Location: Pielisjarvi
PI: ja niistä kun , vielä sittä , kennen , nimissä oli ne , mehtäniitytkit tahin ne suot , nin , vielä niisttääs sittä maksav vuokrroo sillen , joka ne omisti sittä aena niŋ kuv valtijom puolella , olijoesta ja valtijom puoleltahan siinä , parraasttaaŋ kerräelttiinnis sittä niitä , talaven , einneitä e elukoellen .
PI: van sittä kun tännem muututtiin , nin , tiällähän niitä sittä jo , kolomastip päevvääl lypsettiin , van ei sen usseemppoo kerttoo , myö lypsettynä .
PI: ei se ‿o ˀihmej jos siinä vähä rupejjaa , jo lopulla heŋkkeehiˀ ˀahistammaaj ja .
PI: ja , miinulla ee ollut , eikä meellä , eikä minun , lähiseotuvilla vaŋ kuitennij jotta , sev verran näiŋ kun se maeto siilattiin .
PI: mikä lies se lämpö , oli .
PI: se jos sattu , se normaali lämpö van se ee , siihen aekkaan ei tullut m mitatuksi , lämmöt jotta miŋkälaesel lämpö se oli , vain , kuitennis se osapuilleen , sen , e muusta , sen ˀastiin ympäryksestä , huomas jotta , nyt se ‿ol liijal lämmintä , tahik , liijaŋ kylymmee .
PI: ja se jos sitte hyvil lämpimäksi mäni se kum pitkääŋ kirnutti ni , se voev väri tuli jo erinäköstä , jos sitä kerram pitkääm piti kirnutak .
PI: lämpimänä ollessa .
PI: se tuli voe , vaalleempoo kun , näin tavallisestin niiŋ kuŋ kesässeen aekkaan , tulloo niiŋ kesällään ni se tuli vaalleemppoo jos se lämpimänä hyvim , pitkkään sae sitä kirnutar rumputtook .
PI: toesija sittä ne ‿oli , semmosija , nämä , joeta sanottin , putsiloeseksi , loeksi nin ne ‿olivat , vähä niiŋ kun , korvo , suppeempi pohjasta ja , suusta päel le , loajeni .
PI: vaen siin ‿oli kuitenis sev verran sitä , sitte suolavettä , jotta se , pysy ee , piälimäesenä se , suolavesi sen , voem peällä .
PI: vaekka eihän sillä hyvim paljjoo aena soanut van , kumpa sitä ei paljoo soanut millääk , siihen aekkaan .
PI: se sitte uunissa , se kum pyttylöessä oli nin , se sittä ne , pytyt uunissa , pirttiitettiin sanottiij jotta sitä , ne pirttiitettiin .
PI: kun sen suorraan hoasttaa nin ne kun olivat vähä semmossii jotta ne , tahtovat aena , toesesttaap peästä rykästä , nin ne aena sa , sanovat jotta , eepä tuo oekkeel lähen nyt jotta , tö e , ei ollut oekkeev väkövvee piimmeekkäää .
PI: ja eikä meilläät tässä , minunih hoettaessa sittä , teällä nin , monneen aekkaan , eikä ensi vuosilla , sattunna vaen sittä jo muutameŋ kerran , sattu minunih hoetaessa ‿tta , tuli ommiil lehmmiinnis se , poekimahalvvaus .
PI: van nyt ee ennee , jaksak kylässä käyvä , selevittelemässä heitä .
PI: vaem mikä ni monneesko , o oesikko hänestä kaksi vae oesikko hänestä jo kolome vuotta , niin ‿ikkään , muutammeen talloon , ne elläellääkärrii soettivat ja evät soanneet sitte , ja kumminnit tulivat sittem minun , luokseni ja , alakovat minnuu tahttooj ja .
PI: nii se lääkäri oli , sanonna s ‿oli justiisat tullunna , sieltä matkolttaan ni , nin se oli sanonna ‿tta ka , hänellä kun oesik nyt , saana ja heän ‿on syömätäj ja , se kun oli sittä sanonna ‿tta siellä on , ja vielä sanonna nimelttää ‿ttä , pekka ikone ˀon siellä joka se , pumppusi iliman nin , se oli sanonna ka sittäpä minulla ei ookkaas sittäpä minä kylyvennik koessani ja , kuham minä , ruokkaelen nim minä sittä tulen sinne .
PI: minä sano ‿tta ka ˀempä , oekkeen , uskaltanna sannooˀ ˀeŋkä ilennä ‿ttä , paremmallen ihteeni .
PI: vaen se sittä loppujel lopussa kun se ‿oli jo turvonna nin , se siitä sittä kohosi jotta se , sittä hyvästin näky .
PI: van sitä ei tiettynä , vain arvelehttiin , niin ‿ikkään , kahistes sattu siellä , van ne ‿oli jo sitte yksinnään sielä , karja käömässä eij ‿olt paemennii .
PI: toeseŋ kerraŋ kansaj ja , se lehmä sae ollas sittä yön siellä sitä ei löyve ttynä , kun iltasilla , han sitä jo lähettiin ehtimmääj ja liekkö sitä ottook käönyt vam minähän siellä kävin niissä seotuvim mistä ne , pähän toeset karjat tulivat van , vaekka sillä kello oli kaalassa nin , tottahan se , siellä , kaŋkkaam pohjalla mahto , moataj jotta se ei ke , kelloosakkaah heillaottanna eikä , sattunna etteen , ja kun sitä , aena vaen , jos ei mikä lehmä tullut pihhaan nin sitä aennaa ˀensimäeseksi ne purov varret ja pahimmat , paekat etittiij ja , niihän sitä sillonnim minnääˀ ˀetin ne , pahimmat paikat ja kun sitä ei tullut ei , kä näkynnä ,.
PI: vaen sittä oamusilla , jo siinä , jo ylläänä olttiin ja , minä jo sittä kansak , jo siellääs salolla ollessa kul lypsin nin , minä meinasim männäl lypsyllen van sittä tämä oton , emäntävaennoo , nin se jo sittä mäni lypsyllej ja minä sitte , sanon jotta annaham minä tuonnek , mäem peällen nousej jotta , eikö kuuluk , sanon vielä ‿ttä , pulma oli sen nimi jotta , eikö kuulup pulmaŋ kelloo ja , niin alako sieltä , kello kavettoo , nin se sieltä , kaŋkkaalta , järver ranttaal laskeetu .
PI: van se kum peässöö , elukkaaˀ ˀomin nokkisan niin se ee katos sitä ‿ttä tullooko sitä liijaksi vae , parraaks .
PI: ka ooolihan ne karhutkiˀ ˀuhkana .
PI: sen näki jotta se ‿om makkuuksellaan , olleet ne lehmät kun se ol hyökännä siihen .
PI: nim minä sano ‿tta ka minnuu ei tunnuh heäm pelottavan ei yhttääv vaekk ‿ei ook kun tämä kirves .
PI: van silloŋ kun , mänttiin otoŋ kansak , vasttaan sitä , sinne , ee , nin nin , tuntu jotta , se ee pelottanna ei yhttää ‿ttä vaikka tulisiv vasttaa ‿tta minä runttoesin sillä kirvveellä muuten sitä .
PI: jotta kun se eij ‿oov vielä tähäŋkkääˀ ˀastit tehnyt kelleŋkkääm mittää , muuta kun , s , sanon vaej jotta ka , onhan nuo puhheena jotta on ne , joelttaev venäläesiltä , peänahkan , silimillev vetässyt van , eihän nuita tiällä oov vielä tahton , tah , tapahtunna kerttookkaas semmossi .
PI: niin sen oli , tempassut , van se oli niim pikkuneŋ kutales se karhu , nii se pässi kun ‿oli sitä , kuletellunna , piiitkäm matkkoo vetännä selässään sitä , karhhuu nin , sen näki jotta , kun se ‿oli karhu nuista pikkusista , nuista närreistä ja petäjäntaemista aena tavottanna nin ne ‿oli luiskahtanneet poes siitä ja .