalisering  i  dansk  kvindegymnastik  1886-1940 (Københavns Universitet, 2005); Frankrig: Françoise Laget et al., Le Grand Livre du Sport (Bellville-s-Saone, 1982) og Pierre Arnaud og Theirry Terret, Histoire  du  sport  féminin  ( Paris, 1996). Tyskland: Gertrud Pfister, Frau und Sport (Frankfurt/M,  1980);  Marie-Luise  Klein, Frauensport in  der  Tagespress (Bochum,  1986);  Birgit  Palzkill, Die Entwicklung lesbischer Identität im Sport ( Bielefeld, 1990); og Gertrud Pfister, Frauensport in der DDR (Köln, 2002). Ungarn: R. Matild Levelekiné (red.), A Nö és a Sport (Budapest, 1963). Italy: Giana Maria Madella, Atleta al femminile: la donna e lo sport: storia di un' emancipazione difficile (Como, 1979); Alessandro Salvinni, Identita  Femminile e Sport (La Nuova Italia, ukendt udgivelsesår); Angela Teja, Educazione fisica al femminile (Roma,  1995);  og  Gigliola  Gori, Female Bodies, Sport, Italian Fascism: Submissive Women  and  Strong  Mothers (London,  2004); Norge: Gerd  Von  der  Lippe  (red.) Kvinner  og Idrett: Fra Myte til Realitet (Oslo, 1982). Spain: Mujer  y  Deporte (Madrid,  1986); Storbritannien: Kathleen E. McCrone, Playing the Game: Sport  and  the  Physical  Emancipation  of English Women, 1870 -1941 (Lexington, 1988).

7. Robert J. Stoller, Sex and Gender: The Development  of  Masculinity  and  Femininity (London, 1968 ).
8. Følgende bøger var blandt de mest indflydelsesrige  i  denne  tidlige  periode:  Ann  Oakley, Sex, Gender  and  Society (London,  1972);  Shulamith Firestone, The Dialectic of Sex (New York, 1970); Nancy  Chodorow, The  Reproduction  of  Mothering: Psychoanalysis and the Sociology of Gender (Berkeley, 1978); og Carol Gilligan, In a Different Voice: Psychological Theory and Women's Development (Cambridge, MA, 1982).
9. Som Gisela Bock foreslår, er den dikotome skel-

nen  mellem  biologisk  køn  (sex)  og  socialt  køn (gender) stort set speciel for det engelske sprog. På  tysk,  italiensk  og  tyrkisk  er  der  ligesom  på dansk intet udtryk, der betegner 'sex' og som kan skabe en skelnen mellem 'sex' og 'gender'. Derfor vil udtrykket 'sex', når det anvendes i essayet, blive  stående  i  sin  engelske  form  og  vil  blive brugt til at betegne det biologiske køn, mens køn (gender)  betegner  det  sociale  og  kulturelle.  Se Challenging  Dichotomies:  Perspectives  on  Women's History. I: Karen Offen et al. (red.), Writing Women's History: International Perspectives. London, 1991, s. 7.

10. Scott (1997) , s. 153.
11. Se  Arthur  Koestler, The  Act  of  Creation (New York,  1964)  og  Arthur  R.  King  og  John  A. Brownell, The Curriculum and the Disciplines of Knowledge (New York, 1966).
12. Aino Saarinen, Feminist Research - an Intellectual Adventure? (Tampere, 1992), s. 4.
13. Se Franklin Henry, Physical Education: An Academic  Discipline. Journal  of  Health,  Physical Education, and Recreation, Vol. 35 (1964), s. 3233, 69; John E. Nixon, The Criteria of a Discipline, Quest, Vol. IX (1967) s. 42-48; G. Lawrence Rarick, The Domain of Physical Education as a Discipline, Quest, IX (1967), s. 49-52; Gerald S. Kenyon, On the Conceptualization of Sub-Disciplines  Within  an  Academic  Discipline  Dealing with  Human  Movement, Proceedings of the NCPEAM National Conference (1968), s. 34-45; National (John Loy, The Nature of Sport: A Definitional  Effort, Quest, vol.  10  (1968)  s.  1-15; George A. Brooks (red.), Perspectives on the Academic  Discipline  of  Physical  Education (Champaign, IL, 1981).
14. Se Birrell (1988) op cit, s. 477, hvor hun opsporer »intellectual  bloodlines  and  colleague  relationships« for tre generationer af disse kvinder.
15. M. Ann Hall, Feminism and Sporting Bodies: Essays  on  Theory  and  Practice (Champaign,  IL: Human Kinetics, 1996), s. 5.
16. Patricia  Vertinsky,  Gender  Relations,  Physical Education and Sport History: Is It Time for a Collaborative  Research  Agenda?  I:  Else  Trangbæk and Arnd Krüger (red.), Gender &amp; Sport from European Perspectives (København, 1999), s. 13-27.
17. Alan G. Ingham and Peter Donnelly, A Sociology of North American Sociology of Sport: Disunity in Unity, 1965 to 1996,« Sociology of Sport Journal , vol. 14 (1997), s. 363-418.
18. Mike Featherstone and Bryan S. Turner, Body and

- Society: An Introduction, Body and Society, vol. 1, nr. 1 (1995), s. 1-12.
19. Se Arthur W. Frank, Bringing Bodies Back in: A Decade Review, Theory, Culture &amp; Society, vol. 7 (1990), s. 131-162.
20. Nogle  få  eksempler  på  den  forskelligartede  og stadige interesse for kroppen: Jorid Hovden, The Female Top Athlete's Body as a Symbol of Modern  Femininity,  I:  Leena  Laine,  (red.), On  the Fringes of Sport (Sankt  Augustin,  Germany, 1983), s. 84-91; Richard Greneau, The Critique of Sport  in  Modernity:  Theorizing  Power,  Culture, and the Politics of the Body. I: Eric A. Dunning et. al., The Sports Process: A Comparative and Developmental Approach (London, 1993), s. 85-109; Roberta  J.  Park,  A Decade  of  the  Body:  Researching and Writing About the History of Health,  Fitness,  Exercise  and  Sport,  1983-1993, Journal of Sport History, vol. 21, nr. 1 (1994), s. 59-82; Sport Science Review , vol. 4, nr. 1 (1995); M. Ann Hall, Feminism and Sporting Bodies: Essays  on  Theory  and  Practice, (Champaign,  IL, 1994); og John Bale og Chris Philo (red.), Body Cultures:  Essays  on  Sport,  Space  and  Identity (London, 1997).
21. Hall (1988), op cit. , s. 53.
22. Joan  Wallach  Scott,  Women's  History  and  the Rewriting of History. I: Christie Farnham (red.), The Impact of Feminist Research in the Academy (Bloomington, IN, 1987), s. 34-50.
23. Reet Howell (red.) Her Story in Sport: A Historical  Anthology  of  Women  in  Sports  ( West  Point, NY, 1982).
24. Ellen Gerber et al. (red.), The American Woman in Sport (London, 1974) og Carole A. Oglesby (red.) Women and Sport: From Myth to Reality ( Philadelphia, 1978).
25. Vigtigt arbejde blev også udført før Metheny og Harris. For en diskussion heraf se Birrell (1988), op cit.
26. Se  Jane  English,  Sex  Equality  in  Sports, Philosophy and Public Affairs, vol. 7, nr. 3 (1978); Iris Marion  Young,  The  Exclusion  of  Women  from Sport:  Conceptual  and  Existential  Dimensions, Philosophy  in  Context, vol.  9  (1979),  s.  44-53; B.C. Postow, Women and Masculine Sports, Journal of the Philosophy of Sport, vol. VII (1980), s. 51-58;  Peter  Wenz,  Human  Equality  in  Sports, The Philosophical Forum, Vol. XII, nr. 3 (1981), s.  238-250;  and  Betsy  C.  Postow  (red.) Women, Philosophy, and Sport: A Collection of New Essays (Metuchen, NJ, 1983).
27. Af  speciel  betydning  er  D.  Margaret  Costa  and Sharon R. Guthrie (red.), Women and Sport: Interdisciplinary Perspectives ( Champaign, IL, 1994).
28. Scott (1997), op cit, s. 41.
29. Hall, op cit, s. 11.
30. For en mere detaljeret diskussion om forbindelsen mellem feminisme og postmodernisme se Susan J. Hekman, Gender and Knowledge: Elements of a Postmodern Feminism (Cambridge, 1990).
31. Diane  Gill,  Gender  and  Sport  Behavior.  I:  T.S. Horn (red.), Advances in Sport Psychology (Champaign, IL, 1992), s. 156.
32. Patricia  Vertinsky,  Gender  Relations,  Women's History and Sport History: A Decade of Changing Enquiry,  1983-1993, Journal  of  Sport  History, vol. 21, nr.1 (1994), s.1-24.
33. Journal of Sport History, vol. 18, nr. 1 (1991), s. 10-30.
34. Catriona M. Parratt, From the History of Women in Sport to Women's Sport History. I: Costa and Guthrie, op cit, s. 9. Se også Catriona M. Parratt, Little Means or Time: Working-Class Women and Leisure in Late Victorian and Edwardian England, The International Journal of the History of Sport, vol. 15, nr. 2 (1998), s. 22-53.
35. Se Cheryl L. Cole, Resisting the Canon: Feminist Cultural Studies, Sport, and Technologies of the Body, Journal of Sport and Social Issues, vol. 17 (1993), s. 79-97.
36. M. Ann Halls Sport, Sex Roles, and Sex Identity (Ottawa, Ontario, 1981) er måske den første tekst i  sportsdiskursen, som stiller spørgsmål om seksuel  identitet.  Lenskyj  har  videreført  sit  arbejde med sport og seksualitet i Out on the Field: Gender, Sport, and Sexualities (Toronto, ON, 2003).
37. Patricia Vertinsky's The Eternally Wounded Woman: Women, Doctors, and Exercise in the Late Nineteenth Century (Chicago, 1994) er et vigtigt værk, som afslører magten i forholdet mellem diskurs,  samfundets  kvindesyn  og  kvinders  sportsdeltagelse.  J.A.  Mangan's  and  Roberta  J.  Park's From ' Fair Sex' to Feminism: Sport and the Socialization of Women in the Industrial and Post-Industrial Eras (London, 1987) bidrog til litteraturen  om  kvindelighedens  sociale  konstruktion  og dens forhold til eksklusionen af kvinder fra sport. Bogen giver de første sammenlignende og transatlantiske perspektiver vedrørende kvinder i sporten  med  essays  fra  Storbritannien,  Commonwealth og USA.
38. Susan K. Cahn, Coming on Strong: Gender and Sexuality  in  Twentieth  Century  Women's  Sport

(London, 1994). Cahn og andres værker om seksualitet  er  videreført  i  Sheila  Scraton  and Anne Flintoff (red.), Gender and Sport ( London, 2002). Efter  at  Birrell  og  Coles  værker  introducerede homofobi, udgav også Pat Griffin Strong Women, Deep Closets: Lesbians and Homophobia in Sport (Champaign, IL, 1998).

39. Det tidligste arbejde om maskulinitet blev udført af  Donald  F.  Sabo  and  Ross  Runfola  in Jock: Sports and Male Identity (Englewood Cliffs, NJ, 1980).  Denne  banebrydende  tekst  blev  fulgt  andre, hvoraf de signifikante er Michael Messner og Donald Sabo, Sport, Men, and the Gender Order: Critical  Feminist  Perspectives (Champaign,  IL, 1990); Brian Pronger, The Arena of Masculinity: Sports,  Homosexuality,  and  the  Meaning  of  Sex (New York,  1990);  Hans  Bonde, Mandighed og Sport ( Odense, 1991); Michael A Messner, Power at  Play:  Sports  and  the  Problem  of  Masculinity (Boston,  1992);  og  Michael A.  Messner  og  Donald F. Sabo, Sex, Violence and Power in Sports: Rethinking Masculinity (Freedom, CA, 1994). For nylig udkom Jim McKay, Masculinities, Gender Relations, and Sport (Thousand Oaks, CA, 2000) med  bidrag  af  forskere  fra  Canada,  Australien, USAog England.
40. R. W.  Connell, Gender and Power: Society, the Person, and Sexual Politics (Stanford, CA, 1987).
41. J. McKay and D. Huber, Anchoring Media Images of Technology and Sport, Women's Studies International Forum, vol. 15 (1992), s. 207; Pamela J. Creedon (red.), Women, Media and Sport: Challenging  Gender  Values  ( London,  1994)  -  den første  bog,  der  udelukkende  behandlede  emnet kvinder, sport og medier.
42. Se Basarab Nicolescu, Manifesto of Transdisciplinarity. Trans. by Karen-Claire Voss. (Albany, NY, 2002) for en introduktion til transdisciplinaritet.
43. Se Miele Bal, Traveling Concepts in the Humanities: A Rough Guide (London, 2002) for en mere detaljeret  undersøgelse  af  brugen  af  begreber  i forskning og undervisning.
44. For  anvendelse  af  den  narrative  metode  se  Andrew  C.  Sparkes  og  Martti  Silvennoinen  (red.), Talking  Bodies (Jyväskylä,  Finland,  1999);  Jim Denison og Pirkko Markula (red.), Moving Writing: Crafting Movement in Sport Research (New York, 2003); Susan J.Bandy (red.), Nordic Narratives in Sport and Physical Culture: Transdisciplinary Perspectives (Aarhus, 2004); og Pirkko Markula (red.) Feminist Sport Studies: Sharing Experiences of Joy and Pain (Albany, NY, 2005).
45. For en diskussion af begrebet kredsgang og en afvisning af linearitet i sproget og den hierarkiske vidensorden  se  Alicia  Suskin  Ostriker, Stealing the Language: The Emergence of Women's Poetry in America (Boston, 1986).
46. Henning  Eichberg,  The  Narrative,  The  Situational, The Biographical. Scandinavian Sociology of the Body Culture Traying a Third Way, International  Review  of  Sport  Sociology, vol.  29,  1 (1994), s. 99-113.
47. Olav  Ballisager,  Physical  Culture  as  Idræt  and Play, I: Kurt Lüders (red.) Idrætspædagogisk Årbog (København, 2002), s. 65.
48. Patricia Vertinsky, Gender Relations ... (1994) op cit .
49. Hargreaves  anvendte  arkivmateriale,  aviser  og blade, personlig korrespondance, film og videoer, materiale fra internettet og e-mail interviews.
50. Leslie  Heywood and Shari L. Dworkin, Built  to Win: The Female Athlete as Cultural Icon (Minneapolis, 2003)
51. Elliott  J.  Gorn, The  Manly  Art:  Bare-Knuckle Prize Fighting in America (Ithaca, 1986).
52. Jeffrey O. Segrave, Perspectives on the Development  of  Sport  Literature  and  Narrativity,  From Modernism to Postmodernism. I: Susan J. Bandy and Vicki Bjerre (red.), Fortællinger om idræt i Norden: Helte, erindringer og identitet (Aarhus, under publikation).
53. Loïc Waquant, Body &amp; Soul: Notebooks of an Apprentice Boxer (Oxford, 2004).