<!-- image -->

## Valgbarometer FV22

Krisevalget - Et jordskredsvalg mod den politiske midte

Ørsten, Mark; Eberholst, Mads Kæmsgaard

DOI:

10.5281/zenodo.7351607

Publication date: 2023

Document Version Også kaldet Forlagets PDF

## Citation for published version (APA):

Ørsten, M., & Eberholst, M. K. (2023). Valgbarometer FV22: Krisevalget - Et jordskredsvalg mod den politiske midte . Center for Nyhedsforskning, Roskilde Universitet. https://doi.org/10.5281/zenodo.7351607

## General rights

Copyright and moral rights for the publications made accessible in the public portal are retained by the authors and/or other copyright owners and it is a condition of accessing publications that users recognise and abide by the legal requirements associated with these rights.

- Users may download and print one copy of any publication from the public portal for the purpose of private study or research.
- You may not further distribute the material or use it for any profit-making activity or commercial gain.
- You may freely distribute the URL identifying the publication in the public portal.

## Take down policy

If you believe that this document breaches copyright please contact rucforsk@kb.dk providing details, and we will remove access to the work immediately and investigate your claim.

<!-- image -->

## Valgbarometer FV22: Krisevalget

Et jordskredsvalg mod den politiske midte

Mark Blach-Ørsten

Mads Kæmsgaard Eberholst

<!-- image -->

CENTER FOR NYHEDSFORSKNING Roskilde Universitet

1

## Valgbarometer	FV22:	Krisevalget

## Et	jordskredsvalg	mod	den	politiske	midte

Mark	Blach-Ørsten	og	Mads	Kæmsgaard	Eberholst

Forskningsrapport	støttet	af	Roskilde	Universitets	rektorpulje.

Projektet	er	udført	i	samarbejde	med	Infomedia	og	TV	2	Danmark.

© Ophavsretten til denne publikation tilhører: Forfatterne og Center for Nyhedsforskning

## Kontakt:

Mark Blach-Ørsten: oersten@ruc.dk Mads Kæmsgaard Eberholst: makaeb@ruc.dk

Printed in Denmark 2022 1. udgave, 1. oplag

Online edition DOI: 10.5281/zenodo.7351607 ISBN: 978-87-973514-2-0

## Center for Nyhedsforskning

Institut for Kommunikation og Humanistisk Videnskab

Roskilde Universitet Universitetsvej 1 4000 Roskilde

www.ruc.dk/cfn

## Resumé	af	FV22:	'Krisevalget'

Et	'ejendommeligt'	folketingsvalg	'midt	i	en	international	krise	-	sikkerhedspolitisk,	energipolitisk,	økonomisk 1 .'	Sådan	beskrev	statsminister	Mette	Frederiksen	Folketingsvalget	2022,	da	hun udskrev	det	den	5.	oktober	2022,	efter	at	valgkampen	havde	været	uofficielt	i	gang	siden	Det	Radikale	Venstres	ultimatum	til	regeringen	i	juli	2022.	Samtidig	kom	statsministeren	med	en	overraskende	ny	udmelding:	Socialdemokratiet	ville	gå	til	valg	-	ikke	på	at	fortsætte	som	etparti-regering	-	men	på	at	danne	en	ny	bred	regering	hen	over	midten	af	dansk	politik.	Baggrunden	for denne	overraskende	udmelding	var	netop	de	mange	'kriser,	der	griber	ind	i	hinanden',	og	som gjorde	det	nødvendigt	at	afprøve	en	ny	regeringsform	-	hen	over	midten	-	med	partier	fra	både rød	og	blå	blok.	Mette	Frederiksen	kaldte	selv	folketingsvalget	for	et	'tryghedsvalg',	men	det	var kriserne,	der	kom	til	at	sætte	valgets	dagsorden;	krigen	i	Ukraine,	stigende	inflation,	energikrise, klimakrise	og	ikke	mindst	krisen	i	den	offentlige	sektor. Til	valget	i	2022	stillede	hele	14	partier	op,	hvilket	gav	en	øget	kamp	om	opmærksomheden,	og modsat	de	sædvanlige	to	statsministerkandidater	var	der	tre	navne	på	spil	i	dette	valg:	Mette Frederiksen	(Socialdemokratiet),	Jakob	Ellemann	Jensen	(Venstre)	og	Søren	Pape	Poulsen	(Det Konservative	Folkeparti).	Af	de	nye	partier	i	denne	valgkamp	har	opmærksomheden	især	samlet sig	omkring	Inger	Støjberg	og	Danmarksdemokraterne	samt	Lars	Løkke	Rasmussen	og	Moderaterne.	Før	valget	blev	udskrevet,	samlede	en	stor	del	af	den	danske	presses	opmærksomhed	sig omkring	Inger	Støjberg,	mens	Lars	Løkke	Rasmussen	og	hans	projekt	om	en	samlingsregering hen	over	midten	fik	mindre	opmærksomhed.	Med	Mette	Frederiksens	udmelding	om	en	regering hen	over	midten	fik	Lars	Løkke	Rasmussen	en	ny	og	central	position	i	valgkampen,	mens	Inger Støjberg	i	højere	grad	blev	'indlemmet'	i	den	blå	blok. Før	valgudskrivelsen	tegnede	det	til	et	regeringsskifte	i	Danmark.	Berlingske	kunne	således	i	august	fortælle,	at	Socialdemokratiet	stod	til	det	dårligste	valgresultat	i	over	100	år 2 .	Samtidig	så Det	Konservative	Folkeparti	ud	til	at	blive	større	end	Venstre,	og	Inger	Støjberg	og	hendes	nye parti	Danmarksdemokraterne	stod	til	omkring	10	pct.	af	stemmerne.	Undervejs	i	valgkampen skiftede	dette	billede	dog,	og	frem	mod	valgdagen	viste	meningsmålingerne,	at	Socialdemokratiet stod	til	at	klare	sig	bedre	eller	lige	så	godt	som	ved	valget	i	2019;	at	Venstre	stod	til	at	blive	større end	Det	Konservative	Folkeparti,	samt	at	Lars	Løkke	Rasmussen	og	Moderaterne	stod	til	at	klare sig	bedre	end	Inger	Støjberg	og	Danmarksdemokraterne. En	mulig	forklaring	på	udviklingen	af	valgkampen	-	ud	over	personlige	fodfejl	fra	Søren	Pape Poulsens	side	-	kan	være,	at	valget	netop	blev	udskrevet	på	baggrund	af	de	mange	kriser,	der	greb ind	i	hinanden:	Sikkerhedspolitisk	krise,	klimakrise,	velfærdskrise	og	økonomisk	krise.	Dette	bagtæppe	gjorde	det	sværere	for	både	Søren	Pape	Poulsen,	der	i	begyndelsen	af	valgkampen	satte alle	sejl	til	for	at	tale	om	'skattelettelser'	og	for	Inger	Støjbergs	vedkommende	et	opgør	med	'by og	land',	fordi	ingen	af	disse	'enkeltsager'	passede	særligt	godt	til	et	krisevalg,	hvor	en	lang	række

1 https://www.stm.dk/statsministeren/taler/pressemoede-om-valgudskrivelse-den-5-oktober-2022/

2 https://www.berlingske.dk/politik/socialdemokratiet-staar-til-laveste-valgresultat-i-over-100-aar-jeg-synes

3

-	næsten	ligeværdige	emner	-	kæmper	om	opmærksomheden.	Omvendt	har	samme	'krisevalg' været	en	fordel	for	statsministeren,	fordi	kriserne	flyttede	vælgernes	opmærksomhed	væk	fra 'mink-sagen,'	og	for	Lars	Løkke	Rasmussen,	for	hvem	de	mange	kriser	var	et	perfekt	bagtæppe for	det	ønskede	samarbejde	hen	over	midten,	som	Moderaterne	var	blevet	skabt	på	baggrund	af. Statsminister	Mette	Frederiksen	udskrev	som	sagt	valget	på	baggrund	af	en	række	kriser.	I	lang tid	lå	'klima	og	miljø'-krisen	i	toppen	af	dagsordenen;	midt	i	valget	begyndte	en	forsvars-krise	at vise	sit	ansigt	(i	form	af	bogen	om	FE-sagen),	men	i	valgkampens	slutspurt	blev	det	krisen	i	'sundhed	og	ældrepleje',	der	endte	som	valgets	største	tema.	Under	dette	tema	er	inkluderet	spørgsmål om	for	 eksempel	 en	 mangelfuld	 psykiatri,	 stigende	 ventelister	 på	 hospitaler	 samt	 mangel	 på sundhedspersonale.	Klima	og	miljø	endte	på	andenpladsen,	men	hvor	klimavalgkampen	i	2019	i høj	grad	fokuserede	på	spørgsmålet	om	global	opvarmning	og	CO2,	så	indeholdt	emnet	klima	og miljø	i	2022	også	et	fokus	på	grøn	omstilling	og	uafhængighed	af	russisk	olie	og	gas.	Sikkerhedspolitiske	udfordringer	gjorde,	at	emnet	forsvar,	med	en	samlet	tredjeplads	i	omtale,	blev	langt mere	prominent	i	2022	end	i	2019.	Men	ser	man	nærmere	på	dækningen	af	dette	spørgsmål,	så er	 en	 stor	 del	 af	 denne	 dækning	 forbundet	 med	 valgkampens	største	enkeltsag,	den	tidligere nævnte	såkaldte	FE-bog. Ser	vi	på	den	samlede	omtale	af	partier	og	partiledere,	så	deles	top	tre	i	omtale	af	de	tre	statsministerpartier	mellem	Mette	Frederiksen	og	Socialdemokratiet	på	førstepladsen,	Jakob	EllemannJensen	og	Venstre	på	andenpladsen	og	Søren	Pape	Poulsen	og	Det	Konservative	Folkeparti	på tredjepladsen.	Af	de	nye	partier,	Moderaterne	og	Danmarksdemokraterne,	endte	Lars	Løkke	og Moderaterne	med	at	blive	mere	omtalt	end	Inger	Støjberg	og	Danmarksdemokraterne. Rapporten	viser	desuden:

- At	nyhedsmedierne	fordeler	taletiden	mellem	blokkene	stort	set	lige.
- At	nyhedsmedierne	prioriterer	forskelligt	mellem	valgkampens	emner.	Således	vægter Berlingske	 og	 Børsen	 spørgsmålet	 om	 økonomi	 højere	 end	 de	 andre	 dagblade,	 mens Information	og	Politiken	vægter	klima	og	miljø	og	B.T.	og	Ekstra	Bladet	vægter	sundhed og	ældrepleje.
- At	 tillid	 til	 politikere	 var	 et	 emne,	 som	 især	 Jakob	 Ellemann-Jensen	 og	 Sofie	 Carsten Nielsen	talte	om	-	ofte	med	fokus	på	Mette	Frederiksen.
- At	 tilstedeværelse	 og	 engagement	 på	 Facebook	 var	 ulige	 fordelt	 mellem	 partilederne. Mette	Frederiksen	havde	det	mest	positive	engagement,	mens	Morten	Messerschmidt	og Søren	Pape	Poulsen	fik	overvejende	negativ	respons	på	Facebook.

I	resten	af	denne	rapport	vil	vi	gennemgå,	hvordan	valgkampen	udviklede	sig	i	forhold	til	mediernes	dækning	af	partiledere,	partier	og	emner.	Dernæst	vil	rapporten	se	nærmere	på,	hvordan de	enkelte	partier	og	partiledere	vægtede	de	enkelte	emmer	i	valgkampen.

4

## Indholdsfortegnelse

| Resumé af FV22: 'Krisevalget'           |   3 |
|-----------------------------------------|-----|
| Indholdsfortegnelse                     |   5 |
| Figurer i rapporten                     |   6 |
| Rapportens metode og samarbejdspartnere |   7 |
| FV 22 i hovedtal                        |   8 |
| Valgkampens temaer                      |  14 |
| En tid med mange kriser                 |  14 |
| Emner og blokke, partier og partiledere |  16 |
| Forskelle mellem FV19 og FV 22          |  21 |
| Tillid til de danske politikere         |  23 |
| Energikrisen                            |  24 |
| Søren Pape Poulsens 'møgsager'          |  25 |
| Mette Frederiksens totale dominans      |  26 |
| Litteratur                              |  31 |

## Figurer	i	rapporten

| Figur 1: Partiledere, omtale pr. dag.                                       |   8 |
|-----------------------------------------------------------------------------|-----|
| Figur 2: Samlet omtale af partiledere                                       |   9 |
| Figur 3: Partier, omtale pr. dag                                            |  10 |
| Figur 4: Omtaler af partier, samlet                                         |  11 |
| Figur 5: Blokke, omtale i alt.                                              |  12 |
| Figur 6: Politiske blokke fordelt på landsdækkende dagblade                 |  13 |
| Figur 7: Omtale af politiske blokke fordelt på medietyper                   |  13 |
| Figur 8: Emner, omtale pr. dag.                                             |  15 |
| Figur 9: Emner, omtale i alt.                                               |  16 |
| Figur 10: Valgets emner fordelt på politiske blokke                         |  17 |
| Figur 11: Partilederes citater fordelt på emner                             |  18 |
| Figur 12: Partiers omtale af emner                                          |  19 |
| Figur 13: Emner fordelt på medietyper                                       |  20 |
| Figur 14: Emner og de landsdækkende medier                                  |  21 |
| Figur 15: Forskelle i emner i valget 2019 og 2022                           |  22 |
| Figur 16: Forskelle i emner i valget 2019 og 2022 (forskel i procent)       |  22 |
| Figur 17: Tillid til politikere fordelt på parti og partileder              |  24 |
| Figur 18: Energikrise fordelt på valgets temaer                             |  25 |
| Figur 19: Søren Papes medieomtale                                           |  26 |
| Figur 20: Omtale af partiledere fordelt på medietyper                       |  28 |
| Figur 21: Sentimentanalyse af engagement på partilederes opslag på Facebook |  29 |

## Rapportens	metode	og	samarbejdspartnere

Rapporten	bygger	på	analyse	af	indholdsdata	fra	alle	danske	nyhedsmedier	(n=1.463),	der	kategoriseres	i	informationsdatabasen	'Infomedia'.

Rapportens	bærende	analyser	udarbejdes	ved	automatiserede	søgninger	i	Infomedias	kategoriserede	indhold.	Der	søges	efter	partier,	partiledere	samt	udvalgte	emner	i	valget.	Der	kan	foretages	krydsanalyser	på	følgende	parametre:	Tid,	aktør	(blok,	parti,	partileder)	og	medie	(navn,	medietype,	mediegeografi).	Søgestrengene	er	udarbejdet	således,	at	vi	indledningsvist	scanner	enhver	artikel	for,	om	den	har	relevans	til	folketingsvalget	2022.	Dette	gør	vi	med	en	række	emneord,	der	skal	findes	i	artiklens	tekstkorpus.	Indslag	fra	radio	og	tv	kodes	ud	fra	tekstlige	referater, der	er	udarbejdet	af	Infomedia	og	kategoriseret	i	databasen.	Hvis	et	indholdselement,	det	være sig	artikel	eller	indslag,	har	relevans	for	folketingsvalget	2022,	køres	der	på	dette	en	række	automatiserede	analyser,	der	optæller	de	ovenfor	nævnte	elementer.	Der	tages	ikke	hensyn	til	dubletter.	Således	kan	en	artikel	altså	godt	være	bragt	som	citathistorie	i	flere	medier	og	dermed tælle	med	flere	gange.	Dette	er	i	sig	selv	kun	et	problem,	hvis	man	ser	på	individuelle	historier eller	medier.	Denne	rapport	ser	dog	udelukkende	på	så	store	mængder,	at	disse	dubletter	udgør en	mindre	del,	ligesom	det	vil	være	relevant	at	medtage	dubletterne	i	sådanne	beregninger,	da man	på	den	måde	får	et	billede	af	den	totale	mediedækning,	som	danske	medier	har	været	eksponent	for.

Datasættet	indeholder	i	alt	74.320	omtaler	af	folketingsvalget,	32.301	omtaler	af	de	politiske	partier,	32.593	omtaler	af	partilederne,	26.184	omtaler	af	emner	og	13.980	citater	fra	partilederne. Datasættet	er	indsamlet	i	perioden	5/10	til	1/11	(fra	valgudskrivelse	til	valgdag).	Vi	slutter	vores dataindsamling	på	valgdagen	kl.	8:00,	så	vi	ikke	medtager	det	efterspil,	der	er,	når	valgstederne åbner.	Derfor	kan	vi	med	rette	sige,	at	datasættet	er	dækkende	i	valgkampen	og	ekskluderer	valghandlingen.

Vi	indsamler	også	data	fra	sociale	medieplatforme.	Specifikt	Facebook	og	Twitter.	Det	er	kun	disse to	platforme,	vi	kan	indsamle	fra	med	automatiseret	analyse	gennem	API-adgang.	Samtidigt	er det	begrænset	hvilke	data,	vi	faktisk	har	adgang	til	over	API-adgangen.	Vi	anvender	værktøjet 'Talkwalker' 3 .	Det	er	begrænset	hvor	meget	data,	vi	vælger	at	bruge	fra	dette	værktøj,	da	datagrundlaget	i	nogle	henseender	er	usikkert.	Vi	indsamler	data	fra	partiernes	og	partilederens	åbne profiler.

Undervejs	i	valgkampen	udkom	Valgbarometer	FV22	med	daglige	analyser	på	både	sociale	medier,	gennem	pressemeddelelser	og	med	TV	2	som	mediepartner,	hvor	de	daglige	analyser	blev brugt	både	i	tv-programmet	News	og	Co.	samt	i	online	artikler	på	tv2.dk.

Denne	slutrapport	er	et	sammendrag	af	de	daglige	analyser,	vi	har	udarbejdet,	ligesom	det	er	et tilbageblik	på	valgkampen	som	helhed.

3 Læs	mere	om	Talkwalker	her:	https://www.talkwalker.com

## FV	22	i	hovedtal

I	figur	1	ser	vi	omtalen	af	partiledere	over	tid.	Figuren	tager	som	den	eneste	i	analysen	udgangspunkt	i	16.	september	2022,	da	valgkampen	havde	været	i	gang	et	godt	stykke	tid,	før	valget	blev udskrevet	den	5.	oktober.	Figuren	viser,	at	Mette	Frederiksen	brugte	sin	viden	om,	hvornår	valget ville	blive	udskrevet	til	at	planlægge	en	kampagne	med	politiske	udspil,	så	som	udspillet	den	17. september	om	højere	løn	til	social-	og	sundhedshjælpere	under	uddannelse.	Desuden	holdt	internationale	begivenheder,	så	som	sabotage	af	Nord	Stream-gasledningen	også	Mette	Frederiksen højt	på	mediernes	dagsorden,	og	det	kulminerede	med	udskrivelsen	af	valget	den	5.	oktober.	Figur	1	viser	også,	at	Mette	Frederiksen,	gennem	stort	set	hele	valgkampen,	var	den	partileder,	der opnåede	mest	omtale,	skønt	hun	mod	slutningen	blev	overhalet	af	Lars	Løkke	Rasmussen	en	kort periode.

Figur	1:	Partiledere,	omtale	pr.	dag.

<!-- image -->

Figur	1:	Omtale	af	partiledere	pr.	dag.	Mette	Frederiksen	er	markeret	med	rødt.	Søren	Pape	Poulsen	markeret	med	grønt. Jakob-Ellemann	Jensen	markeret	med	blåt.	Lars	Løkke	Rasmussen	markeret	med	lilla.	Data	i	grafen	fra	16/9	til	1/10	2023. n=79.617.

Figur	1	viser	samtidig,	at	frem	til	omkring	20.	oktober	stod	kampen	om	omtale	af	partiledere mellem	de	tre	statsministerkandidater.	Søren	Pape	Poulsen	og	Jakob	Ellemann-Jensen	kæmpede således	i	de	første	uger	om	hvem	af	de	to,	der	skulle	være	den	næstmest	omtalte	kandidat.	Dette skiftede	dog	efter	20.	oktober,	hvor	Lars	Løkke	Rasmussen	overtog	rollen	som	'hovedudfordrer' og	forblev	den	næstmest	omtalte	kandidat	frem	til	valgdagen	-	og	endda	med	en	forholdsvis	stor afstand	til	de	to	statsministerkandidater.

Figur	2	viser	dog	i	hvor	høj	grad,	at	Mette	Frederiksen	løb	med	omtalen.	Hele	31	%	af	al	omtale	af partiledere	var	således	omtale	af	socialdemokratiets	formand.	Figuren	viser	også,	at	Lars	Løkke Rasmussen	samlet	set	fik	næstmest	omtale	og	dermed	mere	omtale	end	både	Søren	Pape	Poulsen og	Jakob	Ellemann-Jensen.	Lars	Løkke	Rasmussen	fik	også	mere	omtale	end	Inger	Støjberg,	der dog	så	samtidig	slog	mange	andre	af	de	mere	etablerede	partiledere	i	omtale.	Dermed	fik	begge de	to	nye	partiledere	en	succesfuld	valgkamp	målt	på	omtale.	Omvendt	er	det	værd	at	bemærke, at	de	to	grønneste	partiledere,	Sikandar	Siddique	og	Franciska	Rosenkilde	samtidig	er	de	mindst omtalte.

Figur	2:	Samlet	omtale	af	partiledere

Figur	2:	Samlet	omtale	af	partiledere.	n=79.617

<!-- image -->

Fordelingen	af	omtalen	af	de	tre	statsministerkandidater	i	figur	2	fortjener	også	en	ekstra	bemærkning.	I	tidligere	udgaver	af	Valgbarometer	i	2019	samt	2015	har	vi	set,	at	statsministerkandidaterne	er	løbet	med	omkring	halvdelen	af	den	mulige	omtale.	I	2019	fik	Mette	Frederiksen	21

%	af	omtalen,	mens	Lars	Løkke	Rasmussen	fik	28	%	(Blach-Ørsten,	Eberholst,	Hartley	og	Stensberg,	2020).	I	alt	49	%.	I	2015	fik	Helle	Thorning	Schmidt	33	%	af	omtalen,	mens	Lars	Løkke Rasmussen	fik	31	%	(Blach-Ørsten,	Eberholst	&	Burkal,	2017).	I	alt	64	%.	I	2022	er	omtalemængden	til	de	tre	statsministerkandidater	i	alt	54	%	og	altså	nogenlunde	på	højde	med	tidligere	år. Men	fordelingen	internt	er	ikke	lige,	da	de	to	kandidater	fra	blå	blok	synes	at	dele	omtalen	mellem sig,	mens	Mette	Frederiksen	får	lige	så	stor	omtale	som	tidligere	statsministerkandidater.

Vender	vi	opmærksomheden	mod	nyhedsmediernes	dækning	af	partierne,	både	over	tid	og	samlet,	så	tegner	der	sig	et	lignende	billede;	dog	med	nogle	væsentlige	nuancer.	I	figur	3,	der	viser omtale	af	partierne	over	tid,	er	det	således	tydeligt	at	se,	at	Venstre	som	parti	klarede	sig	godt	i konkurrencen	med	Socialdemokratiet	gennem	hele	valgkampen,	ligesom	det	er	tydeligt,	at	Venstre	samlet	set	klarer	sig	bedre	end	Det	Konservative	Folkeparti.	Det	er	desuden	værd	at	bemærke,	at	det	især	var	mod	valgkampens	slutning,	at	både	Alternativet	og	Liberal	Alliance	begyndte	at	hæve	sig	i	omtale.	Samtidig	viser	figur	3	også	en	ganske	stabil	omtale	af	Dansk	Folkeparti	gennem	hele	valgkampen.

Figur	3:	Partier,	omtale	pr.	dag

Figur	3:	Omtale	af	partier	pr.	dag.	N=110.827.

<!-- image -->

Figur	4	viser	den	totale	omtale	af	de	politiske	partier,	og	her	fremgår	det	også	tydeligt,	hvordan de	tre	kandiderende	statsministerpartier	står	for	det	meste	af	omtalen.	Figuren	viser	desuden,	at de	røde	støttepartier	ligger	på	de	tre	næste	pladser	i	omtale:	Først	Radikale,	så	SF	og	derefter Enhedslisten.	Efter	Enhedslisten	er	det	Dansk	Folkeparti,	Nye	Borgerlige,	Liberal	Alliance	og	Alternativet,	der	besætter	de	næste	pladser.	Til	sidst	ligger	Danmarksdemokraterne,	Kristendemokraterne,	Moderaterne	og	Frie	Grønne.	Forskellen	i	forhold	til	omtale	af	partileder	og	parti	er værd	at	bemærke	for	både	Danmarksdemokraterne	og	Moderaterne.	Den	viser,	at	det	for	begge partiers	vedkommende	hovedsageligt	var	partilederne,	Inger	Støjberg	for	Danmarksdemokraterne	og	Lars	Løkke	Rasmussen	for	Moderaterne,	der	tegnede	partiernes	profil	i	medierne.

Figur	4:	Omtaler	af	partier,	samlet

Figur	4:	Omtaler	af	partier,	samlet.	N=110.827.

<!-- image -->

Af	figur	5	kan	vi	se,	at	regeringen	fastholdt	sin	såkaldte	regeringsbonus	i	denne	valgkamp	(Hopmann,	De	Vreese	&	Albæk,	2011).	Det	vil	sige,	at	den	til	enhver	tid	siddende	regering	typisk	'høster'	en	bonus	i	form	af	meromtale	i	en	valgkamp.	Her	viser	vores	analyse	en	begrænset	bonus	til rød	blok	med	en	samlet	omtale	på	46	%,	mens	blå	blok	står	til	43	%	og	lilla	blok	til	11	%.	Som tidligere	vist	i	figur	1	og	figur	3	var	denne	regeringsbonus	meget	kraftig	fra	starten	af	valgkampen, men	aftog	frem	mod	valgdatoen,	dog	med	en	blivende	overvægt	til	den	samlede	røde	blok,	som det	ses	i	figur	5.	Det	er	klart,	at	lilla	blok	'mudrer'	omtalefordelingen	mellem	rød	og	blå	blok,	men

det	er	ligeledes	klart,	at	den	lilla	blok,	Moderaterne,	ikke	bare	kan	lægges	til	blå	blok,	da	partiet jo	gik	til	valg	på	en	regering	hen	over	midten.

Figur	5:	Blokke,	omtale	i	alt.

Figur	5:	Omtale	af	blokke	i	alt.	N=99.433.

<!-- image -->

Trods	den	omtalte	regeringsbonus,	der	jo	bygger	på	et	samlet	resultat,	så	stræber	de	enkelte	nyhedsmedier	traditionelt	efter	en	balanceret	politisk	dækning	ud	fra	journalistiske	idealer	om	fairness,	upartiskhed,	tilstræbt	objektivitet	og	alsidighed	(Hopmann,	2009;	Hopmann	&	ElmelundPræstekær,	2010	&	Hopmann,	Van	Aelst	&	Legnante,	2012).	Figur	6	viser,	at	netop	en	balanceret dækning	mellem	de	politiske	blokke	i	høj	grad	også	er	blevet	tilstræbt	af	de	danske	aviser	under FV22.	Således	viser	figuren	en	forholdsmæssig	lige	fordeling	mellem	rød	og	blå	blok	i	de	fleste medier,	skønt	denne	fordeling	fra	Ekstra	Bladets	side	ser	ud	til	at	falde	ud	til	fordel	for	blå	blok, mens	den	for	Fyns	Amts	Avis	og	Avisen	Danmark	falder	ud	til	fordel	for	rød	blok.	Det	skal	dog bemærkes,	at	denne	optælling	ikke	tager	hensyn	til	arten	af	omtale,	fx	positiv	eller	negativ,	men kun	den	samlede	omtale.

Figur	6:	Politiske	blokke	fordelt	på	landsdækkende	dagblade

<!-- image -->

Figur	6:	Omtale	af	politiske	partier	i	tilhørsforhold	til	politisk	blok	fordelt	på	landsdækkende	dagblade.	Procentsatsen angiver	den	samlede	omtale	af	blokken	udregnet	som	procent	af	omtaleniveau,	ikke	artikelniveau.	En	artikel	kan	omtale flere	blokke.	N=5.655.

Figur	7	viser	fordelingen	af	omtale	af	de	politiske	blokke	fordelt	efter	medietyper.	Her	gentages det	samme	mønster	som	i	figur	6;	det	vil	sige,	at	der	på	tværs	af	de	enkelte	medietyper	er	en ganske	lige	dækning	mellem	blokkene,	men	med	det	tidligere	nævnte	regeringsbonus	til	rød	blok in	mente.

Figur	7:	Omtale	af	politiske	blokke	fordelt	på	medietyper

<!-- image -->

Figur	7:	Omtale	af	politiske	blokke	fordelt	på	medietyper.	Procentsatsen	angiver	den	samlede	omtale	af	blokken	udregnet som	procent	af	omtaleniveau,	ikke	artikelniveau.	En	artikel	kan	omtale	flere	blokke	N=	96.682

## Valgkampens	temaer

I	de	følgende	afsnit	vil	vi	gennemgå	forskellige	dele	af	valgkampen	mere	tematisk.	Vi	starter	med en	overordnet	gennemgang	af	de	emner,	som	kom	til	at	præge	valgkampen;	men	går	senere	i dybden	med	en	række	mere	specifikke	næranalyser	af	udvalgte	problemstillinger,	så	som	dækningen	af	Sørens	Papes	skandaler	i	løbet	af	valgkampen	samt	de	forskellige	partilederes	tilstedeværelse	på	tværs	af	medieplatforme;	i	denne	kontekst	på	tværs	af	traditionelle	og	sociale	medier.

## En	tid	med	mange	kriser

Mette	Frederiksen	lagde	ikke	skjul	på,	at	det	efter	hendes	opfattelse	var	svære	tider,	danskerne stod	overfor,	da	hun	udskrev	valget.	Der	var	kriser	næsten	overalt,	så	de	mørke	tider	og	de	mange kriser	kom	også	til	at	præge	de	emner,	som	valgkampen	kom	til	at	handle	om.	Figur	8	viser	udviklingen	i	omtale	af	emner	fra	valgudskrivelsen	og	frem	til	valgdagen.	Her	fremgår	det,	at	klima og	miljø	lå	øverst	på	dagsordenen	de	første	dage	af	valgkampen	for	siden	at	blive	udfordret	af emner	som	forsvar	samt	sundhed	og	ældrepleje.	Af	de	kriser,	som	Mette	Frederiksen	udskrev valget	på	baggrund	af,	blev	det	således	især	klimakrisen	og	krisen	i	sundhedsvæsenet,	der	kom til	at	dominere.

Figuren	viser	således	også	den	dynamik,	der	prægede	valgkampen,	hvor	skiftende	emner	dominerede	undervejs.	Her	skubbede	især	udgivelsen	af	FE-bogen	og	TV	2's	dokumentar	om	plejehjem til	den	politiske	dagsorden;	derfor	viser	figuren	også,	hvordan	nyhedsmedierne	med	veltilrettelagte	 dagsordensættende	 historier	 kunne	 sætte	 sig	 på	 dagsordenen	 undervejs	 i	 valgkampen. Netop	disse	to	historier	viser	dog	også,	hvordan	hurtige	politiske	reaktioner	kan	være	med	til	at lægge	en	dæmper	på	sager,	der	ellers	nemt	kunne	udvikle	sig	til	'bomber'	i	valgkampen	for	de involverede	politikere	og	politiske	partier.

Figur	8:	Emner,	omtale	pr.	dag.

Figur	8:	Omtale	af	emner	pr.	dag.	N=26.184.

<!-- image -->

Den	samlede	omtale	for	valget	i	2022	kan	ses	i	figur	9.	Den	viser	tydeligt,	at	de	kriser,	som	løb med	det	meste	af	opmærksomheden	i	valgkampen,	især	var	sundhedskrisen	og	miljøkrisen.	Emnet	sundhed	og	ældrepleje,	der	kun	spillede	en	mindre	rolle	i	valgkampen	i	2019,	blev	således	det mest	omtalte	emne	i	2022	godt	hjulpet	på	vej	af	det	faktum,	at	denne	krise	i	forvejen	længe	har været	højt	på	dagsordenen	med	sygeplejerskernes	strejke,	nødråb	fra	psykiatrien	og	ikke	mindst skyderiet	i	det	københavnske	indkøbscenter	Fields.	Omvendt	var	klima	og	miljø	det	mest	omtalte emne	i	2019	og	det	næstmest	omtalte	emne	i	2022.	Efter	disse	to	store	emner	kommer	skoler	og børnepasning,	forsvar	og	økonomi.

Valgkampens	prioritering	af	emner	ligger	heller	ikke	langt	fra	de	mange	meningsmålinger,	der blevet	foretaget	op	til	valgkampen,	hvor	vælgerne	blev	bedt	om	at	prioritere	hvilke	emner,	som

var	vigtigst	for	dem.	I	flere	analyser	toppede	'sundhed' 4 også	som	det	højest	prioriterede	emne, men	spørgsmål	om	klima,	miljø	og	økonomi	også	lå	højt	på	vælgernes	dagsorden.

Figur	9:	Emner,	omtale	i	alt.

Figur	9:	Omtale	af	emner	i	alt.	N=26.184.

<!-- image -->

## Emner	og	blokke,	partier	og	partiledere

Inden	for	forskningen	i	valgkampe	og	partier	tales	der	typisk	om	'emneejerskab'.	Det	vil	sige,	at nogle	emner	'naturligt'	ejes	af	bestemte	partier.	Fx	har	velfærd	historisk	set	været	at	betragte	som et	emne,	som	rød	blok	havde	emneejerskab	over,	mens	'økonomi'	tilhørte	blå	blok	(Blach-Ørsten et	al.,	2020).	Sådanne	ejerskaber	kan	dog	skifte,	som	det	er	sket	med	fx	udlændingepolitikken,	der blev	født	i	blå	blok,	men	som	Socialdemokratiet	i	dag	i	lige	så	høj	grad	har	ejerskab	over.	Det antages	i	forskningen,	at	hvis	et	parti	kan	styre	en	valgkamp	i	retning	af	de	emner,	som	partiet har	ejerskab	over,	så	vil	partiet	sandsynligvis	få	en	bedre	valgkamp,	end	hvis	emnerne,	der	kæmpes	om,	ikke	er	en	naturlig	del	af	de	emner,	som	et	parti	har	ejerskab	til.	Figur	10	viser,	at	begge blokke	i	høj	grad	kæmper	om	de	samme	emner,	og	at	især	de	tre	mest	omtalte	emner;	sundhed

4 https://www.dr.dk/nyheder/politik/et-emne-topper-overraskende-stort-danskernes-liste-over-hvad-de-vil-havepolitikerne	 eller	 https://via.ritzau.dk/pressemeddelelse/ny-stor-maling-den-gronne-dagsorden-er-i-top-3-hos-vaelgerne?publisherId=13559520&releaseId=13660212

og	ældrepleje,	klima	og	miljø	samt	skoler	og	børnepasning	har	en	forholdsvis	lige	fordeling	mellem	rød	og	blå	blok	med	en	lille	overvægt	til	blå	blok,	når	det	gælder	sundhed	og	ældrepleje,	og en	fordel	til	rød	blok,	når	det	gælder	klima	og	miljø	samt	skoler	og	børnepasning.	Når	det	gælder økonomi,	er	fordelingen	også	ganske	lige,	mens	forsvar	har	en	klar	rød	overvægt,	hvilket	sandsynligvis	blandt	andet	skyldes,	at	det	var	den	socialdemokratiske	forsvarsminister,	der	var	en hyppigt	anvendt	kilde,	når	emnet	faldt	på	forsvar.

Figur	10:	Valgets	emner	fordelt	på	politiske	blokke

Figur	10:	Valgets	emner	fordelt	på	politiske	blokke.	Procentsatsen	angiver	den	samlede	omtale	af	blokken	udregnet	som procent	af	omtaleniveau,	ikke	artikelniveau.	En	artikel	kan	omtale	flere	blokke	N=	37.539

<!-- image -->

Figur	11	viser	hvilke	emner,	som	partilederen	har	udtalt	sig	om	til	nyhedsmedierne.	Her	viser figuren,	at	sundhed	og	ældrepleje	er	det	emne,	som	en	lang	række	af	de	førende	partiledere	har udtalt	sig	mest	om.	Det	gælder	for	Mette	Frederiksen,	Jakob	Ellemann-Jensen,	Lars	Løkke	Rasmussen,	Morten	Messerschmidt	og	Alex	Vanopslagh.	Mai	Villadsen	var	samlet	set	den	politiker, der	talte	mindst	om	sundhed	og	ældrepleje,	hvilket	er	værd	at	bemærke	i	lyset	af	emnets	generelle	popularitet	hos	både	vælgerne	og	de	andre	partiledere.	Klima	og	miljø	var	omvendt	det	emne som	Franciska	Rosenkilde,	Marianne	Karlsmose,	Inger	Støjberg,	Mai	Villadsen,	Pia	Olsen	Dyhr, Sofie	Carsten	Nielsen	og	Sikandar	Siddique	udtalte	sig	mest	om.	Søren	Pape	Poulsen	udtalte	sig mest	om	forsvar,	mens	Pernille	Vermund	havde	to	emner	på	en	delt	førsteplads,	nemlig	flygtninge og	indvandrere	samt	pension.	Det	er	også	værd	at	bemærke,	at	Pia	Olsen	Dyhr	brugte	16	%	af	sin

taletid	på	emnet	skoler	og	børnepasning,	mens	andre	partiledere	i	gennemsnit	kun	brugte	5	%	på emnet.	Emnet	er	ikke	vist	selvstændigt	i	figuren.

Figur	11:	Partilederes	citater	fordelt	på	emner

Figur	11:	Partilederes	citater	fordelt	på	emner.	N=8.773

<!-- image -->

Figur	12	viser,	at	billedet	ikke	helt	er	det	samme,	når	man	ser	på	omtalen	af	emner	i	forbindelse med	partier	frem	for	kun	partiledere.	Således	stiger	fx	Enhedslistens,	Kristendemokraternes,	Det Konservative	Folkepartis	og	Danmarksdemokraternes	fokus	på	sundhed	og	ældrepleje,	når	vi	anskuer	omtalen	på	dette	parameter,	mens	Venstres	fokus	på	klima	og	miljø	også	fremtræder	styrket.

Figur	12:	Partiers	omtale	af	emner

Figur	12:	Partiers	omtale	af	emner.	N=48.910

<!-- image -->

Samlet	set	viser	figur	11	og	12,	hvordan	nyhedsmedierne	relaterer	valgkampens	emner	til	de	forskellige	partiledere	og	partier.	Denne	kamp	om	emneejerskab	viser	også,	at	der	kan	være	forskel på	de	emner,	som	prioriteres	af	en	partileder	og	de	emner,	som	'resten'	af	partiet	taler	om.	I	en valgkamp,	hvor	meget	af	taletiden	er	fokuseret	på	partilederne,	ikke	mindst	i	de	mange	tv-transmitterede	partilederdebatter,	kan	vi	dog	antage,	at	det	især	vil	være	partiledernes	fokus	på	forskellige	emner,	som	vælgerne	vil	hæfte	sig	ved.	Ud	fra	denne	antagelse	er	det	således	bemærkelsesværdigt	i	hvor	begrænset	omfang,	Mai	Villadsen	fra	Enhedslisten	forbindes	med	valgkampens største	emne,	sundhed	og	ældrepleje,	samt	i	hvor	begrænset	omfang	Søren	Pape	Poulsen	fra	Det Konservative	Folkeparti	forbindes	med	valgkampens	næststørste	emne,	klima	og	miljø.	Pia	Olsen Dyhr	fra	SF	forbindes	også	kun	i	begrænset	omfang	med	emnet	sundhed	og	ældrepleje,	men	i langt	højere	grad	med	emnet	skoler	og	børnepasning,	som	hun	til	gengæld	er	forholdsvis	alene om	at	fokusere	på.

## Emnerne	og	medietyperne

Hvor	der	i	samlede	tal	var	en	klar	prioritering	i	omtalen	af	emner,	så	viser	figur	13	både	forskelle og	ligheder	mellem	dækning	af	valgkampens	emner	og	de	forskellige	medietyper.	Som	fremhævet tidligere	var	de	to	dominerende	temaer	klima	og	miljø	samt	sundhed	og	ældrepleje.	Dette	ses tydeligt	i	figur	13,	hvor	begge	emner	er	repræsenteret	med	mellem	20-35	%	i	alle	medietyper. Der	ses	dog	også	forskelle	i	dagsordener	på	tværs	af	medietyperne.	Hvor	de	lokale	medier	i	18	% af	tilfældene	skriver	om	Skoler	og	børnepasning	er	dette	blot	tilfældet	i	11	%	hos	webmedierne og	i	radio/tv	og	endnu	mindre	med	9	%	i	de	landsdækkende	dagblade.	Dette	hænger	sandsynligvis	sammen	med,	at	området	er	et	kerne-velfærdsområde,	der	typisk	er	implementeret	i	kommunalt	regi,	og	derfor	i	langt	højere	omfang	normalt	er	et	emne,	man	finder	i	kommunale	valgkampe -	og	derfor	også	i	lokale	medier	(Blach-Ørsten	&	Eberholst,	forthcoming).	En	anden	forskel	findes i	 forsvaret	som	emne.	Dette	emne	fylder	blot	6	%	i	de	lokale	medier,	men	fylder	10-12	%	i	de øvrige	medietyper.

Figur	13:	Emner	fordelt	på	medietyper

Figur	13:	Emner	fordelt	på	medietyper.	Procentværdier	under	5	%	vises	ikke.	N=25.460

<!-- image -->

Vender	vi	os	mod	dækningen	af	valgets	emner	i	de	landsdækkende	medier	på	titelniveau	(figur 14),	er	der	igen	tydelige	mønstre.	Det	er	tydeligt,	at	enkelte	dagblade	sætter	deres	egen	dagsorden.	F.eks.	kan	man	se,	at	Berlingske	og	Børsen	begge	har	prioriteret	økonomi	med	henholdsvis 32	%	og	17	%.	Man	kan	også	se,	at	Politiken	og	Information	har	klima	og	miljø	øverst	på	dagsordenen	med	hele	42	%	dækning	i	Information	og	28	%	i	Politiken.	Trods	forskellene	er	der	dog absolut	flest	ligheder	i	de	store	landsdækkende	mediers	emnefordeling.	Dog	med	nogle	undtagelser.	Information	har	stort	set	ikke	omtalt	emnet	sundhed	og	ældrepleje.	Blot	6	%	omtale	får	emnet.	Forsvar,	som	generelt	var	det	fjerdemest	omtalte	emne	i	valget,	fylder	en	del	i	både	tabloiderne	og	Weekendavisen,	men	fylder	markant	mindre	i	de	øvrige	medier.	Til	gengæld	er	klima	og

miljø	stort	set	fraværende	i	tabloiderne,	hvor	kun	6	%	af	B.T.'s	og	14	%	af	Ekstra	Bladets	spalter har	været	fyldt	med	emnet.	Forskellene	i	emnerne	er	til	dels	forventelige,	og	det	er	ikke	nødvendigvis	et	succeskriterie,	at	alle	medier	eller	medietyper	dækker	valg	med	samme	prioriteringer. Derfor	er	det	også	væsentligt	at	fokusere	på,	at	alle	medier	og	medietyper	har	dækket	de	fleste	af emnerne	og	ikke	ensidigt	har	fokuseret	på	enkelte	emner	i	overflod.

Figur	14:	Emner	og	de	landsdækkende	medier

Figur	14:	Emner	fordelt	på	landsdækkende	medier.	Procentværdier	under	5	%	vises	ikke.	N=1.825

<!-- image -->

## Forskelle	mellem	FV19	og	FV	22

I	figur	15	og	figur	16	undersøger	vi	forskelle	og	ligheder	mellem	FV19	og	FV22	belyst	ud	fra	de emner,	som	blev	mest	omtalt.	FV19	blev	døbt	'klimavalget'	af	danske	forskere	(Blach-Ørsten	et al.,	2020,	Hansen	&	Stubager,	2021).	Men	som	nævnt	indledningsvist	blev	FV22	udskrevet	på	en baggrund	af	lang	række	både	nationale	og	internationale	kriser,	hvoraf	klimakrisen	blot	var	en enkelt	af	mange	kriser	i	2022.	Dette	fremgår	også	tydeligt	af	forskellen	i	forhold	til	omtalen	af emner	i	henholdsvis	FV19	og	FV22.	Skønt	klima	og	miljø	som	emne	får	meget	omtale	i	både	FV19

og	FV22,	så	er	der	andre	emner,	hvor	forskellene	mellem	de	to	valgkampe	træder	tydeligt	frem. Det	vigtigste	emne	i	FV22,	sundhed	og	ældrepleje,	fik	kun	minimal	omtale	i	FV19,	og	det	samme gælder	emnet	forsvar,	som	både	på	grund	af	en	spektakulær	enkeltsag	(FE-sagen)	og	krigen	i Ukraine	fik	langt	mere	omtale	i	FV22	end	i	FV19,	dog	måske	ikke	så	meget	omtale,	som	man	kunne forvente	i	forhold	til	det	omfang	som	krigen	også	udfordrer	landets	økonomi	med,	fx	høj	inflation; noget	som	ikke	afspejles	i	omtalen	af	økonomi	i	valgkampen,	der	er	faldet	fra	FV19	til	FV22.

Figur	15:	Forskelle	i	emner	i	valget	2019	og	2022

Figur	15:	Forskelle	i	emner	i	valget	2019/2022.

<!-- image -->

Figur	16:	Forskelle	i	emner	i	valget	2019	og	2022	(forskel	i	procent)

Figur	16:	Forskelle	i	emner	i	valget	2019/2022.	Her	vist	som	procentmæssig	forskel.

<!-- image -->

Et	af	de	steder,	hvor	der	også	er	en	klar	forskel	på	FV19	og	FV22	er	i	omtalen	af	emnet	flygtninge og	indvandrere.	Emnet,	der	har	været	højt	på	dagsordenen	siden	1998,	var	i	valget	i	2022	reduceret	til	en	omtale	på	bare	5	%.	I	valgkampen	2019	var	emnet	tredjestørst	med	en	omtale	på	20 %.	(Blach-Ørsten	et	al.,	2020).	Emnet	har	ikke	komplet	forladt	dagsordenen,	men	har	fra	både politisk	side	og	fra	vælgernes	side	fået	konkurrence	fra	en	række	andre	områder,	som	både	vælgerne	og	politikerne	prioriterede	højere	i	FV22.	Dermed	har	emnet	måske	mistet	den	centrale rolle	for	magtfordelingen	i	Danmark,	som	det	ellers	tidligere	er	blevet	tilskrevet	(Green-Pedersen &	Krogstrup,	2008;	Green-Pedersen	&	Otjes,	2019).	Et	andet	emne,	der	er	faldet	markant	fra	2019 til	2022	er	EU,	men	her	er	årsagen	mere	lige	til.	Det	seneste	valg	til	Europarlamentet	fandt	sted	i 2019	omtrent	samtidig	med	folketingsvalget.	I	2022	var	der	intet	EU-valg	til	at	skubbe	emnet ekstra	højt	op	på	dagsordenen.

## Tillid	til	de	danske	politikere

Folketingsvalget	blev	udskrevet	på	baggrund	af	minksagen	og	en	længerevarende	diskussion	om en	generelt	dalende	tillid	til	politikerne	og	en	stigende	tendens	til	magtfuldkommenhed	hos	Mette Frederiksen	og	den	siddende	regering.	I	den	følgende	analyse	gør	vi	brug	af	en	sær-søgning	på emnet	tillid	til	politikerne	i	Infomedias	database.	Analysen	i	figur	17	viser,	at	emnet	ikke	decideret har	været	fraværende	i	valgkampen,	selvom	det	er	et	af	de	mindre	emner.	Udviklingen	fra	sidste folketingsvalg	er	dog	markant.	Under	valgkampen	2019	var	emnet	tillid	til	politikerne	repræsenteret	182	gange.	I	dette	års	valgkamp	var	det	mere	end	fordoblet	og	repræsenteret	380	gange. Der	er	også	klare	forskelle	i,	hvem	der	tales	om,	og	hvem	der	taler,	når	det	drejer	sig	om	emnet tillid	til	politikerne.	Det	er	primært	Venstre	og	Radikale,	der	taler	om	emnet,	og	det	er	primært Mette	Frederiksen,	de	taler	om,	skønt	Søren	Pape	får	også	en	stor	del	af	omtalen.	I	lyset	af	den dannede	regering,	der	inkluderer	Jakob	Ellemann-Jensen,	er	det	jo	tydeligt	i	hvor	høj	grad,	det	var samme	Jakob	Ellemann-Jensen,	der	satte	dette	emne	på	dagsordenen	under	valget,	ofte	med	en henvisning	til	minksagen	og	en	mulig	advokatundersøgelse	eller	Rigsret.

Figur	17:	Tillid	til	politikere	fordelt	på	parti	og	partileder

Figur	17:	Tillid	til	politikere	fordelt	på	parti	og	partileder.	N=1.438

<!-- image -->

## Energikrisen

Valget	blev	indledningsvist	kaldt	krisevalget	og	udskrevet	på	en	længere	række	kriser.	Heriblandt forsyningskrisen	på	energiområdet.	Allerede	inden	valget	var	dette	et	tema,	og	denne	dagsorden blev	yderligere	forstærket	kort	inden	valget,	hvor	Nord	Stream-gasledningen	eksploderede	med stor	både	national	og	international	bevågenhed	til	følge.	Hertil	rummede	perioden	omkring	valgudskrivelsen	nogle	af	de	højeste	energipriser	nogensinde	-	både	i	Danmark	og	EU.	I	dette	afsnit interesserer	vi	os	for	særemnet	energikrise.	Det	er	som	det	tidligere	emne,	tillid	til	politikerne,	et særemne,	som	vi	ikke	følger	over	tid,	men	kun	følger	i	denne	valgkamp.	Emmet	er	ikke	decideret dårligt repræsenteret	i	datasættet,	men	det	er	langt	mindre	repræsenteret,	end	vi	havde	forventet indledningsvist.	I	alt	er	emnet	repræsenteret	2.096	gange,	hvilket	bringer	det	på	højde	med	et emne	som	f.eks.	økonomi,	der	dog	som	tidligere	nævnt	i	dette	års	valgkamp	er	gået	tilbage	i	omtale.	Dette	lave	niveau	undrede	os,	men	forklaringen	kan	være,	at	emnet	energikrise	har	store overlap	med	både	økonomi	og	EU	samt	klima	og	miljø,	hvilket	også	kan	ses	i	figur	18.

Figur	18:	Energikrise	fordelt	på	valgets	temaer

<!-- image -->

Figur	18:	Emnet	energikrise	fordelt	på	valgets	temaer.	N=1.624

I	figur	18	har	vi	krydset	omtalen	af	emnet	energikrise	med	de	øvrige	emner	i	valget.	Det	står	klart, at	når	vi	taler	om	energikrisen,	så	taler	vi også om	klima	og	miljø,	EU	og	økonomi.	Dette	er	måske ikke	så	overraskende,	da	emnet	i	sagens	natur	har	store	krydsflader	med	disse	emner,	ligesom det	er	oplagt,	at	løsningerne	på	mange	af	de	problemer,	der	er	i	energikrisen,	skal	findes	inden for	disse	emner:	Energikrisen	og	den	høje	inflation	hænger	sammen	med	økonomien,	energikrisens	løsning	skal	findes	i	den	grønne	omstilling,	og	den	grønne	omstilling	er	ofte	internationalt funderet,	når	det	kommer	til	løsninger.	Når	vi	finder	det	relevant	at	bringe	energikrisen	som særemne	i	spil,	så	er	det	fordi,	det	på	forhånd	var	oplagt,	at	dette	emne	ville	blive	meget	dominerende	i	valget.	Det	blev	det,	som	vi	ved	nu,	ikke,	men	det	var	ikke	kun,	fordi	andre	kriser	overtog dagsordenen.	Det	var	i	høj	grad	fordi,	valgets	emner	i	dette	tilfælde	overlapper	og	understreger det	komplekse	i	store	politiske	agendaer,	der	kræver	internationalt	samarbejde	og	tværpolitiske løsninger.

## Søren	Pape	Poulsens	'møgsager'

Hvor	denne	rapport	hidtil	har	vist,	hvordan	Mette	Frederiksen	og	Socialdemokratiet	havde	held til	at	sætte	sig	på	det	meste	af	omtalen	i	valgkampen,	og	samtidig	havde	held	til	at	sætte	en	krisedagsorden,	som	de	andre	partier	stort	set	alle	sammen	også	talte	ind	i,	så	viser	figur	19,	hvordan omtalen	af	Søren	Pape	Poulsen	i	valgkampen	i	høj	grad	blev	påvirket	af	de	sager,	som	dukkede	op

undervejs,	og	som	også	spejlede	den	negative	spiral	i	forhold	til	omtale,	som	Søren	Pape	Poulsen allerede	var	kommet	ind	i,	og	som	havde	forbindelse	med	sagerne	omkring	hans	skilsmisse 5 .	Den negative	omtale	blev	spejlet	i	partiets	vælgertilslutning.	Før	valget	blev	udskrevet	i	august	måned, stod	de	Det	Konservative	Folkeparti	til	mellem	15	%	og	16	%	af	stemmerne.	Ved	valgets	afslutning	havde	kun	de	fået	5,5	%	af	stemmerne.

Figur	19:	Søren	Papes	medieomtale

Figur	19:	Søren	Papes	medieomtale	i	alle	medier	under	valgkampen.	N=8438

<!-- image -->

Skønt	forskning	i	politiske	skandaler	generelt	er	varsom	med	at	tilskrive	politiske	skandaler	en stor	eller	langvarig	effekt,	især	i	forbindelse	med	valgkamp	(Blach-Ørsten,	2010,	Midtbo	2012; Pollack	et	al.,	2018),	så	tyder	lige	præcis	dette	forløb	på,	at	de	mange	skandaler	omkring	Søren Pape	Poulsen,	der	allerede	begyndte	før	valgkampen,	kom	til	at	få	en	klar	betydning	for	hans statsminister-kandidatur	og	for	hele	Det	Konservative	Folkepartis	vælgertilslutning.

## Mette	Frederiksens	totale	dominans

En	moderne	valgkamp	udspiller	sig	ikke	alene	via	de	traditionelle	nyhedsmedier,	men	også	via de	sociale	medier	(Blach-Ørsten,	Eberholst	&	Burkal,	2017;	Jensen	&	Schwartz,	2020,	2021).	Derfor	har	danske	politikere	også	i	stigende	grad	dedikeret	både	tid	og	ressourcer	til	at	føre	valgkamp

5 https://journalisten.dk/moegsager-under-valgkampen-fik-medieomtalen-af-soeren-pape-til-at-peake/

på	forskellige	sociale	medieplatforme.	Figur	20	viser	omtale	af	partiledere	fordelt	på	en	række platforme,	herude	både	traditionelle	nyhedsmedier	og	sociale	medier. Ifølge	de	årlige	analyser	af	danskernes	brug	af	nyhedsmedier,	så	er	den	danske	befolkning	forholdsvis	traditionel	i	sit	medieforbrug.	Det	vil	sige,	at	danskerne	i	høj	grad	henter	deres	informationer	om	politik	og	samfund	fra	DR,	TV	2,	de	landsdækkende	aviser	samt	de	regionale	og	lokale nyhedsmedier	(Schrøder,	Blach-Ørsten	&	Eberholst,	2022).	En	høj	tilstedeværelse	på	disse	platforme	vil	derfor,	alt	andet	lige,	gavne	en	politikers	eller	et	partis	eksponering.	Danskerne	har	dog også	en	høj	tilstedeværelse	på	de	sociale	medier,	især	Facebook,	men	hvor	danskerne	har	en	høj grad	af	tillid	til	nyhedsmedier,	har	de	en	lavere	grad	af	tillid	til	sociale	medier	(Schrøder,	BlachØrsten	&	Eberholst,	2022).	Facebook	bruges	dog	af	en	aldersmæssigt	set	bredt	sammensat	del	af befolkningen	(Ibid.)	og	har	yderligere	den	fordel,	at	man	som	parti/politiker	kan	betale	sig	til	en meget	målrettet	eksponering	for	udvalgte	målgruppe	-	noget	som	partierne,	ifølge	Facebooks egne	opgørelse,	i	høj	grad	har	benyttet	sig	af 6 . Uanset	hvilken	platform	man	ser	på,	er	det	svært	at	slå	Mette	Frederiksen,	hvis	dominans	er	total på	alle	platforme.	Når	man	bevæger	sig	længere	ned	ad	ranglisten,	er	der	dog	forskelle,	som	er værd	at	bemærke.	Således	ligger	Lars	Løkke	Rasmussen	nummer	to	på	flere	platforme,	ligesom figur	20	viser,	at	Liberal	Alliances	Alex	Vanopslagh,	der	i	valgkampen	fik	meget	omtale	for	sine videoer	på	TikTok,	også	klarer	sig	godt	på	Facebook,	hvor	han	er	nummer	to	målt	på	interaktioner.

6

https://www.dr.dk/nyheder/politik/folketingsvalg/vanopslagh-og-la-har-brugt-26-millioner-paa-facebook-annon- cering-se

27

Figur	20:	Omtale	af	partiledere	fordelt	på	medietyper

<!-- image -->

Figur	20:	Omtale	af	partiledere	fordelt	på	medietyper.	Landsdækkende	dagblade,	lokale	og	regionale	dagblade	og	ugeaviser,	radio	og	tv,	webkilder,	n=152.483.	Facebook,	n=1.826.446.	Franziska	Rosenkilde	vises	ikke	i	Facebook	grundet	en	datafejl.

Hvor	selve	niveauet	af	omtale	ses	i	figur	20,	kan	figurens	data	ikke	sige	noget	specifikt	om	hverken debattone	eller	indhold	på	de	sociale	medier.	Figur	21	viser	publikumsengagementet	på	Facebook	fordelt	på	en	automatiseret	sentimentanalyse.

Figur	21:	Sentimentanalyse	af	engagement	på	partilederes	opslag	på	Facebook

<!-- image -->

Figur	21:	Engagement	på	partilederes	opslag	på	Facebook	fordelt	på	sentiment.	n=1.826.446.	Franziska	Rosenkilde	vises ikke	pga.	datafejl.

Sådanne	automatiserede	analyser	skal	ses	med	en	del	forbehold.	Alligevel	vælger	vi	at	bringe	den, da	vi	finder	nogle	interessante	mønstre,	som	er	værd	at	fremhæve.	Indledningsvist	er	det	værd at	bemærke,	at	Mette	Frederiksen	og	Jakob	Ellemann-Jensen	i	langt	overvejende	grad	har	positivt engagement	 på	 Facebook-opslag.	 Bundskraberne	 i	 forhold	 til	 positivt	 engagement	 er	 Morten Messerschmidt,	Søren	Pape	Poulsen,	Pernille	Vermund,	Sikandar	Siddique	og	Sofie	Carsten	Nielsen.	Tillægges	topscorerne	af	negativt	engagement,	Mai	Villadsen	og	Pia	Olsen	Dyhr,	kan	vi	se nogle	interessante	mønstre.	De	nævnte	partiledere	repræsenterer	partier	på	begge	fløje,	og	således	er	der	ikke	nødvendigvis	noget	enkelt	specifikt	emne,	der	kan	være	skyld	i	dette	negative engagement.	Typisk	vil	emner	som	ligestilling	(både	ift.	køn,	seksualitet	og	etnicitet)	samt	flygtninge	og	indvandrere	give	negativt	engagement	(Hartley	&	Eberholst,	2016).	Disse	emner	kan findes	på	yderkanterne	af	begge	politiske	blokke,	og	derfor	kan	det	heller	ikke	udelukkes,	at	det negative	engagement	kommer	som	reaktioner	på	specifikke	politiske	emner.	Men	det	kan	heller

ikke	udelukkes,	at	engagementet	skyldes,	at	de	nævnte	partiledere	kan	have	anvendt	negativ kampagne-strategi,	hvor	partilederen,	fremfor	at	fremhæve	egne	styrker,	fremhæver	konkurrenternes	svagheder	negativt.	Vi	ved	fra	tidligere	forskning	i	debatkultur,	at	negative	opslag	avler	en negativ	debat	(Hartley	&	Eberholst,	2016).	Negative	kampagner	er	ofte	et	redskab,	som	anvendes af	udfordrere	i	politik,	men	ikke	nødvendigvis	anvendes	af	den	siddende	regering	(Hansen	&	Pedersen,	2008).

Eftertanken	blandt	de	politiske	ledere	og	deres	rådgivere	her	kan	være,	om	denne	strategi	er	effektiv.	Partierne	med	mindst	positivt	engagement	er	således	også	de	partier,	der	har	opnået	dårlige	valg.	Man	skal	naturligvis	ikke	tillægge	figuren	og	aktiviteten	på	sociale	medier	for	meget betydning,	da	sociale	medier	kun	er	ét	af	mange	elementer	i	en	valgkamp,	og	effekterne	af	de forskellige	elementer	stort	set	er	umulige	at	skelne	fra	hinanden.	Ser	man	isoleret	på	figuren	er det	dog	umuligt	at	undgå	at	tænke	tanken,	at	negative	kampagner	avler	negativt	engagement	samt at	dette	negative	engagement	snarere	skræmmer	vælgerne	væk	fremfor	at	trække	dem	til.	Modargumentet	for	dette	er	naturligvis	Jakob	Ellemann-Jensen,	der	ligger	på	andenpladsen	med	en langt	overvejende	del	af	positivt	engagement.	Hans	og	Venstres	valg	var	med	stærk	tilbagegang.

Derfor	må	vi	igen	understrege,	at	man	skal	læse	figur	20	og	figur	21	med	en	del	forbehold,	ligesom vi	må	understrege,	at	effekten	af	kampagner	på	sociale	medier	ofte	overdrives.	I	en	dansk	kontekst	findes	indtil	videre	kun	forskningslitteratur,	der	viser	en	begrænset	sammenhæng	mellem aktivitet	 på	 sociale	 medier	 og	 valgbarhed	 (Blach-Ørsten,	 Eberholst	 &	 Burkal,	 2017;	 Jensen	 & Schwartz,	2021).

## Litteratur

Blach-Ørsten,	 M.	 (2011).	 Politiske	 skandaler	 i	 danske	 medier	 1980-2010. Tidsskriftet	 Politik , 14 (3),	7-16.

Blach-Ørsten,	M.,	Eberholst,	M.	K.,	&	Burkal,	R.	(2017/2020).	From	hybrid	media	system	to	hybrid-media	politicians:	Danish	politicians	and	their	cross-media	presence	in	the	2015	national election	campaign.	In Social	Media	Campaigning	in	Europe (pp.	42-55).	Routledge.

Blach-Ørsten,	M.,	Eberholst,	M.	K.,	Hartley,	J.	M.,	&	Steensberg,	M.	R.	(2020).	En	ny	dagsorden?: Valgkampen	2019	i	nyhedsmedierne.	In #	FV19:	Politisk	kommunikation	på	digitale	medier (pp. 69-88).	Samfundslitteratur.

Blach-Ørsten,	M.,	Eberholst,	M.	K.	(forthcoming).	Journalism	and	the	center-periphery	cleavage: How	national	and	local	news	media	covered	the	2021	municipal	elections	in	Denmark

Green-Pedersen,	C.,	&	Krogstrup,	J.	(2008).	Immigration	as	a	political	issue	in	Denmark	and	Sweden. European	journal	of	political	research , 47 (5),	610-634.

Green-Pedersen,	C.,	&	Otjes,	S.	(2019).	A	hot	topic?	Immigration	on	the	agenda	in	Western	Europe. Party	Politics , 25 (3),	424-434.

Hansen,	K.	M.,	&	Pedersen,	R.	T.	(2008).	Negative	campaigning	in	a	multiparty	system. Scandinavian	Political	Studies , 31 (4),	408-427.	https://doi.org/10.1111/j.1467-9477.2008.00213.x

Hartley,	J.	M.,	&	Eberholst,	M.	K.	(2016).	Facebook-debatter.	Hvem	sætter	dagsordenen?	In	Mark Blach-Ørsten	&	Ida	Willig	(Eds.), Den	fælles	dagsorden	og	alle	de	andre (First,	pp.	83-105).	Samfundslitteratur.

Hopmann,	D.	N.	(2009).	Public	service	og	politisk	balance:	En	typologi. Journalistica ,	(1).

Hopmann,	D.	N.,	&	Elmelund-Præstekær,	C.	(2010).	Hvem	er	medierne	i	lommen	på?	Tv-nyhedernes	dækning	af	politikere	og	emner	i	folketingsvalgkampe. Politica , 42 (3),	310-325.

Hopmann,	D.	N.,	De	Vreese,	C.	H.,	&	Albæk,	E.	(2011).	Incumbency	bonus	in	election	news	coverage explained:	The	logics	of	political	power	and	the	media	market. Journal	of	Communication , 61 (2), 264-282.

Hopmann,	D.	N.,	Van	Aelst,	P.,	&	Legnante,	G.	(2012).	Political	balance	in	the	news:	A	review	of concepts,	operationalizations	and	key	findings. Journalism , 13 (2),	240-257.

Jensen,	J.	L.,	&	Schwartz,	S.	A.	(2020).	The	2019	Danish	general	election	campaign:	The	'normalisation'	of	social	media	channels? Scandinavian	political	studies , 43 (2),	96-104.

Jensen,	J.	L.,	&	Schwartz,	S.	A.	(2021).	The	Return	of	the	'Lurker':	A	Longitudinal	Study	of	Citizens' Use	 of	 Social	 Media	 in	 Danish	 Elections	 2011,	 2015,	 and	 2019. Social	 Media+	 Society , 7 (4), 20563051211063463.

Midtbø,	T.	(2012).	Do	mediated	political	scandals	affect	party	popularity	in	Norway. Scandalous , 151-163.

Pollack,	E.,	Allern,	S.,	Kantola,	A.,	&	Blach-Ørsten,	M.	(2018).	The	new	normal:	Scandals	as	a	standard	feature	of	political	life	in	Nordic	countries. International	Journal	of	Communication , 12 ,	30873108.

Schrøder,	 K.	 C.,	 Blach-Ørsten,	 M.,	 &	 Eberholst,	 M.	 K.	(2022). Danskernes	 brug	 af	 nyhedsmedier 2022 .	(1	udg.)	Center	for	Nyhedsforskning,	Roskilde	Universitet.	Danskernes	brug	af	nyhedsmedier	https://doi.org/10.5281/zenodo.7040876