Forord
Forfattere: Redaktionen Kultur & Klasse
Tidsskrift: kok (2005-04-02)

## Forord

Hvis man mener, at tal er noget specielt, når de bliver runde, så er 100 et uomgængeligt tal  at  markere,  hvad  enten  det  er  år  i  et  menneskeliv  eller numre i et tidsskrifts liv, det drejer sig. Dette tidsskrift er efter 38 år nået frem til at udgive sit nr. 100, og forholdene gennem denne lange og omskiftelige periode taget i betragtning kan der være god grund til at fejre, at det er kommet dertil.

Fejringens  form  kunne  naturligt  være  at  invitere  de  mennesker,  som siden 1967 har lagt et arbejde i at redigere tidsskriftet, til at anstille nogle betragtninger over, hvordan de nu ser tilbage på den indsasts, de dengang lagde i det, og hvordan de synes, at det lange stræk fra 1967 til i dag i sin helhed tager sig ud. Desværre har ikke så mange i praksis fulgt invitationen op, selv om flere har tilkendegivet, at de gerne ville, hvis deres tid havde været til det. Indrømmes skal det også, at for de fleste ligger deltagelsen i redaktionslivet tilbage i 1960'erne, 1970'erne eller 1980'erne, og at den undertiden var af kortere varighed. I de sidste tyve år har til gengæld en forholdsvis lille personkreds med stor kontinuitet hjulpet hinanden med at holde roret. Det har samtidig været en periode, der i sammenligning med tidsskriftets redaktionelle og udgivelsesmæssige forhold efter 1968 og et tiår frem derfra, har været markant mere udramatiske.

Af de 'gamle redaktører' tager Søren Schou tråden op fra sit bidrag til det særlige enquêtenummer - dobbeltnummeret K&amp;K 65-66 - som tidsskriftet udsendte i 1989, og anstiller tankevækkende overvejelser om den dimension af  litteraturformidling,  som  dette  tidsskrift  pr.  tradition altid  har  forholdt sig  skeptisk-kritisk  overfor. Søren  Kjørup skriver  personligt  om  den  lille, men interessante del af tidsskriftets historie, som var udgivelsen af bogserien poetik bibliotek i tidsskriftets tidlige fase. Endelig giver Jørgen Holmgaard , der som medlem af redaktionen siden 1970 har bivånet tilblivelsen af intet mindre end 92 af de 100 numre, en bred historisk fremstilling af forløbet fra de første år til nu. Den dækker dels - og primært - de indholdsmæssige  linier  og  deres  ændringer  gennem  de  snart  fire  årtier,  tidsskriftet  har bidraget til det intellektuelle liv i Danmark og Skandinavien. Dels dækker den de redaktionelle forhold inklusive de faglige divergenser, eksklusioner og    personudskiftninger,  som  i  perioder  prægede  tidsskriftet  i  den  første omskiftelige halvdel af dets foreløbige eksistens. Dels fortæller fremstillingen endelig om tidsskriftets tekniske og økonomiske situation, som gennem det lange forløb ligeledes har været omskiftelig og indimellem så vanskelig, at det har tegnet til lukning snarere end overlevelse.

Så meget desto større grund er der til at markere det foreløbige resultat bestående af de 100 numre med op mod ialt knap 1.000 artikler fordelt på ialt ca. 15.000 sider. Hen mod halvdelen af dette indhold er i dag elektronisk tilgængeligt, og resten vil blive det i løbet af det kommende år. Tidsskriftet er med 38 år og 100 numre på bagen en del af historien. Men det er heldigvis en historie, som ikke er død eller slut. Derom vidner interessant den kendsgerning, at flere artikler fra de tidligste numre efter digitaliseringen har vist sig  ikke  kun  at  være  historisk  interesssante  for  nogle  få,  men  stadig  fuldt nutidsbrugelige for ikke så få endda. Historisk afstand og forgængelighed er kort sagt ikke, hvad den har været.

Uden for markeringen af det runde tal indeholder nummeret en artikel af Jacob Bøggild om Kierkegaard som anmelder af fru Gyllembourgs To Tidsaldre og  af  det  dobbeltbundede  forhold  til  det  Heibergske  hus,  som  her underfundigt kommet til udtryk. Sofie Kluge skriver  om  Shakespeare ud fra  det  genrehistoriske  synspunkt,  at A Midsummer Night's Dream 's  forhold til komedien måske kan siges at være en parallel til Hamlet 's forhold til tragedien: »begge stykker implicerer en metadramatisk refleksion over teaterillusionens magt, der paradoksalt nok er baseret på destruktionen af selv samme illusion«.

Også K&amp;K 100 afsluttes på vanlig vis med et antal anmeldelser af aktuel faglitteratur.

Red.

8