<!-- image -->

## Skriften på væggen

Når børn skaber literacy i daginstitutionen

Pia Laursen, Helle; Holm, Lars; Ahrenkiel, Annegrethe

Published in: Dansk Pædagogisk Tidsskrift

Publication date: 2023

Document Version Også kaldet Forlagets PDF

## Citation for published version (APA):

Pia Laursen, H., Holm, L., & Ahrenkiel, A. (2023). Skriften på væggen: Når børn skaber literacy i daginstitutionen. Dansk Pædagogisk Tidsskrift , 2023 (1). https://dpt.dk/temanumre/2023-1/skriften-paa-vaeggennaar-boern-skaber-literacy-i-daginstitutionen/?highlight=skriften+p%C3%A5+v%C3%A6ggen

## General rights

Copyright and moral rights for the publications made accessible in the public portal are retained by the authors and/or other copyright owners and it is a condition of accessing publications that users recognise and abide by the legal requirements associated with these rights.

- Users may download and print one copy of any publication from the public portal for the purpose of private study or research.
- You may not further distribute the material or use it for any profit-making activity or commercial gain.
- You may freely distribute the URL identifying the publication in the public portal.

## Take down policy

If you believe that this document breaches copyright please contact rucforsk@kb.dk providing details, and we will remove access to the work immediately and investigate your claim.

## Skriften på væggen - Når børn skaber literacy i daginstitutionen

Helle Pia Laursen, Lars Holm og Annegrethe Ahrenkiel

Med udgangspunkt i en analyse af tre literacybegivenheder i daginstitutioner sætter vi i denne artikel fokus på, hvordan literacy indgår som en del af børns sociale praksis og som medskabende af sprogmiljøet i institutionen, og hvordan sted, affekt og materialitet spiller en central rolle i børnenes betydningsdannelse omkring literacy. Analysen er baseret på et etnografisk feltarbejde i to børnehaver. Den viser, hvordan skrift for børn er meget mere end viden om bøgers indretning og identifikation af bogstaver. På den baggrund argumenterer vi for, der er brug for en rekonceptualisering af, hvad skrift er og kan være i daginstitutionssammenhæng, og en diskussion af, hvad det kan betyde for den pædagogiske praksis omkring literacy.

Daginstitutioner, sprogmiljø, literacy

## Indledning

I  de seneste årtier har der været en stadigt stigende opmærksomhed på børns literacy  som  del  af  sprogmiljøet  i  børnehaven.  Denne  opmærksomhed  har  primært været  relateret  til  individuelle  børns  udvikling  af  skriftsprogskompetencer eller  til  de  færdigheder,  der  er  anset  som  forløbere for sådanne kompetencer. Opmærksomheden  på  skriftsprogskompetence  har  især  været  drevet  af  mål, der  er  rettet  mod  skoleforberedelse.  Forskningen  inden  for  denne  tradition har  været  optaget  af  at  identificere  delfærdigheder,  knyttet  til  sprog-  og skriftsprogsbeherskelse,  og  af  at  udpege  generelle  udviklingslinjer  og  udvikle målingsredskaber til afdækning heraf (se fx Bleses et al 2008). I stigende grad har denne forskningstradition også haft fokus på at identificere kvalitetsparametre for daginstitutionspraksis og relatere dem til børns udvikling af sprog og førskrift  (se  fx  Slot  et  al  2018).  Før-skriftlige  kompetencer  forstås  her  som  rim, segmentering af lyde og bogstavidentifikation. Måleresultater af disse delområder anses ofte som nogle, der kan forudse, hvordan det vil gå børnene fremover, og som nødvendige at styrke for at undgå en dyster fremtid. I et nyligt interview i  DR (Rysgaard 2022) gav Dorthe Bleses eksempelvis udtryk for, hvordan de målte  sproglige  kompetencer  har  'betydning  for  muligheden  for  at  lære  og trives i skolen. I sidste ende kan det have betydning for afgangskaraktererne i 9. klasse'. I en engelsk undersøgelse kædes et lavt literacyniveau direkte sammen

med forventninger om et kortere liv (Gilbert. m.fl. 2018), og der tales om en intergenerationel cyklus, der beskrives på denne måde:

Our research shows that lacking vital literacy skills holds a person back at every stage of their life: as a child they won't be able to succeed at school, as a young adult they will be locked out of the job  market, and as a parent they won't be able to support their children's learning' (Gilbert m.fl.2018:6).

Betydningen af literacy fra vugge til grav fremhæves således som helt centralt i  visse  dele  af  denne  færdighedsorienterede  diskurs  om  literacy.  Det  har  ført med  sig,  at  der  også  arbejdes  med  at  udvikle  og  udpege  ideelle  praksisser  i daginstitutioners arbejde med sprog og før-skrift. Et eksempel på det finder man i SPELL's (Sprogtilegnelse via legebaseret læsning) materiale til understøttelse af børns sprogtilegnelse og læse- og skriveforudsætninger gennem fire sproglige læringsområder: skriftsprogskoncepter, ordforråd, lydlig opmærksomhed og  narrative  kompetencer  (SPELL,  intet  årstal).  Materialet  baserer  sig  på,  at børns sproglige kompetencer 'bygges op 'fra bunden'', hvilket karakteriseres som afspejlende 'den naturlige tilegnelse' (4). Derudfra tilrettelægges så nøje fastlagte  aktiviteter,  hvor  barnets  opmærksomhed  eksplicit  skal  rettes  mod forskellige enkeltelementer knyttet til målet for en bestemt aktivitet. Det kan for eksempel være læseretning, bogforside, orddeling og rim.

Anden forskning har fra et perspektiv på literacy som social praksis interesseret sig for, hvordan tidlig literacy udgør en integreret del af børns sociale liv og er nært forbundet med deres sociale identitetsdannelse. Det gælder ikke mindst inden  for  forskningstraditionen,  der  i  90'erne  døbte  sig  selv  New  Literacy Studies. Forskere lægger her vægt på at se literacy som et fænomen, der eksisterer mellem mennesker, og at undersøge, hvad mennesker gør med literacy i deres liv, hvilken betydning literacy har, og hvilke værdier literacy samfundsmæssigt tillægges  (Barton  2006).  Fra  dette  perspektiv  tilbyder  forskningen  inden  for New Literacy Studies (NLS) nye måder at tale om literacy på, som udfordrer færdighedsdiskursen ved at sætte fokus på literacy som sociale praksisser, der knytter mennesker til hinanden og rummer fælles forestillinger om, hvad literacy er og kan. Denne forskning har blandt andet bidraget til at få øje på, hvordan mange dagligdags aktiviteter  involverer  skrevne  tekster,  når  der  for  eksempel skrives fødselsdagskort eller indkøbslister, eller når der læses sms'er eller googles på nettet. NLS har endvidere skabt opmærksomhed på diversiteten i menneskers og forskellige gruppers literacypraksisser og betonet, hvordan 'vanskeligheder' ikke per definition kan gøres til noget, der hører hjemme hos det enkelte barn.

I  forlængelse  af  forskningen  i  literacy  som  social  praksis  er  der  i  de  senere  år vokset en del forskning frem, der i særlig grad har opmærksomhed på krop, sted og materialitet og på den affektive intensitet, der produceres i relationer mellem

<!-- image -->

mennesker, steder og ting (se fx Burnett & Merchant 2020, Leander, Philips & Taylor  2010,  Lenters  2016).  Kimberly  Lenters  (2016)  understreger  i  den forbindelse, at enhver literacyaktivitet også altid må ses som et affektivt møde, der bliver til fra det ene øjeblik til det andet på ofte uforudsigelige måder.

Når literacy på den måde forstås som social praksis og som affektive møder åbnes for at anlægge et andet perspektiv på sprogpædagogik end det, der typisk følger med synet på sprog og literacy som individuelle mentale kompetencer (Holm & Ahrenkiel 2022; Laursen 2022). Frem for at se på literacy som enkeltstående færdigheder, der bør trænes bid for bid, rettes det pædagogiske blik mod den rolle, sprog og literacy spiller i børns livsverden, og hvordan et sådant blik kan danne udgangspunkt for pædagogisk praksisudvikling og for at se børn som ressourcer for hinanden i den sammenhæng.

I  denne  artikel  ser  vi  i  lyset  heraf  på,  hvordan  literacy  indgår  som  en  del  af børns  sociale  praksis  i  børnehaven  og  som  medskabende  af  sprogmiljøet  i institutionen,  og  hvordan  sted,  affekt  og  materialitet  spiller  en  central  rolle  i børnenes betydningsdannelse omkring literacy.

## Teoretisk rammesætning

Et  klassisk  studie,  der  ikke  er  til  at  komme  uden  om,  når  det  handler  om børns tidlige erfaringer med literacy, er Shirley Brice Heaths (1983) sprogligt etnografiske længdestudie, hvori hun sammenligner sprog- og literacypraksisser i to forskellige lokalområder i en region i Carolina, beskrevet som henholdsvis et  sort  og  et  hvidt  arbejderklassemiljø.  I  sin  analyse  demonstrerer  hun  dels, hvordan børnene i de to lokalområder vokser op med meget forskellige 'ways with words' - titlen på hendes bog fra 1983 - og hvordan de forskellige sprogog  literacypraksisser  er  forbundet  med  bredere  diskurser  om,  hvad  literacy er  og  kan.  Denne  analyse  relaterer  hun  videre  til  de  gængse  måder,  hun  ser literacyundervisning bedrevet i skolen og peger herigennem på det misforhold, der viser sig mellem skolens og hver af de to lokalområders forestillinger om, hvad det vil sige at lære literacy. Eksempelvis peger hun på, hvordan skolen ofte tager for givet, at godnathistorier er en naturlig måde for forældre at interagere med barnet omkring sengetid (Heath 1982), hvilket ikke nødvendigvis er tilfældet.

Heaths arbejde har spillet en vigtig rolle for forskningen i tidlig literacy, idet det har åbnet for at se literacy som andet end et række færdigheder, der skal tilføres børn. Hendes arbejde har endvidere sat sig markante spor i form af dannelsen af begrebet literacybegivenhed (literacy event), der står centralt for udviklingen af NLS. Hun beskriver en literacybegivenhed som 'any occasion in which a piece of writing is integral to the nature of the participants' interactions and their interpretative processes' (Heath 1982, 50). Tekster kan være af mange slags som for  eksempel bøger, hurtigt nedfældede noter, skilte og spilinstruktioner. De kan være helt centrale for begivenheden eller blot spille en perifer rolle deri.

Literacybegivenheden  er  siden  blevet  den  centrale  observérbare  analytiske enhed i NLS, der her ikke kan anskues løsrevet fra den anden centrale og mere overordnede analyseenhed, literacypraksisser. Literacypraksisser beskrives som generelle kulturelle måder at bruge literacy på, som mennesker i dagligdagen trækker  på,  og  som  afspejles  både  i  de  konkrete  literacybegivenheder  og  i  de værdier,  der  knyttes  til  literacy,  og  den  måde,  literacy  omtales  på.  'The  idea of literacy practices offers a powerful way of conceptualizing the link between the  activities  of  reading  and  writing  and  the  social  structures  in  which  they are  embedded and which they help shape', skriver David Barton (2006, 22) og understreger hermed den tætte forbindelse mellem de to centrale analytiske begreber.

Fra  et  sådant  udgangspunkt  har  Deborah  Wells  Rowe  (2008)  undersøgt literacypraksisser i 'an emergent literacy preschool classroom' for toårige, og set på, hvordan der her blev etableret, hvad hun benævner sociale literacykontrakter, forstået som 'shared cultural knowledge that individuals draw on to produce and use written texts in culturally appropriate ways' (Rowe 2008, 66). Hendes analyse viser blandt andet, hvordan børn, inden de rent faktisk selv kan skrive, lærer at anerkende og bruge skrevne tekster som en bestemt type særligt værdsat materiale, at rette opmærksomhed på de skrevne tegn som sproglige budskaber og  rent  praktisk  for  eksempel  at  acceptere  papirets  grænser  som  tekstuelle grænser. Det er i sig selv tankevækkende, at man i dette projekt, der finder sted i det sydlige USA, opretter specifikke forløb med eksplicit fokus på literacylæring for så små børn, idet det vidner om den intensive opmærksomhed på literacy, der peger ud i et øget fokus på accountability i uddannelsessystemet. Derudover giver  Rowes  undersøgelse  også  anledning  til  videre  refleksion  over  børns forskelligartede literacyerfaringer frem for at betragte literacy som et universelt og individuelt fænomen.

I  de  seneste  år  har  literacyforskere  -  med  inspiration  blandt  andet  fra  nonrepræsentationel tænkning og sociomaterielle teorier - efterlyst en tilgang til literacyforskning,  der  interesserer  sig  for,  hvordan  literacyaktiviteter  opstår og folder sig ud fra et øjeblik til det næste. Mens forskningen inden for NLStraditionen i høj grad har været orienteret mod at afdække regelmæssigheder og mønstre, der forbinder lokalt situerede literacybegivenheder med bredere sociale og samfundsmæssige diskurser, peger Cathy Burnett & Guy Merchant på et behov for at inddrage flygtigheden og relationaliteten i tilblivelsen af aktiviteten 'by  focusing  on  how  people  and  things  come  into  relation  from  moment to  moment  and  by  foregrounding  not  just  people  and  texts  but  complex intersecting  networks  of  material-social  relations'  (Burnett  &  Merchant 2018, 67). De inviterer på den baggrund forskere til at kigge efter åbninger og muligheder og fokusere på øjeblikke med særlig affektiv intensitet snarere end at søge efter forudsigelighed, stabilitet og struktur (Burnett & Merchant 2020).

Et  eksempel  på  forskning  inden  for  tidlig  literacy,  der  har  fokus  på  møder mellem  mennesker,  ting  og  steder,  er  Karen  Daniels'  (2016)  etnografiske studie af fire-femårige børns literacypraksisser i en såkaldt 'Foundation class', hvor  fokus  primært  var  på  udvikling  af  sprog  og  skriftbaserede  aktiviteter. Hvor  Rowes  forskning  har  fokus  på  interaktionen  mellem  børn  og  voksne og  på  de  voksnes  måde  at  guide  børnene  ind  i,  hvad  der  anses  for  passende literacypraksisser,  så  retter  Daniels  (2016)  opmærksomheden  mod  børns aktiviteter og betydningsdannelse omkring literacy i leg. Daniels' observationer er  orienteret  mod  literacyaktiviteter,  hvor  der  ikke  er  voksne  til  stede,  eller hvor de voksne ikke er styrende for, hvad der sker, men hvor det samtidig er de voksne, der har organiseret rummet og ressourcerne. Her undersøger hun, hvordan  det  organiserede  sted  og  de  ressourcer,  der  gøres  tilgængelige,  både bidrager til at skabe og skabes af børnenes aktivitet. Med et fokus på børnenes 'desire  to  express  cultural  agency'  (Daniels  2016,  216)  viser  hun,  hvordan børnene inddrager sted, materialer, artefakter og tekster i deres leg, og hvordan de konstant trækker på den betydning, de andre skaber, og på de spatiale og materielle muligheder, der er til stede i rummet.

I  vores  analyse  vil  vi  følge  Daniels  i  interessen  for  børns  betydningsdannelse omkring  literacy  og  stedets  og  de  materielle  ressourcers  betydning  heri.  Vi udvider dog blikket, idet vi ikke alene ser på steder, der på forhånd er organiseret omkring literacy, men også på, hvordan børn trækker på deres literacyerfaringer uden for sådanne steder og dér skaber deres egne 'literacysteder'.

## Datamateriale og dataindsamling

De  data,  der  indgår  i  denne  artikel,  stammer  fra  et  etnografisk  feltarbejde  i to  børnehaver med fokus på, hvordan daginstitutionen som helhed udgør et sprogmiljø for børnene. Her fulgte vi forskellige børn gennem deres hverdag i institutionen med henblik på at belyse, hvordan de brugte sprog i forskellige sammenhænge, hvad der kendetegnede deres sproglige praksisser, og hvad der så ud til at fremme og hæmme deres lyst til at udtrykke sig. Børnehaverne lå i forholdsvist velstillede områder, og de fleste børn havde dansk som modersmål. Børnene, vi fulgte, var 3-4 år og blev udvalgt i samarbejde med pædagogerne ud fra kriterier om at være 'ganske almindelige', hvilket vil sige, at der ikke var knyttet særlige opmærksomheder eller bekymringer fra personale eller forældre. Selvom vi forsøgte at følge bestemte børn på bestemte dage, så indgår der mange andre  børn  og  voksne,  som  de  udvalgte  børn  interagerede  med.  Feltarbejdet blev gennemført i oktober/november 2021 og marts/april 2022. I alt er der 175 timers observationer fra 25 dage.

Materialet fra feltarbejdet består af feltnoter fra hver dag samt fotos og lyd- og videooptagelser af forskellige typer sproglige praksisser fra institutionshverdagen. Forud  for  feltarbejdet  indhentede  vi  skriftligt  informeret  samtykke  fra  alle forældre ved hjælp af personalet i institutionerne. Her fik vi tilladelse til dels at

<!-- image -->

lave video- og lydoptagelser af børnene, dels at bruge materialet i publiceringsog undervisningsøjemed.  Af etiske grunde har vi valgt at sløre børnenes ansigter på de fotos, vi bringer, da det kan være, at børnene senere ikke vil bryde sig om at kunne blive genkendt (Flewitt 2005). Et forældrepar fra hver institution ønskede ikke, at deres barn deltog i projektet og derfor undgik vi at observere, fotografere og filme disse børn. Under feltarbejdet foretog vi løbende situerede vurderinger af, om børnene accepterede vores tilstedeværelse som observatører og trak os, hvis de kropsligt eller verbalt gav udtryk for ubehag ved vores tilstedeværelse. Det var dog yderst sjældent; til gengæld ville børnene meget gerne involvere os i deres foretagender.

Efter en generel præsentation af, hvordan skriften og skriftbaserede aktiviteter er  del  af  børnehavens  sprogmiljø  og  børnenes  aktiviteter  i  tilknytning  dertil, fokuserer vi nedenfor på tre literacybegivenheder, der er karakteriseret ved, at børnene selv trækker på viden om skriftsprog og skriftens brug og betydning også på steder, som ikke tænkes som steder for skriftsprogsanvendelse.

## Literacy som del af dagligdagens sprogmiljø

I  begge  børnehaver  indgår  skrift  som  en  del  af  dagligdagens  sprogmiljø.  På væggen er der alfabettavler og/eller bogstaver, og ofte er der også laminerede tavler med et billede af børnene på stuen, hvor deres navn er skrevet ved siden af; i nogle tilfælde med røde vokaler og blå konsonanter. En visuel repræsentation af børnenes navne findes også typisk i garderoben og på skuffer, der anvendes til at opbevaring af de ting, børnene har produceret i forbindelse med forskellige kreative  aktiviteter,  og  som  de  kan  tage  med  hjem.  Disse  repræsentationer af  navne  fungerer  ikke  kun  som  noget,  børnene  skal  orientere  sig  mod,  når de  skal  tage  deres  tøj  på  eller  lægge  en  tegning  'på  plads',  men  også  som  en literacybegivenhed, hvor børnenes opmærksomhed rettes mod, hvordan man 'på passende vis' bør angive sit navn. I anledningen af påske er børnene i den ene institution blevet tilskyndet til at tegne påskeæg til deres forældre. En gruppe børn har et stykke tid siddet ved et bord og tegnet farverige påskeæg og er nu ved at være færdige med aktiviteten. Inden de kan lægge deres færdige tegninger i skuffen, skal de dog lige vise den til en pædagog. En dreng ved navn Christian har skrevet tre store C´er på sin tegning, og da han viser den til pædagogen, får han at vide, at han skal skrive hele sit navn på tegningen. Lidt beklemt siger han med stille stemme, at han ikke kan skrive sit navn. Pædagogen siger så til ham, at han bare skal kigge på sin skuffe og så skrive et af bogstaverne ad gangen. Det gør han så, men da hans skuffe er helt nede ved gulvet, og tegningen nu er placeret på en taburet ved bordet, bliver det lidt besværligt. Han lægger sig ned på gulvet kigger intenst på navneskiltet med en blå tusch i hånden, så rejser han sig så op og skriver 'h' på sin tegning efter C´et. Sådan fortsætter han med at lægge sig på gulvet og rejse sig op og reproducere det næste bogstav i sit navn, indtil hele hans navn med ret så uens bogstaver er skrevet på tegningen.

Det er en udbredt praksis at børn skal skrive deres navn på tegninger, før de lægges på plads i skuffen, og det anses i mange tilfælde ikke som tilstrækkeligt at  vedkende  sig  sit  ejerskab  ved  et  tegn.  På  den  måde  er  navneskrivning en genkommende  og  nærmest hverdagsagtig del af daginstitutionernes sprogmiljø og praksis og fremstår umiddelbart som en praksis med en relevant pragmatisk funktion. Kravet om at hele navnet skal gengives, peger dog på, at der ligger andet og mere end pragmatiske hensyn til grund for denne praksis. I evalueringsmaterialer, der sigter mod at afdække børns sprog er alderssvarende, indgår det som et parameter for vurdering af om børns sprog i 4-års alderen, at  de  kan  skrive  deres  navn  (Holm 2019). På den måde får literacy i form af navneskrivning karakter af en identitetsmarkør i forhold til at være 'stor' eller 'lille' og indskriver sig på den måde som et element i daginstitutionens mange markereringer af alder og kompetencer. Børnene i daginstitutionerne er meget bevidste om den betydning, det har identitetsmæssigt og institutionelt at kunne skrive sit navn. Det fremgår for eksempel, når Bolette, som godt kan skrive sit navn, med stort engagement hjælper Idamarie, der kun kan skrive 'Ida', med at skrive hele sit navn på en tegning, inden den skal arkiveres. Og det illustreres af, at det kan bringe tårer frem, når et barn af en voksen bliver bedt om at skrive sit navn, men ikke er i stand til det.

Papir,  tuscher  og  farveblyanter  udgør  en  typisk  del  af  en  daginstitutioners materielle ressourcer, og gennem navneskrivningsritualet bliver en produktion af en tegning ofte også til en literacybegivenhed.  I den ene af daginstitutionerne var det en udbredt praksis, at børnene både først på dagen og sidst på dagen sad  i  grupper  ved  de  udendørs  borde-bænkesæt  og  tegnede  uden  voksnes tilstedeværelse.  Børnene  tegnede  ofte  figurer  fra  det  fiktive  univers,  som  de kendte til fra bøger og andre medier, og det var typisk disse figurers kapaciteter og  kvaliteter,  der  indgik  i  deres  samtale,  mens  de  tegnede.  På  den  måde  kan man sige, at børnene gennem deres tegneaktiviteter og snakken rundt om dem, demonstrerede kendskab til bøgers og skriftens repræsenterende funktion og bøgernes evne til at mediere social interaktion (Rowe 2008, 68).

I  daginstitutionerne er der også typisk en del børnebøger af meget forskellig karakter.  Der  er  billedbøger,  der  tematisk  opdelt  viser  maskiner,  køretøjer, fartøjer osv. fra landbrug, brandvæsen og søfart.  Der er bøger med billeder af dyr; bøger med fortællinger fra Disneys univers; bøger om trolde og monstre osv.  Bøgerne  er  som  oftest  placeret  i  en  højde,  så  børnene  kan  nå  dem,  hvis de selv gerne vil 'læse' en bog. I nogle af bøgerne er billeder helt centrale, og der er  meget lidt  skriftsprog.  I  andre  bøger  er  det  omvendt.  Bøgerne  danner udgangspunkt  for  flere  forskellige  literacypraksisser.  En  praksis  -  især  i  den ene af institutionerne - er, at pædagoger læser bøger for en gruppe børn. Når pædagoger læser bøger for børnene, er det ofte fordi et barn (eller flere børn) henvender sig til en pædagog og beder om at få læst en bestemt bog op. Hvis pædagogen  accepterer  anmodningen,  kommer  der  typisk  flere  børn  til,  som gerne vil være med. Oplæsning er tydeligvis populært blandt mange af børnene.

Det  viser  sig  også  ved,  at  man  som  feltarbejder  og  en  'ekstra'  voksen  næppe kan undgå at blive opfordret til at læse op en del gange, når man færdes i en daginstitution og ikke ser ud til at have et bestemt forehavende.

Bøgerne har dog også andre funktioner end at være et materielt udgangspunkt for en oplæsningsseance. I nogle tilfælde fungerer de som samlingspunkt for flere børns aktiviteter, som for eksempel når tre drenge tager en stak slidte Anders And blade, som de blader igennem stående ved et bord, mens de taler om Euro Disney. I andre tilfælde sidder to børn sammen i en sofa med en bog, hvor det ene barn har påtaget sig rollen som oplæser, mens det andet barn er lyttende og iagttagende. Oplæsning af bøger er således ikke kun en praksis, der knytter sig til at 'koden er knækket'; til at være læser og have magt over skriftsproget. En tredje praksis, man kan møde omkring bøgerne, består i, at et barn finder en bog og sætter sig alene i en sofa eller i en læsekrog og 'læser' den udvalgte bog. Denne praksis kan børnene være fordybet i gennem længere tid, og den er fysisk ikke sjældent karakteriseret ved, at læsningen finder sted på en måde, hvor placeringen af krop og bog indikerer en afskærmning fra andre børn, og som derfor kan tolkes som en deltagelsespause (Jakobsen 2021) fra daginstitutionens ellers  hektiske  strøm  af  aktiviteter.  Den  fysiske  og  sociale  organisering  af literacymaterialer  betyder  således,  at  børnene,  når  de  er  i  institutionen,  har mulighed for at opsøge og selv skabe literacybegivenheder, når de selv vil - alene eller sammen med andre.

Nedenfor dykker vi ned i tre literacybegivenheder, der er karakteriseret ved, at det  er  børnene,  der  -  uden  for  'de  organiserede  literacysteder'  -  selv  bringer literacy ind i deres leg. Begivenhederne illustrerer, hvordan literacy for børnene er et kropsliggjort og affektivt ladet fænomen, der bygger på deres oplevelser af sprog og skrift som en måde at interagere med verden på.

C.. 1

LOl

## Literacybegivenhed 1: Den usynlige skrift på væggen

Det  er  fredag  ved  frokosttid.  Theo  og  Emma  sidder  ved  siden  af  hinanden ved  langbordet  uden  for  institutionen,  hvor  børnene  spiser  deres  medbragte madpakker. Emma er i gang med at spise sin madpakke.

Skubbekampen\_figur 1

<!-- image -->

Theo er færdig med at spise sin madpakke, men bliver siddende og søger efter et stykke tid kontakt med Emma ved med sin arm at skubbe til hende, samtidig med at  han  siger  'um,  bum,  sjask'.  Emma  skubber  tilbage,  og  der  udvikler sig  en  skubbekonkurrence med lyde, der understreger anstrengelsen, når der skubbes. I starten griner de begge, men på et tidspunkt bliver det for meget for Emma, der med begge hænder skubber Theo væk og med irriteret stemme siger 'åhh, jeg sidder her også. Theo, væk'. Det fører til en verbal kamp mellem de to børn om, hvem der nu har vundet skubbekampen, og selvom Mads, der sidder overfor, foreslår, at der godt kan være to vindere, fortsætter børnene kampen, og Emma rejser sig nu resolut fra bordet og går hen til husvæggen bag sig, hvor hun med sine hænder gør store skrivebevægelser på muren. 'Der står, Emma vandt',  bemærker hun med tydelig og klar røst henvendt til Theo. Men det

accepterer Theo ikke, så han rejser sig nu også fra bordet, går hen til Emma og  gør  tilsvarende  skrivebevægelser  på  væggen  ved  siden  af  Emma.  'Nej,  der står, Theo vandt'. Emma insisterer med høj stemme på, at der står, at hun har vundet, hvilket får Theo til at lave 'viske-ud-bevægelser' med armene hen over Emmas 'skrift'. Bolette, der sidder og tegner ved bordet på pladsen ved siden af Emmas, har vendt sig for at følge med i kampen og går nu ind i diskussionen, idet hun tørt konstaterende siger 'der står jo ikke noget'. Det får ikke Theo og Emma til at indstille kampen, og de fortsætter endnu et stykke tid, hvor de skruer op for kampretorikken ved at ville 'ødelægge' det, de hver især har 'skrevet', indtil pædagogen Kate kommer ud til bordet.

Eksemplet illustrerer børnenes sociale, kropslige og affektivt intense udforskning af, hvad literacy er og kan. Emma bringer skriften ind i skubbekonkurrencen og  forsøger  i  interaktionen  med  de  materielle  omgivelser  at  udnytte  dens potentiale til at stadfæste og skabe autoritet. I dette tilfælde sker det på børnenes eget initiativ, uden at der er gjort literacymaterialer tilgængelig, eller at der på anden måde er lagt rammer til rette, der er møntet på literacy. Man kan sige, at  børnenes gennem den forestillede skrift på væggen og deres kropsliggjorte erfaringer med literacy selv materialiserer literacy på immateriel vis og på den måde inddrager skriften som en særlig symbolsk og kommunikativ ressource i deres fælles betydningsdannelsesproces.

## Literacybegivenhed 2: At skrive loven om

Hvor literacy i form af en immateriel skrift i begivenheden ovenfor indgår i en kamp om at have retten og magten til det sted, hvor et sejrsbudskab skal og kan formidles og derfor har karakter af et udadvendt tegn til en bredere skare af iagttagere, så ser vi også andre mere individuelle eksempler på literacy.

Flere  dage  i  træk  er  Felix  ud  på  eftermiddagen  stærkt  optaget  af  at  skrive. Skrivningen foregår ved, at han ligger på knæ ved borde-bænkesættet med en sort farveblyant eller tusch i hånden og et stykke hvidt A4-papir foran sig på bordet.  Han  starter  så  øverst  oppe  i  venstre  hjørne  og  udfylder  hele  papiret med linje efter linje, der består af relativt ensartede bølgende streger, der som en håndskrift på et stykke papir hælder svagt til højre. Mens han skriver med stor energi og intensitet, henvender han sig til feltarbejderen og fortæller, at han skriver loven om, så man må alt det, man ikke må. Felix kaster sig ud i samme aktivitet på samme måde dagen efter - igen ved et af borde-bænkesættende, og igen beretter han, at han skriver loven om. Feltarbejderen prøver at spørge ind til, hvad det er der skal laves om, men får det samme ret generaliserende svar som dagen i forvejen. Aktiviteten er præget af en nærmest hektisk energi, og mange sider fyldes ud hver dag med de bølgende linjer, der ligner håndskrift. Det er tydeligvis et omfattende arbejde at skrive loven om. Felix fortsætter i sin rolle som lovgiver dagen efter. Denne gang dog ikke ved borde-bænkesættet, men på en træstub. Daginstitutionens udeareal er under forandring, fordi der skal laves

<!-- image -->

et halvtag ved gavlen af huset, og det har været nødvendigt at fælde to mindre træer. Fældningen har resulteret i, at der med en afstand på omkring en meter står to stammer på omkring 70 centimers højde tilbage. Et af disse nyfældede træer anvendes denne dag af Felix som skrivebord til lovgivningsarbejdet. Ved samme træstub står hans lillesøster og tegner. Da Felix har skrevet 3-4 sider på den vanlige måde, beder han sin søster om at lægge dem ind på hans hylde, så han kan få dem med hjem.

Lovarbejde ved stubben\_figur 2

<!-- image -->

Også  dette  eksempel  viser,  at  literacy  kan  spille  en  emotionel  og  socialt betydningsfuld  rolle  i  børns  livsverden,  inden  de  kan  læse  og  skrive  i  gængs forstand.  Felix  demonstrerer  gennem  sit  ønske  om  at  skrive  loven  om,  ikke kun  et  kendskab  til  lovgivning  som  en  regulering  af  menneskelig  adfærd, men også et kendskab til at loven har en skriftlig form og findes på papir. De hurtige skrivebevægelser og kroppens intensitet vidner om et stort engagement i skabelsen af de nye love. At aktivteten gentages dag efter dag, og at produktet skal arkiveres illustrerer, at der for Felix er tale om en vigtig og betydningsfuld mission.

## Literacybegivenhed 3: Indbydelse til fødselsdag

En  times  tid  efter  frokost  en  kold  forårsdag  med  hagl  og  snebyger  befinder Emma, Anne og Fie sig i legehuset efter at have leget forskellige andre steder på  institutionens  legeplads.  Inde  i  hjørnet  af  legehuset  ved  siden  af  nogle plastikbøtter  fyldt  med  sand  og  vand  finder  Emma  nogle  små  papirlapper. Hun folder dem omhyggeligt ud og siger med høj stemme og stort engagement: 'Her står der. Kære Sofie og Minna. Vil I komme til min fødselsdag?'. Hun fortsætter:  'Især Fie og Emma. Det står der'. Og så remser hun op, hvem der er inviteret på en måde, hvor hvert navn udtales med et markeret og langstrakt opadgående tonefald, mens hånden med lappen løftes: 'Fie, Emma, Ane, Evy, Ada og Ebba'. En af de andre piger kommenterer på gæstelisten og siger: 'Nej, Ebba er ikke med'.  Det accepterer Emma ikke og siger: 'Jo, hun er.'

Invitationer\_figur 3

<!-- image -->

Så  afbrydes  legen  et  kort  øjeblik  af  omdeling  af  rugbrødsmadder.  Med rugbrødsmadderne  i  hånden  genoptager  børnene  deres  leg.  Emma  finder endnu  en  papirlap  frem  og  siger:  'Jeg  har  læst  alle  brevene  -  undtagen  det her'. Hun læser så op: 'Hej Sofie og Ebba. Vi to vil gerne invitere jer. Til to fødselsdage. Og så kommer Felix, Emma, Fie og Ada - og ikke flere'. Den sidste del af ytringen fremsiges med en høj og insisterende stemme, mens hånden med rugbrødsmaden rækkes i vejret.

Eksemplet her viser, hvordan fundet af nogle lapper papir giver anledning til en interaktion, der demonstrerer børnenes kendskab til, hvad literacy er og kan bruges til i forhold til en indbydelse til en fødselsdagsfest. Emma annoncerer på en måde, der viser, at hun har styr på genren og dens sociale potentiale, at der i første omgang skal inviteres seks personer. Det skal/kan der ikke ændres på, selv om en af de andre piger ikke mener, at Ebba skal med til fødselsdagen. Interaktionen og den intense energi i rummet synes også at vidne om, at det at tiltage sig magten over det skrevne ord giver en særlig magtfuld position. Efter omdelingen af rugbrødsmadder og afbrydelsen af interaktionen for et kort øjeblik genoptager Emma styringen med afsæt i fundet af et nyt brev. Nu inviteres der til to fødselsdage, og der er ændret lidt i gæstelisten, idet Felix nu er med, mens Evy og Ada ikke længere inviteres. Denne del af aktiviteten viser, hvordan literacy kan fungere som et redskab til in- eller eksklusion af sociale fællesskaber. Det er Emma, der gennem sin kreative læsning af papirlappernes fiktive invitationer bringer  literacy  ind  i  børnenes  interaktion.  Hendes  anvendelse  af  literacy  på netop denne måde anfægtes ikke af de andre børn. Tværtimod kan man se den ene piges forsøg på at udelukke Ebba som en accept af interaktionens præmis. Set  i  et  bredere  literacyperspektiv  kan  man  sige,  at  pigerne  i  dette  eksempel anvender,  afprøver  og  videreudvikler  deres  sociomaterielle  og  kropsliggjorte erfaringer med literacy.

## Konklusion og diskussion

At  se  på  literacy  som  social,  kropslig  og  affektiv  praksis  kan  åbne  for  nye perspektiver  på,  hvordan  skrift  udgør  en  del  af  institutioners  sprogmiljø  og til  herigennem at få øje på, hvordan børn selv bringer literacy ind i deres leg og sammen udforsker skriftens potentiale. Skrift er en del af børns dagligdag og  et  fænomen,  der  har  social  betydning  for  dem,  også  før  de  kan  navne  på bogstaver og omsætte skrift til lyde. Vi har i vores analyse sat særlig fokus på literacybegivenheder, hvor der ikke er voksne til stede. Det har vist, hvordan børnene trækker på deres egne erfaringer, og hvordan de inddrager stedet og de  tilgængelige  materialer  i  deres  fælles  betydningsskabelse.  En  husvæg  kan blive til en resultattavle, en træstub til et skrivebord og et iturevet stykke papir til  fødselsdagsinvitationer.  Fælles  for  de  tre  analyserede  begivenheder  er,  at literacy  trækkes ind som en konkret erfaringsmæssig ressource, der har social betydning for børnene og er forbundet med den magtfulde position, literacy kan have i børnenes hverdagsliv, når den anvendes til at annoncere vindere, til at fastlægge, hvad der er lov og ret og til at regulere adgangen til fødselsdage. Der er i alle tre tilfælde også tale om episoder med en særlig affektiv intensitet, hvad enten det handler om en stædig insisterende kamp om at få ret, en stærk fordybelse i  skriveprocessen  eller  en  fælles  ivrig  social  in-  og  eksklusion.  Vi  ser i  disse literacybegivenheder, hvordan børnene i interaktion med de materielle omgivelser og andre børn med stort kropsligt engagement udforsker og leger med de forskellige roller, literacy kan spille i hverdagen. Det gælder også, når

børnene  alene  eller  sammen  med  andre  afsøger  det  oplevelsespotentiale,  der kan findes i bøger og andre medier, eller de muligheder, bøgerne kan give for at trække sig lidt tilbage og være for sig selv et stykke tid.

Disse iagttagelser giver anledning til at sætte spørgsmålstegn ved, hvad der inden for  gængse færdighedsdiskurser anses for at være 'den naturlige tilegnelse' af literacy.  Når  vi  iagttager,  hvordan  børnene  selv  skaber  literacybegivenheder, er  det  de  sociale  muligheder  i  anvendelse  af  literacy,  der  er  i  forgrunden. Det  giver  videre  anledning  til  at  problematisere  den  tilgang  til  literacy,  der typisk  udspringer af tænkningen i literacy som individuelle og enkeltstående færdigheder,  der  skal  bygges  op  'fra  bunden'.  Inden  for  SPELL  er  det  for eksempel sådan, at man tænker tilgangen til literacy på en måde, hvor grundideen er, at de bøger, der danner udgangspunkt for den pædagogiske indsats 'læses med det særlige formål at understøtte de fire læringsområder, og hele læsningen af bogen og de supplerende aktiviteter, har fokus på dette' (SPELL, intet årstal, 3-4). Man kan frygte, at sådanne minutiøst fastlagte aktiviteter med fokus på dekontekstualiserede tekniske aspekter af literacy - i stedet for at styrke deres interesse  -  kommer  til  at  dræne  bøgernes  oplevelsespotentiale  og  børnenes nysgerrighed. Eksempelvis demonstrerer Andersen & Krab (2014) i en analyse af  en  SPELL-baseret  aktivitet  i  en  daginstitution,  hvordan  det  i  en  stærkt præprogrammeret  og  styret  proces  kan  være  vanskeligt  for  pædagogerne  at fastholde børnenes interesse og for børnene at forstå formålet med aktiviteten (Andersen & Krab 2014).

Vores analyse viser, hvordan skrift for børn er meget mere end viden om bøgers indretning og identifikation af bogstaver. For børn er der mange veje ind i literacy. Veje, der er forbundet med udforskning af de muligheder, skriften tilbyder som fænomen i børnenes livsverden. På den baggrund mener vi, der er brug for en rekonceptualisering af, hvad skrift er og kan være i daginstitutionssammenhæng, og en diskussion af, hvad det kan betyde for den pædagogiske praksis omkring literacy. For os at se åbner en opmærksomhed på børnenes egne literacypraksisser for alternative forståelser af literacy, end dem man møder i SPELL og i forskellige sprogevalueringsmaterialer.  En  sådan  opmærksomhed  kan  give  pædagoger  et andet og bredere grundlag for at integrere meningsfulde literacypraksisser for børn i det daglige arbejde og skabe rum for børnenes egne kropsliggjorte og affektive erfaringer med skrift.

Helle Pia Laursen, lektor, DPU Lars Holm, lektor, DPU Annegrethe Ahrenkiel, lektor, RUC

## Referencer

Andersen, R. & Krab, J. (2014). Læringslandskaber i daginstitutioner. I Aaabro, C.,  Ahrenkiel,  A.,  Andersen,  R.,  Andersen,  P.Ø.,  Bayer,  S.,  Broström,  S., Ellegaard, T., Have, J., Højholt, C., Kampmann, J., Krab, J., Larsen, S.N, Larsen, M.R., Samuelsson, I.P, von Oettingen, A. (red.), Læring i daginstitutioner - et erobringsforsøg (s. 109-125). Frederikshavn: Dafolo.

Barton, D. (2006). Significance of a Social Practice View of Language, Literacy and Numeracy. In Tett, L., Hamilton, M & Hillier, Y. (eds.), Adult Literacy, Numeracy and Language: Policy, Practice and Research (pp. 21-30). New York: Open University Press.

Bleses, D., Vach, W., Slott, M., Wehberg, S., Thomsen, P., Madsen, T. & Basbøll, H. (2008). The Danish Communicative Development Inventories: validity and main development trends. Journal of Child Language 35, 651-669. https://doi. org/10.1017/S0305000907008574

Burnett,  C.,  &  Merchant,  G.  (2018).  Affective  encounters:  enchantment and the possibility of reading for pleasure. Literacy 52 (2), 62-69. https://doi. org/10.1111/lit.12144

Burnett,  C.,  &  Merchant,  G.  (2020).  Returning  to  Text:  Affect,  Meaning Making, and Literacies. Reading Research Quarter ly  56  (2),  355-367. https:// doi.org/10.1002/rrq.303

Daniels, K. (2016). Exploring Enabling Literacy Environments: Young children's  spatial  and  material  encounters  in  early  child  literacy. English  in Education 50 (1), 12-34. DOI: 10.1111.eie.12074

Flewitt, R. (2006). Using video to investigate preschool classroom interaction: Education research assumptions and methodological practices. Visual Communication 5 (1), 25-50. https://doi.org/10.1177/1470357206060917

Gilbert,  L.,  Teravainen,  A.,  Clark,  C.  &  Shaw,  S.  (2018). Literacy  and  life expectancy. An  evidence review exploring the link between literacy and expectancy  in  England  through  health  andsocioeconomic  factors. London:  The National Literacy Trust.

Heath, S.B. (1982). What no bedtime story means: Narrative skills at home and school. Language in Society 11, 49-76.

Heath, S. B. (1983). Ways with words: Language, Life and Work in Communities and Classrooms . New York: Oxford University Press.

life

Holm, L. (2019). Er dit barns sprog alderssvarende. I Pettersvold, M. & Østrem, S. (red.). Problembarna: metoder og manualer i barnehage, skole og barnevern (s. 101-118) . Oslo: Cappelen Damm.

Holm, L. & Ahrenkiel, A. (2022, e-pub ahead of print). Children´s language play as collaborative improvisations - rethinking paths to literacy. Journal of Early Childhood Literacy. https://doi.org/10.1177/14687984211067131

Jakobsen,  B.  B.  (2021). Deltagelse  gennem  legens  sprog:  En  social  analyse  af børns deltagelse i den selvorganiserede legs legefællesskaber .  Roskilde: Roskilde Universitetsforlag.

Laursen, H.P. (2022). En lang pind op i næsen: Om latter, læring og literacy-som-begivenhed. Acta Didactica . 16 (3), 1-20 https://journals.uio.no/adnorden/article/view/9229

Leander, K. M., Phillips, N.C. & Taylor, K.H. (2010). The Changing Social Spaces of Learning: Mapping New Mobilities. Review of Research in Education 34 (1), 329-394. https://doi:10.3102/0091732X09358129

Lenters, K. (2016). Riding the lines and overwriting in the margins: Affect and multimodal  literacy  practices. Journal  of  Literacy  Research 48 (3),  280-316. https://doi.org/10.1177/1086296X16658982

Rowe,  D.  W.  (2008). Social contracts for writing: Negotiating shared understandings about text in the preschool years. Reading Research Quarterly 43, 66-95. https://doi.org/10.1598/RRQ.43.1.5

Rysgaard, K.K. (2022, 19. marts). Mange børn i 0. klasse har et sprog, der svarer til  3-åriges. Danmarks  Radio . https://www.dr.dk/nyheder/indland/mangeboern-i-0-klasse-har-et-sprog-der-svarer-til-3-aariges-0

Slot,  P.L.,  Bleses,  D,  Justice,  L.M,  Markussen-Brown-  &  Højen,  A.  (2018). Structural  and  Process  Quality  of  Danish  Preschools:  Direct  and  Indirect Associations With Children's Growth in Language and Preliteracy Skills. Early Education and Development 29 (4), 581-602. https://doi.org/10.1080/104092 89.2018.1452494

SPELL Sprogtilegnelse via legebaseret læsning (intet årstal). https//www.sdu.dk