Location: Saarijarvi
IM: se , se ˀoloventeko ol sillä laela että ne pantiin tuota nii , otrat likkoo .
IM: ne pantii likkoo .
IM: sittem pantiiˀ ˀuuniin ne , ja sielä sotkettiij ja , so , imeloitettii että ne tul imeliä ne otrat .
IM: ja sitte niŋ kaova ˀettä ne sitteŋ annnettiiŋ koite , e sevotettii että ne tul sitteŋ , kuivaks .
IM: kuivie .
IM: ja , sitten semmosee , ne ol jaohettu , sitte , pantiin ni , iiiso iso puusoekko , semmone , korvo .
IM: joko pyöreä tais soikea korvo .
IM: sitteŋ keärettiim puhtaeta olokie puhtaita olokie keännettii , moniŋ kerro ja sittem pantiin niihim puihim peälle .
IM: ja sitten niihim puihim peällen tuota , niihi ˀolokiim peälle , sitten niihi ˀolokiim peällen ni , niihi pantii ne jauhot .
IM: ne imellosmallatjauhot .
IM: ja niitä pantiim palijo .
IM: ja ensiks pantiiv vähä hoaleampata vettä ettei ne turtunna eikä pal , ettei ne palanna .
IM: vähä hoaleampata .
IM: sitte aina sitä myöteŋ kun ne kastu ja tullii vetisek sitte lisättii jo lämpööstä ja aena kuumempata ja kuumempata että se imeltu .
IM: ja se annettiin sitteˀ ˀimeltuos siinä ja lisättiiv voa ja ,.
IM: no ku se ol sillä laella e valettu imeloetettu peästetty ˀastijaa sit otet , otettiin tappi poes ku nähtii että se on nyt ottana voemansa jo siitä .
IM: ja , sitten , peästettiin siitä , se ol niim punaasta ja kaaunista voe kun se ol ku se sitten tapista peästettiin siitä alta tulemaa .
IM: no , se ol semmosta tavallise lämpöistä niŋkon ettei hiiva palanna , siihem pantiin sitteŋ käöte .
IM: sitte alettiiŋ käöttämään sitä .
IM: käytettii niiŋ kauva että se ol parrailaesiks käynynnä .
IM: ja , sitten tuota , se pantiim pulloloehiŋ , nii ja tynnörii ˀastijoehiŋ kaekkii .
IM: sitten täytettii .
IM: ja vietiin semmoseem paekka ettei se enneä peässyk käymää .
IM: mikä käytti seŋ kovemmasti että ol väkevätä mikä käytti mietommasti .
IM: kyllä se ol hyvveä , olovi ku se o tehtiin sillä laella .
IM: siihem pantiin niim palijon sitä , mallat , mallasaenetta .
IM: sillä lailla olove , olovi tehtii .
IM: no kyllä ne jo minuˀ ˀaekaan saivat , hö , hiivoa vähäm mutta , että ol jo hiiva käönniissä , mutta , kyllä se ol kummallisestim mikä otettiin ni , ni tuota , se hiivaaene , silloŋ kunn ‿ei hiivoa vielä ollunna .
IM: oikee , oikeen soatu että sitä oikeen soamalla .
IM: että miteŋkä se alakuusa oikeel lähti
IM: tehtiiŋ kalijoa .
IM: ja siiheŋ kaljaaŋ kun se tuota pantiin nii , tuota että käytettä nii sitä käyttettä tehtii itelleŋ kassaa .
IM: ne kasteltiin siinä , siinä voahessa sitte siinä käytevvoahessa .
IM: siihe .
IM: ja ne pantii sitteŋ kuivaa , ne tappurat .
IM: ja annettiiŋ kuivoa .
IM: ja sitte , la , se o ,.
IM: sittem pantii ne lämpöseev vetteeŋ ku pit ruvetar rieskantekkoon tahe vehnäse että se otti sit sitä käytettä siitä tappurasta .
IM: joo .
IM: nii ni , siitä otettiin sitte .
IM: mutta tul se nui vähälläntäestä vaekka se silläkil laella se ol ikivanhoa meijä ˀes issäe ja äitin semmoneŋ käöttämisel laeta ja ne hak toisiltaa sitte vanhoa kaljansakkoa ja sitä van semmosie .
IM: sillä laetettii .
IM: mutta kum minä sitte jo tulin nyt , isommaks ni pikkusen ni silloˀ ˀol jo sitten tämä hiiva että ku olttakin nuil laetettii .
IM: mutta kalja monastit toinen toiseltaa hak voa sitä periä ja sitä pantiin tappuroehij jä , semmone o ollunna .
IM: se ol , se ol monmutkane .
IM: kyllä ne ol raskaa , työl läpi männy ihmiset .
IM: joo että ku sillä laella ni tehhää .
IM: kun se valtijo anto luva että jok ‿o ˀiso talo manttoalij jäläkeen ni sai keitteäk ja suuret pannut ol .
IM: ja , ee ollu juoppous sillon tö , ku mänössä kun ne kehu että ei milloŋkaa olt hyö juovuksissa vaikka nuoria miehie ol ku hyö keitti sitä .
IM: niin ni kehu että eei .
IM: ei sitä kum maistettii että miŋkä makusta mutta ei juovuksiij juotu milloŋkaa .
IM: joo .
IM: ja sittem pienissä taloissa sitten sae , vähä aikoa joŋkuuv vuorokauvem mitähäŋ keitteäs sittem pienellä pannulla .
IM: manttoalij jäläkee .
IM: nii ja et ja mutta min ‿em muistam montako , kertoa vuuessa sitä sai tehhä sillä laella .
IM: että saevat rahhoa .
IM: noo pietarsoareej ja kokkolaa ne oekee vei sitä .
IM: pietarsoaree ja kokkolaan ne lähti viemää sitä .
IM: näkyhän niitä vielä niitä tynnörilöitä olevaŋ kum min ‿olin nuoruuvessakin sittev vielä tallessa että sano niillä vietii viinoa kaupuŋkiloehi , myöntäväks sitte .
IM: se ol voa vilja että jottae että sitä ol mutta , sitä rahantulloa niissä koittettii .
IM: mutta sano ni että , että tuota , rukkiita nii sitte , ne ostel niim paljoŋ kun ne os soanuv voa että rukkiista se tehtii .
IM: kehu ja se mäski joka jäi sitten ne vei siollej ja lehmille .
IM: kyllä sitä sae jätteä itelleeŋki .
IM: no kylläpä ne peree jäsenet voa itek kukit taloestaa niim minä kuuli että ne lähti sittev viemää .
IM: niii että iten ne lähti .
IM: se on nyt , semmoista että , että tuota , pe , niitä pelekkoja ei taija ˀolla että , niŋ kum pelekkoja vietii , suommesta .
IM: teältä ku vietiim pelekkoja , pietarsoaree ja kokkolaa , ku kolomev viikkoa viipy , sillä matkalla .
IM: nii suuri .
IM: ei muute ote , ei muutem , puut männykkääŋ kaupaks kum pelekkona vie että ne tekivät laivoja niistä .
IM: laivarannassa siellä , pietarsoaressa ja kokkolassa otettii .
IM: ja ku ne hevosella kittuutti sinne astin ni , suuria tukkie .
IM: pelekkoja nii se ol .
IM: nii .
IM: sillä keinor rahhoa .
IM: se ol raha kovalla sillo .
IM: se pit , sitä pit jottaeŋ keinoa pitteä .
IM: ku isä toimitti että häj jäe äitpuolesak kanssa sitten sinne , kottii isä kolomekiv viikkoa viipy matkalla ja , se toi suoloja sittej ja mitä häntä ei sieltä nim muuta ja , vähän tarpeita mikähä ˀol .
IM: ku hän ol semmone , vähäläntäne , poika ja , sitte äiji , äitpuoleŋ kanssa ol , siellä .
IM: kyllä .
IM: ja männäs se päevässä ja toas levätäj jä , hevosteŋ kanssa ja toas lähteä .
IM: niitä ol ‿ollu , ˀiham monia kymmeniä hevosie .
IM: niit ‿ol paljo hevosia kun ne pelekkoja vet kaupuŋkii .
IM: joo .
IM: miteŋkä
IM: no ee ne männym muuta ku pietarsoareej ja kokkolaa ja mikähän nyt vaasaaj ja sillä lailla .
IM: s ‿ov vaasa tännempänä .
IM: sitten tuota nii , sitteŋ ku tul se rahiˀ ˀajo että ajettiim puotiloohiŋ kaikki ni se ol myllymäk .
IM: sieltä sitten tuotiiŋ kaikki ku vennäältä tul jauhot ja mitkä ol ni sittehän niit ‿ol monet kymmenet hevoset kun ne , ajo rahtia puotiin tavara .
IM: autoosta ei ollut tietoakaa .
IM: ool .
IM: meill ‿ol kaks reŋkiä kyllä ne ajo paljo rahtie .
IM: isä ajatti .
IM: tuotiim paljoŋ ku puotiloohin ni , jauhoja ja mikähän aina ja , riŋkulat ja jauhot ja kahvit ja sokurit ja kaikki .
IM: kaikki ne ol hevosella veätettävä .
IM: nii .
IM: kyllä , kyllä s ‿ee ollup paljo eiköön se olluv voav viis markkoa kuormalta .
IM: minä muistelen että se ol viis markkoa , sai sitte , ja kuus korkeintaa .
IM: niiŋ kum myllymäellä käv .
IM: nii .
IM: kyllä se ol .
IM: noo niit ‿ol tuolla , kirkolla paljon niitä , kauppiaita .
IM: siel ‿ol malaperia sielä ol , sielä ol nuita , sillaŋkorvassa sitte ˀol ja , niitä ol mon , mon jos monellaasta sitten teälä itellää ol teälä meiä muittariŋ kylällä .
IM: siin ‿ol lattaan ja ristiessonni ol kauwvaj ja , niiŋ kymmeniä vuosia ol ristiessonni .
IM: sehän nyt e okkaam mitää , koviŋ kaovaŋ ku se kuol , mon , mutta oon voi ollap parkymmentä vuotta .
IM: kyllä .
IM: kyllä minä sem muistaŋ kuŋ kirkolta kaikki tuotii .
IM: kaikki pit , ja pit hypätäp , sanomaan toiseleŋ käötkö kirkolla oŋko asiata ja posti ol kirkolla .
IM: ja tahto kirjat myöhästyä ei milloŋkaa ehitty pitoloohi eikä muuta kauwvaks kuŋ kir ki , unehtu joŋkuu lakkarii het kirja .
IM: se otti sieltä postista ni se unehtu sinnel lakkarii ja sano herraj jie teäll ‿on sen taloŋ kirjat
IM: ensimmäeneŋ kauppapuoti tul a , tuoho ˀarvolaa .
IM: nii ja , se sitten tuota ni , siinä ol pikkuneŋ kauppane sittev vähä aikoa ja , sitten tu , sitten tul , lattaaniŋ kauppa ja , sitten sihen sillaŋkorvaan toas ja ,.
IM: muistaham minä kunn ‿ei ollu ˀei puotia ja , muistaŋ kum mahlullen tul sitte ensimmäiset kauppijaat ja , nii .
IM: alanej ja , mikä se toene ˀol sittej jä , nii sitten tul ne vasta sinnej jä , .
IM: no mikä asijoita sattu ku sill ‿ol aina asijoita mitä miŋkillaesta makso eli muuta nii sitten sanottii että tuoppas minullen sitä .
IM: ja täyty ,.
IM: noo se ol he , hevospel voa et hevosilla matkoriŋki pikkune ja , rikkaammilla ol sitte , laitareit ja , kappireet jä ,.
IM: semmonem pikkuneŋ kappirek joŋka nyt kaks heŋkeä eli yks heŋki män .
IM: yk , nii .
IM: sitte , ky , kyllähän siinä ol , olemistae kuŋ k , pitkä matka istuo , usseempia tuntie enneŋkö kirkolle o peäsee sieltä tulle .
IM: kyllä sielä monta kertoa vilu puisti .
IM: no , sitä mäntii sillä laella että ku jeät kesti ni , ensik sitä teältä , muittariŋ kylältä lähettiin tuota järveä mahlujjärveä mänemään taipaleesee ja , sieltä , kannakkeem poekki sitte jo , sitten tul saarijärvi .
IM: moantietä myöte .
IM: teältä kautta aina mäntii .
IM: kunn ‿ei ollut tuota moantietäkkoa ˀisä ol jo aikamies kehu että ku laetettiin tämä joka kirkolem männee .
IM: ei muuta ku kinttupolokuja voa , männä .
IM: nii jalakasi ja hevosella sitten niitä semmosia vähä , parempie teitä mitä ol , niŋkö nyt ‿e esmerkiks männää mehtään ni siel ‿om mehtäteitä että hevosella .
IM: vaekkei om moantietä .
IM: kyllähän se ol se , kyllähän se ol niŋki kaoheeta , silloŋ kun ‿ei moantietä ei ollum mahlum moantietä ee ollut tätä moantietä .
IM: ja kun sae pahossa paekossa kantoa ˀarkkuvoa ja , ja , ja viijjäj jä , sano että kyllä se , ol toinem pimmeä , pimmeälä lähtivät ja toenem pimmeä kun tulivat .
IM: niin .
IM: ruumiit ol hyviŋ ‿k , viijjäk kunn ‿ei ollut teitä .
IM: kaekki .
IM: arkut kotona .
IM: nyt ei okkaa hyviŋ kauvaŋ kun tul tämä arkkukauppa se ol kaikki kotona tehtävä .
IM: kyllä se ol , kyllä se ol kummallista se , ruumii laettoki kun , oamusella jo ,.
IM: minähä muista a , oli ˀiso tyttö ku aana ku meiltäki kuol vanhukset ‿että oamusella syötiiŋ ku lähettii viemää ruumista .
IM: ja , noapurit tul kaikki laulettiin siinä jä , ja , tuota , .
IM: se om minuv voarin tät , ollunna ja minuv voarin ‿oes pitkästit toesella saalla .
IM: minä olim pi semmone vähäläntänen tyttö mutta muistaŋ kun se ol , se ol pajumäelä emäntänä sano hänen tätisä ja häm män sinnen niku , se ol aenaki ‿k , melekeen saav vanha se ruu , se va , se vaenoa se ‿ol nii vanha mummu jo .
IM: kehu että sitter ruokapöytä valamistettii hyö rupes syömää , nii sitten tuota ni tuotii ruumis siiheŋ keskellel lattiata , a kans otettiim poes , ja , se kahto sitte ruokapöytään siinä , ku söe , siinä kahto .
IM: nii , nii mukana kahto ja ol , ni .
IM: niin ni semmone aekakaus ‿ol , ol vielä , sillo ˀolluk ku , minuv voarin se on nyt toestasattoa pitkästi .
IM: niin nii sillä laella heitettii .
IM: nii .
IM: kyllä se , kyllä se o ˀollunna kyllä siitä pit maksoa .
IM: ja sitte jos talov vanhiŋ kuol ni , että vanhin siitä talosta ni pit antoal lehmä .
IM: m .
IM: nii .
IM: pappilaa viijjä .
IM: joo .
IM: se kuulu ja ,.
IM: mutta , se om pantu sekin nyt poes jo semmoneŋ kauppa .
IM: ja minä vielä muistele eiköön se ollus seihtemeŋkymmentäko viis penniä vae mitä .
IM: se ol semmone , aeka ku raha ol niŋ kaoheesti arvossaa .
IM: joo .
IM: mutta sitä hautuuta em muista että oloko siinä sillov vielä er , että oloko jo rahakauppa .
IM: mut sen tiesi että talov vanhiŋ kuŋ kuol ni ˀannettii lehmä .
IM: se ol se soapa .
IM: kyllä ne vietiim pappilaaj ja kirkolle .
IM: sinne se pit viijjä ja niill ‿ol vielä semmone , uskonto nii että se pittää pijaŋ kastoa , ei soak kastamatal lasta pitteä .
IM: niill ‿ol het semmone miel että het kiivaasti sitä koitettiiŋ kasteelle .
IM: noo ne koetti pannan ne issoo huiviloihiŋ keäriej ja sylliisän ni että ,.
IM: kyllä ne niitä vei voa että ei ne soanu olla viikottae .
IM: kyllä se ol semmoesta se syntymine ˀettä minä tiijän niim palijon siitä kun ‿o ˀiteˀ ˀollunna vähän niissä .
IM: oon ollu montae jo vähä , niŋkö , niŋko , apuna ja auttammassa ja ,.
IM: siinä kun tuota ni ee mittääm muuta ku , saona pantii lämmitä , ku se aeka tul .
IM: kylypeäk kovasti .
IM: sielä ootti pahnat , saonal lattiala olet ja sinnel äet makkoamaa .
IM: se ol synnytöspaekka .
IM: noapurin toine vanhempi ‿m , ei o toine noapurimmuija haettiin sinnes sitte .
IM: ettei ihaˀ ˀyksinääm mutta monastis saevat ‿olla yksinä yksinään tekivät ne .
IM: että , laps syl , .
IM: sano en , hää vähän niŋku kajo kun siell ‿ol ihmisie tuvassa ni hän , tul tännen niŋköl le , olemaa ja , nyt hänellä on sylissä .
IM: joo .
IM: no , ˀei sitä tiijäm mutta het ne lähti ei ne parija päeveä enempätä levännäkkää .
IM: sillon ne lähti jo kaikkia touhuu .
IM: joo .
IM: iha enne vanhuuve ˀaekaset ‿ihmiset .
IM: mutta , sitä enne ee ollum muulla , muuwalla ku jyväskylässä .
IM: nii .
IM: ˀee .
IM: kyllä ne kerto sitte että paljohan niitä nyt kuolki mutta ei niim paljoŋ kuolluk ku os luullu .
IM: kunn ‿ei mittää apua ollum muuta ku ,.
IM: vähän niitä kuol siiheŋ kahtoe .
IM: kunn ‿ei sillom muuta ko oppimato , oppimaton toenen naene .
IM: joka ei tietänä mittää .
IM: että kyllä se o ˀihmek kun niitä nii vähäŋ kuol siltää .
IM: ne ol iha luku ihmine mikä ol , män .
IM: se ol se saona kyllä että ku ne lämpis sielä ja olivat ja , kylypivät .
IM: se ol kyllä hyvä .
IM: niij ja , sitte , se lämpöist tarvihtoo semmone ihminej jä , muuta niin se , se niill ‿ol synnytöspaekka saona .
IM: oikee .
IM: ja , sitte , se ol ni että , että kyllä se mon , mon sae mikä minnekki
IM: ja kun se onneton sai sielä matkala sinnek korpee joss ‿e o yhtääŋ kylleä välillä .
IM: se viijeŋ kilometri sisällä pelekkeä korpea min ‿oŋ kulukenna siitä .
IM: nyt ‿oŋ ku , nyt ‿on , tuolla laps itköö ja tämmönem pakkane
IM: ja viis kilometriä om matkoa
IM: sano ee se ollus se naenen toanaaŋkaa .
IM: kö mikäs tämä on , ja kulukeas semmonem matka .
IM: ja kantoas sitä vielä .
IM: minä tunsiŋki sen ‿ihmise .
IM: ni näeŋ kova , ka , nii ne ol karastuja näe ˀol ihmiset , siihe aekaa .
IM: sitte yks sae moantielle voa hyppäs , tuvasta moantielle ja , ja , sielä häpes tuvassa ihmisiä mökissä män sinne että hän tuola kuleksii moantiellä .
IM: ee hä ˀilikien no se tul sen , siellä moantiella sitte .
IM: sylliisä otti ja lähti mänemää .
IM: nii .
IM: näi ja ne on tosija .
IM: ei ne valleita o .
IM: noo se män , pietarsoareen se lap , ja , siitä tul semmoneŋ karskiluontonem mies ku se ol niŋ karastu .
IM: ja se tais sitte , joutua , siellä , rikosten teille ja linnaa ja , kuol .
IM: ni .
IM: se minun sisaren se oli että sae miehet lähteäk koittamaa voimia seŋ kanssa ku se ohjas ja telläs valjaisii .
IM: nous hevonem pystyy eli moaha , ei sill ‿olluv väliä .
IM: se ol se , minun sisar joka tuotii muittarille .
IM: ja , se ajo tukkiaki monastij ja kaikkia ja sillä lai män jä ,.
IM: sitteŋ kun ei hevosta an , no rennottu hannottu ottoa ni sittel lähettiin soutamaan tuo mahlujärvi jä , siitä voa sitteŋ kun , souvettiin taepaleellahteen siitä kulettii laheaholle ja , siitä lossille ja , ja lossista , sillailla ylitej ja sitteŋ kirkolle .
IM: mutta , kyllähä siinä kovastiv voimie kysyttiiŋ kum minä monta kertoa ku , siinä hautuumoa ensimmäine hautuumoa nim pappi tul hautoamaam parraeks kum myö kannssa oltiin siinä .
IM: ja , ol , ensiks lypsetty lehmät ja tehty työt ja sitte lähetty soutamaa ja kulukemaan semmonem matka .
IM: niiŋ kyllä siinä ol sillon nuoruuve voimia vielä kovasti .
IM: no eikös tämä nyt , se on ni että ku lähetää ni kyllä sitä kolome kilometriä joss ‿ei neljä ku lähetää mänemään ni kui , teältä muittariŋ , koskelta nyt siitä kuikkala rannasta riekoŋkoskelle , tämä väl , kyllä se kolo , ei määk kolomeeŋ kilometriin taijam männä .
IM: nii .
IM: nii että tuota ,.
IM: sitten toas , jalakapatikassa ei siinä moantietä ollun ne ol voa nuita kinttupolokuja sitteŋ ku lähti mänemää , lossille .
IM: sitä mäntii voa sitte laiaholle ja varvikolle ja siitä sitte mäkelää jä , niitä , semmosia kylävälisteitä .
IM: nii .
IM: harva se pyhä oltii voa kirkossa .
IM: sielä tapas tuttavijjaa ja semmoesta .
IM: siihe aekaa ei ollu iltamie .
IM: ehä sillo ˀollu ˀiltamie ei ne nuoret paljo , nähny eikä muuta ollum mikähän nurkkatanssit teällä talakootanssit ja heät ja kuuliaiset semmoset .
IM: mutta niŋkön nyt ‿on aenahan ne on niitä iltamia ja kaikkie ni .
IM: ne ol semmoesta , kun ol , siellä näk kaikkie tuttavijjaan sittej ja , ja se ol tullut tyyliks se ol tullut tuota ku , silloŋ ku isäki ol nuorena ni , silloha mäntiij ja ol kirkkovenneet isot .
IM: sillohaa ne män joka pyhä .
IM: nii ehän se o , pylykömmäeŋ kirkko o , ok kaova ˀollukkaan siellähän tuota nii , isäkö taen olla aekamies ku sinne vasta kirkko tehtii .
IM: ol .
IM: ol ne isoja .
IM: mut min ‿en , nyt , muista nytkö kuiŋka ne ol mutta , monsoutusie .
IM: paljon niihim pantiim pitkästit toistakymmentä heŋkeä jä kymmenej jä , niit ‿ol monet , kirkkovenneet ja riekorrannassa kirkkovenneet .
IM: saarijärvelle kaikki lähti sitten teältäki mon ri männää riekorrantaan siel ‿oŋ kirkkovenneet .
IM: kyllä ei nykykansa lähtis ‿enneä semmosee .
IM: semmoseem männöö .
IM: voe raskasta soutoa ja monta kertoa kun tuul että valakopeässä , voa , voahtos , ja vastatuul ne vet voa .
IM: ee .
IM: mutta , kun ne ol tottuna siihe ˀettä ruumisraukkaa rääkättii .
IM: se ol niin totuttua siihe .
IM: että sitä mäntii vua ei sitä tiijetty nii .
IM: kuiŋkaha ol vuosluku silloŋ ku ,.
IM: kyllä se ol minu ˀo , minä ˀollus sillov vasta kun siinä , olimpa minä siinä rippikoulua ikänem melekeeŋ kun tuota ne , lähti sitten tuomaan tänne muittariŋ kylälem puotii .
IM: että tuotiin sitte .
IM: mutta kun ‿em minä muista yhtää että , kuka se vakituinem postintuojee ni siinä ˀollu ehäm minä tietännä että hevose eikä mit että mikä sen sitte jokkuu o aena ,.
IM: m kylläpähän se ol ni että jokkuu otti kirkolta toas ja toe sen nipuv voa sitteŋ kun sanomalehet ja muut ja , ja kun ne sitten nii av , sanomalehtiä tul nii harvalle .
IM: itek kukkiil luk ja anto toiselle .
IM: nii mutta siin ‿ol voa , koitos että kuka osas sanomalehtiä lukkea .
IM: kun ‿ol oppina lukemaa historiat ja katkesmusta ja aapisia ja muita ja semmosia jotk ‿ol tuttuja ja aena ol uutta sitteŋ kun sanomalehti ol .
IM: se ol uutta niŋ kyllä se käv niiŋ kaŋkeastin niiltä niin ni että .
IM: se oli kaŋkeata .
IM: vanhuuveaekaset ‿ihmiset , ne ol hy , mon hyvi huonolukusie .
IM: lukutaito ol huono .
IM: nii .
IM: ne pakkas ‿olemaa ja , se tek vielä pahempata jäläkeä n ‿ei osanna oikeen niitä nuo mänetellä , nihiŋ kanssa kun ne luvetoks kiŋkerilöileŋkiv vietiil luvetoksee ne mänivät ni e ja niie ol niŋkom pakko männä niŋkö ‿r jotka rippikoulua alottivat ja lapset ja , ne ol sitten ni että mäntävä sinne ja , sitteŋ kunn ‿ei luku oikeeŋ käynynnä ni , ne hirveästi intos papit niitä .
IM: että miŋkä tähes sä ot ni huono .
IM: mäne häpiemmää .
IM: survosivat pöyväˀ ˀala .
IM: ja , ykskit tuola karstulassa kum po , pojan survas pöyväˀ ˀalan ni äitisäs sano ni , ku pappi survas ni että , koerav virka siell ‿on tulep pois poekan .
IM: poeka tul ja koas pöyvä het tullessaa .
IM: äet kehu aena toimitti että miteŋ käv sille .
IM: niitä ei ois pitännä ei niitä os soanu ˀinnota .
IM: ne tul niŋ kovasti semmoseks , sitte , nii , ne kärsi siitä .
IM: minä näin ne kärsi kovastik ku , ylleisö joukossa .
IM: ku sillä laala huonosti kuŋ kekkoone aena vielä satä ol niij ja nii vanha eikä ois tunnep puustavia ja niij ja niv vanha eikä tun ossoa tavaata
IM: no mitä ‿k , suure ylleisö joukossa silloha ol luetoksessa väkkeä .
IM: ei ni ˀei mikkääm pahhoa ei saes niim puhuva .
IM: niin ni , kyllä minä monta kertoa aatteleŋ ku näitä kansakouluja ruvettii rakentammaa siinä nous kova , kovvoa vastaan ne panivat kovasti vastaa että sehä vie tu pe pittäät nuri enneŋkö ne on nyt pietty kaikki yllä ja tuolla lailla ja , ne os antana enne olla lapsesa lukemata .
IM: sano kyllä työ orja opettaa rek varsav voatii .
IM: että kyllä ne täyty oppia eikä ne herroja tehhän niistä kummiŋkaa .
IM: ehän niistä herroa tule ei pittää männäk kuokkimaam peltoa ja ollat tuolla , työ raskaar roatajie .
IM: ei ne siitä tietännä karjahhoeto ja kova kuokkimineŋ kyttöiŋ kuokkiminen suuria ojija kaevettii .
IM: se ol kovassa , leipä .
IM: mutta , nyt ku apulanta viskataa voa sinnek kyllä kasvaa .
IM: o eekä reŋkeä ojia kaevoa ˀolleŋkaa salaojia tehää jä , niitä se on nii heleppoa os mutta ei ne siltä nyt välitäs siitä moaviljelyk se on tullun niŋkö , kyllästynneet voa siihej jä ,.
IM: eneŋko soatii vilja .
IM: se ol monev vaivan takana .
IM: nyt konej jyrskyttää irtin ne nyt jyvät ja viijjääŋ kuivaamoo ja , ja siltä sitteŋ kansa voan tyytymättömie .
IM: kyllä se monta kertoa pannoo minu aattelemmaa että miten ne nui on .
IM: nyt .
IM: kun ‿t ite oŋ kuuskymmentä vuotta niŋkö minäki kuuskymmentä vuotta min ‿on navetassa käynyj joka päivä .
IM: kuuskymmentä vuotta tuola tehnyn nuit .
IM: toisinaam minä on tuskaantunna nui ˀaattele ˀiteksen että miŋkätähe minuva ei ollu muuta virkoa että minut on tämmösee että , minull ‿o ˀaena tämä touhu yllä .
IM: vaekka kyllähä se o ollus seki se o ollu ihmisille hyvä .
IM: yhteiskunnalle hyvä .
IM: katos kuiŋka paljo on valamistettu , tuota , ihmisille ne om , om myöty kauheam paljo niŋko kotona sitte jo ku ruvettii ostamaa ja tuollakin nii on sikoja lampaita lehmie , voeta aena ja , se o yhteiskunna , etteempäi viemistä .
IM: se o yhteiskunnalle hyöty .
IM: se on silleˀ ˀalalle .
IM: nim minä on sanonna että , se om meärännä minut tuommosee .
IM: vaikkem minä siitä oikee että se o olluk kyllä raskas virka .
IM: siinä pittää lähteä aena .
IM: ja aena niŋkö kiire .
IM: ja sitteŋ kunn ‿on noi semmonem pien elämä pitäs ollak kaikki että kun ne sais niŋku kuntoo että veet tulis ja mänis ja kaekki mut sitä tulloo nim pienissä taloloissa nii paljon semmosta ka , renttuomaa ja kantamaa ja , tekemää .
IM: nythän niitä jo nykyaekana tellätää veit nousemaa ja mänemää mutta , siihe aekaaŋ kum minäkin nuorena ei siitä paljon tiettykää et muuta ku satä herrolla kaopuŋŋissa ves tulloo .
IM: mutta kyllähän se monta kertoa aatteloo että tuota mitev veikkoset ne jakso kantoo , ku ol kaksiikkymmentäviis lypsävätä monessa talossa olhar riekossae semmonem meärä .
IM: meiltä män vielä palavelia sinne ja ol neljä vuotta .
IM: ja kanto veet ol .
IM: ja yöllä tul lehmät kottii aamupuola yötä .
IM: olha siinä sitte lapsempiika ja kaks karjopiikoa .
IM: joo .
IM: hyvä ku saevat syvämmoalta poes .
IM: kum meinasivat ollam monta ‿v , vuorokaotta .
IM: lehmät ‿oekeen suuttu nii ne ol het par , kolome vuorokautta .
IM: enneŋkö ne löys sieltä .
IM: niij ja syksypuol ja ,.
IM: käw se piika sitteŋ kun , joka ol ni että voev voe kum minä teältä lähim meiltä sitten ni , sano että ku iha olokapäihir rupes rupija tulemaa , ku nim paljom pit vettä kantoa .
IM: ja aena aattele minä , minä päivänä minä päivänä minä lähem poes ja män voa että neljä vuotta ol .
IM: siihen tottu sitte .
IM: joo kyllä se , kyllä se ol semmosta roatamista että , .
IM: mutta , kansa ol siltä , tyytyväistä .
IM: ne ol ilosia tyy ne ol tyytyväisempie ku nyt .
IM: nyt ‿ei ne tahot tyytyä .
IM: mutta ihmiset , koittaa nyt voatiis ku ne näkkee toisillakki .
IM: näkköö nyt autoja näkevät kaikkia monellaisia kulukuneuwvoja ni ,.
IM: no jopa minä olin , kaheŋkymmene vanha .
IM: se ol semmone avonaene ˀauto .
IM: siin ‿ei ollut tuota olleŋkaa ne istu voa siinä niŋkö jossae ˀistumilla ja topattu se jä , se männäh hyrrytti voa ja , ja tuota , se tul se arppe meillen tohturiks .
IM: ja minä olin tuola kirkoŋkylässä ni ne sanovatte että voe voe , nyt meillen tulloo leäkär ja , ja , tulloo autolla .
IM: silloŋ kuuli ˀauton nime .
IM: ne istu siinä voa ja , että mikä pel se oikee ja miteŋkä se ol sillon tehty .
IM: nii .
IM: kyllä ne e , ensikshäŋ kun tul kuormaauto ni ne hyppäs kaikki kahtomaa ja juoks ja kahtovat , sa kahtoa nyt ku auto on
IM: että ku tuossa peäsis vähäm matkoa .
IM: maksovat paljoj joka kuormaautossakkaa vähäŋkääm matkoa peäs .
IM: nii .
IM: nii se ol .
IM: voe paekkaas sitä
IM: kaikki om myöhällä tullut tämä .
IM: sillähäm minä sitä ihmettele että kuŋ kaikki .
IM: miteŋkäs minä oliŋkaam minä oliv viiennellä , toista ku tul ni , ni , karhi ensimmäene , semmone , ja sitte olij jo kolomannella kun tul haŋkmo .
IM: mitä nyt oliŋ kymmene ja siinä yheksäŋ kun ol tilattu yhteinem meijer semmone joka otti kermoja vastaaj ja ‿t , te laetto voeks ja ulos .
IM: ni sillo .
IM: missä ol
IM: karhi
IM: sitä sanottii jouskarhi .
IM: mutta ensimmäeneŋ karhi nii tek minu ˀisän , se ol piikkikarhi semmone laene että , rautapiikit siihe ja , me , nikkar tek ne puuosat .
IM: ja sej jälestä tul jouskarhi ja jouskarhij jälestä tul haŋkmot ja ahkeret ja semmoset .
IM: ne pieksi sittem mättäät ja kaiki tyynip poes ettei sielä enneä naeste reŋŋänä kuokaŋ kanssa ,.
IM: ku naiset ‿ol sielä pellolla enne ja seppäin tekemät kuokat raskaat .
IM: se seppäin tekemät ni taekot .
IM: ne ol raskaita .
IM: ja niillä tehtiiŋ kaekki .
IM: joo että , .
IM: minu isän ‿o ollup po , poekamiessä ja se ol vieläkik kun tuota , minä olij jo aikaihmine se vielä tako .
IM: se ol seppänä ja keŋŋitti hevoset ja , , orriit ja , joo ja kallihti viitakkeet ja sirpit jä ,.
IM: sittem mahlulla ol sepät ja niitä .
IM: m .
IM: pois on hävinnä jo , ne .
IM: ottoŋkos työ nuita , enneˀ ˀaekasia leniŋkilöitä
IM: tokko pi ,.
IM: jaa eihän se saarijärveä pihtiputas o .
IM: joo .
IM: ne ne ol kanssa monen tyylisiä .
IM: minum muistiŋ kyllä ne on reiattu
IM: ne on nyt , joka on nii tuota nii , kaheksaŋkymmentä vuotta takaperin nii se ol pitkähelemane hoikka röijy .
IM: ja eestä , voa ni napit , napit vua tiukkaam män sitten siinä , helemoaj ja , sitte , kolomeesta pietimestä tehtynä nii sitte levveästä ni ol sitten se , hame kurreita ol että eissä nyt ‿ei ihan niim mutta melekeen sitteˀ ˀyle ˀympäri .
IM: moata , senaekane .
IM: no kylläpähän se täyty korjaellak ku se tul sitte jokaaekaseks mutta ku ne juhliim män nii semmone ˀol .
IM: no sae sillov vielä että semmosia ulukolaisia kaŋkaeta että semmosie hienompia siihe aekaa että joka vihtoriinia oli ja , sitten se vihtoriin ol oekeen tyylissä siihe ˀaekaa .
IM: ja mirinoota ja , semmosie .
IM: ja , sitten siitä kulu pikkuse ˀaekoa , oisko niŋko , siinä kaheksa yheksäv vuotta ni , sitte ˀotettii se helema poes .
IM: sitte muutettiij jo että hakasilla pantiiŋ kiini hammeeŋ kaulukseen sittev hakaset yle ympäri leniŋki niil lyhynen tehtii .
IM: et se hakasilla steŋ kierrettiiŋ kiini .
IM: ja sitten niitä luita pantii nuuŋ kakstoista .
IM: ne ol semmosia , rauta , ja se ol , siinä peällä voate .
IM: että se pysy suorana .
IM: niitä pantiin neoleem peälle .
IM: hihat ‿ol sitteŋ kyinäspäihiˀ ˀastin ni tuota ni hyvin suuret yläosa .
IM: ja kyinärspäistä myöte ˀallaalle ni ol , kauheaŋ kiinteät .
IM: semmone ol muoti sitten sillo .
IM: mutta , sitte rupes tulemaam puseroj ja tämä hammeen tyyl .
IM: puserot , vaihtu vaikka miŋkalaisiks millon ne ol kokettiset ja millon ne ol suoria , millom miŋkillaista .
IM: no ol se ol ne kaulukset ihaŋ kao , ihalla ni , ni , ni kauloa myöte het ylläälle .
IM: ne ol .
IM: ja niissä leniŋkilöissä , se pit ‿olla ˀiha .
IM: ei peä seä , keäntynnä paljo .
IM: oekee hieno semmoneŋ kö pitsikäenen se vielä pantii .
IM: ja ne ol sitten semmosila pöŋkillä nojattu .
IM: että nii että n ‿ei soanu , männäk kassaa neki , ni että ne anto jäläkee vasta ku näiŋ keäns peätä .
IM: nii .
IM: sitte rupesivat jo niitä kaoluksia ottamaam pois ja , sitteŋ koittivat sillä keinom männä ˀettä , että sittej jo kaola paljas .
IM: ja se tuntu niŋ kummalta kuu kaola jäe paljaaks ‿ettei tahtonna osata ˀolla .
IM: täm ‿o ruma sanottii .
IM: kyllä se ol haŋkala ja kuuma kuumalla ilimalla .
IM: mutta kun se ol muotissa ja siihe ˀoppinna ni ,.
IM: sitte ˀol hame , toe , silloŋ ku se nii lyhyveks pantiin se helema ni sillo ˀei olluk kuretta enneä se pantii ihan siloseks .
IM: no , ne ol sammaam muotiin ne ol ne arkivoatteetki , tehtiin sittev voa .
IM: että ne pit ollan ni .
IM: kaekki tehtiiŋ korkeakaoluksiset .
IM: kaikki ne pi olla .
IM: joo .
IM: oom minä kahtonna nuista kuviista ku jokkuu että kyllä minä nuita jo näen tuommosie .
IM: ool .
IM: se ol kummoa .
IM: ol liika pitkälle mäntii enneŋko tul , me , nii , nii tuota ni housut naeselle .
IM: nehä ol jo , siinä niitä o , siinä että ku ne ensimmäisiä rupes tekemääm minähä olij jo siinä toisela kymmenellää , ku sitte rupesivat naisillen tekemää housuja ne ol voa ne hammeet , mutta paljon siin ‿ol hammeitaaŋ ku pantiim peälle .
IM: ensiks pantii semmone lyheläntä hames se ol niŋkom palttinaaŋ kuvottu juovikaeseks .
IM: sittem pantii , oekee hieno valakone hame ite virkattu hieno kommea pitsi levveä se , se pantiin sitten sen hammeem peällen toas .
IM: ja , sitten tulˀ , vasta , peällyshame .
IM: sillä laela oŋ ko lähettiin ni , eihän siinä nyt oikeen niitä housuja nii mutta , k sitteŋ ku tul housut ni ehän ne , muuta kun ni että takkoa kiiniv voa pantiiŋ kaulus näe ja se ol sitte ˀauki muuvalta .
IM: joo .
IM: sitte rupesivat jo vähäm pitämää että umpi sanottii että oŋko sulla umpinaiset housut vai tuommoset , avonaiset
IM: sitten tul ‿ummi , ne ol lanellista tehty ei niitä muuvalla itet tekivät sitte .
IM: eikä ollut tietoa ettäkö niitä pijetää .
IM: ja oŋko olemassa .
IM: nii .
IM: villasukat nyt ‿ol et sillov villosta muuta ei ollukkaa .
IM: ol kuiŋka kesä kuuma hyvvää ni villasukat jalassa .
IM: paksut villasukat .
IM: ˀool .
IM: polove yläpuolele .
IM: sitteet .
IM: itek kuvottiin sitteet .
IM: sitte , sijekkaŋŋas sit ‿ol .
IM: ja mustalaisilta otettii nuita , sijekkaŋŋashan se ol het ja , sitteet sit aena sukissa .
IM: pitkiä oloki ne sitteet .
IM: ne ol tätä sormea levveitä semmosie , ne ol lohempurstosia ne ol hammaskaisia kaikkie ne ol , ne ol hyvim paksuja semmosie että ne ol hyvim paksujaki .
IM: ei ot taitanna neiti kuultan niistä kivjalakapaijosta
IM: joo .
IM: palttinasta tehtii ˀyläpuol ku ol , ol tuota ni , sitä ol nyt minä olin semmone vähäläntänen tyttö nii sittem pe , piikkoa , pellavaista eli liinoista kuvottu piikkoa jok ‿ol niŋko hantukikaŋŋas se tehtiin sitten tästä , vyötäyksestä vähä allaap päen ni sitten se , ol sen näkösestä tellätty palttinaa .
IM: sanottiiŋ kivjalakapaitoja .
IM: ne surkos niŋkö vähäm palttinata että ne sae siinäki ite ommoa teollissuutta .
IM: ettei reŋŋänä ostoa .
IM: ne ol toas ne palttinapaijat ni , ne leikkas sillä lai että viistot toiselem puollej ja , toene ol kansa puol viistottu ja sitte , tännek kyynäspäähä asti hihat .
IM: jokkuu telläs napilleen sem paetasa .
IM: sitte .
IM: ni semmoset ol naistem paijat .
IM: no ol niillä sittem ni , niitä omatekosia liiv että itel leikkasivat niŋko hoekar röijy .
IM: nii .
IM: pitkähelemanej ja , että iten ne koitti sitten niitä teehäm melekeej joka paekassa joka kyläs että liivit ‿itellee .
IM: niiŋ kyllä se hyvi alakeellista ol .
IM: no ˀolhan se tuota peälysvoatteita melekeehä ne mon sieppas miesten , nutuv voa naolasta kun ne lähti noapurii mutta , sitte ol niitä toppapalttoja jos kirkolle elikkä muuvallem män .
IM: villatakit tul vasta käytäntööm minähä olij jo , pitkästik kolomannella kymmentä .
IM: ku villatakki ens kerran tuolla konneella kuto ehä niitä ollup puotiloissa .
IM: mutta ne kuto kesäkaŋkaasee ne kuto , pitivät niitä kesäkaŋŋasnuttuja semmosia kuottii miesteŋ kaŋkaasee .
IM: villalaŋŋolla .
IM: ni , siitä sitten soatiin ni että ja jokaaikasie ja , kylässä ni .
IM: ne ol sitä ommoa teollissuutta melekeeŋ kaikki .
IM: m .
IM: se ol se teollisuus semmosta että naorovat ‿että eihä se ossoa .
IM: että pit osata .
IM: nii .
IM: sitä pit ollas siihe aikaam palijo .
IM: se pit ‿ollak kolomattakymmentä pitkästik kolomattakymmentä leniŋkie .
IM: joo .
IM: sitä sanottiim pija että ehän sillä o , sillä nähä voatteita eikä mittää olevaŋ ku jokkuu .
IM: se pit ollan niim paljoŋ kassassa että noi jos miehelem männöö että , sanottii että sill ‿on nyt , pe leniŋkiä palijo voatteita .
IM: täkkiä tikattiim monet ‿itek kuvottii ne ja tikkasivat .
IM: ja , sitte , hantuukkikaŋkasia ja pellavakaŋŋasta alusie ja , kun , pellava ja liina viljelys ol , sitä ne hyrräs ja keträs ja kuto ja , nii .
IM: sehä ol ‿ookee halaveksittu joll ‿ei voa ˀollunna mittää sano että eihän sillä veikkoset oom makkuuvoatteit ‿eikä mittää .
IM: pit ‿ollan ni laetettuva .
IM: pit ‿olla ‿t , soettajallen sukat puhemiehellen sukat jo mummullev voarillen sukat tätilöile ˀenoloile , et setille , niŋ kaikille ni ollas sukat siinä kysyttiin sukkie
IM: paljon siinä sae olla .
IM: se pit ‿ollan nii .
IM: ja sitte ˀitet tekivät py , nuo , nenäliinakaŋkaatkin nii pit antoan nenäliinat sitteŋ kanssa jokkaeselle ˀolla .
IM: ja se paeta ja sukat .
IM: niill ‿ol oikee semmonem meä ,.
IM: morsiamella pit ‿ollakˀ kaikki joo .
IM: oikee vanhuu , vanhuuven tyylissä vielähän se ol kum minä oli ˀaikaihmine , tyylissä .
IM: no , min ‿em pitänäkkää häitä mutta annoham minä siltä .