Hun var der
Forfattere: Lars Frost
Tidsskrift: passage (2004-09-01)

*...

----

ii

t

J

·

tf

,W

I

t

\1

,,,

..

·

.

il

(

jj

1

i,,l:

## Hun var der

## Om Gertrude Steins Everybodys Autobiography

## LARS FROST

I am telling it now so simply that perhaps it is nothing.  Perhaps  not,  and if not  there  is  no why not it  just is not. Generally  speaking  when  a  population  gets large they cannot do their own thinking that is they cannot  feel  that they  are doing  it  and as they do not  feel that they are doing it naturally well  naturally  orga�ization  is  what  they  do and if they  do  do  that,  then  being  organized there is no thinking to be done.  So then every­ body  has to  begin again as if no  organization sagt. Man kan forestille sig, i betydningen genkalde sig eller huske, engang man trådte ind i en fremmed sam­ menhæng, engang man begyndte på en ny skole, el­ ler  engang man pludselig  vå gn ede  op på skadestuen og fandt sig selv omviklet af en flok lægestuderendes forvirrede pludder og flere meter gaze, eller en gang man blev præsenteret for en kærestes familie, som ek­ sempel. Man befinder sig med et i et værelse fuld af mennesker,  man ikke  kender,  og  ud af  munden  på disse  mennesker  kommer  sætninger,  man  kan  føle, man  ikke  forstår,  ikke  i  deres  dybeste  betydning  i hvert  fald,  for  sådan  taler  familier  og  kolleger  og could be done  but not yet no not yet and not skolekammerater og kærester sammen. Der stod vir------------ever-y-one-n0-1w.t..euer-y-one.aud..har.dLy-an-y-0ne---kelig-Don!t-even-..think..about..it..på-den-piges.-br-y.st�SÅ�----yes hardly any one. LAD  V  ÆRE. Jeg  så  en  pige  cykle  forbi i  en  trøje, der  reklamerede  for  Gladsaxe  karateklub, og  jeg 1 tænkte,  om den trøje mon er som de Her  vogter  jegHendes bror bestyrede sporvo gn snettet  i  San  Franog Hunden bider-skilte, jeg så på havelåger, der åbner cisco med stor tålmodighed. ind til haver, hvor jeg  aldrig  så en hund,  da jeg  var post på Amager - er det bare for at holde folk på afMed hvilken ret kan man hævde, at de udsa gn man stand,  eller  er  det  ærlig  ment,  ærligt  på  den  måde, ko x:. er med, er d � bere end � m, man � der s i redt jeg 1 : r  sikker  på,  at  det  er  ærlig  ment,  når  Maria om mg sig? Det an man· e.  For e  sempe  står Me gaard  (39)  udtaler  i  damebladet Costume, at der Thank  You på  en  skraldespand  foran  McDohendes rullegardin, desi gn et af Sonny Asernota, med nalds-restauranten  på  Amagertorv.  Hvorfor  skulle påskriften vVhy don't youfly away, minder hende om det ikke være ærligt ment? Don't  even  think  about  it, at rejse? I  virkeligheden kan man slet ikke stole på, står  der  på den  piges t-shirt,  hen over hendes bryst hvad man tror,  man ser. Kun  med en  del øvelse i med svungen, gylden skrift, Don't even think about it. hvert fald, og det er smukt, at det kan lade sig gøre, Silkeborg, står der på skiltet på stationen i Silkeborg. pludselig i et lykkeligt øjeblik at se, at der står I  hjerDet  meste  af det,  der  sker  i  verden,  sker  med  god tet  ny på  den  piges  kasket,  der  står  slet  ikke  J love grund og i den hensigt at betyde noget. Nuvel,  det New York på kasketten,  der står I· NY. Jeg har beer  en  sandhed,  at  det  modsatte  ofte  er  sandt.  Man søgt Amerika. Jeg så kæder af bjerge, der falder over f'ar sagt noget, og det lyder rigtigt, det lyder hinanden for at  komme først. Jeg  så en  ørken,  der uimodsigeligt  sandt,  ikke  til  at  misforstå,  men  det kun venter på at springe i blomst. Amerika er ungt modsatte er ofte lige så sandt som det, man har faet og allerede en historie om fremskridt og succes. Jeg L1SK

sjas-

pesot

ænd

res

ajse,

n m

tæer

rer le

. Som jeg

ler,

kørte  rundt  sammen  med  nogle  venner  i  en  ørken øst for  Los Angeles for nogle  år  siden,  og  vi  havde forvildet os ind på nogle grusveje for at kigge på en lille klynge huse,  der stod omgivet af grønne plæner og  træer,  de  grønne  plæner  og  de  grønne  træer  så så uvirkeli � e  ud i  ørkenen.  Vi kunne ikke finde til­ bage til hovedvejen.  Vi spurgte en pige,  der stod og vaskede  sin  cykel, om  vej, men  hun  forstod  vist ikke,  hvad  vi spurgte  om.  Hun  rystede  bare  på  ho­ vedet.  Vi  kørte  en  halv  time  mere  uden  at  finde hovedvejen,  og da der kom en pickup-truck imod os på vejen,  dyttede Janus ad chaufføren og vinkede og fik  ham til  at  stoppe.  Manden i  pick-up-en kiggede på os,  som om vi var  idioter,  og løftede en arm og pegede  ud  over  ørkenen.  Han  pegede  over  mod nogle støvede bjerge,  og nu så jeg et par bittesmå bi­ ler langt  borte  i skyggen  af bjergene  suse gnidnings­ løst  frem  over  sletten  på  vejen,  vi  ledte  efter.  Der hang  et  haglgevær  bag  ham  i 'førerhuset,  og  da  vi kørte  videre,  talte  vi  ophidset  om  geværet  og  grinede over, at Amerika li gn er sig selv fra film,  på den måde Amerika li gn er sig selv fra film. Don't Ask Me Shit, sagde Majse,  og  jeg  spurgte,  hvad  hun  mente \_\_\_\_\_\_ m.e\_d\_de,t,\_og..huu.spurgte,\_omjegill�ayde\_s\_e.t,..h.v.a,  .... der stod på mandens kasket? Det havde jeg ikke lagt mærke til. Jeg havde set geværet og koncentreret mig om at  se  manden  i  øjnene  og  virke  mandig  uden  at være  truende,  sikker  på mig  selv  og  samtidig  afslappet,  men  hun havde selvfølgelig lagt mærke til hans tøj og kasketten,  og hun havde lagt mærke til,  at der stod  noget  skrevet  på  kasketten.  Der  stod Don't Ask Me Shit på den,  sagde hun. Årh,  hold op,  sagde jeg. Men det gjorde der,  sagde hun.

.....

sandsynligvis  skabe  til  resten  af  tøjet  og senere endnu sikkert et skab til  håndklæde  og bade­ produkter,  sæbe  og  den  slags,  shampoo,  hvad  man nu  bruger.  Mindst  tre  forskellige  skabe  at  fordele sine  ejendele  i  og  tre  forskellige  gulvbelægninger  i hver  deres  kulør at  gå  på.  Af med  skoene,  gennem et  par  døre  på  strømpesokker,  af  med  sokkerne  og videre herfra på bare tæer hen over det opvarmede gulv til bruserne. Der burde ikke være noget at tage fejl  af.  De  har  gjort  sig  umage  med  at  gøre  det  let at forstå. De små mænd og damer på skiltene er lette at  forstå.  Vi overfører  let  og  ubesværet de  små,  blå ringe  på den  grove  stregtegning  af  en  mand  til  vo­ res  egen  krop,  og  jeg  vasker  med  glæde  med  sæbe de kropsdele,  der er indskrevet i de blå ringe på teg­ ningen  af  manden  på  skiltet.  Nej,  jeg  er  slet  ikke nærig med sæben,  jeg vasker sgu hele kroppen, ikke kun de i ringene indskrevne dele.

Det ligger der,  bjerget. Lige ovre på den anden side af fjorden i  solen. Jeg bilder mig ind,  at jeg  aldrig  så toppen  af Esja,  da  jeg  var  i  Reykjavik  første  gang. Det er sikkert bare noget,  jeg bilder mig ind,  for det d  \_\_\_  y.ax...en\_smuk..sommer.-Som.Jeg-husker-det.,-v:ar-Esj-as---� top  svøbt  i  lavthængende  skyer  hele  den  sommer, rene,  tunge  skyer,  uden  regn  i,  skyer,  der  tungt  og langsommeligt  kom  krybende frem  over  ryggen  på Esja  og flød  ned over  det stejle fald,  bjerget  vender ud mod fjorden og Reykjavik,  skyer,  der høfligt lod sig  opløse  over  fjorden,  så  Reykjavik  kunne  ligge badet  i  sol,  så  lad  mig  dele  et  par  sandheder  med dig. Der er ingen,  der bliver et godt menneske af at rejse.  Hvis  du  føler  dig  nødsaget  til  at  rejse  jorden rundt for  at finde  hoved og  hale  på  dig selv,  er  du nok snarere forvirret end filosof,  det  er de færreste, der  behøver at bestige et bjerg for at  forstå,  at  jor­ den er smuk,  og at livet kan  være storslået,  og hvis du skal rejse til Indien for  at finde  ud af,  at  verden ville  være  et  bedre  sted  at  leve,  hvis  vi  opførte  os pænt over for hinanden,  så er du dygtigt dum.

2

Efter at have tilbragt alle de her forfærdeligt mange år  i  Paris  og Bilignin  i  Frankrig  lod  Stein  sig  over­ tale til at vende tilbage til Amerika og give en række

Igen  i  Island  ved  indgangen  til  badekomplekset  i Den Blå Lagune er der bøvl.  Det koster en  formue at  komme  ind,  og  jeg  kan  ikke  få  den  futuristiske, elektroniske  nøgle,  jeg  har  fået  til  skabene,  til  at virke.  En ung mand i bademestrenes hvide uniform instruerer  mig  hjemmevant  i  brugen  af  nøglen,  og jeg nikker,  som om jeg nu har forstået, hvordan det hele  virker,  men  jeg  ved  med  mig  selv,  at  jeg  får problemer  igen.  Det  her  er  velsagtens  kun  en  for­ smag på det helvede,  der  venter.  Det her  er skabet til overtøj og sko. Længere inde i komplekset venter forelæsninger. Selvfølgelig tager det  lang tid at komme  af sted,  men  hun kommer af sted og tager Alice  B.  Toklas · med. The  Autobiography  of Alice  B. Toklas var  blevet  en  bestseller  i  Amerika,  og  Stein kom til Amerika  og  var  en  berømthed,  og  selvføl­ gelig  var  det  et  stort  arbejde  at  gense  Amerika  og huske det hele igen. Der er noget, der li gn er sig selv, og  noget,  der  er  forandret.  Med  sig  i  en  af  sine mange kufferter havde hun  en stabel forelæsninger, vidunderlige forelæsninger, og hun skrev flere, mens hun var der,  og de  er  alle sammen meget anbefalel­ sesværdig læsning, Lectures in America, og hun holdt sine  forelæsninger med stor succes  og mødte alle  ti­ dens  andre  berømtheder  i  Amerika. Hun fortæller så  behageligt  om  det. hele  og  om  alt,  hvad det ty­ vende århundrede  handler  om i Everybodys Autobio­ graphy. Hun fortæller  om krigene  og  oplevede  for­ færdelige ting, og f'ar både det umenneskelige og det smukke  med  i  sin  beretning ·om  det  tyvende  år­ hundrede. Everybodys Autobiography fortæller om det moderne menneske, kunne man sige, uden at sige så meget. Gertrude Stein er klog, og hvad så, hvis hun var  homoseksuel.  Hun  var der og holdt af det me­ ste,  som  det  var.  Hun  var  amerikaner,  og  det  ty­ vende  århundrede  var  Amerikas  århundrede  på  en måde,  og hun ·tænkte meget over tingene,  og natur­ ligvis måtte man tænke meget over tingene i det ty­ vende århundrede. Hun tænkte for eksempel om lit­ teratur og kunst, men aldrig uden at tænke litteratur og kunst som en  del  af  et hele,  ikke  et  større,  men et alting, hun tænkte for eksempel,  at det ikke, som mange sikkert  er  overbevist om,  er,  hvad der  siges, der er fortællingen, og formen, sådan som det ser ud og lyder,  der  pakker  det,  der  siges,  ind,  det  er  for­ men,  sådan  som det ser  ud  og  lyder,  der  er  fortæl­ lingen,  fortællingen om forandringen og hvordan al­ ting altid forandrer sig, og hvad der siges er gentagelsen og pakker fortællingen om forandringen, og hvordan den forløber, ind, og så gjorde hun det.