Kurt E. Larsen: Kirkeretninger i Danmark. Kristendommens veje fra oplysningstid til nutid (Kristeligt Dagblads Forlag, 2022)
Forfattere: Mogens S. Mogensen
Tidsskrift: dttk (07-07-2022)

## KIRKERETNINGER I DANMARK KRISTENDOMMENS VEJE FRA OPLYSNINGSTID TIL NUTID

## KURT E. LARSEN KRISTELIGT DAGBLADS FORLAG, 2022 412 SIDER

## Anmeldt af Mogens S. Mogensen

Bogens  forfatter,  Kurt  E.  Larsen,  der  er professor  i  kirkehistorie  ved  Menighedsfakultetet  i  Aarhus,  har  skrevet  en  lang række  bøger  om  dansk  kirkehistorie  og er en af de mest vidende på området. Det er  ikke  uden  grund,  at  flere  medier  ofte henvender sig til ham for at få belyst historiske eller  aktuelle  kirkelige  emne. Kurt E. Larsen er især kendt for sine bøger og artikler om Indre Mission, som han også selv står nær, men respekten for hans store faglighed rækker langt videre end til Indre Mission.

Bogen, der beskriver kirkeretninger i Danmark fra oplysningstiden og frem til i dag, dvs. ca. 300 år, er kronologisk bygget  op  i  fem  hovedafsnit.  Hovedvægten lægges  på  kirkeretninger  inden  for  den lutherske kirke, men hvert afsnit afsluttes med en omtale af kirker og kirkeretninger uden for den evangelisk-lutherske kirke/ Folkekirken.  Beskrivelserne  af  kirkeretningerne  suppleres  med  relevante  billeder, illustrationer, tabeller og ikke mindst spændende  henvisninger  til  kirkeretningers optræden i skønlitteraturen. Teksten afbrydes også af en lang række ekskurser, hvor der gives meget nyttige forklaringer på  en  række  kirkelige  fænomener,  begivenheder og lokaliteter som fx vækkelser og konventikelplakaten i det første afsnit.

Det  første  afsnit,  »Spirer  til  kirkeretninger under enevælden 1730-1840«, omhandler pietismen, oplysningstiden og  begyndelsen  på  det  19.  århundredes vækkelser.  Her  præsenteres  pietismen, inkl.  Herrnhutismen,  de  stærke  jyder  og de gudelige forsamlinger. I det andet afsnit, »Kirkeretningernes fremvækst under religionsfrihed og folkestyre 1840-1870«, er  fokus  på  grundtvigianismen  og  Indre Mission, men også med en meget grundig indføring i de kirkeretninger uden for folkekirken, som etablerede sig i Danmark i denne periode, som fx den katolske kirke, Baptistkirken og Metodistkirken.

I afsnit tre og fire, »Kirkeretningernes vækstperiode  1870-1914«  og  »Kirkeret- ningernes  storhedstid  i  Danmark  19141965«, følger vi udviklingen af grundtvigianismen og Indre Mission og også den tredje  og  fjerde  retning  i  folkekirken, altså  Kirkeligt  Centrum  og  Helliggørelsesbevægelsen  i  deres  gyldne  periode. Danmark  kaldes  med  god  grund  et  foreningsland, og det gælder i høj grad også de kirkelige og religiøse foreninger, som her præsenteres i deres brogede mangfoldighed. Tiden frem til første verdenskrig var den store vækkelsestid i Indre Mission - og for de nye missionsforeninger, LM og ELM, og i de følgende 50 år blev grundtvigianismen den dominerende bevægelse i  folkekirken - i alliance med Tidehverv, som  tidehvervsgrundtvigianisme.  Bogen beskriver også fint, hvordan det netop er i denne periode, at en række ikke-lutherske kirkesamfund  etablerer  sig  i  Danmark. Her  er  forfatteren  en  god  vejleder,  ,  når han  i  ekskurser  forklarer  begreber  som »nyevangelisk«,  »evangelikal«,  »evangelisk« »protestantisk« og »pentekostal«.

I  bogens  sidste  afsnit,  »Sekularisering og pluralisme 1965-2020«, følger vi de  store  vækkelsesbevægelsers  tilbagegang  og  fremvæksten  af  den  karismatiske bevægelse og dannelsen af nye typer af valg- og frimenigheder. Små og større tværkirkelige missionsbevægelser og menigheder og udviklingen af pentekostale kirker  beskrives.  Særlig  vigtig  er  beskrivelsen af de for de fleste danskere ukendte og fremmedartede kirkesamfund, som indvandringen de seneste årtier har ført til Danmark, og som radikalt har udvidet de økumeniske udfordringer for folkekirken.

Efter de fem hovedafsnit følger et afsnit  om  »Retninger  uden for  den  kristne kirke«,  hvoraf  nogle  allerede  har  været omtalt i de første afsnit. Det er »bevægelser, der til en vis grad har den kristne tro som en del af bagagen, og som ud fra deres  navne kunne synes at være kristne«, men  ikke  er  det,  da  de  afviser  de  mest grundlæggende dogmer i kristendommen. Det handler i høj grad om retninger, som vi tidligere ofte kaldte for sekter, men som forfatteren meget prisværdigt omtaler  som  »retninger  uden  for  den  kristne kirke«. Mest kendt er naturligvis Jehovas Vidner og mormoner, men til gruppen hører også fx kvækerne.

Bogen  afsluttes  med  et  meget  pædagogisk appendiks med en »Oversigt over forskelle  og  ligheder  mellem  kirkesamfund«. I det første skema sammenholdes »De ortodokse kirker«, »Den romersk-katolske Kirke« og »De evangelisk-lutherske kirker«. I det andet skema sammenholdes pinsebevægelsen og folkekirken.

For mig at se er der ingen tvivl om, at vi  her  har  bog en om  kirkeretningerne  i Danmark. Det er et imponerende stykke arbejde, som Kurt E. Larsen har udført ved at komme omkring, og oftest også komme i  dybden  med,  stort  set  alle  de  kirkeretninger, der findes i Danmark i dag, eller har været til stede i de sidste ca. tre hundrede år. Noteapparatet og litteraturlisten vidner om, at der bag denne bog ligger en meget stor akademisk indsats, og gør, at andre med stor frimodighed kan henvise til oplysninger i denne bog. Bogen er præget af en prisværdig grundighed, og det er ikke lykkedes mig at finde nogen faktuel fejl i bogen. Det er en letlæselig bog, som de allerfleste ikke kan undgå at blive meget klogere af. Bogen kan læses med stort udbytte  både  af  lægfolk  og  af  akademikere.

Bogen er ikke nogen klassisk opslagsbog  om  kristne  konfessioner.  Alt,  hvad man kunne forvente  at  finde  i  en  sådan opslagsbog, er også med i denne bog og mere til, men i denne bog sættes de forskellige kirkeretninger ind i deres historiske sammenhæng, og læseren får dermed en langt dybere forståelse af kirkeretningerne. Men det betyder samtidig, at læseren ofte må slå op mange steder i bogen for at få alle oplysninger om hver enkelt kirkeretning med. Fx er der 38 henvisninger  til  »pinsebevægelsen«.  Der  er  imidlertid  et  særligt  afsnit  om  »Pinsemenighederne og Apostolsk Kirke«, som er det sted,  hvor  læseren  burde  begynde,  men det  fremgår  ikke  af  indholdsfortegnelsen.  Det  ville  have  været  hjælpsomt,  om forfatteren på en eller anden måde havde gjort det let at finde frem til det, enten i en udvidet indholdsfortegnelse eller med en særlig angivelse i registeret.

Kurt  E.  Larsen  er  lykkedes  med  at skrive en bog om en den danske mangfoldighed af kirker, kirkeretninger og kirkelige organisationer, hvor jeg tror, at de allerfleste medlemmer af disse grupper vil kunne genkende sig selv i beskrivelserne. Han har udvist en meget stor loyalitet over for retninger, som han beskriver, hvilket gør, at bogen burde kunne vinde indpas i alle dele af kirkelivet i Danmark. Skal jeg alligevel  dryppe  en  enkelt  dråbe  malurt i  dette  bæger, så må det være hans brug af termen 'bibeltro'. Nogle kirkeretninger betegner ganske rigtigt sig selv som 'bibel- tro', men når forfatteren overtager denne betegnelse i  beskrivelsen  af  nogle  kirkeretninger,  må  konsekvensen  være,  at  de andre  kirkeretninger  ikke  kan  beskrives som bibeltro, hvor situationen - set med disse kirkeretningers øjne - måske blot er den, at de tolker bibelen anderledes.

Som ovenfor nævnt, er jeg ikke stødt på nogen faktuel fejl i bogen, men et enkelt sted savner jeg en vigtig oplysning. På side 299 omtales den fælleserklæring fra 1999, som blev resultatet af drøftelser af reformationstidens  vigtigste  skillepunkt, nemlig  retfærdiggørelseslæren,  mellem Den romersk-katolske Kirkes Råd for Kristen  Enhed  og  Det  Luthersk  Verdensforbund.  Det  ville  have  været  på  sin  plads her at nævne, at folkekirken var en af de kirker, som valgte ikke underskrive denne fælleserklæring.

Jeg kan kun give bogen min bedste anbefaling og håber, at den må få den store udbredelse  i  både  akademiske  og  folkelige kredse, som den i høj grad fortjener.