Interaktivt TV
Forfattere: Jens F. Jensen
Tidsskrift: kok (1996-01-23)

## Jens i ? Jensen

## Interaktivt TV

'Coming soon at a screen near you'

» What clo you think  Lindu?« 'Ki~sinr '-spc~aker1 Fahrenheit 45 1

1.1 Mottoet til denne opsats stamiiier fra science fiction-filmen Fahrenheit 451.' Det er hentet fra en scene, hvor hovedpersonen Monlag  og hans kone Linda befinder sig i deres fiituristiske dagligstue foran et k~mpcmzssig wullscreen  television. Et  medie, der i filmens univers hyppigt omtales soiii  'The Farnily', ligesom mediets speakere og seere ofte  omtaler hinanden som 'cousins'.  Montag og Linda er midt i en samtale om netop dette TVmedie.

Linda: »Jeg vil hellere have en v ~ g s k z r m til  sat  op.  Det  siges, at n &amp; -  du  har to vzegskzrnie, s i  er det ligesom at få mere familie .  . . Ni, i  hvert iald er denne aften  noget szrligt for inig. Jeg  skal spille med  i 'The Family' .  .  . skynd  dig, skynd  dig. Jeg  er på om et Ø,jeblik,  hurtigt. hurtigt .  .  .

Montag:  »Jeg forstår ikke. Hvordan kan du vzre med  i et stykke'?«

»Jo, ser  du, de har skscvet et stykke, hvor der mangler cn rolle. Den spiller jeg. Når folk ser p i   mig, så  skal jeg  sige noget. De stiller inig

Linda: et sp@rginål, så  skal jeg  sige, hvad jeg  mener.«

Liilda retter p i  h% og sztter sig foran v~egskzrnien, hvor 'kusine'-speakeren i direkte seerhenvendelse  giver f~jlgeiide programoplzg:

Speaker:  »And now for 'cousiris'  evei-ywhere:  Our family theater.  Come play with us. Naturally in what you  are  about to see, any similarity with the trut11 os real life  would  be purely  coincidental. Do bear that in iiiind. So, will you  come play  with us? .  .  . You will! Good. I  thought yoii  would. Come in cousin. Be one of 'The  Faniily'.«'

Selve Tvstykket starter og forl~ber soiii en dialog inellem to skuespillere om temmelig trivielle problemer  med bordplanen og indkvarleringen til en koinnieiide Faniiliefest.  Et  slykke inde i dialogen og efter at  have opridset forskellige l@sningsmuligheder  vender de to riledvirkende sig mod  kaineraet, siin~ile- rer direkte Øjenkontakt med seeren, og den ene sporger: »WI-iat  do you think, Linda?« Skuespillerne stirrer tavse ud  af skzrmen, en rod  lainpc blinker og markerer, at det nu cr scerens tur til at komme med sii inpul, [il al kommunikere, til at interagere.

Her har vi en af de tidligste visioner af fremtidens  'interaktive'  TV. I den klassiske .sciencefictioizs typisk dystopiske fremtidsbillede såvel som i filmens medie- og kulturkritiske midt60er-horisont bliver den nye inedieform og TVinteraktivitet tydeligvis tematisere1 som et surrogat, som et tomt og forlojet menneskeligt fzllesskab, som en blot simuleret tovejskommunikation. Linda ni"  af bar befippelse ikke at svare, iliens den rØde lampe lyser, men Tvskuespillerne fortsztter helt uanfzgtet af hcndcs manglende input: »Se, Linda er enig med mig«. En tematisering af de nye elektroniske mediers manipulation, fordummelse og zoinbieg~relse af seerne, der yderligere  befcesies gennem de metonymiske og metaforiske forbindelser, der etableres mellein TVmediet og de piller, som senere far Linda til at miste bevidstheden, samt gennem den eksplicitte modslilling af det nye indholdstomme TVinedie og det gamle meningsfyldte bogmedie, so111 i denne repressive fremtidsverden -fordi boger i folge magthaverne gØr mennesker f~lelsesmzssigt ustabile og ulykkelige -er bandlyst og systematisk bliver tilintetgort ved brandkorpsets autodaféer.'

Billedet på fremtidens Interaktive TV står her klart som den faretruendel dystopisk tele-vision.

1.2 I dag er Interaktivt TV ikke kun fjern fremtidsmusik og science fiction, men i hØj grad en inedieform under realisering. Så det varer formentlig ikke lznge, inden sp~rgsinål som »What du you think, Linda?« kommer fra en skzrm ncer ved dig.

Denne opsats fors~ger at tage hul på beskrivelsen og begribelsen af den opdukkende medieform. Det sker dels ved et f o r s ~ g på at definere begrebet, dels ved en rxkke mere beskrivende indkredsninger af InLerakLivL TV betragtet som programform og som Tvsystem, og endeIig og vigtigst ved at indplacere og diskutere mediet i forhold til en aktuel medietypoIogi. FØrst må der imidlertid etableres en forel~big forståelse af, hvad der overhovedet menes ined termen  'Interaktivt TV'.

## 2. Hvad er 'Interaktivt TV'?

2.1 Mange medieforskere -specielt inden for receptionsforskningen,  medieetnografien og niedie- og kulturstudierne -har i de senere ar bestridt opfattelsen af TVsening som passiv og i stedet pointeret, at seernes lzsning af TV- tekster altid er aktiv og interaktiv. I en praktisk og teknisk forstand fordrer traditionelt TV imidlertid kun meget lidt aktivitet og opmzrksomhed fra brugernes side. Seerne skal naturligvis beslutte sig for, hvad de vil se, ligesom de er nodt til kognitivt  at bearbejde, fortolke og skabe mening af: hvad der bliver przsenteret via skzrmen. Men derudover er de rent fysisk kun nodt til at tznde for apparatet, eventuelt skifte kanal og slukke igen (og -mere sjzldent -foretage småjusteringer af lyd- og billedindstillinger).

Interaktivt TV (ITV) kan her i  en negativt afgrznsende definition forstås som TV, der udover det traditionelle TVs 'tznd,  zap og sluk'-interaktion  samt den kognitive interaktion mellem den prmenterede tekst og seerens evne til at skabe inening -dvs. den rent fortolkningsmzssige interaktion -foi-udsztter en faktisk, fysisk interaktion i form af flere valg, beslutninger og kommunikative input til systemet. I en kort og mere positiv formulering kan Interaktivt TV således forstås som en ny form for fjernsyn, der gØr det muligt for seeren at interagere med mediet, saledes at der opnås storre kontrol over: hvad der ses, hvornår det ses, og hvordan det ses, eller direkte åbnes op for aktiv deltagelse i programmet.

Opfattet således kan Interaktivt TV ses som et relativt bredt defineret begreb.  Ved  verdenskonferencen  for  'Interaktivt TV': »The  superhighway through the home?«  har man således i oplzgget valgt at bruge termen

»Interaktivt TV retorisk til at lede tanken hen på forsyningen af interaktive rnultimediet~jemster til husstanden. På det mest generelle niveau kan dette betyde tjenester, man får adgang til gennem en mangfoldighed af platforme og infrastrukturer. På det mest specifikke niveau forbinder det sig til tjenester og indhold specielt produceret til at blive brugt gennem TV, som i udseende relaterer sig stzrkl til den fremliegningsstil og pr=sentationsform, inan anvender i broadcastTV, og soin endog sarneksisterer med og udvider eksisterende broadcastprogrammer.«j

Som det fremgår af dette citat, bruges termen således både til at betegne en bestemt programtype, dvs. om TV som soflware. og et bestemt TVsystem eller medieteknologi, dvs. om TV som hardware. Og de to betydninger er ikke nodvendigvis altid sammenfaldende.

Som programform og i softwareaspektet kan Interaktivt TV forstås som udsendelser eller indslag i udsendelser, des involverer seernes aktive medvirken, dvs. hvor seernes input indgår direkte i programmets tekst eller på anden måde er medvirkende til at bestemme programmets forlob, og hvor denne seerinteraktion er et afgØrende moment i programmets koncept og en afgdrende forudsztning for dets afvikling.

Soin inedieteknologi og i hardwareaspektet kan Interaktivt TV forstås soin et TVsystem, der inden for systemets egne rainmer er i stand til at frembzre tove~jskommunikation  og derined åbner op for en starre grad af inpul og kontrol fra seerens side. Hos Judith Jeffcoate hedder de[ f.cks.: »I ineget simple termer kan vi definere Interaktivt TV som en kombination af teknologier, der giver TVseere storre kontrol over. hvad de ser, og når de ser det«.' Og hos Dick Hackenberg hedder det: »Den nye simple definition af Interaktivt TV er tovejsTV, hvori seeren kan foretage program- og i-eklamevalg«."nteralctiv  TV som Tvsystein er saledes -soin det kort og mere populzrt formuleres i magasinet Cnhlevisiorz -»TV'S  two-way streete.'

Soin det skulle fremgå, er der derfor ingen nedvendig Sorbindelse mellem Interaktivt TV som programform og Interaktivt TV soin Tvsyslem. Man kan således godt etablere intcraktive TVprograininer uden et Interaktivt TVsystem,' ligesom det omvendt også er muligt under et Interaktivt TVsystein at afvikle ikke-interaktive TVprogrammer. Men naturligvis vil det fuldt udviklede og mest avancerede Interaktive TV opstå, nik Interaktive TVprogrammer realiseres under Interaktive Tvsystemer. Bade for Interaktivt TV soin prograintype og Interaktivt TV som TVsystem g ~ l d e r det imidlertid, at der ud over forbindelsen downstream Sra medieafsender til konsument også skal vzre en eller anden form for forbindelse upstrearn, dvs. en feedbackkanal eller 'returvej', der er i  stand til al bzre signaler fra konsu~iienteii tilbage i ileivzrket eller til inedieafsenderen. For Interaktivt TV som system er denne relurvej blot integreret i mediet, inens den ikke behover at vzre det i Interaktiv TV som program.

I det folgende skal de to former for Interaktivt TV beshives mere indg3ende.

## 3. Interaktivt  TV som progr-amform

3.1 Interaktivt TV soin programforin kan som anf~rt forstås som udsendelser. der involverer seernes aktive deltagelse. Begrebet har ofte vzret bnigt meget bredt om udsendelsestyper, der instruerer seerne oin at gere noget eller som forudszetter en eller anden form for seeraktivitet.

En enkel, men innovativ udgave af en sådan forin for 'interaktion' blev lanceret i 50errie i CBSs b~rneserie Wiriky Dink and YOLL (1953-57).  Iiiteraktionen blev her skabt ved brug af et specielt plastikark, som bornene kunne k ~ b e og fastgore på TVskzrmen. I programmet kom tegneseriefiguren Winky Dink ud for en rzekke problemer som f.eks. at blive jaget af en tiger ud mod en klippekant (m.a.o. en rigtig cl$"anger). Borriene blev så spurgt, om de kunne hjzlpe Winky Dink med at flygte fra tigeren ved at tegne en bro på plastik- skzrinen. Et åbenlyst problem ved interaktionskonceptet var dog, at ildte alle bØrn altid havde fået k ~ b t plastikarkene. for de blev opfordret til at (inter)agere.'

Mere traditionelle og alment udbredte formater for denne type af TV er dog Tvbaseret fjernundervisning i alt fra klaver og guitar over Windows '95  og OS12 til fremmedsprog,'" sidstnzvnte eventuelt med indlagte pauser, hvor seeren kan svare, gentage eller @ve  sig på udtale (hvor man således kominer meget t z t  på formlen »What do yoci think, Linda?«).

En sådan bred definition, der blot forudsztter seerens aktive deltagelse, viser sig dog meget hurtig uprzcis og uhåndterlig. Det bliver f.eks.  usikkert, om den omfatter udsendelser som Meyers KQkkeri, Soren Ryges haveprograinmer og g@r-det-selv-programiner  soin Godt begyndt, der alle et eller andet sted også forudsztter seerens egenaktivitet for at give mening, inen dog i langt de flcste tilfzlde recipieres ligeså passivt som almindeligt TV.

For at sztte en signifikant forskel til traditionelle Tvprogrammer er definitionen her derfor blevet  tilfØjet den yderligere specifikation, at den aktive medvirken skal antage form af en eller anden type af  tovejskoinmunikation mellem afsendermedie og seer, hvor seerens input indgår direkte i prograinmets tekst eller på anden måde er medvirkende til at bestemme programmets forlØb, og hvor denne seerinteraktion er en afgØrende forudsztning for programmets koncept og afvikling.

3.3  Da der i Danmark endnu ikke findes udbyggede interaktive 'tovejs' TVsystemer, benytter man sig i realiseringen af interaktive programiner ellei-  iilteraktive indslag ofte af en form for 'tokana1s'-interaktion, hvor et andet medie indtrzder som 'retlirvej'  fra TVseer til medieafsender. Man kunne passende betegne denne hybride medieform for 'duomedier"' og interaktionsformen for 'toknnals-interaktion' .

Der findes en lang -og tilsyneladende tiltagende -rzkke af sådanne interaktive prograinformer eller indslagstyper, og i det folgende skal der fiemdrages forskellige eksempler til illustration. For at begrznse materialet vil der kun blive brugt eksempler fra dansk TV. Fremstillingen gØr på dette stadie ikke krav på at udgore en typologi. En sådan vil f@rst  blive foreslået lzngere nede, når de n~dvendige teoretiske begreber er introduceret.

Danmarks Radio var formentlig de forste herhjemme til direkte at anvende termen 'Interaktivt TV'.  Det skete, da man i 1994 lancerede Jarl Friis-Mikkelsens talk-show: Enten eller -du bestemmer som 'den f ~ r s t e interaktive TVserie'. Programmet var som koncept bygget op omkring et stykke Tvfiktion, der gestaltede et moralsk dileyma. Denne fortding blev przsenteret i brudstykker og efter hver sekvens kommenteret dels af et 3-personers 'ekspert1-panel, primzrt i forhold til hvad protagonistcn burdc gØre i den tematiserede rnoralske valgsituation, og dels af studiepublikummet, der fØrst og fremmest gav deres mening til kende ved at vandre inellein en  'ja'-side  og cn  'nej1-sidc  af Tvstudiet. Umiddelbart fØr den sidste, afslultende fiktionssekvens kunne TVseerne (flerta1s)afgØre udfaldet af den przsenterede fortzlling ved telefonopkald til lienholdsvis et 'ja7-nummer  eller et 'nej'-nummer, som reprzsenterede en stillingtagen til den efterhånden tilspidsede moralske konflikt. Jarlen formulerede ved flere lejligheder programkonceptet  i selve udsendelsen, idet han så direkte ilid i kameraet (simuleret ~jenkontakt), pegede ud p i   TVseeren og i direkte henvendelsesmåde sagdc:  'Skal person X gØre A eller B. Det er dig, der beslemmer'. Eller med andre ord: »Hvad mener du, Linda?«.l7

Lignende tokanals-interaktionsformer har vzret brugt af DR som indslagstype under VM i fodbold i  1994, hvor Claus Borre kunne indlede optaktsudsendelsen på fØlgende måde: D.. .velkommen her til VM-studiet og til den slutrunde, der begynder i morgen. Naesten et hundrede timers fodbold-TV sender vi  den nzste måned .  .  . Så altså masser af aktivitet på banerne og her i studie[: men ogs5 hjemme i stuerne, for soin noget helt nyt har vi nemlig premiere p i Interaktivt TV, en form, hvor der er direkle kontakt mellem Dem derhjemme og os her i studiet?  men mere om det senere i programmet«.

Og Irengere fremme efter landstrzneren og en rzkke kendte landsholdsspillere havde givet deres bud på, hvem der ville vinde VM, fulgte uddybningen fra Claus Borre: »Det var så de kendte koryfzers mening, inen også De derhjemme har vel et bud på en mester, og det er omkring det sp~rgsmål, at vi for fØrste gang vil sØge at drage seerne direkte ind i den her udsendelse. Hvem vinder VM? Hvis De har et bud på det, og hvis De har et telefonnummer med endetallet 8, så ring til os på telefon 58383038. Ja prØv  at ringe til os på dette nummer, og derefter taster De to cifre, efter hvilket hold De tror p i .  .  . Vi vil 1Øbende holde Dem orienteret om, hvem De tror, der vinder VM.«"  Via en trykknaptelefon og et voice-respons-system kunne seerne så tokanals-interagere og udover at give bud på deres VM-favoritter også stemme oin hvilket hold, der havde spillet det mest underholdende fodbold, sztte et verdenshold af  de bedste l l fodboldspillere osv.

Tokanals-interaktion af denne type har også vzret brugt af DR som mere basalt prograinkoncept f.eks. i udsendelsesserien Den qfientligc. Meiziizg, hvor seerne i en art opinionsundersØgelse  kunne give deres mening til kende via telefonopkald til ét  af en raekke angivne telefonnumre, der hver repraesenterede en bestemt stillingtagen til den behandlede problemstilling. Og det fuïigereisom grundlag for det aktuelle quizprogram Rene ord  for pengene, hvor TVseere sammen med studiepublikummet kan deltage i en forbrugerquiz ved at ringe et telefonnummer op og indtaste en af tre svarmuligheder. I alle disse tilfzlde er der således tale om, at der etableres et simpelt og interimistisk tovejskominunikationssystcm,  en 'to-kanals-interaktion' oiilkring et bestemt program ved at TVs e~ivejskommu~iikation suppleres med telefonmediet som returvej fra seer til medieafsender.

Andre og måske inere udbyggede former for interaktivitet er blevet udviklet af  det diiiiske lirrna med det for denne sarnmenhzng ikke uinteressante navn Interactive Television Entertainment' (ITE). Det startede ined skxrmtrolden Hugo. der i fem år har kort som indslag i TV2s fladeprogram Elev~2ren.'~ Her slettes en TVseer i stand til -ligeledes via en telefonlinje, en tryliknaptelefoii og bestemte tastekoder -i real-tirtze at styre en coniputeranimeret fig~ir inden for et videospilagtigt scenario og garneplay. Også i dette tilfzlde etablcres der således et midlertidigt interaktivt tovejskomrnunikationssystem  ved at supplere TVs envejssystcm med telefolien  som returvej fra seer til medieceilter. Men telefonen indgir her yderligere soni et selvstzndigt tovejssystein, der muliggor en verbal dialog mellem studievzrtinde og seer. ITE har senere lanceret Tvspillet Cruzy Curtoolz Soccer, der bl.a. har kort i  TV2s S~ndagsDunk og som via et tilsvarende system yderligere tillader to TVseere at spille mod hinanden på TVsklermen (såvel som at tale sammen). Og endelig har man udviklet Eleva2retis Gong Show, der bygger på det såkaldte  'Instant Response Systeni', som simultant kan atlzse og grafisk rcprxsentere publikunis telefonisk inarkerede niening. her om den igangvlerende TVoptrzclen.

Blandt de rrier-e  kuri~se, men bestemt innovative eksempler p5 interaktive indslag er Husk Lige  Tu~zdb@l-stens indlagte og direkte transinitterede seerkonkurrence, hvor Casper Christensen fik store dele af nationen  til tit blinke ined den elektriske belysning i stuer, entreer og vlerelser i håb 0111. at der stod ct mobilt kaineraliold uden Sor huset. ligesoin han efterfolgende interaktivt koininunikerede med den udvalgte husstand gennem elektriske blinkesignaler (af typen: »Er I med på konkurrencen. Et blik for 'ja' to blik for  'nej1«,  »Hvor mange er I I~jemmc'? Et blik for hver« etc.) samt gennem inventar, husgeråd og beklledningsgenstande,  der blev smidt ud gennein dere og vinduer. I dette tilfzlde udgØres returvejskommunikationeil siledes af en koinbination af elektrisk lys, genstande og et mobilt kamcrahold.

I de fleste af de ovenfor navntc ckseinpler er det telefonen. der udgor returve-icds  Men frafalder inan kravet om synkronitet i  interaktionen, kan ogs5 brev, fax og e-mail indtrnde som returvej og etablere siinple inter  a  k  tivc ' tovcjssystemer. Eri interaktivitet, der rzkker helt fra b@ms indsendelse aS tegninger til opstartsbilledet i Fjernsynfor dig eller f~dselsdagslyk~nskninger til Snurre S I L U ~ X Spr~tlu,ya.klmb, over lykkespilleriles indsendelse af  skrabeloddcr med ~3 TV2-logoer« til MandagsChailcen og til de unges e-mails, fax'er og breve med rockvideoØnsker til Bobs Pop-Post-BOX.

I forhold til fuldtudbyggede interaktive Tvsystemer er det indlysende fortrin ved denne form for tokanals-interaktion,  at den såkaldte 'terminalbarriere' allerede er nedbrudt, da så godt som alle husstande i dag allerede er udstyret med f.eks. både en Tvinodtager og en telefon og i lavere dækningsgrader også med fax og coinputermodems. Tokanals-interaktion forudsaetter således ikke store investeringer i hardware og software hverken fra afsenderinstitutionens, distributorens eller seerens side. Det er derfor forventeligt, at denne form for interaktive programmer med tokanals-interaktivitet  vil få en langt storre udbredelse på kort sigt, som aktuelle tendenser også allerede antyder det. Det er ligeledes forventeligt, at det primært bliver telefonen, men senere også i stigende grad computeren udstyret med modem (som ligeledes anvender telefonlinjer), der kommer til at udggre returvejen. Hvad computeren som returvej angår, er vejen tilsyneladende allerede ved at blive banet, da ethvert program med respekt for sig selv i dag synes at skulle have en e-mail-adresse, som de computerbesiddende seere kan anvende til elektronisk feedback og input af mere spontan og uformel karakter. Endelig er det åbenlyst, at interaktive TVprogrammer i dag befinder sig på et forl-ioldsvist  primitivt og indledende stadie, hvor det er forventeligt, at der i fremtiden vil bliver udviklet langt mere avancerede formater.

## 4. Interaktivt  TV sorn Tvsystern

4.1 Interaktivt TV som TVsystem henviser som nævnt til en medieteknologi, der er i stand til at frembære tovejsTV og dermed giver seeren inulighed for inden for syslernet at foretage forskellige former for interaktive valg af  programmer, servicer, informationer og reklamer og levere forskellige former for input eller feedback. Definitionen fokuserer således  på teknologiens  hardwareside. Et sådant Tvsysteni må omfatter mindst tre nedvendige teknologiske komponenter:

l .   En informationskilde hos serviceudbyderen, typisk i form af  en multimedieserver, dvs. en computer med stor diskkapacitet, der kan lagre digitaliserede film, reklamer, kataloger, games og andre digitale data og er i stand til på bestilling at distribuere dem til systemets brugere.

2. Et modtagerapparat, der kan modtage og dekode signalet og sorn kan styres af seeren, typisk et Tvapparat udstyret med en set-top box. Set-top hox'en består af  en fysisk set-top Iiox, set-top software og en fjernbetjener, der gor det muligt for brugeren at kommunikere med ITV-systemet, starte og stoppe interaktive applikationer, foretage valg etc., ligesom den er forsynet med en processor, en hukommelse og et lokalt lager, der i realiteten får den til at fungere som en kraftig computer. Det er således set-top box'en, der -som IBM formulerer det p,? deres ITV-homepage -»er 'hjernen',  der forvandler et almindeligt TV til et sofistikeret system til at bringe .  .  . ITV ind i hjemniet."  Det er m.a.o. set-top box'en, der gØr Tvapparatet til et 'smart  TV',  tossekassen  til et 'intelligent fjernsyn',

3. Og endelig et tovejstransmissionssystem  mellem informationskilde og modtager, som muligger kommunikation i begge retninger, dvs. fra informationskilde til modtager såvel som fra modtager til kilde. Dette transmissionssystem kan antage flere forskellige former. Er der tale om den lesning, der er blevet kaldt  fiber-to-the-home, dvs. lyslederkabler helt frem til forbrugerens d ~ r , kan man fra set-top-box'en  kommunikere direkte med niedieserveren. Denne IØsning er imidlertid -siger det sig selv -meget omkostningsfuld. En anden, aktuelt mere ~konomisk realisabel l~sning, der arbejdes med, bestås af tre komponenter: Et transport network, som transmitterer video og data fra serveren frem til inultiinediu distribution nodes. dvs. decentrale distributionsknudepunkter. Multimedia distributzoiz nodes, der styrer dialogen, evt. konverteres signaler osv. mellem serveren og set-top-box'en i  brugerens hjem. Og local distribution networks, der reprzsenterer den lokale forbindelse til brugerens hjem og soin kan udgØres af kabelTVsystemer, telefonnetv~rk eller private komnuilikationsnetv~rk i firmaer etc.l8  Der er således tale om meget forskelligartede transmissionssystemer, som både kan vzre baseret på kobberledninger, koaksialkabler og lyslederkabler og dermed have meget varierende båndbredde, dnwnstreain såvel som upstreain. Forhold, der naturligvis sztter grznser for hvilke tjenester og hvilke former for interaktivitet, der kan frembzres af systemet.'"

Interaktivt TV forstået som medieteknologi er derfor også i sig selv et forholdsvis bredt defineret begreb, der -som allerede nzvnt -refererer til mange forskellige platforme og infrastrukturer, der bringer interaktivt baseret koinrnui-iikation  og andre nye former for interaktive multimedieservicer  til hjeinmet. Begrebet får derved affinitet til -eller bruges direkte synonymt med -en lang rtekke andre aktuelt cirkulerende termer som f.eks. Infohighway, superhighway, infobahn. networked multimedia, broadband services, Internet og mediekonvergensen inellem TV, computer, telefoni og radio."'

4.2 Ideen om Interaktivt TV som teknologi er langt fra ny. I realiteten er den lige s5 gammel soni fjernsynet selv. Da man i  1920erne opfandt og eksperimenterede med TV, var interaktiv kommunikation i form af envejs-video og tovejs-audio faktisk en al'  de formater, man seriØst overvejede og testede."  Og senere er ideen dukket op med jsevne rnellemruin -soin vist bl.a. i form af (science) fiktion som i Fahrenheit 4.51.

Alligevel  er det lØrst inden for de seneste ar.  at  man lor rilvor cr begyndt al omsztte ideerne i praksis. Det er der flere grunde til -al' sivel konkurrencemnssig, kulturel, politisk  som teknologisk art: Dels har konkurrenceil mellein telekommunikationsselskabcr og kabeloperrit@rer, der hidtil f ~ r s t og l'remmest har drejet  sig  o m  telerontjenester, nu også bredt sig til TVtjcncster. ligesorn også de store filmstudier, Tvselskaber og forlagsvirksoriiheder for ~jeblikket konkurrerer voldsoint o m   kontrollen med medierne. Dels har hclc kultiiren gennem de seneste år  gennemlevet, hvad  inan kunne kalde  'the  interactive turn':  En  voldsom udbredelse og en markant succes Ior de interaktive teknologier og  den interaktive modus pi inangfoldige omrider fra videobandoptagere, telefonbaserede voic,e-reL~/2ons-tjenester, bctalingskort. pengeautoinater, inforinations-kiosks, 'intelligente'  husholdningsmaskiner som miksob@lgcovne og vaskeinaskiner og naturligvis ikke mindst interaktive coinpiitere. Dcls  er interaktive servicer  nu også blevet et politisk  sp@rgsin~l, idet inange politikere ser disse teknologier og informationst-jenester  soin vejen til Okonomisk genopretning eller overlevelse i det sikaldte 'Ii~formationssamfiind'. Informationsmotorveje; bredbåndstjenester, multimedier, Interaktivt  T V  er med  andre ord pludselig  blevet 'a political  i s ~ u e ' . ~ ~

Og endclig og vigtigst er det forst nu, at  en rnkke af de teknologiske foiudsztninger er  ved  at faldc p å   plads.  Interaktivt  T V  som T v s y s t e m   hviler her ikke p5 en enkelt teknologisk nyskabelse, men derimod  på  en.konvergens af flere forskellige leknologier og teknologiske innovationer. Det  drejer sig bl.a. o m   iletvr~rksteknologi, kompressionsteknikkcr, software,  interfacedesign, nye teknikker til at lagre, genfinde og transmittere information.  Men den incst afgrlrendc forudsztning for Interaktivt  T V  soin system er uden tvivl den såkaldle digitalisering.  Digitaliseringen  betyder, ineget kort fortalt, at  T V  går  fra al arbejdc ined analoge signaler til at arbejde ined digitale signalcr  og dermed  i teknisk forstand  i princippet  koinmer til at fungere som en coinputer. Fordelene ved den digitale teknik er mangfoldige:  prograinniernc  er lettere at bearbejde (redigering,  teknisk justering,  effekter,  grafik),  de cr p5 grund  af kontrolsignaler og indlagt faciliteter til at finde og korrigcre fejl mindre sårbare over for 'stoj'  og dermed  transmissionsmzssigt mere stabile, de kan kopieres uden kvalitets~oi~ingeise, de kan -aftirengig1 af den anvendte båndbredde -opnå en generelt hojere teknisk kvalitet, de er  lettere at kode, og de kan komprimeres, så  de er mindre pladskmvende  og dermed også hurtigere og billigere at lagre såvel  soin at transmittere. Det  sidste betyder, at  digitale systcmer kan irembzre en langt storre inforinationsmzngdc,  og der Lalcs  i forbindelse med  almindelig  kabelTV her ofte om S00 parallelle  kanaler. Endelig og ikke mindst giver den digitale tckilik inulighed l'or al etablere nye -og interaktive -tjcnester. Det  skal  uddybes i det f~lgende.~'

- 4.3 Digitaliseringen, brcdbandsiietvzrk, 'intelligente'  terminaler. interaktiviteten etc. indebzrcr L i 1   saininen markante forandringer i de scrvicer, der kan udbydes via TV,  de mider informationer kan prresenteres pi, såvcl soin de inider,  livorpå nian kan se  og bruge fjernsyn. For  a t   give et indtryk af  hvad iiiteraktiv TV-teknologi  åbner op h r ,   skal  en rrekke af dc vigtigste nye scrvicer, applikationer og prograintyper, man indtil videre har eksperimenteret med  og spekuleret i. kort prxsenleres.
- Pay-per-vicrv er betalingsTV,  hvor der efter tnxameterprincip kun betales Tor de programmer, der i'aktisk niodtages."
- Near-vicleo-on-ilern(i17(l er tiaiismission af det samme program, eksempclvis en spillclilin, tidsforskudt p5  flere kanaler, således at  den enkelle secr kun skal vente et kort tidsrum (derak. betegnelsen  'riecrr') efter at   have bestilt programmet, til det kan inodtages p å   husstandens Tvapparat."
- Video-017-~ierncrnrl (også kaldct  true virleo-ori-cleinaiid eller M I ~ ~ V ~ ~ S rle~~irrl~rl) er levering af  programmer  p å   individuel bestilling. Prograi-i~rnerile transmitteres her ikke kontinuerlig1  i kanalerne, inen leveres direkte til den enkeltc husstand uden ventetid. Er programmerne spillefilm,  hvad der typisk vil v~ere tilfzldet,  kan tjenesten således betragtes soin en netvzrksudgave af videoudlejning eller kobevideoer. Tilsvarende tjenester findes inden for inusikkens område (inusic-on-rle~nt~iid) osv.
- News-011-rlewrai~d er  iiyhcdstjenester, der opdateres lobende, hvor konsuinenten selv interaktivt henter udvalgle nyhcder hjem, og eventuelt ogsa selv  vzlger uddybningsgrad  og przsentationsforin (tekst,  grafik, speak, stillbilleder. levende billeder).  Parallelle tjenester findes naturligvis ogs5 inden for sport (,y&gt;orts-ori-deillud), vejret etc.
- Grirnes-oiz-denluiid er  netvxrkrsdis~ribution af video-,  T V -   eller computerspil  (der således erstatter disketter, cartridges og CD-ROMS  som distributionsinediuin),  hvor konsumenten enten over kabelnettet doi.i~nloud'er de Onskede spil  til sili computer, gui~iei~~cichiiie ell r .set-top-hox;  %r onliiie adgang til spil påpuy-pef--1ilay-basis  eller får mulighed for at  spille mod  andre spillere tilsluttet nettet.2"
- Interaktive game .shows 5bncr mulighed  for seerens direkte deltagelse i TVyuiz'er  og -konkurrencer via interaktion fra hjemmet, hvor modspillerne enten kan befinde sig i Tvstudiet eller vzre andre Tvinteraktorer.
- Wugeririg er spilletjenester, der gor det inuligt at spille lotto, tips,  vzddemål m.v. gennem fjernsynet, evt. i rrc~l-tinle, dvs. mens de begivenheder, der indgås vzddemål om, finder sted.
- Iilteraktii.~fïktion eller valg-din-egen-historie(s1utning) er  fortzllinger med indlagte valgsituationer, som forudsztter seernes interaktive deltagelse og valg (»Whai  do yor.~ think, Linda?«),  enten det er baseret p å   indi-

viduelle eller kollektive (Ilertals-)afgØrelser.  Det er en sådan interaktiv fiktionst.jeneste eller -programform, der parodieres i  'The  Fainily'.

- Be-your-oivn-rilitor cller 'vzlg-din-egen-kameravinkel'  er den samtidige transmission af den samme begivenhed -eksempelvis en sportsbegivenhed -på flere parallelle kanaler, hvor hver kanal reprmenterer et bestemt kamera og dermed en bestemt kameravinkel på begivenheden. Seerne kan siledes ved at zappe fra kanal til kanal (fra kamera til kamera) selv sammenredigere sin udsendelse.
- Electronic programmin,q guicles er nye computerbaserede teknikker eller avancerede brugergrznseflader, der gennem forskellige oversigter og hurtige skanninger af ójeblikkelige og fremtidige programmer (sggt på ekserilpelvis genre, emne, tidspunkt, skuespillere etc.) letter navigeringen i kanalsystemerne og identifikationen af de programmer, inan onsker at se. Når digitalisering mv. åbner mulighed for op til 500 kanaler i  kabelnettene, vil en total chunnel-surfpå rernote'en, blot der stoppes nogle få sekunder på hver af de broadcast'ede kanaler, tage s2 lang tid, at de fleste af de skannede udsendelser  ville vzre fzrdige inden, man var nået hele systemet igennem, hvorfor man i princippet kunne starte forfra igen og således tilbringe al sin fjernsynstid med at zappe. Man taler her også orn intelligente personlige  agenter, dvs. software, der efter forudprogrammerede retningslinjer med jzvne mellemruril undersoger udbuddet for bestemte programtyper eller endog registrerer  og 'husker' ens seerprzferencer  og dermed kan gØre opm~rksom på, hvornår og hvor, der dukker noget op, som Inan sandsynligvis vil interessere sig for.
- Home shopping er elektroniske butikscentre, hvor forbrugeren kan bladre sig gennem kataloger og udstillinger for at hente informationer om: sammenligne, bestille og kØbe varer og tjenesteydelser, evt. betalt direkte via smart curd. Parallelle tjenester  findes inden for honze hanking, ticketing (kØb af  billetter til begivenheder) etc.
- Advertising og prod~~ct inj'ormutiorz er interaktive reklamer og produktoplysninger. der modsat traditionelle reklamer ikke afsendes til forbrugeren, men som konsumenten tvzrtimod selv selektivt opsoger og interaktivt orienterer sig i.27
- Polling er opinionsunders~gelser via stemmeafgivning fra interaktive TVseere, det vzre sig på lokal, regional eller national basis."
- Og endelig findes der naturligvis forskellige forriler for inj'ormutiorz  services, der tilbyder sogninger i databaser baseret på tekst, billede,  lyd eller ~~lultimedia, interaktive fjernundervisningstjenester, health services etc.

Interaktivt TV er således mange forskellige ting, ligesom graden af interaktivitet kan befinde sig på mange forskellige niveauer. For at etablere et mål for denne dimension har Next Century Media defineret 7 niveauer af  interaktivitet, hvor hvert hgjere niveau indbefatter de tidligere niveauer. Niveau  1 og 2 kaldes her  'lavere niveauer',  mens niveau 3 og opefter kaldes 'hgjere niveauer'.

1. »Analog broadcastTV med overlay og svarknap; f.eks. bestille pay-perview-film, forudsige det naeste spil i NFL-football«.
2. »Analog eller digital, men stadig broadcast, med near-video-on-deinand forskudt start Pay-per-view,  fire til otte kanaler«.
3. »Sinall switch digitale systemer; near og true video-012-clemanri; adressable reklamer, hot links  proyram~ning til reklamer«.
4. » T ~ L I ~ video-on-demand (ingen ventetid) i programmer og reklamer«.
5. »Fuld interaktivitet, kompleks forgrening«.
6. »Video-telekonferencer, f.eks. delt skaerm med Larry King live«.
7. »Digitalt studie, producere programmer, redigering, special e#ect.~«.~~

Som det fremgår, er digitalisering således ikke en nØdvendig forudsaetning  for Interaktivt TV. Man kan godt som i niveau  I  og 2 have primitive interaktive TVsystemer baseret på analog (broadcast) TV i form af f.eks. per-per-vieweller near-video-on-demund-servicer. Omvendt må inan sige, at digitaliseringen af TV -alene i kraft af det staerkt forØgede kanaludbud -med stor kraft traekker i retning af  en eller anden form for interaktivt Tvsystem.

4.4 Ser man på den faktiske realisering af Interaktive TVsystemer, var der i starten af 90erne en voldsom optimisme, hvad angår udviklingshastighed, udbredelse, indtjeningsinuligheder  osv. Pressen kogte over a l   ekstatiske artikler om den fagre nye digitale verden, og den interaktive fremtids snarlige ankomst. Og forskellige former for miiltimedier blev -som Chris Nolan skriver -nopreklameret [hyped] som informationstidsalderens  Hellige Gral, det inagiske produkt som vil katapultere kabelTVindustrien -måske endog telefoneller computerbranchen eller en eller anden endnu ikke defineret sammensmeltning af alle disse .  .  . ind i nye profitable arenaer«.'"

Senere har disse forventninger vist sig at vaere noget overophedede, og fremtidsudsigternc er blevet mere modererede. I marts  1995 kunne samme Chris Nolan således forfatte en feature-artikel med overskriften  »The Holy Grail?i&lt;  (men nu  altsa med sp~rgsmålstegn efter), der handlede om hvordan forskellige selskaber -som rubrikken forinulerede det -»[i] 1992 .  .  . rakte efter stjernerne ved at igangsaette et forsog på at bygge det ultimative digitale TVsystcm. Hvorfor har det vzret en bcdragcrisk s ~ g e n ? « ~ ' Og The Econonzist kunne tilsvarende i november  1995 på forsiden lakonisk bekendlg~re »Inleractive TV stillborne og inde i bladet bringe en artikel med overskriften »Tuned out and dropping off«, hvor rubrikken retorisk stillede sp~rgsmålet: »Interaktivt TV var forventet at blive den nzre fremtids nye medieteknologi, der lilbgd teleselskaberne en enorin ny profitkilde. Hvad gik galt?«'?

Problemet er f ~ r s t og frcinmcst at findc dcn tjcncstc cllcr dcn applikation -den såkaldte 'killer application' -der er så stor eSterspØrgse1  pi, al den kan fungere som Økonomisk lokoinoliv i finansieringen af de meget omkostningslunge ITV-systemer. Og en sidan drzberapplikation har endnu ikke p" il overbevisende måde meldt sin ankoinst. Prognoserne for og forventningerne li1 den nye interaktive Tvteknologis realisering er derfor aktuelt meget forskellig, spzendende fra del hyperoptiinisliske" til den totale afskrivning af tcknologi er^.'^ Sandheden ligger nok et sted i midten. Den digitale Tvudvikling er allcrcde en kendsgerning, og der er nok ingen storre tvivl om, al dcr over en arrzkkc vil blive udviklet en bredbåndsinfrastruktur, soin vil give mulighed for udbredelsen af nye. inere avancerede interaktive servicer. Med Vicki Reeves forinulering: »sp~rgsiiiålet er ikke 'om' dcr vil dukke online inassemedie distributionsteknologi  op -men  'hvornår og hvordan'«.3s  Og Newswrek bernxrker tilsvarende i et teinanuriiiiicr om interaktive medier ined en mere gkonornisk drejet pointe: »'Det vil tage 7 til  10 år at se, livordari .  .  . [adgangen li1 Interaktiv1 TV og bredbåndsnet, jfj.] udvikler sig'.  Men udvikle sig, det vil det. Den imponerende rzkke af selskaber, der nu kaster anseelige pengesummer ind i den interaktive fremtid. garanterer det siinpelt lie~i.«~WUdviklingen vil imidlertid nok foregå i et noget larigsoiiimere tempo end mange vurderedc i starten af 90erne. Marc Tayer siger det p i   denne måde: »Dette er en revolution, men lad os sztte den i gang sorii en

Selv om overskriften på denne opsats måske kan klinge noget reklamesloganagtig ellcr naivt frcmtidsop~iinistisk, sti er det stiledes relativt sikkert at forudsige, at Interaktivt TV snart komriier til en skzrin i nzrheden. »Det sker lige for ojnene af og om Ørene på os«,'s skrev DRs generaldirekt@r  Christian S. Nissen i januar  '96, idet han henviste til den  'elektroniske medierevolution' af satellitter, elektroniske motorveje, digitalisering, interaktivitet osv. Allerede i lobet af  1996 vil der således -stadig i fØlge Nissen -komme 20-30 og i lebet af  de  nzermest par år 2-300 nye digitale Tvkanaler i Europa, som også vil kuline ses i Danmark.

Multichoice, der distribuerer en rzkke Tvprograminer (fortrinsvis betalingskanaler som FilrnNet og Filmkanalen), vil efter planen introducere digital TV pr. satellit og parabol i ferste halvdel af  '96,  herunder bl.a. pay-per-view og near-video-on-demand. I 1Øbet af et år vil TVseere tilsluttet kabelnet få til- svarende tilbud, og i lØbet af 5 Sr regner Multichoices ined, at den digitale teknologi stort set har erstattet dcn analoge.

Og endelig har Tele Daniliark allerede fra elteriret '95  tilbudt deres ca. 670.000 kabelTVkunder. hvad man kaldcr en 'iiitelligent  Tvternlinal' eller en 'superdekoder'.  Terminalen, der bade indeholder en processor og en hukonimelse, tilkobles ligesoiii almindelige dekodere Tvapparatets kabelstik og kan dermed via kabelTVnettet jzvnligt opdateres med data, der tilf~jer en rzkke nye funktioner i forhold til traditionel kabelTV. Blandt de funktioner og servicer, der i @jeblikltet  tilbydes er: En hovedmenu, hvor inan via Sjernbetjcnerens piletaster kan inari@vrere og vzlge mellem forskelligt i~ienupunktei;'%n  TVguidc; der som en art avanceret prograinoversigt giver oplysninger om, hvilke udsendelser der vises inden for forskellige programtyper den pagteldende dag (sport, film, nyheder osv.), ligesom der tilbydes korte omtaler af de pagzldende programmer: en oversigt over hvilke prograrnilier der vises på de forskellige kanaler her og nu; en  'tidslinje'  der angiver, hvor langt man er henne i en igangvzrende udsendelse; to små computerspil eller TVspil der styres via fjernbetjeneren; og endelig en pay-pi.-view service, hvor man efter taxaineterprincip kun betaler for de modtagne prograrnn~er.~~' Systeinet er dog endnu baseret p5 analog (broadcast) TV og må således karakteriseres soni befindende sig på niveau  l -interaktivitet.

For nogens vedkon~nlende er Interaktivt TV således allerede ankommet til en skzrrn i nærheden.

Kigger man uden for landets grznser. er der i den ferste halvdel a f   90erne allerede blevet lanceret en rzkke kommercielt fungerende interaktive TVservicer og -systemer. De er fortrinsvis lokaliseret i USA, er baseret papay-pi-view-t.jeneste og ligger prinlrert inden for niveau  1 og niveau 2-interaktivitet og dermed på et relativt tidligt udviklingsstadium.  Men ogsi i lande som Spanien og Holland er Iiiteraktivt TV allerede tilgrengeligt.

Taler man om h@.jei-e  niveauer af interaktivitet, eksisterer interaktive TVsystemer i dag primrert i forin af afgrznsede regionale PorsØg. Dem er der til gengzeld mangfoldige af. I Peter JSrasilovskys arbejdspapir »Interactive Television Testbedsa fra 1993 opregnes der således 17 regionale tests i USA."  Og i en nycre artikel nzvner Dick Ilackeriberg,"'  at s5 godt soin alle de lokale teleselskaber'"  og flere af langdistanceselskaberne annoncerede  'interactive television trials' i 1995.  De fleste af disse igangsatte projekter og forsØg baserer sig på niveau  3-interaktivitet med true video-on-clrrnar~d og bevæger sig op til niveau 5-interaktivitet efterhinden som mere avancerede teknologier tages i brug. Det mest kendte og også mest avancerede af disse testheds er Time Warners såkaldte 'Ful1 Service Network' i Orlando, Florida. Et f o r s ~ g , der ved indvielsen i december 1994 af multimedicpressen blev omtalt som »The birth of  Interactive TV«-'-' og som »det forste digitale, switched, interaktive bredbånds, inultiinedie kommunikationsnetvzrk i verden&lt;&lt;.4s Så radikale forandringer af Tvmediet, som der her er tale om, indebzrer naturligvis også zndrede relationer mellem afsender og modtager, medieinstitution og konsument; transformationer af de ~konomiske inodeller, der ligger til grund for iiiediet; nye betingelser for mediets astetik, formsprog og henvendelsesforrn; nye opfattelser af begreber som 'kvalitet',  public service og informations- og ytringsfrihed; såvcl som forandringer i hele mediekulturen omkring TV. I denne sailunenhzng skal der primcert stilles skarpt på det forstnzvnte aspekt: forholdet mellem medieinstitution  og mediekonsument.

## 5. Medietypologi

5.1  En inulig måde at anskueligg~re den transforniationsproces  fjemsynsmediet i disse år undergår fra TV til Interaktivt TV, er gennein den medietypologi, som Bordewijk og van Kaam4%ar udviklet. En medietypologi, de selv benzvner »en ny klassifikation af  teleinforiiiationstjenester&lt;&lt;.'" der netop er motiveret af den samtidige eksplosion af teleinforniationssystemer, her forstået soin samiliensmeltningen af digital telekommiinikation og computerteknologi. Det szrlige ved denne typologi er, at den i modsztning  til de fleste andre ikke er baseret på mediernes tekniske egenskaber, på deres przsentationsform eller på deres informationsindhold, men derimod på deres sociale inagtpositioner og -relationer. Her beskrevet i forhold til hvem, der leverer informationen, og hvem, der kontrollerer adgangen til og brugen af  inforinationen, hvor sidstnzvnte prirn~rt refererer til valget af informationsindhold såvel som det tidspunkt, hvorpå det  m~dtages.~Wisse magtrelationer systeinatiseres i fire kategorier af kornrnunikationslrafik eller som det benzvnes: »fire idealiserede inforiiiations-trafikm@n~tre«.~"

Typologien tager sit udgangspunkt i to gnindlceggende  sp@rgsmål, som dels angår &amp;enderens  og modtagerens centrale henholdsvis deceritrale  position. og dels angår ejerforholdet og kontrollen over den udsendte information. SpØrgsinål, der kan forrnuleres på folgende måde:

- Er ejeren af  den leverede information et informations-forsyningscenter (C) eller en individuel informatiorisservice-konsument (i)?
- Er overbringelsen og brugen af informationen kontrolleret af et inforrnations-forsyningscenter  (C) eller en individuel informationsservice-konsument (i)?"'

## Elektronisk version af artikel i KK 80,  Forlaget Medusa 1996

Disse to sp@rgsn~il kan opstilles i en matrix-definition,  der således giver fire mulige svar-kombinationer  (se fig. 1).

Fig. l Mutrix,for,fïre  inrdnstre uf infornzntioizstrafik

|                                                                              | Informalions-indhold leveret af center   | Informations-indhold leveret af konsument   |
|------------------------------------------------------------------------------|------------------------------------------|---------------------------------------------|
| Kontrol over valg af informationsindhold og tidspunkt hos center             | Transmission                             | Registrering                                |
| ( ~ o n t r o l over valg af informationsindhold og tidspunkt hos konsuinent | I Konsultation                           | Konversation                                |

5.2 Trunsinission. Hvis infornlationen udformes af en central informationstjeneste, og dette center samtidig kontrollerer valget af og tidspunktet for den inlormation, der udsendes, kan man tale om  'transmitterende medier'."  I dette tilfzlde vil informationsflowet siledes udelukkende lgbe fra servicecentret (C) (il den individuelle forbruger (i), som illustreret i fig. 2. Betjener informationscentret mere end én konsument,  hvad der naturligvis oftest vil vzre tilfzldet, får man den i fig. 3 angivne generaliserede model.

Fig. 2 Informationsflow  fra  servicecenter  (C)  til indivirh~el konsunlent (i)

Fig. 3 Generuliseret m@nster:  informution.~fZowfra servicerenter (C)  til  indii~iduelle konsumenter (il, i2, i3 . . . j

Karakteristiske t r ~ k ved  'transmitterende'  medier er derfor, at informationscentret har en stor -potentielt uendelig -inzngde af information til sin ridighed; at de er synkrone. dvs. at samtlige konsumenter modtager inlormatioilen p5 sainme tid, sarrit at de i princippet modtager den samine inforinatioil; og at medierne i magtinassig henseeilde er stzi-kt  asymmetriske og centralistiske. idet centret har maksiinal inagt over iilforinationstrafikken  ved  bade at bestemme indhold og progranlinering, og konsuincntcn har ininiinal magt vcd totalt at vzre underkastet centi-ets  beslutninger i begge aspcktcr. Olte vil konsumenterne her ogsi lcvcrc cn inodydelse for den modtagne inlorrria~ion. I praksis har koasumentcrnc naturligvis mulighed hi-  at give en eller anclen forin for feedback, hvilkct dcr dog bortses fra her, da modellen som nzvnt er udformet som et 'idealiseret'  inforinatioi~s-trafi-n~ter.~

Prototypiske eksempler p3 'transmitterende medier'  er således  de klassiske brouclcus/ medier som TV og radio (men også film, b@ger  etc. selv om modtagelsen i disse tilfzlde ikke er synkron), dvs. den medietype, der ofte har gået under  betegnelser som envejskommunikation,  massekominunikation  eller massemedier. Termerne  'transinissio11'  og 'udsendelse'  indgar her netop som en ccntral karakteristik  af disse inediers aktivitet og prograinform.

Det er et medie af  denne 'transmitterende' type,  der optrzder i Fuhrenlzeit 451. og fremstillingens kritiske pointe er netop, at det er umuligt  at stille spdrgsmil som »What do you think, Linda?« -umuligt at geiineinfoi-e tovejskoinmunika~ion cllcr dialog -under dette informationsin~ilsier. Det er kun muligt at  'miinc' eller 'simulere' en sådan interaktion og interaktivitet.

5.3 Konverscrfion. Hvis informationsindholdet leveres af inforinationskonsumenten, og midlerne til dens håndtering eller distribution ogsi? kontrolleres af konsumenten -og man deimed har den diametralt modsatte situation af ovenstående -taler man oin  'konversation'. I dette tilfzlde lober informationsflowet således begge veje mellem de individuelle konsumenter (i og i l ) , som illustreret i fig. 4. I praksis vil forbindelsen mellem de to informationskonsuineiiter i og ' i ofte vzre formidlet af et informations-servicecenter (C),  men dette center vil vel at mzrke kun udgore en rent teknisk formidlende instans, der hverken griber ind i inforinationsindhold eller udsendelsestidspunkt, ligesom det ofte vil betjene flere konsumenter og forbindelser, soin angivet i Pig. 4.

Fig. 4 Konversation: informationsflow mellem indivirlrtrlle konsumenter i og i'

Fig. 5 Konversation  via cetltel- C

Kxakterjstiske trak i det konverserende monster er derfor, at informationerne såvel som tidspunktet for inforinationsudvekslingen  kontrolleres af informationskonsumenterne; at der -i det inindstc i den idealiserede foim -cl-  tale 0 1 1 1 en f~ildstzndig syinmetrisk og distribueret inagtfordeling, hvorved der bliver talc om en udvek.rling af information; og at den traditionelle distinktion inellem afsender og modtager derfor oplGser sig. De kommunikerende partei-  vil . e k s .   almindeligvis ikke betale hinanden for den leverede information, men udelukkende for brugen af selve trans~nissionskanaleii.

Det prototypiske eksempel på 'konvcrsations'-inedier er sålcdes telefonen, hvor den enkelte konsument suveraent bestemmer, hvem der telefoneres til. hvornår der telefoneres&gt;  og hvad der telefoneres om, og hvor 'telefoncentralen' kun indgir i en rent formidlende rolle mellem konsumenlerne. Men også cinail og andre former for datatransmitterende systerner samt telefax, telex og breve (da komn~unikationens simultanitet her ikke anses for en nfldvendig betingelse) indregnes under konversation.

Det er kun inden for medier af denne 'konverserende'  type, at det for alvor giver mening at stille sporgsmålct: »What du you think, Linda«'?  I det mindste hvis sp@rgsmilet  forventer ct svar.

5.4 Kor?sulr~rtiotz. Hvis informationen produceres og indehaves af den centrale informationstjeneste. men informationsl&lt;onsuriienten  har kontrollen over hvilke af de givne informationer, der overbringes, og hvor&amp; de overbringes, taler iiian om kon.sulta/ion. 1  dette tilfzlde leverer iiiformationscentret  (C) således kun information på amnodning fra informationskonsumenten (i) (stiplet linje), og informationskonsumenten får omvendt kun det informationsindhold, der er rekvireret, og p5 det tidspunkt. det er rekvireret (ubrudt linje), so111 illustreret i lig. 6. Centret vil her ofte betjene flcre inforinationskonsumenter, hvorved man får den i fig. 7 angivne generaliserede model.

Fig. 6 Konsultation. Stiplet linje: unmodning. Ubrudt linje: information.

Fig.  7  Konsultation: generelt mmnster

Konsultative medier er således karakteriseret af, at de har en asymmetrisk, men distribueret magtfordeling, hvor magten over indholdet ligger hos centret, og magten over programmeringen ligger hos konsumenten; at de -sammenlignet med f.eks. 'transmitterende'  medier -krzver langt mere aktivitet eller interaktivitet fra konsumentens  side; men at de også giver en langt stØrre frihed og fleksibilitet i valget af information og derved åbner op for mere individuelle og selektive anvendelser. Også her vil der i mange tilfzlde foreligge en betaling fra brugeren af systemet.

Det eksemplariske udtryk for de 'konsultative'  medier finder man i de forskellige udgaver af  'elektroniske hukommelser' -det vzre sig elektroniske opslagsvzerker på CD-ROM eller 011 line-databaser -samt i computerkommunikationssystemer  som Gopher, FTP, World Wide Web osv. Men også i varierende former for telefon(konsu1tations)-tjenester som 'klokken', 'vejret', 'tipstjenesten'  osv.  og trykte medier som opslagsvzerker, leksika, encyklopzdier, der selektivt slås op i. Man kan endog argumenterer for, at aviser, blade, tidsskrifter og selv b ~ g e r horer under denne kategori, nemlig i det omfang de betragtes  som samlinger af informationsenheder, der efter eget valg og på et passende tidspunkt kan lzses af konsumenten.

Her vil sp~rgsinilet »Hvad inener du, Linda?« fra informationscentret kun kunne falde i betydningen »Hvad vzlger du?«

5.5  Registl-el-ing.  Og endelig, hvis man har den spejlvendte situation, at informationerne leveres af inforinationskonsumenterne,  men selve brugen af informationeme kontrolleres  af  en central inf'ormationstjeneste,  taler man om regislreririg. Dette informationsm~nster kan antage to varianter. Leveres infor- mationerne af den individuelle informationskonsument på anmodning fra centret, har man en omvending af konsultationsmodellens informationsflow (fig. 6, eller hvis centret indsamler informationer fra flere konsumenter fig. 7), som illustreret i den generaliserede fig. 8. Leveres informationeme derimod af konsumenten uden anmodning fra centret, har man en omvending af transmissionsmodellens informationsflow, hvor centret ikke lzngere udsender informationer til, men indsamles informationer fra konsumenten (fig. 2., eller hvis centret indsamler informationer fra flere konsumenter fig. 3), som illustreret i den generaliserede fig. 9.

Fig. 8 Registrering, generaliseret model, med anmodning (stiplet linie)

Fig.  9 Registrering, generuliseret rnodel, uden anrrlodning

Registrerende medier er således også karakteriseret af en asymmetrisk, men distribueret magtfordeling,  der blot placerer sig omvendt af det transmitterende eller konsulterende menster, idet informationerne produceres og leveres af informationskonsumenterne, mens informationernes brug, dvs. deres eventuelle bearbejdning, fortolkning og distribution (hemmeligholdelse, offentligggrelse etc.), kontrolleres  af den centrale informationstjeneste.

Eksempler på det 'registrerende'  informationsrnØnster er TVmeter-målinger, seerafstemninger pr. brev eller telefon, opinionsunders~gelser, elektroniske overvågnings- og alaimsysteiner, systemer til logning af brugerinteraktion, bestillingssysteiner,  inen også kendte tjenester som nyhedsbureauer, folkeregister, skattemyndigheder, andre offentlige (tilgzngelige såvel som ikke-tilgzngelige) registre og databaser etc.

Også i dette mediein~nster kan man således blive konfronteret med sp@rgsmålet »What do you tl-iink,  Linda?«. Men man kan aldrig vzre sikker på, hvad svaret bliver brugt til.

## 6. Interaktive  TVprogramrnei; genbeset

6.1 Soin det fserngk af ovenstående, reprzsenterer de fire informationsmenstere og medietyper siledes principielt meget forskelligartede kommunika- tioilsforiner og sociale magtrelationer. Og der er nii flere pointer at ti-zkke  fra dcnne matrix-typologi  både med hensyn til Interaktivt TV som programform og som Tvsystein. Starter man med Interaktivt TV som programform, kan typologien anvendes som beskrivelsesapparat i forhold til forskellige enkeltprograminer. Det bliver szrlig tydeligt i forhold til de omtalte Tvprogrammer, der baserer sig p ; tokanals-interaktion, soin alle i princippet kan beskrivcs som bestemte kombinationer af de fire idealiserede informationsmonstre.

I programtyper  som Enten eller -du he.sternrner, hvor seerne kan ririge ind og vzre med til at flertals-afg~re afslutningen på den przsenterede TVfortzlling; Rerze  ordforperzgene, hvor man ved opkald og trykknapkombinationer sammen med andre seere kan deltage i en sp~rgequiz; samt indslagstyper som Eleva2rens Gong show, hvor man ved opkald til henholdsvis et '.ja'-  og et 'ne.j'-nummer  i real-tinze kan vatre med til at a f g ~ r e varighedcn af amatØres liveoptrzden; de omtalte interaktive indslag ved TVdzkningen af VM i fodbold i 1994 etc. er der i alle tilfzlde tale om tokanals-interaktioner, hvor TV som transmitïcrende  medie suppleres med telefonen som registrerende medie. Ser man bort fra kravet om synkron interaktion, kan man også betragte bol-iletegningerne indsendt til Fjerrzsyrzfbr dig, skrabelodderne med ' 3 TV2-logoer' til MarzdugsChurzcen osv. som cn kombination af TV som transmittcreiide inedie og brevet som registrerende medie.

I DRs SuperClzancerz er seernes (inter-)aktive deltagelse og spillen med (på bingopladerne) også en n~dvendig foiudsztning for, at programmet overhovedet giver mening, ligesom seernes interaktive kommunikative feedback ('Bingo')  er en forudsztning for, at spillct kan afvikles på en regelret og meningsfuld inide. 1  dette t i l f ~ l d e   r den forudsatte tove~jskommunikation imidlertid gjort redundant, ved at lcuponnumre og -kombinationer allerede er registreret pr. computer, således at man selv liden rcïurvc.~ til stadighed i inl'ormationscentret har overblik over hvor mange spillere, der på et givet tidspunkt af taludti-zkningen kunne og ville have kommunikeret  'Bingo'.  Tilbagcmeldingen h a  seerne kan derfor blot simuleres pr. skzrmgrafik og lybjingle ('Biiinngoooo') af den centrale akcnder. Her er der saledes tale om, at TV som rent transinitterende medie forsoger at simulere et konverserende tovejsmedie (vcd 11.jzlp af  bestemte registrerende elementer). Seer-tilbagemeldingen realiseres dog i en vis begrznset og reprzsentativ forstand i kraft af bingovindernes millighed for at ringe op til programmet og -el-  man heldig -komme igennem' til studiet og her telefo11-konversere  med studievzrten og deltage i en ckstra pr=inieudtrzkning. 1  dette programelement  skabes der således en tokanals-interaktion, idet TV som transmitterende medie kombineres med telefonen som konverserende medie, hvor konversationsmonsteret dog vel at mzrke begrznser sig til relationen mellem enkeltseer og informationscenter og ikke omfatter relationen mellem de enkelte informationskonsumenter,  der stadig er underlagt den transmitterende modus.

I indslagstyper som TV-trolden Hugo, hvor en seer ligeledes via en telefonlinje szettes i stand til at indgå i en verbal dialog med studievzertinden, men herudover ogsi via trykknaptelefonen saettes i stand til at styre en computeranimeret figur i reul time, er der således også tale om, at der etableres en tokanals-interaktion ved at koble TV som transmitterende medie med telefonen, men her indgår sidstnavnte ud over som konverserende medie ogsi som registrerende medie. Også i dette tilfalde angår konversationsaspektet dog kun forholdet mellem den givne seer og informationscentret  og ikke forholdet mellem de enkelte informationskonsumenter. I ITE's nye TVspil Crazy Cartoon Soccer, der gennem et tilsvarende system yderligere tillader to TVseere at spille mod hinanden såvel som at tale med hinanden og dermed etablerer en form for komrnunikation mellem enkeltseere via mediecentret, indgår telefonen også både som registrerende medie og som konverserende medie, hvor sidstnzevnte både omfatter relationen mellem mediecenter og individuel konsument og -om end i meget rigid og begraenset forin -mellem individuelle konsumenter.

Endelig kan programtyper som rockvideoprogramnet Puls, der bl.a. opererer med muligheden af, at seerne telefonisk kan Ønske en video, betragtes som en tokanals-interaktion, hvor TV som transmitterende medie kobles med telefonen som konsultativt (og konverserende) medie. Og ser man bort fra ki-avet om den synkrone interaktion, kan man også betragte brev-, fax- og e-mail-@nskerne i Puls, brevsp~rgsmålene f.eks. til vejrprofeterne i Vejr-isar eller til Poul Thomsen i En 17.nturlig forklaring, etc. som tokanals-interaktion,  hvor TV som rent transmitterende medie kombineres med brev, fax og e-mail som konsultativt medie.

Anskuet på denne måde kan de fire trafikmonstre også udgore grundlaget for en typologi i forhold til tokanals-interaktion eller interaktive TVprogrammer, hvor hovedtyperne vil vaere TV som transmitterende medie suppleret med et andet medie som:

- 1) konverserende medie (S~~perChanceiz etc.);
- 2) konsultativt medie (Vejr-isar,  E 1 7 naturlig,forklaring, etc.);
3. 3 ) eller registrerende medie (Rene ordfor pengene,  Bydysten, Enten eller -du bestemmer, Den offentlige mening etc.).

Derudover vil der vzre forskellige kombinationer af ovenstående, som der logisk set vil vzre fire af, nemlig TV som transmitterende medie suppleret med et andet medie som både:

- 4) konverserende og registrerende medie (Hugo);
2. 5 ) konverserende og konsultativt medie (Puls);

- 6) konsultativt  og registrerende incdic;
- 7) og endelig kombinationen af alle tre trafiktngiiistre: konverserende, konsultativt og registrerende medie.

Hvor de sidstnzvnte kombiilationer dog ikke synes så udbredte i praksis.

## 7.  I~zteualztive TVsyste~izev, genheset

7.1 Ovenstiende vedrorer Interaktivt TV som program, men ogsi Inleraklivt TV som system kan beskrives ud fra de fire inloi-mationsmonstre.

Klassisk broadcastTV, iszr som det tog sig ud under de natioiialc pcthlic .service-kanalers storhedstid, udgor som nxvnt prototypeeksemplet på det transmitterende mediemonster. For blot  10 år siden var danskerne, hvis de vilIC have danske nyheder på TV, således nodt til at sainle sig foran fjernsynsskzi-mene  przcis kl. 19.30, og n% klokken blev 20.00, havde hver og én  prxcis modtaget det samme, nemlig det der var indeholdt i den sigende slutreplik: »Det var  s i   det, vi havde  valgt  at bringe i dag«. Hvor pointen her ikke er det relativistiske nyhedssyn, inen deriinod iilfoi-mationscentrets  inagtfulde afsender-'vi'.

Konventionelt broadcast TV er således stxi-kt bundet til synkroniteten, idet det nok tillader seeren at vzlge, hvad de vil se (blandt det givne udbud). men ikke livordir dc vil se det. Langt det meste fjernsyn fungerer stadig under dette synkrone transinissionsmginster.

7.2 Alene vzksten i udbuddet af Tvkanaler forrykker imidlertid dette idealtypiske mediemonster. For seeren er dcr neinlig cn afgorende forskel p i   en TVsiluation, hvor der kun kan vzlges én  kanal eller eventuelt inellem et ineget begrznset anlal stort set identiske kanaler, og den nyopdukkede såkaldte 'multikanalsituation', hvor der kan vzlges mellem en bred vifte af ineget forskelligartede kanaler og programmer. I det sidste tilfzlde vil informationsmonsteret udelukkende i kraft af udbudsmxngden og dermed valgsituationen -SCIIIZ teizdeizs -antage konsultative trzk. Det gzlder i endnu hojere gi-ad, hvis der i rriangekanalssysteinet  udbydes såkaldte 'genrekanaler', som eksklusivt transmitterer den samme type af inforinalion: nyheder, sport, musikvideoer, science ~ O C L L ~ I K V ~ ~ ( L ~ - ~ ~ S etc., idet den individuelle konsument her i princippet får kontrol over, hvornar modtagelsen  af det givne programstof faktisk finder sted. Ja, i realiteten kan alene tilkoblingen af en videomaskine til Tvapparatet, der anvendes til at tidsforskyde seningen af programmer eller at spole forbi de trivielle reklamer, siges at forlene TVmediet med visse konsultative egenskaber.

En aktuelt fungerende Tvtjeneste, der har affinitet  til eller kan ses soin IIIteraktivt TV i embryoform,  er tekstTV. Hvad  enten det er frembaret tei-restialt, pr.  satellit eller pr.  kabel, er princippet  i tekstTV, at der fortl~bende mellern hvert billedskift i Tvbilledet udsendes tekstsider.  Via  fjernbetjeneren kan de enkelte seere så  give deres TVapparat besked oin, hvilke sider de @nsker at se, og n% den pågzldende side ti-ansinitteres,  bliver deri fastholdt p i  sk~erineri. Athzngigt  af hvor rnangc sider, der er  i tckstTVsystemet, kan inan derfor kominc li1 at  vente et antal sekuiider, for den rigtige side dukker op. I  tekstTvtjenester er der saledes tale om, at TV sorn transmittereiide medie findcr en specifik anveiidelse soin konsultativt medic, hvor seerne interaktivt og selektivt netop konsultcrer et stort  udbud af information,  men typisk ikke modtager det hele, det samme eller i den samme ~ekkefolge.

TV2 har fornylig sanlnicn  ned en r ~ k k e ejendomsnizglerfiri~laei--soin e r 1 udbygning af deres tekstTVsystein -lanceret den såkaldte TeVefon,  der gor det inuligt via en telefoiilinje og bestemte trykknapkornbinationer  interaktivt at navigere i en database, hvorefter den giiskede information frcrnvises p i  tekstTVskzi-rne~i. TeVeSonen kan saledcs karakteriseres som e 1 1  tokanals-iriteraktion eller en duomediekoinbiriation af tckstTV og telefon,  hvor tekstTV  som transinitterende (og konsultativt)  medie kobles ined telefonen som konsultativt (navigations)medie.  OgsS det teledatnsystcin, der allerede blev lanceret i begyndelsen af SOernc og som i en kombination af telefon  og TVapparat (dog yderligere forsynet med  en indbygget teledataenhed og et modem) benyttede Tvslimmen s o 1 1 1   (hjen1me)terininal  for forskellige eksterne databaser og serviceformer,  kan betragtes som et duoinedie og sorn en primitiv forforni  til TV som interaktivt og konsultativt medie. Endelig er det fornylig ogsS blevet teknisk muligt at surfe p i  Internettet gennem den kombinerede brug a f  telefon og Tvmonitor.

Disse konsultative trzk bliver endnu tydeligere i Tvtjenester sorn 1zrai.-vi&amp;o-on-demctizd, hvor det saimne program sendes tidsforskudt på flere kanaler, således at  den individuelle konsument  kun skal vente et kort tidsrum efter at have bestilt pr~g~aiiimet til det kan modtages. I  servicer af denne type kan man sige, at TV som transmitterende medic i  realiteten brcrges konsultativt. G% inan videre til servicetyper som video-on-dcinund,  hvor programmer sendes direkte til ltorisumenten p å   individuel bestilling uden ventetid, bliver TVmediet derimod et rendyrket konsultativt rnedie.

Fra  en mere generel synsvinkel har Nicholas Negropontc i en diskussion af forholdet rnellem dagens TV og PC  agumenteret for, at den afgoreride  forskel på   de to medier ikke så meget ligger i deres funktion, placering i hjemmet eller sociale aspekter, men derimod i de to mediers distributionsformer. Både TV og PC er  nemlig bit-processorer,  men der er en afggrende  forskel p;,  hvordan disse bits ankommer: »TVct tager bits ind, der udstrales fra kabel-, satelliteller terrestialtransmission. Disse bits bliver i bund og grund kastet mod TV (il catch-as-catch-car~.«"  For TV gzlder det således, at »denne proces med at skubbe bits til folk udelukkende har vzret i real-tinle .  .  . Man download'er ikke TV, man slutter sig til et igangvzrende program.es4  Mens det omvendt gzlder, at »PCen modtager sine bits, fordi den (eller du) eksplicit (eller implicitj beder om dem. Det er forskellen.d5  Hvad Negroponte siger, er siledes -formuleret i de her prmenterede teimer -at TV er et fundamentalt transmitterende inedie, mens PCen er et essentielt konsultativt inedie. Og hans bud p5 den fremtidige udvikling er. at de to medier, hvad teknologi og funklionali~ct angår, vil konvergere i takt med, at TV digitaliseres, nien al del med hensyn til distributionsformen vil vEre PCens konsultative mediem~nster, der vil få overtaget. I denne forstand kan han slutte opsatsen, der b ~ r e r overskriften: »Bit by bit TVs are becoming PCs. Or is it the other way round?« med at konkludere til fordel for PCens distributionsform.

Negroponte omtaler i  sin nyeste bog Being DigitrrlSQeririe  distributionsform som »bit radiation«, ))bitcasting«  eller » d a t a ~ a s t i n g « , ~ ~ ligesom Steve BrandsR  tidligere har kaldt den, ikke broadcastirzg, men broadcatchirlg. Negroponte forklarer:

»Det digitale liv vil indeholde meget lidt real-time broadcast. Efterhånden som broadcast bliver digital, er bitsene ikke alene lette at flytte i tid, men de beh~ver heller ikke at blive modtaget i  deri samme orden eller i den samme hastighed, som de vil blive konsumeret .  . . Med sport og valg som mulige undtagelser antyder teknologien, at fremtidens radio og TV vil blive leveret asynkont. Dette vil ske enten on ciernanrl eller ved at bruge 'hroudcatching' . .  . BI-oadcatching er udstrålingen af en bit strgm, sandsynligvis med en stor inmgde af information. der bliver presse1 ind i Eteren eller ned i et lyslederkabel. I modtagerenden fanger en computer bitsenc, unders~ger dem og kasserer alle undtagen de få, soin den mener, at du plnsker at konsumere senere.aS9

Sidanne distributionsinåder i form af  l~roaclcatching er allerede en realitet inden for amerikansk kabelTV, ikke mindst i forbindelse med gameservices, hvor det kendteste eksempel nok cr The Sega Channel,"" en ny service, der gennem en kabelTVkana1 gØr det muligt for abonnenter at download'e games til Sega Genesis spillemaskiner, ligesom kanalen udover games også bzrer nyheder og tips om spil samt reklamer for og previews af nye Segagames. Chris Nolan giver f~lgende signalement af den nye kabelkanal:

»For nogle få kabeloperatorer kommer den digitale fremtid ikke til deres heudends som hundredvis af filmkanaler, inen som en skuffende simpelt udseende strØm af  data, der -behandlet rigtigt -gdr det muligt for kunder at spille games./ The Sega Channel, der starter sin lancering på kabelsystemer, er en kanal i dette ords lØseste betydning. 'Vi er en digital broadcast service', siger Joe Napoli .  . . [fra Sega Channel, jfj] .l Der er ikke nogen video på Sega Channel. I virkeligheden kan kunderne ikke engang se den .  .  . Og -dette er den mest futuristiske del af tjenesten -ikke alle kunder vil få det samme udvalg fra 'kanalen'  på samme tid./ Teknikerens opfattelse af Sega Channel er, at sådan vil TV se ud, efterhånden som kabelbranchen og andre brancher går fra analog til digital transmission .  .  . Det er sådan denne kanal -som Napoli sammenligner med den opreklamerede informationsmotorvejs  'off-road service' -ser ud. Den digitale stram, der bevzger sig fra Segas satellit-transponder på Galaxy 7 gennem heudend'en til adapterne i kunderiles hjem, har alle de spil, der tilbydes på tjenesten, hele tiden .  .  . Når en kunde vzlger et spil, plukker adapteren de passende data ud og gemmer dem i sin hukornmelse .  . . Når den proces er fzrdig, står det Sega-abonnenten frit for at spille det game, der er blevet valgt. Adapteren fungerer så med sin hukommelse fuld af  game-data przcis som en cartridge-gamemaskine.@

Hvad enten bits'ene distribueres on clern~nzd eller som hroudcutching, og hvad enten de reprmenterer games eller Tvnyheder, vil det totalt zndre Tvmediet, for »når de f9rst er i maskinen, så beh~ver man ikke se dein i den rzkkefØlge de blev sendt. Pludselig bliver TV et rundorrr access medium, mere lig en bog eller en avis til at skimme og til at forandre, ikke lzngere afhrengig af tid og dag eller den tid det tager at levere . .  . Når vi f ~ r s t .  .  . begynder at bygge det i dens mest universelle form, bit-stråling, bliver TV et totalt anderledes med i ~ m . « ~ &gt;

I forbindelse med denne inodtagelse og. manipulation af  bits beskriver Negroponte også transforinationen af TV fra transmitterende til konsultativt medie i termer af -som det hedder -»Where intelligence lives«. Han skriver:

~Broadcast TV er et eksempel på et medium, hvor al intelligens befinder sig ved kilden. Afsenderenapparatet bestemmer alt, og modtagerapparatet tager bare, hvad det får. Faktisk er dit nuvzrende Tvapparat pr. kubikcentimeter måske det duinmeste apparat i dit hjem (og  jeg taler ikke engang'om  programmerne). Hvis du har en inikrob@lgeovn,  så har den sandsynligvis flerc mikroprocessorer erid dit TV. I stedet for at tznke p5 [jernsynets  nzste udviklingstrin som forbedret opl@siiing, bedre farver, eller flere programmer, så tznk på det som en zndriilg i fordelingen af intelligens -eller  mere przcist flytningen af noget intelligens fra afsenderapparatet til modtagerapparatet.«"

S5 ogsi med hensyn til teknologisk brainpower indebaerer fjernsynets transformation en refordeling og en demokratisering af magtcn.

Ændringer som ovennzvnte vil i Mlge Negroponte  totalt forandre de tidligere 'massemediers' natur og hele konceptet omkring såkaldt 'massekommunikation'  fra  en proces, hvor der kastes bits inod publikum  eller forskellige definerede publikumsgrupper, til en proccs, hvor folk i stedet får lov til selv at trzkke dem: »Mcdicrncs Gkonomiske modeller er i dag ncesten udelukkende baseret på at  'skiibbe'  informationen og underholdningen ud  til publikum. Morgendagens vil have lige s i   meget eller mere at g@re ined at 'trzkkc',  hvor du og jeg rzkker ind i  netvaerket og understiger noget p i   samme måde, som vi g@r  i et bibliotek eller i videoudle,jniiigsbutikke i dag. Dette kan ske eksplicit ved at sporge eller implicit af en agent, der sperger p5 dine vegne.«"

Robert L. Carberry6'  har i  denne forbindclsc talt oin, at TV vil forandre sig Tra  det uni-direktionale  inasse- eller gruppeorienterede til det individorienterede og personlige: »De resulterende teknologier vil tillade broadcastere at personalisere broadcast til et enkelt individ .  . . Broadcastere vil skifte fra 'narrowcasting' -broadcasting rettet mod en gruppes behov -til  'pointcasting' -broadcasting rettet mod et individ.«''  Og herhjemme har Christian S. Nissen fornylig tilsvarende talt om »en digital atomisering af massekominunikationen«, og om at Tvapparater forsynet mcd computerbaserede 'programme guides',  der på tvzrs af de mange kanaler kan finde lige netop den type programmer, som den enkelte seer interesserer sig for, i virkeligheden betyder »at hver enkelt seer danner sin egen individuelle programflade på tvcers af afsenderkanalerne .  .  . Vi vil se en kanal -vores egen«."7  Disse fleksible og stzrkt specialiserede og persoilliggjorte  medier kan måske resiilterc i den situation. der er afbildet på forsiden af  dette tidsskrift, hvor de tre bjgrne kommer hjem, tznder for deres respektive skzrme, og Baby Bear straks udbryder: »Whose been usiilg my network?«

Hvad enten det tager form af neur-video-on-denlund,  video-on-demund eller andre lignende interaktive tjenester, og hvad enten man vcelger at kalde det pointcasting.  digitu1 rudiution, brourlcatcl~ing, digital atomisering etc., f8r fremtidens interaktive TV således markante konsultative trcek.

7.3  Den kiilturkonservative amerikanske kritiker, Niel Postman, [remkominer i  sit hadeski-ift til TV, Alnu.~iri!: ourseli:e.\  to Deuth, afslutningsvis med den spidse pointe, at det ikke er George Orwells profeti i 1984, men Aldous Huxleys profeti i Bmve New Worlri, der har vist sig at gå i opfyldelse:

»I Amerika er Orwells profetier af ringe relevans, men Huxleys er godt på vej til at blive virkeliggjort. For Amerika har indladt sig på verdens mest ainbitiflse eksperiment for at tilpasse sig til de teknologiske adspredelser, der er gjort mulige af den elektriske kontakt. Det er et eksperiment, der begyndte langsomt og beskedent i midten af det 19. århundrede og nu i den sidste halvdel af det 20. har nået en forhzrdet modenhed i Amerikas fortzrende kzrligheds-affzre med TV ... Ved at vzre forlober for Televisionens tidsalder har Amerika givet verden det tydligst tilgzngelige glimt af den huxleyske fremtid.@

Og den signifikante forskel på de to science,fïction-profetier  er netop, at i Orwells 1984 blev TVmediet ined udsigtspunkt fra 1948 gestaltet som et til sit vzsen registrerende. oveivigende medie. Et medie, der betragter os. Det viste sig dog hurtigt,  at de flkonomiske, politiske og kulturelle krzfter omkring fjernsynets udvikling modellerede det til det diametralt modsatte: det passiviserende, transinitterende medie. Ikke mediet, der betragter os alle sammen, men mediet, som vi alle samme betragter. Og det er i dette aspekt, at Postman finder, Huxley fik ret: »I den huxleyske profeti betragter Big Brother ikke os, efter hans valg. Vi betragter ham, efter vores.«6'

De senere års medieudvikling synes dog i nogen grad at modificere denne entydige tendens. Phil Patton har i en artikel under overskriften ~Caught. You used  to watch television. Now it watches you« peget på sådanne skift i TVmediet fra et primzrt transmitterende medie til i stigende grad også at blive et registrerende medie i kraft af de videoovervågningskameraer,  der efterhånden dukker op alle steder. Patton skriver ud fra sin amerikanske kontekst:

»Amerika har nu i lang tid set ud til at vzre et land, hvor de fleste inennesker så TV det meste af tiden. Men kun i den senere tid er vi begyndt at lzgge mzrke til, at det også er et land, hvor TV iagttager os. Vi er alle på overvågningskameraer .  .  . I indkØbscentre, hoteller, lufthavne, fast food-restauranter, i kontorer, på inotorveje, foran maskiner -vi optrzder som stjerner i et Tvsystem, som langt overskygger det tilsvarende inden for broadcast og kabel. I overvågningsTVs verden bliver hjemmeTVligningen vendt op og ned: publikum er lille, og programindholdet er umådeligt .  .  . Ingen kan med sikkerhed sige, hvor mange timer den gennemsnitlige amerikaner er på TV, men if~lge Security Industry Associa- tion bruger USA omkring 1 billion dollars om året på elektroniske kameraovervågningssystemer. Vi betaler for at se os selv.«70

Men også inden for det mere traditionelle (masse)inediesystem  begynder TVmediet i stigende grad at bzre registrerende trzk. Det sker i forin af  inforinationstjenester som polling, hvor seerne kan afgive deres stemme. markere derex mening, indgive deres synspunkt, hvorefter mediecentret egenrådigt bestemmer, hvordan informationen skal bearbejdes og distrib~leres.~' Eller det kan ske i form af  servicetyper som puy-per-view, hvor informationscentralen indsamler oplysninger om arten og lzngden af de enkelte konsumenters TVforbrug. Informationer, som de siden ligeledes har eksklusiv råderel over.

Både iriden for (masse)mediesystemet og underholdningsindustrien og inden for sikkerheds- og overvågningsområdet begynder udviklingen  således i tiltagende grad at (dementere Postman og) give Orwell ret: at TV (også)  er et registrerende medie.

## 7.4 Bertolt Brecht havde for 70 år siden en vision om radioens mulige udvikling. Han skrev:

&gt;&gt; .  . . Og for endelig . . . at finde frem til det positive ved radioen: Jeg vil foreslå, at vi omdanner den fra et distributionsapparat til et kommunikationsapparat. Radioen ville vzre det mest storslåede kommunikalionsapparat i det offentlige liv, et vzldigt kanalsystem, det vil sige, den ville vzre det, hvis den var i stand til ikke bare at sende men også modtage, altså ikke bare at få tilhØreren til at hØre men også at tale, og ikke bare at isolere ham, inen at sztte sig i forbindelse med ham. Radioen måtte herefter opgive sin 1everandØrposition  og organisere tilh~reren som leverand ~ r . . «.7'

Hvad Brecht peger på, er således det mulige og Ønskelige i at konstruere radioen ikke som et transmitterende, men som et konverserende medie. I dag ser det imidlertid ud til, at det bliver Tvmediet, der f ~ r s t realiserer denne vision.

Forbindelsen mellein det konversationelle mØnster og TV daterer sig i realiteten lige så langt tilbage som Brechts vision, nemlig til 1920erne. For som allerede nzvnt var punkt-til-punkt tovejskommunikation (tovejs-audiolenvejsvideo), dvs. en form for videotelefon, nemlig et af de formater, der seriost blev overvejet og afprØvet, da man i fjernsynets spzde start opfandt og eksperimenterede med forskellige TV-tekn~logier.~' Ogsi for dette aspekt gzlder det imidlertid, at okonomiske, politiske og kulturelle krzfter hurtigt formede TV

til det diametralt modsatte: arketypen p å   det transmitterende broadcast- og ~iiassemedie.~~

På trods af dette trzk er det imidlertid interessant at  iagttage, at  broadcastTV igennem hele sin historie har fors~gt at  udvikle kommunikationsforrner og henvendelsesmåder, der sØger at deinentere eller kompensere for mediets karakter af  transmission  og envejskommunikation. En  af de mest signifikante  og udbredte af disse henvendelsesmåder er, hvad man kunne kalde, den 'simulerede'  eller 'mimede  interaktion' mellem TVmedie og TVpublikum,  som p å forskellig vis sØger at  illudere primzrt  det konverserende mediemenster. Den 'simuleredc  interaktion' kan antage en mangfoldighed af  former: studievzrtens direkte påkaldelse a f  eller henvendelse til seeren; den simulerede  'Øjenkontakt' og imiterede 'levende  samtale' mellem tulking heads og modtageren (»What  do ~ o u think,  Linda?«);  den eksplicitte indskrivning a f  og  'spil'  mcd seeren som medskabende interakt~r i konstruktionen af medietekstens budskab; overvzrelsen af 'intime'  og  'private' samtaler og interviews som den tredje tavse part; direkte medvirken a f  reprzsentanter for publikum  (i  quiz'er, spergeprograrnmer, voxpopindslag etc.);  tilstedevzrelsen af et  'studie1-publikum,  der 'reprzsenterer' og fordobler TVpublikum og dets reaktioner osv. En henvendelsesmåde, der naturligvis har til forri~ål at   'tiltale', indfange  og fastholde seerne, at illudere fornemmelsen af gensidigt forpligtende social kontakt og kommunikation -p2  trods af det transmitterende  mgnsters manglende dialog og på  trods af TVs  receptionssituation og brugskontekst, som i stigende grad  har bevzget sig i retning af det ekstensive, distraktive og adspredte.

Også for det konversationelle t r ~ k synes der imidlertid aktuelt at  vzre tale om en 'det fortrzngtes genkomst' (i  forhold  til den tidligste historie) såvel som en realisering af den indtil nu kun 'simulerede  interaktion' og seeidialog.

I  en allerede realiseret, Inen endnu noget primitiv  duoinedie og tokanalsform ser man det eksempelvis i det nye tekstTVsystem, som TV3 i tzt sainarbejde med  Jyllandsposten lancerede i januar 1995, der ikke alene er interaktivt i den konsultative forstand i kraft  af,  at rnan kan bladre i siderne,  men også interaktivt i den konversationelle forstand i kraft af,  at  annoncerer og seere via en telefonlinje,  en trykknaptelefon  og  bestemte talkoder selv direkte i systemet kan indtaste egne annoncer, beskeder, hilsner m.v. til andre konsumenter. Her ser man således en ineget kompleks blanding, hvor et duomedie og en tokanals-interaktion antager både transmitterende og konverserende (rnen også konsultative og registrerende) trzk.

Med  de bredbånds- og relzbaserede tovejsnetvzrk, der kan konstrueres i dag, er det konverserendc inedieinGnster,  hvor inan fra en given TVterminal direkte kan kalde en anden given TVterminal,  imidlertid blevet en reel mulighed  inden for rammerne af et og  sainine Interaktive Tvsystein. En inforiiia- tionstrafik, der bl.a. benyttes til servicetyper som elektronisk post, videotelefon, netvzrksspil, internetforbindelse via Tvterminalen etc. Flere af de testforsog, der i ~jeblikket korer i USA, tilbyder en sådan 5.-niveaus interaktion, der folger det konversationelle monster, man hidtil forst og fremmest har forbundet med telefonen.

Christian S. Nissen taler i denne forbindelse om, at: »Den kommende digitalisering af radio og TV.. . vil tilvejebringe de tekniske forudsztninger for Brechts vision. Den vil i sin yderste konsekvens kunne medf~re en frig~relse og af-kollektivisering af radio- og TV-il~ediet«.~' Og Negroponte gestalter i bogstaveligste forstand visionen i TVs skikkelse, når han under rubrikken »Cottage Television« skiver: »På  nettet kan hver enkel pcrson vare en uautoriseret Tvstation. 3 112 millioner camcordere blev der solgt i USA i lobet af 1993. Allc hjemmevideoer vil ikke blive en prime-time oplevelse (Gud ske lov). Men vi kan nu  t ~ n k e på massemedier som noget langt mere end professionelt TV nied hØje produktionsoriikostr~i~iger .  . . 1  den nzre fremtid vil enkeltpersoner vsere i stand til at drive elektroniske videotjenester på samme måde, som 57.000 amerikanere korer computer bulletin boards i dag. Det er et fremtidens Tvlandskab, som begynder at ligne Internet, befolket af små infor~nationsproducenter«.~~ Endelig har Alfred C. Sikcs tilsvarende forudsagt: at Interaktivt TV »vil blive et medium for social interaktion«, samt at alle »de ting, der nu  kan gores selskabeligt, vil blive gjort interaktivt~.~~ Så her bliver der virkelig tale om 'TV-familie' og 'kusine'-speakere.78

7.5 Ogsa på dette niveau kan typologien anvendes til at beskrive og kategorisere forskellige former for Tvtjenester ud fra det infomationsrii~nster, de prirnzrt baserer sig p : , hvor f.eks.:

- konventionel broadcastTV udsendt i et flow felger det transmittercnde menster;
- video-on-dernand, interaktiv fiktion, interaktive reklamer f ~ l g e r det konsulterende monster;
- polling og wagering f ~ l g e r det registrerende menster;
- og videotelefon, netvzrksspil etc. folger det konverserende menster.

Andre tjenester lader sig bedst beskrivcs som en kombination af flere informationsm@nstre,  hvor f.eks.:

- poy-per-view er en kombination af det transillitterende og det registrerende menster;
- nerrr-video-on-demand, be-your-own-editor er  en kombination  af  det transmitterende og det konsultative monster;
- honze-shopping er en kombination  af  det konsultative og registrerende menster;

- og  game-shows er en kombination af det transmitterende og konverserende monster.

7.6 Betragter man TVs aktuelle og fremtidige udviklingstendens inden for matrixen~ perspektiv, lader den sig bedst beskrive som en bevzgelse bort fra topLe$-positionen  og rnod  de andre positioner, dvs. v z k   fra det traditionelle transmitterende informationsin~nster og i retning af de konsultative, registrerende og konverserende monstre. Det indebzrer ogsa en generel bevzgelse v z k  fra den stzrkt asymmetriske, centralistiske magtfordeling og i retning af en storre symmetri i eller distribution af  magten. Et skift i de overordnede sarnfundsmzssige monstre for informationstrafik,  der i  Øvrigt generelt  kan iagt tagcs inden for en lang rzkke af de nye medier, som er opstået i tilknytning til digitaliseringen, telematikken, computcrmedierne m.v. Dennis  McQuail  skriver f.eks.  netop i tilknytning til behandlingen af Bordewijk og van Kaams matrix-typologi:  »De nye medier synes at tilbyde potentialet for ct skift i magtbalance v z k  fra afsenderen og over til niodtageren og g@r  derved meget mere indhold af alle typer tilgzngeligt for brugere og vzlgere uden afhzngighed af massekommunikationens  medierende og kontrollerende systemer«. Forandringer, der bl.a. inkluderer:  »en overflod af tilbud om kultur og information gjorl tilgængelig til  lave omkostninger; flere reelle valg og variation:  kontrollen givet tilbage til modtageredbrugeren; decentralisering; inleraktivitet snarere end e~ivejsko~nmuiiikation«.~Wg konkluderer han: »Dette synes at indikere en generel for~gelse af individuel frihed til  a t   få information  og en redukion i de centraliserede kilders dominans«.'"

Samtidig bliver det tydeligt. at  TVmediet i  sin aktuelle og fremtidige udformning  ikke eksklusivt falder  p å   plads  i en enkelt matrix-position, inen tvzrtimod antager karakter af,  hvad  Bordewijk og van Kaam kalder  'multipattern  services',  dvs. tjenester, hvor »ilere forskellige monstre optrzder .  .  . samtidig^.^' Et  karakteristika,  TV i evrigt deler med en rzkke andre samtidige inforniationstjenester som eksempelvis lelefonen, der fra oprindeligt at  vzere prototypeeksemplet på det idealiserede konverserende mediemonster nu ogsa oppebzrer konsultative trzk (telefonbaserede  informationstjenester soin 'Oplysningen',  'Klokken',  'Telefonavisen',  'Sportsnyt', 'Vejrmeldingen'. 'Tipstjenesten' osv.),  registrerende trzek (registrering af samtaler til brug for afregning, telefonbaserede afstemninger etc.) og sågar transmitterende trzk ('Folketingsdebat').  Eller endnu tydeligere inden for de forskellige computerbaserede medier, der fra starten af typisk ha-  understØttet en kombination af flere af  de fire niØiistre:  Computerbaserede konferencesystemer  frembzrer f.eks. en kompleks blanding af konverserende  funktioner (e-mail,  indlzeg i einnegrupper). konsulterende funktioner (lagring af  debatindlzg i temakonferencer,  a- dresselister mv.) og registrerende funktioner (logning og registrering af indl z g ,   iiiforinatioilstrafik  m.v.). Bulletin Board Systems har soin regel både faciliteter til konsiiltation, konversation  og registrering.  Og avancerede netsystemer som Word Wide Web har både karakter af  konsultation  (besog  af hoinepages, downloading af tekst-, billed- eller lydfiler), konversation (indbygget e-mail-faciliteter  til en-til-en-kommunikation), registrering (logning af datatrafik, registrering af b e s ~ g på hjemsider og servere), og endog transmission ('direkte' nettransmission af rockkoncerter, radionyheder m.v.).s2

Disse eksempler vedrØrer primrcrt tjeneste- og indholdssiden, men også hvad de fysiske distributionsnet angår, kan man iagttage en tendens i retning af, livad Bordewijk og van Kaarn kalder »multifunktionelle, eller måske bedre, multimØnstrede net~zrker«.~"idligere havde de enkelte informationstjenester typisk deres eget specifikke tekniske distributionssystem, hvis design var indrettet efter tjenestetypen: TVsendenettet, kabelTVnet, radiosendenet, telefonnettet osv. Aktuel1 er der imidlertid tendenser til, at netvzrk, der oprindelig er designet til en kommunikationsform, provisorisk også benyttes af andre, samt -på lidt lzngere sigt -at  de forskellige distributionssystemer for TV, tekstTV, radio, telefon, datatransmission, telefax etc. sinelter saminen i de samme netvrcrk (soin f.eks. bredbandsnet, ISDN-net (der netop står for Integrated Service Digital Network), satellitkommunikation og ikke inindst den meget ointalte Iizformation Superhiglzwtry). Det vil derfor blive stadig vanskeligere at karakterisere en bestemt informationsservice udelukkende ud fra distributionssystemets rent tekniske beskaffenhed. Ligesom det omvendt gzlder, at et med i e ~ rent tekniske egenskaber ikke nodvendigvis dikterer et bestemt trafikmgnster, men at de to momenter har en vis relativ ~afhzngigl-ied.~~

Lzst fra disse synsvinkler -som 'inultipattern sevices' og 'multipattern networks' -er matrixen  således i en vis forstand selvdementerende. Selve dens konstruktion og applicering på aktuelle mediefznomener demonstrerer nemlig i sarrune bevzgelse, at de idealtypiske monstre og de skulpe distinktioner o p l ~ s e r sig til fordel for mere komplekse og hybride infoimationsmØnstrc og medieformer.

## 8. Afrunding

Interaktivt TV er, soin det skulle vzre fremgiet, mange Sorskellige ting, og deier mange varierende bud på, hvordan det kan og b@r  udvikle sig. Mcns det synes relativt sikkert at forudsigc, at Interaktivt TV -i er1 eller anden,forriz -vil ankomme til en skzrm i nzrl-ieden. så er det langt mere vanskeligt at sige noget przcist oin netop denne fi)r171.  Herunder bl.a. hvilke niveauer af inter- aktivitet, der vil blivc realiseret, hvilke mediem~nstre, der vil blive privilegeret etc. Og for brugeren vil der selvklart vzre afg~rende forskel på et Tvsystein, der overvejende fØlger det transmitterende niflnster, hvor der kun er mulighed for at etablere forskellige former for  'simuleret  interaktivitet' eller  tokanalsinteraktioner; et TVsystem, der overvejende fØlger det registrerende menster, eksempelvis i form af yuy-per-view, hvor der blot er mulighed for at modtage, konsiiinere og selektivt betale for det faktiske forbrug; et TVsystem, der overvejende fØlger det konsultative mØnster, ekseinpelvis i form af video-an-demand, hvor man yderligere har mulighed for selv at rekvirere og programsztte de udsendelser man vil modtage; og et TVsystem, der overvejende fØlger det konversationelle mØnster, der åbner op for, at den individuelle konsument kan fungere som modtager såvel som afsender, og her eventuelt både konimunikere en-til-en, en-til-mange og mange-til-mange, og således bruge mediet på en fleksibel, åben, produktiv og demokratisk måde.

Hvordan Interaktivt TV konkret bliver realiseret, og hvordan det vil udvikle sig, ahzngei-  af et koinplekst samspil mellem Økono~niske, politiske, sociale, kulturelle og branchemzssige krzfter omkring mediet i de kommende år. Men også af den mediepolitik inan vzlger at f ~ r e på området, mens mediet tager form. Og sidst men ikke mindst aflmnger det af, hvad forbrugerne vil have, og hvad de er villige til at betale for. Om den teknologi, der vinder udbredelse, kommer til at ligne den dystre tele-vision  fra Fuhrenheit 451 med mere eller mindre passivt modtagende seere og mere eller mindre simulerede former for interaktivitet, eller om det bliver en reel interaktiv teknologi, som åbner mulighed for modtagerstyrede, symmetriske og demokratiske informationsm~nstre og et aktivt og produktivt forhold til den voksende verden af information, af@res sålédes  i  allersidste instans af den almindelige forbruger -i konsummarkedets store interaktive sysiem.

Så hvad mener du, Lirida?

## Noter

1. Fnhrenheit 451, 1966. Instrueret af Franqois Truffaut. Efter roman af Ray Bradbury fra  1953 (dansk overszttelse 1955).
2.  Udskrift fra filmdialog. Her som i det fglgende er overszttelsen inin  egen. 'Kusine'-speakerens  programoplzg er med vil.je  ikke oversat. da den giver sterre mening på originalsproget. Men en råoverszttelse kunne lyde: »Og nu til alle jer  'kusiner'  derude: Vores familie-teater.  Kom og spil med os. I det I nu skal til at se, vil enhver lighed med sandheden eller det virkelige liv naturligvis vzre fuldstzndig tilfzldig. Husk det. Si, vil I spille med os? ... Vil I! Godt. Det tzenkte  jeg nok. Kom 'kusine'.  V z r   en  af  'Fainilien'.~
3. »45 1 Fahrenheit, den teinperatur hvorved beger antzndes og brander ... K, som det angives p i   kolofonsiden  i  Ray Bradburys roman Fnhre1ihcit451, KØbenhavn 1971.

4.  »The Superhighway through the home. Configuring and consolidating the vision. A world coiiference dedicated to interactive tclcvision«, World Wide Web-adresse: http://www.ed.ac.uk/-re~s/iTV96/i-TV96.Iitinl.
5.  Judith Jeffcoate: &gt;&gt;lnteractive TV«, iii: J. Ayre et. al. (eds.) The Mulriii~erIicr Yc,(ri-hook  '95. 1995, p. 79.
- h. Dick H~ickeiiberg: ~Interactivc TV Gets Serious in  1995«, World Wide Wcb-ildresse: http://www.chiatday.com/cd.www/exploi/enierg/interactivetv.h~iiil.
7.  Chris Nolan: »TV'S  Two-way  skeet«, in: Cuhlevisiotz, 6. sept, 1993, p. 35. Beskrivelsen af  eleiiienterne i  et interaktivt TVsystein vil blive udbygget nedenfor.
8.  Eksempler felger.
9.  Cf. John Carey: »The Intei-active Television Puzzle«, World Wide Web-adresse http://www.nando.net/pr0f/freecloiii/l99l/speecl1cs/carcy.htii1iil. Opr. paper prceseiiteret ved  'Technology Studies Semiilara' p3 The Freedom Forum Media Studies CenLer, Columbia University.
10. Cf. Rick Aiiderson: »Interaetive Television: The Exciteineiit Awaitsc, World Wicle Web. Opr. publiceret i High ïechnologi~ Cur-cm, 1994.
8. 1  I .   1  modsretning til begrebet  'iiiultiinediei.',  der netop betegner  integrationen af flere medier. Se Jens F. Jensen: fi111ltirt7crlio. o,y ?rkriologiurlvikliq.  R~11111or1 1 ~ ~ 1 ~ ~ r b ~ j d e t ,fi)rStt~tsrninisteriets I ~ ~ ~ L ~ ~ L ' I I c ~ v L I ~ , ~ , Kciticrihavn  1995, hvor jeg har foresliet en s;dan tei-ininologi.
12. Etrtc~tr  c~llc,r--dii ~ P S ~ C I I I I I I ~ I . fik f.eks. f~lgende prxsentation i  avisei-nes pi-ograinoversigter den  8.10.94: »Er danskerne et folkefnrd med en flosset inoral? Eller er vi  bare tolerante? Hvad skal cn inidaldrendc inaiid @re, nir en  19-irig pige, han i iiiange i r   har vreret pap-far til, begynder at gere tilnzrinclscr? 1 sidstc cndc cr det op til  seerne. via telefonen, at bestemme slutningen p5 aftenens tv-filin&lt;&lt;.
13. Her citcret efter C. Jantzen og V. Mpller: »Sportsspektakler. Ilaniielse for alle&lt;&lt;, ~iplibliceret paper,  1995,  p.  18-  19.
14. Siden er Hirgo blevet en stor international succes. For tiden er spillct prograinsat i 20 lande, nogle steder med endog ineget heje seertal.
15. Og listen kan yderligere suppleres ined: DRs Snj~er.Cli~~ric.c~,i (telefoiiopkald fra secrnc), TV2s P~~ls/L?oh.s Pop-po.st-hor (tclefoiiopkald  til seerne). Zig-Zcrg, By&amp;i.sten, ElevuLrer~. tlcrc forskellige indslagstyper i Ulvrtirnrn etc. Nogle al'  disse prograinnier vil blive taget op igen Izngere fremme.
16. ITE har f.eks. allerede Ieftet sleret for en ny  interaktiv  inodel, de kaldcr 'Studio Coiitrol Modul'. Et koncept, hvor inaii i  stedet for en coinputerfigui-  via teleloiiei~ direkte kan  styre en ritkke fysiske hziidelser i et studie og derined f.eks. ineget kontant og fysisk udtrykke sili syiiipati eller antipati for optrzdende i  studiet.
17. IBM: »Interaciive Television  10  1 : Some basics«, World Wide Web, http://www.raleigh.ibm.coiii/itv/itv I0 l .litin.
18. Cf. den i  iiote  17  angivne homepage.
19. CF. Bill Gate: Grib  freniticlrn, Kebenhavn  1995, p.  126. DC  trc ovciisticndc punkter er bl.a. baseret p5Jeffcoate (se note 5).
20. Cf. den omtalte ITV-konference: »The superhighway through the home?« (sc note 41.
21. Cf. Carey (se note 9).
22. Cf. herhjemme f.eks. Dybkjzr og Christensen: Ir$?-sar~~firtrrl&lt;.r lir2000, Kbh. 1994, og forskningsininisterens  handliiigsplan Fru visior~ til hm~dling, Kbh. 1995.
23. Cf. Jeffcoate, p.80. (se note 5). Cf Jensen  1995 (se iiote  11) for en inere udferlig behandling af de konkurrenceinnssige,  kulturelle, politiske og teknologiske oin-

- stzndigheder omkring multiiriediers og ITVs aktuelle udvikling. For en omtale af digitalisering se f.eks. Signe Hoffos: »The Technology«, in: J. Ayre et. al., p.SfP. (se note 5) og Medieudvalget: Betmnkrzing om de elektroniske medier, K@beiihavn 1995, p.58ff.
24. Denne tjencste -og flere aP de tjenester, der iizvnes neden for -forefindes bide i en i-en ITV-baseret form, hvor bestilling  og registrering af forbrug foregar via tovejskanalen, og -hvor tovejssystemer endnu ikke er etableret -i en hybrid inedieform i skikkelse af  duoiuedier, hvor bestilling af  prograinineriie foretages via teiel~onsystemet, aliriindeligvis gennem et opkald til et voice-rc,.sl?on.se-systein  1i.a en trykknaptelefon,  og progi-aminet  derefter transinitteres  via (envejs-)kabelnetiet.
25. Hvis f.eks. en spillefilin p i  100 ininutter bliver sendt tidsforskudt over 10 kaiialcr, vil inaii således maximalt koinme til  at vente i  10 minutter Si-a filinen  er bestilt  til den kan leveres.
26. Richard Ernsberger skriver f.eks.: »Megen branchesiiak drejer sig oin inuligheden for at omskabe gaiiicmaskiner  til  tovejstcrminaler -op-peppede udgaver af de ltabelbokse, som i  dag sidder oven p5 Tvapparater. Disse ville sztte forbrugerne i stand til at 'le-le'  spil fra en central kilde forbundet til  hjemmet via f.eks. koaksialkabel eller optiske fibre«, Ne,v.siveek, 12. dec., 1994, p. 35.
27. Nicholas Negroponte, leder af MITs Media-lab, udlrykker det således: »I frcintideii vil reklarnc vzre det omvendte af  i  dag -i  stcdet for at annoncgrer aninoder oin reaktion, vil de reagere på anmodninger fra potentielle kunder .  .. 1,;eseren  vil ikke Ixngere tilfzldigt falde over deii relevante inforination. Den  vil  sive igeniiein til toppen af informationslagene, nar Izseren trzder ind p i   iiiarkedet for at kpbe en hil eller et s z t  soininertgjrj«.  Her citeret fra T. Clai-ke: ~Iiiteractive Adveriising«, in : Ayre et. al., p. 91  (se note 5).
28. En  teknologisk inulighed, der naturligvis allerede har igangsat sivel utopiske soin dystopiske spekulationer oin det  'direkte TVdemokr~iti'. Se f.eks. J. Altei-:  »The Couch Potato Vote. Soon, you'll be able to vote froin home -but sliould you?«, in: N~~vswci&lt;,k: Tt~chnology  '95, d. 17.2.1995.
29. Her citeret Hackeiiberg (se note 6).
30. Chris Nolan,  1993, p. 36 (se note 7).
- 3 1 .   Chi-is  Nolan:  »Digital con~pression: Tfie Holy Grail?~. Cuhlcvisiori, 6. inarts.  1995. Artiklen behandler digital kornpression, men iietop i  Forbindelse ined konstruktion af set-top hoxes. der bl.a. forsyner brugerne med rlecir-i/ideo-oi~-dcr~~~~nd, electronic prog~nrnriiing  gciides, etc.
32. »Tuned out and dropping off«, in: The Econornist, 4. nov.,  1995, p. 75.
33. For eksenipler p5 optimistiske vurderinger se f.eks.: Ciates, p. 86ff., 1 12ff. (se note 1 9), Nicolas Negroponte: Bring Digital, Loiidon  l995 og Jefrcoale, p. 80ff. (se note 5).
34. Modsvarende eksempler på pessiinistiske vurderinger af ITV kan man f.eks. finde hos: George Glider » Life after Televisioii, updated«, hvor sainnienligningsgruridlaget dog er computeren (ogsi publiceret i Forbes ASAP, 23. feb. 1994), Evan I. Schwartz: »People Ar-e  Supposed to Pay for This Stuff?~, in: Wired ,juli 1995, og som nzvnt Thcz  Econornist, 4. nov.,  1995,  p. 75ff.
35. V.L. Reeve: »Home Video Gaming and Electronic Entertainmeiit Through 1999. An Industry Discussion«, in: Mrd~imediu Monitor, nov.  1994, p. 20.
36. Neivsweek, 31. maj,  1993, p. 37, idet der bl.a. trzkkes p i   et citat af James Kahan, vicedirektgr for telefonselskabet  South-westerri Bell.
37. Nolan  1995, p. 26 (se note 3 I). Jeg har i deri i  note  11 nrcvnte udredniiigsrapport

behandlet disse i~dviklii~gsprognoser og freintidsperspektiver mere udferligt.

38.  Christian S. Nissen: »TV A r   2000«, Weeker~davisen. d. 26.1.96, p.4.
39. Systemet fremtrzder siledes som en slags ineiiustyret tekstTV. som har lighed med de menusystemer, der kendes fra computerinteraktion.
40. Da de nuværende kabelTVsystemer ikke er bygget til tovejskominunikation, og seerne derfor ikke kan sende meddelelser tilbage via kabelnettet, skal bestillingen af Tvprogrammerne i pay-per-vie~l-tjenesten imidlertid foretages via et opkald til et voice-i-esponse-system fra en trykknaptelefon. I forlængelse af hvad der ovenfor er sagt, kan man således kalde systemet et duomedie. P i lidt lzngere sigt -nemlig når Tele Danmark i  IGbet af  1996-97 begynder at sende Tvsignaler i digital form -vil det blive muligt at benytte noget af kapaciteten  i  nettet til tilbagesending af signaler, således at f.eks. pay-per-view kan fungere som en rent kabelbaseret service uden benyttelse af telefonlinjer. Cf. Allan Brauer: »Det intelligente fjernsyn«, in: Berlingske  Tidende, Teclz Nu, d. 4. juli  1995.
4. 4 1 . l l  af dem baseret på telefonselskaber og 6 af den1 baseret på kabelselskaber. Peter Krasilovsky: ~Interactive Television Testbeds. Telephone company and cable operator projects,  Communications Policy  Working Paper #7«, World Wide Web-adresse: http://cdinet.com/~en'fon/~atalog/~oking7/working7.ht~nl.
42. Hackenberg (se note 6).
43. De såkaldte 'Regional Bell Operating Cornpanies' (RBOC) eller  'Baby Bells'.
44. Overskrift på John Lattas omtale af  indvielsen i Multimedia Monitor, januar  1995.
45. Loc.cit. Systemet kunne fra opstalten levere video-on-demoricl, vicleogames og forskellige homeshopping tjenester, og senere ville man udvikle og udbyde bl.a.: uiidervisning, sports-on-demand, news-on-rlei~~anrl, musik, sundhedstjenester, homebc~nkirig, telefontjenester og på lzngere sigt forbindelse til Internet og endog videotelefon, som der er tilstrzkkelig båndbredde til.
46. Jan L. Bordewijk og Ben van Kaam: ~Towards a new classification of Tele-Information Services«&gt;  in: Inrer Media, vol.  14, no.  1, 1986.
47. Loc.cit., p. 16.
48. Modellen kan siges at have en vis affinitet til Shannon og Weavers kommunikatioiismodel, bl.a. i  dens brug af grundkomponenter som afsender, kanal og modtager og i fokuseringen p i  transporten af information eller inforniationsflowet, men også i  det forhold, at der totalt bortses fra informationens indholdsside.
49. Loc.cit., p.  19. Se ogs5 Dennis McQuail: Mass Comm~~ilication Theory. An introduction, London 1987, p. 39ff., og Ole Prehn: »Interaktion og brugerens situationa, in: Bjarne Nomp (red.): Interaktiv Video. Interaktion, software, Irc~rdware, Aalborg 1988, p.  13ff.
50. Betegnelserne  'information  service center'  (eller 'information  services provider') og 'information service consumer' er  her valgt af Bordewijk og van Kaam, fordi de inkluderer de tekniske faciliteter, men  ikke på forhånd siger noget om informationsflowets retning, i  modsztning til begreber som eksempelvis 'afsender' og 'modtager'.
51. Bordewijk og van Kaam anvender termen  'allocution'  fra  det latinske ord 'allocutio', der betegner den made, hvorpi en romersk general henvender-sig direkte til sine tropper, og senere har betegnet den specielle måde, hvorpa Paven adresserer sine kardinaler. I en tidligere sammenhæng anvendte de termen  'distribution'.  Her er begrebet  'transmission'  foretrukket dels af hensyn til homogenitet i forhold til de andre betegnelser og dels p i   grund af begrebets umiddelbare forståelighed i kraft af referencen til den aktuelle ko~n~nunikationsmodus.

52. Loc.cit., p.  17.
53. Nicholas Negroponte:  »Bit by  bit TVs are becoming PCs. Or is it the other way round?«, http://www.hotwired.com/wired/3.08/depa~mnts/negropontehtm ogsi optrykt i Wired 1995, 3 arg., nr. 8.
54. Loc.cit.
55. Loc.cit.
56. Negroponte  1995 (se note 33).
57. Op.cit., p. 37ff.
58. Steve Brand: The Media Lrib.. Mass.  1987.
59. Negroponte  1995. p.  168-9.
60. Et joint  venture niellem Sega of America, Tele-Communications Inc. og Time Warner.
61. Chris Nolan, Cab1evi.sion 20. feb. 1995, p. 22.
62. Negroponte  1995,  p. 49-50. Negroponte kommer med feilgende illustration: »Take the  weather as an exaniple. Instead of broadcasting the weatherman and his proverbial maps and charts, think of sending a computer model of the weather. These bits  arrive in  your computer-TV  and then you, at the receiving end, implicitly or explicitly use local conlputing intelligence to transform them into a voice report, a printed  map, or an  animated cartoon  with your favorite Disney character. The smart TV set will do this in whatever way you want, maybe even depending on your disposition and mood at the moment. In this example, the broadcaster does not even know what the bits will turn into: video. audio, or print. You decide that. The bits leave the station as bits to be used and transfornied in a varizty of different ways, personalized by a variety of different computer prograilis, and archived or not as you see fit. / That scenario tmly is one of hitcasting and datacasting and beyond the kind of regulatory control we have today, which assutries L h e   trinsmitter knows that a signal is TV, radio, or data.« Op.cit., p. 55.
63. Op.cit., p.  19.
64. Op.cit., p.  170.
65. Carberry er Chief rxec~rtive officer i  Fireworks Partners, en afdeling under IBM.
66. Her citeret fra Eric Richard: »TV Ready for Massive Changesx, referat af  'Television of Tomorrow', session of the Industry Sumiiiit, Sept. 1993: http://the-tech,init.edu/U 11  3/N42Itv.42n.txt.html,  ogsa publiceret i The Tech 1993, vol. 11  3: no. 42.
67. Nissen (se note 38).
68. Niel Postman: Amlrsin~ our:selves  to Dcutlz. London  1985, p. 156.
69. Op.cit., p. 155.
70. Phil Patton: »Caught. You used to watch television. Now it watches you«, World Widc Web-adresse: http://www.hotwired.com/wired/3.OI/features/ca~~ght.htinl, også optrykt i Wired, 1995, 3 årg., nr. 1. Og Patton fortscetter med at påpege f@]gende paradoks: nIroiiically, the people least on TV may be the TV stars. They don't buy their breakfast at Dunkin' Donuts. They avoid the cameras on malls and airports, of grocery stores and departnierit stores (don't they all have personal buyers'!).  They travel in limousines, iioi buses. They enter buildings not through the lobbies with surveillance cams, but through back halls. The bigger the star, the less the surveillance. Even figuring their hours on broadcast TV, it's cafe to say that Katie Couric and Barbara Walters, Dun and Connie and Ted, are on camera less that you are«.
20. 7 1 . Jr. Claus Borrc, der i forbindclse med fodbold-VM's interaktive TY-indslag for-

mulerede dette mØnster på en overraskende klar måde, da han sagde: »Hvem vinder VM'?  Hvis De har et bud på det .  ..  , så ring til os .  . . Vi vil lgbende holde Dem orienteret om, hvem De tror, der vinder VM«. Eller m.a.o.:  'Fortzl os, hvad du mener (Linda'?),  og vi (informationscentret) vil Igbende holde dig (konsumenten)  orienteret om; hvad du mener).'

72. Her citeret efter Nissen (se note 38).
73. Carey (se note 9).
74. Derek William Nicoll: »The Family history of interactive television«, World Wide Web-adresse: http://www.ed.ac.uk/-ejuvl9/dnhom.html.
75. Nissen (se note 38).
76. Negroponte 1995,  p.  176
77. Her citeret fra Richard (se note 66). A. C. Sikes er tidligere formand for Federal Conirnunications  Commission  og  przsident  for New  Media  and  Technology Group of the Heart Corp.
78. I den mere kuriØse ende kan det nzvnes, at Negroponte i  forbindelse med ovennzvnte citat energisk argumenterer for, at video-tjenester  nØdvendigvis må baseres på bredbåndskabler -både til og fra hjenirriet: »The channel needs to be two-way. An obvious example is teleconferencing, which will becorrie a paiticularly  valuable consumer medium for grandparents or, in divorced families, for the parent who does not have custody of the children«, Negroponte  1995, p.  176. Ourfumily tlzeater? Come in cousin?
79. McQuail, p. 40 (se note 49).
80. Op.cit., p.42. McQuails synspunkt grznser her nzsten til teknologisk deterininisine, og det modificeres da også betydeligt lzngere nede, hvor han skriver: n . . . i t would be unwise to depend on technology alone and even the new technology has its limitations and darker side. It will still be the case that what is available ir1 central stores has to be decided centrally and diversity of  control and management  is not secured by technology, but by soine form of politics. The range of  what is actually  available may coine to depend on technology  (including software) ... the chance of benefiting from the freedoms offered is increasingly dependent on possession of skills and equipment which are bourid to be unevenly distributed .  . . The change in communication pattems and potential which is under way should not, for these reasons, be confused with  a qualitative shift to  'better' social conditions of coinmunication«, op.cit., p.42.
81. Loc.cit., p. 20 (se note 46).
82. Det er også vzrd at Izgge mzrke til, at det er det transmitterende mØnster, som er det svagest reprzsenterede inden for savel computermedierne som telefontjenesterne.
83. Loc.cit., p. 2 1.
84. Deririe relative uafhzngighed  skal naturligvis ikke overbetones. Det er f.eks. indlysende. at tekniske distributionssystemer, som ikke har mulighed for tovejs signaler, ikke kan anvendes til konversationelle eller konsultereride koinmunikationsmØnstre, tilsvarende som tovejssystemer kun i ringe grad lzgger op til rendyrket transmission. Borderwijk og van Kaam modificerer da også synspunktet lzngere henne, hvor de peger på en vis sammenhzng mellem tekniske trzk og kommunikationsmØnstre: »It should be realised, however, that the fact that the classification in traffic pattcrns docs not dcpcrid on technological properties does not imply that technical  developments and technicai  managment inay not exercise a certaiil intluence o11  the relative  balance of  the four different palterns«, 1oc.cit.. p. 2 1.