<!-- image -->

## Medieejerskab i Danmark 2025

Blach-Ørsten, Mark; Kammer, Aske; Eberholst, Mads Kæmsgaard

DOI: 10.5281/zenodo.18384917

Publication date: 2026

Document Version Også kaldet Forlagets PDF

## Citation for published version (APA):

Blach-Ørsten, M., Kammer, A., & Eberholst, M. K. (2026). Medieejerskab i Danmark 2025 . Center for Nyhedsforskning, Roskilde Universitet. https://doi.org/10.5281/zenodo.18384917

## General rights

Copyright and moral rights for the publications made accessible in the public portal are retained by the authors and/or other copyright owners and it is a condition of accessing publications that users recognise and abide by the legal requirements associated with these rights.

- Users may download and print one copy of any publication from the public portal for the purpose of private study or research.
- You may not further distribute the material or use it for any profit-making activity or commercial gain.
- You may freely distribute the URL identifying the publication in the public portal.

## Take down policy

If you believe that this document breaches copyright please contact rucforsk@kb.dk providing details, and we will remove access to the work immediately and investigate your claim.

## Medieejerskab i Danmark 2025

Mark Blach-Ørsten

Aske Kammer

Mads Kæmsgaard Eberholst

1

<!-- image -->

## Medieejerskab	i	Danmark	-	2025

Mark	Blach-Ørsten,	Aske	Kammer	og	Mads	Kæmsgaard	Eberholst

Forskningsrapport	udarbejdet	med	data	indsamlet	i	regi	af	forskningsprojektet	Euromedia	Ow- nership	Monitor.	Dette	forskningsprojekt	har	i	perioden	2022-2025	har	været	finansieret	af	EU- Kommissionen.	Formålet	med	det	har	været	at	skabe	et	overblik	over	medieejerskab	i	alle	27	med- lemslande	af	EU.

Projektets	hjemmeside	med	omfattende	data	på	deltagende	lande	kan	ses	her: https://media-ownership.eu

© Ophavsretten til denne publikation tilhører: Forfatterne og Center for Nyhedsforskning

## Kontakt:

Mark Blach-Ørsten, oersten@ruc.dk Aske Kammer, askek@ruc.dk Mads Kæmsgaard Eberholst, makaeb@ruc.dk

Printed in Denmark 2026 1. udgave, 1. oplag

Online edition DOI: 10.5281/zenodo.18384917

2

## Center for Nyhedsforskning

Institut for Kommunikation og Humanistisk Videnskab

Roskilde Universitet Universitetsvej 1 4000 Roskilde www.ruc.dk/cfn

## Indholdsfortegnelse

Indholdsfortegnelse	 .......................................................................................................................................................	 3

Medieejerskab	i	Danmark	...........................................................................................................................................	 4

Den europæiske forordning om mediefrihed  .........................................................................................................  4

Medieejerskab og magt  ..........................................................................................................................................  6

Former af medieejerskab .......................................................................................................................................  7

Euromedia Ownership Monitor (EurOMo) .............................................................................................................  8

Eksempler på medieejerskab i Danmark ..............................................................................................................  10

Opsummering af ejerskabsformer  ........................................................................................................................  14

Danmark i et internationalt perspektiv ................................................................................................................  15

Litteratur	........................................................................................................................................................................	17

## Medieejerskab	i	Danmark

Den	8.	august	2025	trådte	den	europæiske	forordning	om	mediefrihed	( Media	Freedom	Act )	 i kraft.	Forordningen	har	til	formål	at	sikre	de	bedst	mulige	rammer	for	stærke,	uafhængige	og velfungerende	nyhedsmedier,	så	disse	kan	understøtte	det	demokratiske	samfund.	For	at	opfylde denne	målsætning	stiller	forordningen	krav	til	de	27	medlemsstater	af	den	Europæiske	Union (EU)	om,	at	de	skal	sikre	borgernes	adgang	til	et	pluralistisk	nyhedsmedieudbud,	samt	at	der	skal være	transparens	omkring	hvem,	der	egentlig	ejer	nyhedsmedierne.	Helt	konkret	fremhæves	det i	forordningen,	at	medlemslandene	skal	'udvikle	nationale	databaser	over	medieejerskab'	(s.	25). Dette	gælder	naturligvis	også	for	Danmark.	Nyhedsmedierne	spiller	en	central	rolle	i	forhold	til udformningen	af	den	offentlige	dagsorden,	og	det	er	derfor	vigtigt	at	have	viden	om	hvem,	der ejer	 dem	og	dermed	potentielt	kan	påvirke	deres	indhold	og	prioriteringer.	Denne	viden	kan imidlertid	være	vanskelig	at	skabe	sig	et	overblik	over	-	og	dét	særligt	i	en	mediebranche,	som	i stigende	grad	er	international,	konvergeret	og	præget	af	hastige	omvæltninger. Det	er	på	den	baggrund,	vi	har	forfattet	denne	rapport,	som	bygger	på	data	indsamlet	i	regi	af forskningsprojektet	Euromedia	Ownership	Monitor	(EurOMo) 1 .	Dette	forskningsprojekt	har	i	perioden	2022-2025	har	været	finansieret	af	EU-Kommissionen.	Formålet	med	det	har	været	at skabe	et	overblik	over	medieejerskab	i	alle	27	medlemslande	af	EU. Rapporten	er	opbygget	således,	at	vi	først	gennemgår	hovedtrækkene	i	dels	den	europæiske	forordning	om	mediefrihed.	Dernæst	giver	vi	et	overblik	over	den	gældende	danske	lovgivning	om medieejerskab	i	forhold	til	de	i	rapporten	udvalgte	medier,	inden	vi	præsenterer	et	kondenseret overblik	over	dansk	forskning	i	medieejerskab	samt	redegør	for	både	de	vigtigste	former	for	medieejerskab	(nemlig	privat	ejerskab,	fondsejerskab	og	statsligt/offentligt	ejerskab)	samt	for	den metode,	vi	har	benyttet	i	dataindsamlingen	og	-analysen.	Endelig	gennemgår	vi	en	række	illustrative	eksempler	på	de	forskellige	ejerskabskonstruktioner,	som	findes	hos	danske	nyhedsmedier. Afslutningsvis	gør	vi	status	på	dansk	medieejerskab	ved	at	sætte	det	i	relation	til	medieejerskab i	de	26	andre	EU-lande.	Heraf	fremgår	det,	at	truslen	mod	mediernes	uafhængighed	er	begrænset i	 Danmark,	om	end	statens	fremtrædende	rolle	i	medielandskabet	kan	aflæses	i	ejerskabskonstruktionerne	af	DR	og	TV	2.

## Den	europæiske	forordning	om	mediefrihed

Denne	rapport	er	som	nævnt	et	resultat	af	forskningsprojektet	Euromedia	Ownership	Monitor, der	underspringer	af	den	europæiske	forordning	om	mediefrihed 2 samt	dens	krav	om	gennemsigtighed	og	registrering	af	medieejerskab.	Baggrunden	er	dermed,	at

1 https://media-ownership.eu/

2

https://commission.europa.eu/strategy-and-policy/priorities-2019-2024/new-push-european-democracy/protec- ting-democracy/european-media-freedom-act\_da

'Uafhængige	medietjenester	spiller	en	unik	rolle	i	det	indre	marked.	De	udgør	en	økonomisk vigtig	sektor	i	hastig	forandring	og	giver	samtidig	adgang	til	en	mangfoldighed	af	synspunkter og	pålidelige	informationskilder	for	både	borgere	og	virksomheder;	den	opfylder	dermed den	almennyttige	funktion	som	»offentlig	vagthund«	og	er	en	uundværlig	faktor	i	processen for	offentlig	meningsdannelse.'	(s.	1) For	at	bidrage	til	at	sikre,	at	offentlige	såvel	som	privatejede	medietjenester	forbliver	uafhængige, retter	den	europæiske	forordning	for	mediefrihed	et	særligt	fokus	på	medieejerskab.	Dette	skyldes,	at 'Der	er	[...]	stigende	indblanding	i	medietjenesteudbyderes	redaktionelle	beslutninger	i	flere medlemsstater.	En	sådan	indblanding	kan	være	direkte	eller	indirekte	fra	staten	eller	andre aktører,	herunder	offentlige	myndigheder,	folkevalgte,	regeringsembedsmænd	og	politikere; for	eksempel	for	at	opnå	en	politisk	fordel.	Aktionærer	og	andre	private	parter,	der	har	interesser	i	medietjenesteudbydere,	kan	handle	på	en	måde,	som	går	ud	over	den	nødvendige balance	mellem	deres	egen	erhvervsfrihed	og	ytringsfriheden	på	den	ene	side	og	den	redaktionelle	ytringsfrihed	og	brugernes	informationsrettigheder	på	den	anden	side,	med	henblik på	at	opnå	en	økonomisk	eller	anden	fordel.'	(s.	5) Dette	leder	til	et	fokus	på	transparens	af	medieejerskab	som	en	væsentlig	forudsætning	for,	at brugerne	kan	vide	sig	sikre	på,	at	de	medietjenester,	de	anvender,	er	lige	så	uafhængige,	som	de påstår	at	være: 'Det	er	afgørende,	at	modtagerne	af	medietjenester	med	sikkerhed	ved	hvem,	der	ejer	og	står bag	medierne,	så	de	kan	identificere	og	forstå	potentielle	interessekonflikter.	Dette	er	en	forudsætning	for	at	danne	velinformerede	meninger	og	dermed	deltage	aktivt	i	et	demokrati' (s.	8)

## Rammevilkår og lovgivning i Danmark

Der	eksisterer	ikke	særskilt	dansk	lovgivning,	som	specifikt	handler	om	medieejerskab.	Området er	derimod	omfattet	af	de	ganske	omfattende	lovkomplekser,	som	ligger	under	'Bekendtgørelse af	lov	om	aktie-	og	anpartsselskaber	(selskabsloven)'	(LBK	nr.	331	af	20/03/2025)	og	især	'Bekendtgørelse	af	konkurrenceloven'	(LBK	nr.	1150	af	03/11/2024);	sidstnævnte	ratificerer	blandt andet	'Europa-Parlamentets	og	Rådets	direktiv	(EU)	2019/1	af	11.	december	2018	om	styrkelse af	 de	 nationale	 konkurrencemyndigheders	 forudsætninger	 for	 at	 håndhæve	 konkurrencereglerne	effektivt	samt	sikring	af	et	velfungerende	indre	marked'.	Formålet	med	denne	lovgivning er	ikke	mindst	at	sikre,	at	ejerskab	af	forskellige	virksomheder	inden	for	samme	sektor	ikke	fører til	en	uhensigtsmæssig	grad	af	markedskoncentration	og	en	deraf	følgende	tilstand	af	oligopol.	Af konkurrenceloven	fremgår	det	derfor	blandt	andet,	at	'En	fusion,	der	hæmmer	den	effektive	konkurrence	betydeligt,	navnlig	som	følge	af	skabelsen	eller	styrkelsen	af	en	dominerende	stilling, skal	forbydes'	(§	12	c,	stk.	2).

Det	fremgår	af	'Lov	om	mediestøtte'	(LOV	nr.	1604	af	26/12/2013),	at	nyhedsmedier	'der	ejes helt	eller	delvist	af	offentlige	institutioner	eller	af	offentligt	finansierede	selskaber	eller	lignende' (§	2)	eller	'er	ejet	med	to	tredjedele	eller	mere	af	arbejdsgiver-,	arbejdstager-	eller	brancheorganisationer'	(§	4,	stk.	2,	4)	ikke	kan	modtage	mediestøtte,	ligesom	der	er	et	loft	over	det	samlede beløb,	som	en	koncern	kan	modtage	i	mediestøtte	på	tværs	af	alle	sine	udgivelser.	Denne	lovgivning	regulerer	imidlertid	ikke	selve	ejerskabskonstruktionerne	i	mediebranchen,	blot	ejerskabets	konsekvenser	i	forhold	til	mediestøtte. Undtagelsen	fra	fraværet	af	lovgivning	vedrørende	medieejerskab	er	de	landsdækkende	public service-medier,	som	begge	-	omend	i	forskellige	konstruktioner	-	i	sidste	ende	ejes	af	den	danske stat.	Ejerskabet	af	Danmarks	Radio	er	fastlagt	i	'Bekendtgørelse	af	lov	om	radio-	og	fjernsynsvirksomhed	m.v.'	(LBK	nr.	1350	af	04/09/2020),	hvor	det	fremgår,	at	'DR	er	en	selvstændig	offentlig institution'	(§	15).	TV	2	Danmark	A/S'	status	som	et	aktieselskab,	hvis	'aktiekapital	tegnes	af staten'	 (§	 1),	 er	 fastlagt	 i	 'Bekendtgørelse	 af	 lov	 om	 TV	 2/DANMARK	 A/S'	 (LBK	 nr.	 1154	 af 23/09/2013). Endelig	har	den	europæiske	forordning	for	mediefrihed	medført	revisioner	af	lovgivningen	om radio-	og	tv-virksomhed	i	2025	('Lov	om	ændring	af	lov	om	radio-	og	fjernsynsvirksomhed	m.v. og	lov	om	mediestøtte',	LOV	nr.	741	af	20/06/2025).	Her	fremhæves	det	blandt	andet,	at	'Kulturministeren	kan	fastsætte	regler	om	medietjenesteudbyderes	tilgængeliggørelse	af	oplysninger om	ejerskab,	indtægter	for	statslig	reklame	m.v.,	jf.	artikel	6	i	den	europæiske	forordning	om	mediefrihed'	(§	85	b).		I	forhold	til	at	gøre	oplysninger	om	ejerskab	offentligt	tilgængelige	fremhæver den	europæiske	forordning	om	mediefrihed	('Europa-Parlamentets	og	Rådets	forordning	(EU) 2024/1083	af	11.	april	2024	om	oprettelse	af	en	fælles	ramme	for	medietjenester	i	det	indre	marked	og	om	ændring	af	direktiv	2010/13/EU	(den	europæiske	forordning	om	mediefrihed)	(EØSrelevant	tekst)')	desuden	følgende:	'For	yderligere	at	bidrage	til	en	høj	grad	af	gennemsigtighed med	hensyn	til	medieejerskab	bør	medlemsstaterne	også	overlade	det	til	de	nationale	tilsynsmyndigheder	eller	-organer	eller	andre	kompetente	myndigheder	og	organer	at	udvikle	databaser	over	medieejerskab.'	(s.	9)

## Medieejerskab	og	magt

Medieejerskab	har	altid	stået	centralt	for	forskningen	i	spørgsmål	om	medier	og	magt	(Willig	& Blach-Ørsten,	2022).	Fokus	har	været	på	at	undersøge	forskellige	typer	af	ejerskab	og	særligt	på at	undersøge,	om	ejerne	-	uanset	hvem,	de	måtte	være	-	udøver	direkte	eller	indirekte	indflydelse på	det	redaktionelle	indhold.	Noam	(2016:	4)	anfører	således,	at	undersøgelser	af	hvem,	der	ejer medierne,	er	vigtige,	fordi	'People	recognize	that	media	is	a	powerful	instrument	of	influence over	their	hearts,	minds,	wallets,	and	votes'.	På	denne	baggrund	er	bekymringen,	at	en	koncentration	af	ejerskab	af	medierne	på	få	hænder	vil	betyde,	at	enkelte	aktører	får	(for)	stor	indflydelse	på	den	offentlige	meningsdannelse,	samt	at	denne	indflydelse	bruges	til	at	fremme	egeninteresser	frem	for	samfundets	fælles	bedste	(Benson	et	al.,	2025;	Doyle,	2002;	Trappel,	2024).

I	Danmark	er	forskningen	i	medieejerskab	ganske	begrænset.	Der	er	dog	nævneværdige	undtagelser	såsom	Anker	Brink	Lunds	undersøgelse	af	'Magten	over	Danmarks	Radio'	(1976)	samt Andersen	et	al.'s	'Ikke	et	ord	om	Ytringsfrihed'	(1977).	Overordnet	set	er	medieejerskab	i	Danmark	dog	typisk	undersøgt	i	et	mediehistorisk	perspektiv	med	fokus	på	partiernes	ejerskab	af nyhedsmedierne	og	udviklingen	herfra	i	retning	af	fondsejede	og	kommercielle	medier	(Willig, 2007;	Willig	&	Blach-Ørsten,	2023).	Derudover	foreligger	der	en	række	registranter	over	danske aviser	og	deres	historie	(Jørgensen,	2016;	Søllinge,	2005;	Søllinge	&	Thomsen,	1988,	1989;	Thomsen,	1972;	Thomsen	&	Søllinge,	1991),	som	også	rummer	information	om	ejerskab.	Den	eneste forskning,	der	løbende	og	systematisk	fokuserer	på	medieejerskab,	er	imidlertid	det	EU-finansierede	forskningsprojekt	Media	Pluralism	Monitor 3 ,	 som	hvert	år	undersøger	mediepluralisme	i alle	EU-lande.	Rapporterne	fra	Danmark	(Simonsen,	2024,	2025)	peger	på,	at	Danmark	ligger	i den	lave	ende	i	forhold	til	udviklinger,	der	truer	mediepluralismen	overordnet	set;	men	at	der	er en	moderat	trussel	i	forhold	til	en	koncentration	af	medieejerskab	i	Danmark.	Dette	skyldes	først og	fremmest,	at	de	stats-/offentligt	ejede	public	service-medier	dominerer	på	både	tv	og	radio, mens	private	medier	ejes	af	en	stadig	mindre	række	mediekoncerner	(se	også	Kammer,	2017).

## Former	af	medieejerskab

I	forskningslitteraturen	skelner	man	overordnet	mellem	tre	former	for	medieejerskab	(se	f.eks.

Benson	et	al.,	2025;	Doyle,	2002),	nemlig	privat	ejerskab,	fondsejerskab	og	statsligt	(eller	offentligt)	ejerskab. Privat	ejerskab: På	globalt	plan	er	den	vel	nok	mest	udbredte	form	for	medieejerskab	privat ejerskab	af	kommercielle	medier;	skønt	billedet	forholder	sig	anderledes	i	Danmark,	når	vi	ser	på de	større	traditionelle	mediebrands	(Blach-Ørsten	et	al.,	2024;	Kammer,	2017).	Ved	denne	ejerskabsform	er	der	tale	om	medier,	der	ejes	af	enten	personer	eller	af	virksomheder.		Medier,	som er	privat	ejede,	vil	som	hovedregel	have	kommercielle	formål	for	øje;	det	vil	sige,	at	de	ejes	og drives	som	virksomheder	på	markedsvilkår	og	med	det	formål	(blandt	andet)	at	tjene	penge	til ejerne.	Privat	ejede	medievirksomheder	kan	være	børsnoterede	og	skal	dermed	stå	til	regnskab over	for	aktionærer,	eller	de	kan	være	mere	ukomplicerede	anpartsselskaber,	hvor	en	kreds	af ejere	tegner	sig	for	hver	sin	andel	af	selskabet.	For	lige	netop	nyhedsmedier	gælder	det	ideelt	set, at	de	kommercielle	ambitioner	på	virksomhedens	vegne	som	regel	eksisterer	side	om	side	med publicistiske	ambitioner	på	journalistikkens	vegne	(om	end	balancen	mellem	de	to	vil	variere	fra nyhedsmedie	til	nyhedsmedie);	medier	er	'not	any	other	business'	(McQuail,	2000:	190). Fondsejerskab:

En	variation	af	det	private	ejerskab	er	fondsejerskab.	Her	er	det	ikke	personer eller	virksomheder,	som	ejer	mediet;	men	derimod	en	legal	enhed,	som	er	oprettet	til	at	varetage netop	dette	formål,	og	som	derudover	er	selvejende	(fonde	ejes	altså	ikke	af	nogen).	Enhver	fond er	styret	af	de	formål	og	de	juridiske	og	økonomiske	retningslinjer,	som	fremgår	af	dens	fundats. For	medieejende	fonde	er	formålet	typisk	at	bedrive	publicistisk	virksomhed.	De	medieejende fonde	vil	i	sidste	ende	ofte	agere	non-profit;	det	vil	sige,	at	de	eventuelle	overskud,	som	medierne

3 https://cmpf.eui.eu/projects-cmpf/media-pluralism-monitor/

måtte	generere,	ikke	kan	'trækkes	ud'	men	i	stedet	går	tilbage	til	medierne	og	f.eks.	investeres	i udvikling	eller	udvidelse.	Af	disse	årsager	kan	fondsejerskab	i	udgangspunktet	ses	som	en	mere stabil	form	for	medieejerskab	end	f.eks.	det	private	ejerskab	-	men	det	er	altså	også	en	model, som	ingen	bliver	rige	af. Offentligt	ejerskab: Endelig	ejes	nogle	medier	af	staten	i	det	land,	hvor	de	er	aktive.	Denne	form for	medieejerskab	er	særligt	vigtig	i	lande	som	Danmark	(og	de	øvrige	nordiske	lande	såvel	som Storbritannien),	 hvor	 public	 service-medier	 indtager	 en	 central	 placering	 i	 medielandskabet (Hallin	&	Mancini,	2004).	I	praksis	kan	statsligt	ejerskab	af	medier	antage	forskellige	former;	TV 2	Danmark	er	f.eks.	et	aktieselskab,	som	den	danske	stat	ejer	alle	aktier	i,	mens	DR	er	en	selvejende	institution,	som	hører	under	staten.	Statsligt	ejerskab	udfordrer	principielt	fordringen	om redaktionel	uafhængighed,	og	i	et	demokratisk	perspektiv	er	det	derfor	centralt,	at	denne	ejerskabsform	har	indbygget	(og	respekterer)	armslængdeprincippet	om,	at	ejerne	ikke	blander	sig	i redaktionelle	spørgsmål	eller	prioriteringer	(se	også	Simonsen,	2025). Der	findes	utallige	variationer	af	disse	former	for	medieejerskab,	ligesom	der	inden	for	hver	enkelt	er	flere	nuancer,	end	denne	rapport	tillader	os	at	redegøre	for.	Dertil	kommer,	at	der	naturligvis	også	findes	andre	former	for	medieejerskab	(f.eks.	'community	media',	som	især	i	udlandet ejes	og	forvaltes	af	frivillige	fællesskaber	med	henblik	på	samfundsmæssig	udvikling).	Men	privat ejerskab,	fondsejerskab	og	statsligt	ejerskab	er	ikke	desto	mindre	de	mest	fremtrædende	former for	medieejerskab	-	og	det	er	også	dem,	som	har	fyldt	og	stadig	fylder	mest	i	en	dansk	sammenhæng.

## Euromedia	Ownership	Monitor	(EurOMo)

For	at	opfylde	kravet	om	gennemsigtighed	om	medieejerskab	har	EU-Kommissionen	finansieret forskningsprojektet Euromedia	 Ownership	 Monitor (EurOMo).	 Analysen,	 som	 præsenteres	 i denne	rapport,	udspringer	af	den	seneste	runde	i	dette	forskningsprojekt;	denne	runde	har	kørt i	perioden	2024-2025.	Der	er	tale	om	et	internationalt	forskningsprojekt,	som	på	systematisk	og ensartet	vis	kortlægger	ejerskab	af	mindst	15	toneangivende	nyhedsmedier	i	hvert	af	de	27	medlemsstater	i	Den	Europæiske	Union. EurOMo-projektet	er	finansieret	af	EU-Kommissionen	og	er	koordineret	af	professor	Josef	Trappel	og	adjunkt	Tales	Tomaz	ved	Salzburg	Universitet	i	Østrig,	mens	nationale	teams	fra	hver	af	de 27	medlemsstater	individuelt	har	indsamlet	data	fra	deres	respektive	lande.	De	danske	data	er indsamlet	i	perioden	april-juni	2025.	Dermed	har	denne	data	ikke	opfanget	de	seneste	forandringer	på	det	danske	mediemarked,	herunder	JP/Politikens	Hus'	opkøb	af	Altinget	samt	svenske Bonnier	News'	køb	af	aktiemajoriteten	i	Zetland.

## Fremgangsmåde

Datagrundlaget	for	denne	rapport	er	indsamlet	gennem	først	og	fremmest	Det	Centrale	Virksomhedsregister	(CVR/Virk).	Dette	register	rummer	blandt	andet	oplysninger	om	hvem,	der	er	de

legale	og	reelle	ejere	af	alle	danske	selskaber	(nu	og	historisk),	så	det	muliggør	dermed	en	ejerskabsmæssige	gennemlysning	af	også	de	danske	nyhedsmedier.	Indsamlingen	af	disse	oplysninger	er	foretaget	manuelt.	Princippet	i	såvel	dataindsamling	som	analyse	er,	at	vi	har	taget	udgangspunkt	i	et	konkret	nyhedsmedie	og	så	'arbejdet	os	tilbage'	derfra	gennem	kæden	af	ejerskab	for	at	kortlægge	hvem,	der	i	sidste	ende	ejer	det	pågældende	nyhedsmedie.	Alle	disse	kæder fremgår	af	den	offentligt	tilgængelige	database	over	medieejerskab,	som	ligger	på	EurOMo-projektets	website:	https://media-ownership.eu For	alle	nyhedsmedier	i	analysen	har	vi	desuden,	i	det	omfang	det	findes,	inkluderet	website	samt (hoved-)profiler	på	Facebook,	Instagram	og	TikTok.	I	analysen	har	vi	fokuseret	på	i	alt	16	nyhedsmedier,	som	repræsenterer	forskellige	medietyper	(public	service-medier	(radio	og	tv),	'gamle' aviser,	'nye'	digitale	medier	og	nyhedsinfluencere	på	de	sociale	medier).	Disse	medietyper	er dikteret	af	det	overordnede	EurOMo-projekt	med	henblik	på	at	opnå	størst	mulig	spredning	både i	det	enkelte	land	og	på	tværs	af	de	27	EU-medlemsstater.	Udvælgelsen	af	specifikke	nyhedsmedier	er	imidlertid	foretaget	af	forfatterne	til	denne	rapport	som	en	afvejning	mellem	på	den	ene side	at	kunne	tegne	et	bredt	og	repræsentativt	kort	over	landskabet	af	danske	nyhedsmedier	og på	den	anden	side	ikke	inkludere	flere	nyhedsmedier,	end	forskningsprojektets	ressourcer	rakte til	rent	faktisk	at	indsamle	data	om	og	analysere.	Udvælgelsen	er	informeret	af	data	om	blandt andet	danskernes	brug	af	nyhedsmedier	(Newman	et	al.,	2025;	Schrøder,	Blach-Ørsten	&	Eberholst,	2025)	samt	anden	nyere	forskning	i	medieejerskab	og	mediebrug	i	Danmark	(Blach-Ørsten et	al.,	2024;	Kammer,	2017;	Kammer	&	Blach-Ørsten,	2025). De	16	nyhedsmedier	er:

- DR
- TV	2
- Information
- Politiken
- Berlingske
- Jyllands-Posten
- Børsen
- B.T.
- Ekstra	Bladet
- Horsens	Folkeblad
- Jydske	Vestkysten
- Fyens	Stiftstidende
- Sjællandske	Medier
- Zetland
- @fredes.forside
- @oliver.springborg

## Reelle	og	legale	ejere

Som	det	fremgår	af	den	europæiske	forordning	om	mediefrihed,	er	det	primære	fokus	for	EurOMo-forskningsprojektet	at	synliggøre	ejerskabsforhold	i	udvalgte	fremtrædende	medier.	Her er	fokus	på	legale	og	reelle	ejere.	Ifølge	CVR-registret	defineres	henholdsvis	reelle	og	legale	ejere på	følgende	vis:

- Reelle	ejere	er	fysiske	personer,	som	i	sidste	instans	direkte	eller	indirekte	ejer	eller	kontrollerer	en	tilstrækkelig	del	af	ejerandelene	eller	stemmerettighederne	i	virksomheden, eller	som	udøver	kontrol	ved	hjælp	af	andre	midler. 4
- Legale	ejere	er	personer	eller	virksomheder,	der	har	5	%	eller	mere	af	en	virksomheds kapital	eller	stemmer. 5

Det	er	dog	vigtigt	at	fremhæve,	at	selv	om	formålet	med	analysen	er	at	registrere	de	reelle	ejere, så	har	EU-domstolen	i	2022 6 slået	fast,	at	adgangen	til	oplysninger	om	reelle	ejere	skal	begrænses. Af	denne	grund	fremgår	de	fulde	navne	på	reelle	ejere	ikke	af	analyserne	i	den	rapport,	ligesom de	ikke	fremgår	af	EurOMo-forskningsprojektets	offentlige	database	over	medieejerskab.

## Eksempler	på	medieejerskab	i	Danmark

I	det	følgende	præsenterer	vi	dele	af	de	danske	data	fra	EurOMo-forskningsprojektet.	Vores	fokus er	på	eksempler	på	forskellige	typer	af	ejerskabsformer	på	det	danske	mediemarked	med	henblik på	at	afdække	ejerforhold	samt	synligheden	af	disse.	Eftersom	især	fondsejerskab	fylder	meget	i det	danske	medielandskab	(Blach-Ørsten	et	al.,	2024;	Kammer,	2017),	vil	denne	form	for	ejerskab også	fylde	mest	i	analysen.	Afslutningsvis	diskuteres,	hvordan	ejerskabsforhold	og	transparens på	det	danske	mediemarked	tager	sig	ud	i	forhold	til	de	27	andre	EU-lande	samt	hvilke	risici,	der kan	udfordre	mediernes	uafhængighed	i	de	forskelle	medlemslande.	Både	data	og	de	præsenterede	grafer	er	fra	EurOMo-forskningsprojektets	website.

## Fondsejerskab	(1):	Berlingske

Berlingske	har	i	nyere	tid	været	gennem	en	række	af	skiftende	ejere,	efter	at	blandet	andre	Mærsk i	2000	besluttede	at	sælge	deres	aktieandel	i	det,	der	dengang	hed	det	Berlingske	Officin.	De	følgende	ejere	var	først	norske	Orkla	(2000-2005),	herefter	britiske	Mecom	(2006-	2014),	dernæst belgiske	De	Persgroep	(DPG	Media,	2014-2024),	og	endelig	er	norske	Amedia	nu	ejer	af	Berlingske	Media.	Der	er	her	tale	om	en	fondsejet	mediekoncern	med	hovedsæde	i	Norge,	som	også	ejer aviser	i	både	Norge	og	Sverige.	Som	et	kuriosum	kan	det	bemærkes,	at	Amedia	blev	grundlagt	i

4 https://virk.dk/myndigheder/stat/ERST/selvbetjening/Det\_Offentlige\_Ejerregister/vejledning-registrer-ejerforhold/

5 https://virk.dk/myndigheder/stat/ERST/selvbetjening/Det\_Offentlige\_Ejerregister/vejledning-registrer-ejerforhold/

6 https://denmark.dlapiper.com/da/nyhed/principiel-afgoerelse-om-offentlighedens-adgang-til-oplysninger-om-reelle-ejere

uaveksle su procent al ejerskabet mentem hinanden , Og aisse nye ejershabstornola Iremgar Ikke af figuren.

Legend

2012	ved	en	fusion	mellem	A-pressen	og	Edda	Media.	Sidstnævnte	hed	tidligere	Orkla 7 og	ejede under	det	navn	jo	tidligere	Berlingske	Medie.	Nogle	gange	går	tingene	i	ring.

\_ Publisher

Shareholding

Amegastiftelsen

Som	det	fremgår	af	Figur	1,	bliver	berlingske.dk	(og	altså	også	avisen	Berlingske)	udgivet	af	selskabet	Berlingske	Media	A/S,	som	ejes	af	Amedia	Danmark	ApS,	som	ejes	af	norske	Amedia	A/S, som	ejes	af	Amediastiftelsen.	Der	er	således	tale	om	en	relativt	simpel	ejerskabskæde,	som	i	sidste ende	resulterer	i	et	(udenlandsk)	fondsejerskab.	Det	skal	dog	gentages	og	understreges,	hvordan denne	ejerskabskæde	af	de	udgivne	nyhedsmedier	er	baseret	på	dataindsamlingen,	som	fandt sted	i	foråret	og	sommeren	2025;	siden	da	har	Amedia,	Berlingske	og	JFM	indgået	en	aftale	om	at udveksle	30	procent	af	ejerskabet	mellem	hinanden 8 ,	og	disse	nye	ejerskabsforhold	fremgår	ikke af	figuren. Amedia Berlingske Media A/S berlingske.dk

## Figur	1:	Ejerskab	af	Berlingske.

Figur	1:	Kilde:	Euromedia	Ownership	Monitor,	2025

<!-- image -->

## Fondsejerskab	(2):	Politiken

Hvor	 Berlingske	 er	 et	 eksempel	 på	 internationalt	 fondsejerskab,	 er	 Politiken	 et	 eksempel	 på fondsejerskab	inden	for	landets	grænser.

Som	det	fremgår	af	Figur	2	er	politiken.dk	(og	dermed	også	avisen	Politiken)	udgivet	af	selskabet JP/Politikens	Hus	A/S,	som	ejes	ligeligt	af	A/S	Politiken	Holding	og	Jyllands-Posten	Holding	A/S. A/S	Politiken	Holding	er	ejet	af	Politiken-Fonden	og	Ellen	Hørups	Fond,	som	oplyser	på	sin	hjemmeside,	at	den	ejer	en	sjettedel	af	de	stemmeberettigede	aktier	i	A/S	Politiken	Holding,	samt	at

7 https://www.amedia.no/om-oss/om-amedia-dansk

8 https://www.berlingske.dk/business/berlingske-ejer-og-jfm-bytter-andele-og-bliver-partnere?gaa\_at=eafs&gaa\_n=AWEtsqcr8LTrGerrJpuZEH1MxEBn0zMk0TYzeVrU9yAkRA0-hMH6P7QqxGF&gaa\_ts=69304064&gaa\_sig=uHU0yyyNopC17U2cT7pZYeNgHSGxBdummQkX6dfVZhkmVNBuEnjCHbV6D7IghciKFCMEBdTOmuvXzxZl18v5-Q%3D%3D

Figur 2: Ejerskab af Politiken.

Legend

· Outlet · Organisation

- Shareholding

\_ Publisher formålet	med	ejerskabet	er,	at	'arbejde	på	Politikens	generalforsamling	for	at	bevare	de	ideer	af frisindet,	radikal	karakter,	som	var	grundlaget	for	stiftelsen	af	Politiken' 9 .	På	samme	måde	fremhæver	Politiken-Fonden	på	sin	hjemmeside,	at	"Fondens	formål	er	gennem	erhvervelse	og	besiddelse	af	aktier	i	A/S	Politiken	Holding	og	på	anden	måde	dels	at	sikre	og	underbygge	den	fortsatte beståen	af	Dagbladet	Politiken	og	af	Ekstra	Bladet	(…).	Fonden	vælger	chefredaktører	for	Dagbladet	Politiken	og	Ekstra	Bladet'. 10 POSTEN HOLDING A/S

Publisher

Jyllands-Posten	Holding	A/S	er	tilsvarende	ejet	af	Jyllands-Postens	Fond,	hvis	primære	opgave	er 'gennem	besiddelse	af	aktier	i	Jyllands-Posten	Holding	A/S	at	støtte	JP/Politikens	Hus	A/S	i	udgivelse	af	Morgenavisen	Jyllands-Posten	som	et	af	private,	erhvervsmæssige,	organisationsmæssige	og	partipolitiske	interesser	uafhængigt	liberalt	dagblad	(…)' 11 .	Fonden	har	også,	ligesom	for Politiken-Fonden,	til	formål	at	udnævne	chefredaktører	til	Morgenavisen	Jyllands-Posten.

## Figur	2:	Ejerskab	af	Politiken.

Figur	2:	Kilde:	Euromedia	Ownership	Monitor,	2025

<!-- image -->

## Offentligt	ejerskab:	Ejerskab	af	TV	2

Ejerskabet	over	TV	2	(tv-kanal)	er	ganske	enkelt.	Som	det	fremgår	af	Figur	3,	er	TV	2	A/S	et	offentligt	aktieselskab,	som	er	100	procent	ejet	af	den	danske	stat	(gennem	Kulturministeriet),	og som	driver	TV	2.	Ejerskabet	for	DR	er	ligeledes	simpelt,	da	det	er	fuldt	finansieret	af	det	offentlige.

9 https://xn--ellenhrupsfond-vqb.dk/

10 https://www.politikenfonden.dk/om-politiken-fonden/

11 https://jpfond.dk/om-fonden/

Figur 3: Ejerskab af TV 2.

Figur 4: Ejerskab af @fredes.forside

Legend

Legend

~ Shareholding

\_ Publisher

## Figur	3:	Ejerskab	af	TV	2.

The Ministry of Culture

Figur 4: Kilde: Euromedia Ownership Monitor, 2025

<!-- image -->

Figur 3: Kilde: Euromedia Ownership Monitor, 2025

Figur	3:	Kilde:	Euromedia	Ownership	Monitor,	2025

## Privat	ejerskab:	@fredes.forside

Et	andet	eksempel	på	en	simpel	ejerskabskonstruktion	findes	for	fredes.forside,	som	er	et	TikTokbaseret	nyhedsmedie.	Her	deler	to	ejere	ejerskabet	af	udgivelsen.

Figur	4:	Ejerskab	af	@fredes.forside

Figur	4:	Kilde:	Euromedia	Ownership	Monitor,	2025

<!-- image -->

## Opsummering	af	ejerskabsformer

I	Danmark	udgør	forskellige	former	for	fondsejerskab	samt	offentligt	ejerskab	en	stor	andel	af ejerskabet,	når	det	gælder	traditionelle	mediebrands.	Fondenes	formål	er	non-profit	i	den	forstand,	at	det	alene	handler	om	at	videreføre	driften	af	de	medier,	som	fondene	ejer;	i	tilfældene Politiken-Fonden	og	Jyllands-Postens	Fond	har	de	dog	også	retten	til	at	udpege	chefredaktørerne for	henholdsvis	Politiken,	Ekstra	Bladet	og	Jyllands-Posten.	Det	minder	om	forholdene	på	den engelske	avis	The	Guardian,	hvor	chefredaktører	ligeledes	udpeges	af	fonden	bag	avisen,	om	end der	også	holdes	en	vejledende	afstemning	blandt	medarbejderne 12 .	På	franske	Le	Monde	vælges chefredaktøren	af	medarbejderne 13 ,	hvilket	sidst	skete	i	2015.

Offentligt	ejerskab	i	form	af	DR,	TV	2,	TV	2-regionerne	og	Radio	IIII	spiller	på	samme	måde	en stor	rolle	i	det	danske	mediemarked,	ganske	som	SVT	og	SR	gør	det	i	Sverige,	NRK	gør	det	i	Norge, og	Yle	gør	det	i	Finland.	Public	service-mediernes	centrale	rolle	fremhæves	også	eksplicit	i	den europæiske	forordning	for	mediefrihed.	Her	fremhæves	det,	at	denne	uafhængighed	bør	beskyttes	ved,	at

'Medlemsstaterne	sikrer,	at	procedurerne	for	udnævnelse	og	afskedigelse	af	den	øverste	leder	i public	service-medieudbydernes	ledelse	eller	af	medlemmerne	af	bestyrelsen	har	til	formål	at sikre	public	service-medieudbydernes	uafhængighed.	Den	øverste	leder	i	public	service-medieudbydernes	ledelse	eller	af	medlemmerne	af	bestyrelsen	udnævnes	efter	gennemsigtige,	åbne, effektive	og	ikkediskriminerende	procedurer	og	på	grundlag	af	gennemsigtige,	objektive,	ikkediskriminerende	og	forholdsmæssige	kriterier,	der	på	forhånd	er	fastlagt	på	nationalt	plan.	Varigheden	af	deres	embedsperiode	skal	være	tilstrækkelig	til	at	sikre	public	service-medieudbydernes	faktiske	uafhængighed.'	(s.	24)

I	skrivende	stund	er	tiltag	til	en	ændret	udpegelsesprocedure	allerede	undervejs	i	Danmark,	hvor det	er	planen,	at	der	fra	2027	nedsættes	et	udpegningsorgan	til	at	varetage	opgaven	med	at	udpege	medlemmer	til	DRs	bestyrelse. 14

Privat	ejerskab	af	nyhedsmedier	fylder	mindre	blandt	de	nyhedsmedier,	som	indgår	i	den	danske del	af	EurOMo-projektet.	Blach-Ørsten	et	al.	(2024)	har	tidligere	fremhævet,	at	mens	offentligt ejerskab	og	fondsejerskab	fylder	meget	i	de	traditionelle	nyhedsmedier,	er	eksistensen	af	privat ejerskab	 mere	 udbredt	 blandt	 for	 eksempel	 fritstående	 webmedier	 og	 startups.	 Zetland	 var	 i mange	år,	og	også	da	dataene	til	EurOMo-projektet	blev	indsamlet,	et	godt	eksempel	på	dette,	og i	skrivende	stund	er	detaljerne	ved	svenske	Bonnier	News'	opkøb	af	majoriteten	af	Zetland	under godkendelse	 hos	 konkurrencemyndighederne.	 Samtidig	 bemærker	 Blach-Ørsten	 et	 al.	 (2024) også,	at	der	typisk	er	mindre	gennemsigtighed	i	relation	til	privatejede	nyhedsmedier	end	ved fondsejerskab	og	offentligt	ejerskab.

12 https://www.theguardian.com/media/2014/dec/19/guardian-observer-staff-vote-editor-in-chief-alan-rusbridger

13 https://www.theguardian.com/media/2015/jul/01/le-monde-jerome-fenoglio-editorial-director

14 https://kum.dk/aktuelt/nyheder/nye-krav-til-bestyrelsesmedlemmer-i-dr

Figur 5: Risikovurdering af europæiske nyhedsmediers uafhængighed

## Danmark	i	et	internationalt	perspektiv

Foruden	ejerskab	fokuserer	EurOMo-forskningsprojektet	på	en	række	yderligere	parametre	med relation	til	nyhedsmediernes	strukturelle	uafhængighed.	Det	undersøges	således	også	hvem,	der har	den	økonomiske	kontrol	over	et	medie	(det	vil	sige	hvem,	som	i	sidste	ende	kan	tjene	penge på	det),	ligesom	der	med	fokus	på	medies	indtjening	også	er	en	interesse	i	reklameindtægter	fra både	staten	og	andre	offentlige	aktører.	Det	registreres	desuden	hvem,	der	i	det	daglige	træffer de	redaktionelle	beslutninger	på	et	medie,	såvel	som	de	relevante	aktørers	netværksrelationer (f.eks.	om	redaktører	eller	ejere	er	'politisk	eksponerede',	det	vil	sige	har	relationer	til	politiske partier	og/eller	har	besat	politiske	poster	inden	for	det	seneste	år).	Endelig	er	der	fokus	på	den specifikke	nationale	lovgivning	om	medieejerskab	og	på	hvordan,	denne	lovgivning	håndhæves (herunder	hvilke	myndigheder,	der	skal	kontrollere	håndhævelsen	af	lovgivningen).

Figur	5:	Risikovurdering	af	europæiske	nyhedsmediers	uafhængighed

AVERAGE

Figur	5:	Kilde:	Euromedia	Ownership	Monitor,	2025.	Sammenligning	mellem	lande	skal	foretages	med	forbehold	for,	at forskellige	nationale	teams	har	registreret	risikofaktorer	lidt	forskelligt.

<!-- image -->

Figur	5	viser	den	beregnede	risiko	i	forhold	til,	hvor	transparent	medieejerskab	er	i	de	enkelte EU-medlemsstater.	I	beregningen	indgår	en	vurdering	af	risici	i	forhold	de	fem	faktorer,	som	er nævnt	ovenfor.	Her	måles	på	en	risiko-skala	med	værdier	mellem	0	og	2,	hvor	0	vælges,	hvis	indikatoren	lever	op	til	kravene,	og	2	vælges,	hvis	en	indikator	hverken	efterleves	fuldt	ud	eller	bare delvist.	Figuren	illustrerer,	hvordan	Polen	med	en	risikovurdering	på	1,34	er	det	land	i	EU,	der	på tidspunktet	for	dataindsamlingen	har	de	største	udfordringer	på	dette	område.	Dette	hænger blandt	andet	sammen	med	et	politisk	omskifteligt	system,	hvor	tidligere	regeringer	har	søgt	at

svække	uafhængigheden	af	f.eks.	polsk	public	service-tv	(Bobinski,	2024).	I	den	anden	ende	af skalaen	ligger	Sverige	med	en	samlet	risiko-score	på	0,35	på	grund	af	klar	lovgivning	og	transparens	omkring	ejerskab	(Ohlsson,	Lindberg	&	Facht,	2022).	Med	en	risiko-score	på	0,8	ligger	Denmark	tæt	på	det	europæiske	gennemsnit	på	0,89.	Danmarks	placering	påvirkes	af	fraværet	af	specifik	lovgivning	vedrørende	medieejerskab	(da	Danmark	jo	alene	har	en	almen	konkurrencelov, der	 dækker	 området).	 Derudover	 påvirkes	 Danmarks	 score	 af	 public	 service-mediernes	 ejerskabskonstruktion,	som	bringer	dem	tæt	på	staten	og	det	politiske	system,	og	hvor	udpegning gennem	staten	også	gør	f.eks.	generaldirektøren	i	DR	til	en	såkaldt	politisk	eksponeret	person (hvilket	vejer	tungt	i	EurOMos	metode	for	vurdering	af	risiko). Det	er	positivt,	at	Danmark	scorer	lavere	i	risikovurderingen	omkring	transparens	i	medieejerskab	end	det	europæiske	gennemsnit.	Det	betyder	imidlertid	ikke,	at	forholdene	for	medieejerskab	og	transparens	i	medieejerskab	ikke	skal	være	genstand	for	fortsatte	undersøgelser	-	for	de skal	de.	Både	fordi	der	er	et	legalt	krav	om	det	i	den	europæiske	forordning	for	mediefrihed,	og fordi	det	grundlæggende	skaber	et	vidensgrundlag	til	at	opretholde	det	strukturelle	fundament, som	det	danske	mediesystem	og	dermed	det	danske	demokrati	bygger	på.

16

## Litteratur

Andersen,	E.	(1977).	Ikke	et	ord	om	ytringsfrihed:	Rapport	om	journalisternes	arbejdsvilkår	på danske	dagblade.	Modtryk.

Benson,	R.,	Hessérus,	M.,	Neff,	T.,	&	Sedel,	J.,	(2025).	How	Media	Ownership	Matters.	Oxford	University	Press.

Blach-Ørsten,	M.,	Willig,	I.,	Eberholst,	M.	K.,	&	Burkal,	R.	(2024).	Changing	Forms	of	Ownership	in a	Democratic	Corporatist	Media	System-How	Digitalization	Leads	to	Less	Transparency	and	the Risk of Media Capture. Comunicação	 e sociedade (46), 1-23. https://journals.openedition.org/cs/12883

Bobinski,	K.	(2024).	Poland	gives	free	media	a	chance.	British	Journalism	Review,	35(2),	62-66. https://doi.org/10.1177/09564748241256785

Doyle,	G.	(2002).	Media	Ownership.	Sage.

Hallin,	D.	C.,	&	Mancini,	P.	(2004).	Comparing	Media	Systems.	Three	Models	of	Media	and	Politics. Cambridge	University	Press.

Jørgensen,	 O.	 C.	 (2016).	 Beretningen	 om	 de	 danske	 aviser	 1992-2011.	 Dagspressens	 Fond	 og Statsbiblioteket.

Kammer,	A.	(2017).	'Market	structure	and	innovation	policies	in	Denmark'.	I:	H.	van	Kranenburg (red.),	Innovation	policies	in	the	European	news	media	industry:	A	comparative	study	(pp.	3747).	Cham:	Springer	International	Publishing.

LBK	nr.	331	af	20/03/2025:	https://www.retsinformation.dk/eli/lta/2025/331

LBK	nr.	150	af	03/11/2024:	https://www.retsinformation.dk/eli/lta/2024/1150

LOV	nr.	1604	af	26/12/2013:	https://www.retsinformation.dk/eli/lta/2013/1604

LBK	nr.	1350	af	04/09/2020:	https://www.retsinformation.dk/eli/lta/2020/1350

LBK	nr.	1154	af	23/09/2013:	https://www.retsinformation.dk/eli/lta/2013/1154

LOV	nr.	741	af	20/06/2025:	https://www.retsinformation.dk/eli/lta/2025/741

Lund,	A.B.	(1976).		Magten	over	Danmarks	Radio.	En	analyse	specielt	med	henblik	på	forholdene omkring	lydradioens	nyhedsformidling	1970-1976.	Publimus.

McQuail,	D.	(2000).	McQuail's	Mass	Communication	Theory	(4.	udgave).	Sage.

Newman,	N.,	Arguedas,	A.	R.,	Robertson,	C.	T.,	Nielsen,	R.	K.,	&	Fletcher,	R.	(2025).	Reuters	Institute Digital	 News	 Report	 2025.	 Reuters	 Institute	 for	 the	 Study	 of	 Journalism,	 Oxford	 Universitet. https://reutersinstitute.politics.ox.ac.uk/digital-news-report/2025

Noam,	E.	M.	(2016).	'Introduction'.	I:	E.	M.	Noam	(red.),	Who	Owns	the	World's	Media?	Media Concentration	and	Ownership	around	the	World	(pp.	3-15).	Oxford	University	Press. Ohlsson,	 J.,	 Lindberg,	 T.,	 &	 Facht,	 U.	 (2022).	 Country	 Report	 2022.	 https://media-ownership.eu/2023-edition/findings/countries/sweden/ Simonsen,	 S.	(2025).	Monitoring	 Media	 Pluralism	 in	 the	 European	 Union:	 Results	 of	 the MPM2025.	Country	report:	Denmark.	I:	Media	Pluralism	Monitor.	European	University	Institute Robert	Schuman	Centre	for	Advanced	Studies.	https://doi.org/10.2870/5902835 Simonsen,	S.	(2024).	Monitoring	Media	Pluralism	in	the	Digital	Era:	Application	of	the	Media	Pluralism	Monitor	in	the	European	member	states	and	candidate	countries	in	2023.	Country	Report from	Denmark.	I	Media	Pluralism	Monitor.	European	University	Institute	Robert	Schuman	Centre for	Advanced	Studies.	https://doi.org/10.2870/5902835 Schrøder,	K.,	Blach-Ørsten,	M.,	&	Eberholst,	M.	K.	(2025).	Danskernes	brug	af	nyhedsmedier	2025. Center	for	Nyhedsforskning,	Roskilde	Universitet.	https://zenodo.org/records/16598980 Søllinge,	 J.	 D.	 (2005).	 Lokalpressen.	 Danmarks	 lokale	 ugeaviser	 og	 distriktsblade	 1850-2003. Statsbiblioteket. Søllinge,	J.	D.,	&	Thomsen,	N.	(1988).	De	danske	aviser	1634-1989.	Bind	1.	Dagspressens	Fond. Søllinge,	J.	D.,	&	Thomsen,	N.	(1989).	De	danske	aviser	1634-1989.	Bind	2.	Dagspressens	Fond. Thomsen,	N.	(1972).	Dagbladskonkurrencen	1870-1970.	Politik,	journalistik	og	økonomi	i	dansk dagspresses	strukturudvikling.	Universitetsforlaget	i	København. Thomsen,	N.,	&	Søllinge,	J.	D.	(1991).	De	danske	aviser	1634-1911.	Bind	3.	Dagspressens	Fond.

Trappel,	 J.	 (2024).	 16	 The	 stunning	 longevity	 of	 media	 ownership	 concentration.	De	 Gruyter handbook	of	media	economics,	229.

Willig,	I.,	&	Blach-Ørsten,	M.	(2022).	Magtudredninger	og	medier:	Den	nye	magtudredning.	Økonomi	og	Politik,	95(3-4),	76-87.	https://doi.org/10.7146/okonomi-og-politik.v95i3-4.135554