Location: Hollola
VK: no aina sim mikompäivän , aikana .
VK: nii .
VK: ol .
VK: sittev veri pois nii ja sittem poltettiin .
VK: ei siil liha palannu .
VK: ettei menniet pahantekuå .
VK: sitte toineŋ kuårma vietiin tonnej junaa , joŋka ne vei , helssiŋki että sitteŋku , sai reest sem myytyä ni otti sielt sen toisen , kuårmam myy taas sen .
VK: mentiin tuålt orimattilaŋ kautta viel , silloin ei meitill ‿ollu , tielt mitääŋ kaveria .
VK: tä piestii siit silleh helssiŋkin tielles sittel luhtikyläs .
VK: luhtikylä mutt ‿ei myä oltus siel ‿yätä .
VK: nii , nii .
VK: toi noi , niemeŋkylästhän toi hottolan ‿emäntä vaino kotosin .
VK: sinnet täyty kiertää orimattilaŋ kirkoŋ kautta , ja sielt sitten , kiertää tulemaan takasi .
VK: lählettiin niim myähäsieŋ kotoa .
VK: siit mentiin , siit mentiin sitten sille , tönnöm myllylle , ja tönnöm myllylt , mentii , mä niit ‿enää muistakka , sielt tul sitten tää meitin tiemmen ‿yhteen siel , tol puålel , yhlel sillal .
VK: minä rupesin sanomaan että eikohan toi jää kestäk kun se on nii huåno aina se , ruåttalaisej jää , n ‿eikohan toi jää kestä , lasketaa marjoniemeen tost noo , suårraan tot jäätä myöle .
VK: no myä laskettii eihäm meitil mitää hätää ollu , siell ‿ol nii huånoja paikkoja , kun se , kuv virta tulee läpi .
VK: no minä taas sanon ‿etta no , kaikki ol unta kolloja kum minäkin , em minä siel ‿olluk kulkennuk ko ikänä , met nei .
VK: joo , komi .
VK: sehäm mev vävyks , sinne , sen muistaj jo .
VK: ja meetteriŋ kalle , mej ja otti jalan ylös ni , ai kun se ol paha ja , se heittikin ‿äkkijä sej jalam pois .
VK: noo kyl nii , tyätä niill ‿ol .
VK: mut siin ‿ol ennen toinen , suutar jo , siel mäjel .
VK: toiner raatal ‿ol siin , tontil mikä on ‿ittel nuuttilal nys siel , kar , tanor rajas .
VK: niin se osti ser raatalin tontin siit .
VK: no se ol nys se raatal .
VK: ool , kova rokko ol ‿ollukkim minä oli , myö oltiiv vähijä , nuårena jo .
VK: sihin näättehän tuliehan se jos ‿o , tos haava , ja sitte se , rupi , rupi jää sihi , ja jos sen ‿ottaa kesken ‿aikaasap pois ni , sihij jää pitkä viiva .
VK: toihan täs meillä viimeseks ol , mutta ethän sinä sit nym muista , toi , joka kuål tuål , sehän täs kulk kyläst kylää ,.
VK: ne yhles neulovat ennem mut , kun suutarintyät loppu ni ,.
VK: silläkin ‿ol kaikki koneet ja kaikki , se myy kaikki .
VK: mull ‿on nil leveä kantapie täs toises jalas etenkin , täytyy työnnät tähäl lestin sisäpuålen , kantapäähä , sellasel list , lisä , kappalie , ni sitten ei , mennym miŋ keŋkäiŋ kallellie .
VK: ja se on ‿ihlav vahva talvipalttu .
VK: ja kyl se , minä uskom mukavamp ‿olkii ku , koval puulla istua .
VK: juu , kun ne pump , pumpsas , noit , saappait , niiŋkun , keŋkiäkiŋ kun ne , pumpsaamal tek .
VK: mut nythän ne jo sitte lopult ‿ei , viittinnyp pumpsata , naulasil ne löi anturat kii .
VK: joo hyvät viikattiet se tek nii , ja sirpit .
VK: vaikk ‿ehäm minä niit tehnym minähäl löiv vasaral päälle .
VK: niihän ol .
VK: se ol niiŋ kova kommunisti , meillä ol talkuå .
VK: ja myä ajettiin sitten siin talvel , ton , venneriŋ kans .
VK: seppä mäh , mähläs tuål .
VK: niin seppälä vaino .
VK: no ei sii , voima siiŋ kysymykses vaan ‿ol että pysy jalas .
VK: mutta , toinen seppä keŋkitti sen , ilmam mitää , pahaŋki hevose .
VK: no parin tunnim piestä tulet hakemaaŋ kyl se on sitteŋ keŋkäs .
VK: minä jätin sen sinnem minä aattelin ‿ekke ny .
VK: ja minä istun sihij ja kun se otti sej jalan , ni se ol niiŋku olis hauvituk , tukki missä se löi seŋ keŋkäŋ kii , ja siit tul nii hyvä hevoiŋ keŋkittie , keŋkittiep parempaa .
VK: muuta ku silloi sem pit rupeama hyppiin ni silloi se nykäs , silloi se hevoi vapis jo taas sano ja .
VK: minähäm myyn täs , noin , johan nyt ‿oŋ kol neljä vuåtta , sellai kolmastalvi varsa , sillev vehmaam miehelle .
VK: m sen ei saakka , jalkaa ylos muuta ku hihnal , takajalkaa ku , seppä tul vestämää varsana .