Location: Jamsa
KK: että , jeät ‿ol vielä rannolla kasassa .
KK: ehtinne eivät ehtinys suloa .
KK: ni , sitten tul teälä , suommessa mut teä o , kyllä nitä viimesijä nälä kävuosija , nämä mutta , o ol , suomessa jo , niiŋ kova , nälä kävuos siinä , kuus , tuhatta kuuskymmentä miteŋkä se ol , ni , turu hiippakunnassa kuŋ kuol , kuuskymmentätuhatta ihimistä nälä kää , yksistä .
KK: mutta , sitten tuota , isävaina joutu tännek kassalaa , tulee , taikka se ol tuola olokkolassakin sano olleesa , reŋkinä ja , sitten se joutu siinä sitte , kun se äete ol siinä palveljana ne joutuvat naemisii .
KK: ja se , tul sitten tähäj jämpsäm puolleŋ ku se or rajalla ja , e , nin torkkelim moalle , tekeem mehtää , mökkijä jossa sitte asuvat kuŋ köyhijä olvat .
KK: kaks köyheä män , yhtee .
KK: mutta sitte , siihi , tehtii haijuvviepä muur kum minä oon syntyny että minä en ‿ok kasvannu haikupirtissä iha .
KK: ja siin ‿ov vielä siinä , kaitalam pihassa , ni , suur , mahotoŋ koevu , jossa se pit konttijaaŋ kun tuota se , tek sitä pirttijää siihil laitto .
KK: ni , se , pit siinä , koivunoksassa sitä konttijaa ja se ol kuulemma voan semmone , vähä niŋko , tavalline , hevose aisapuuŋ kokonen sillom mut se oŋ kasvanus siinä et s ‿ooj jo , kaks miehen syltä ympärip paksu .
KK: sen ‿ol latva katkastu kyllä vähä et se on nyt niŋ kauhiil levii et se o , ainakin , niŋkuŋ kymmenem metrijä levii , oksijeeŋ kärjestä oksijeeŋ kärkee .
KK: se on ni , yksinään siinä kasvannu .
KK: kyllä myö , isävainaŋ kanssa pikkupoikana myö käytiiŋ kirkossaki , se kuljetti minuva ni , senmosella , vilep , posik sanotaan se ol voal lauta sil , aisojem peällä , niŋkon sontakoti aisat ja siinä lauwwalla sitä voa , istuttii ja sillä ajettii .
KK: se vei minuwakiŋ kirkkoon ‿aina .
KK: ja , sinnem män veneitä paljo kirkkorantaa ,.
KK: mutta nyt on aika muuttunus semmoseks ‿että nyt ‿ei eneä , mäne yhteäv venettä kesällä sinnek kirkkorantaam päe eikä moottorija , miŋkeällaista mutta , lauantaiiltasi ja pyhäsin niitä tulii voa , myötääsäm monija kymmenijä tännep pitkim päijänteer ran , se oŋ , keäntyny elämä toisep päi .
KK: että ei eneäm mänekkeä , teältä päin sinnem mutta sieltä päen tulii .
KK: ni jo , minää sitä , ihmettele että , se om männyn niiŋkun nuri .
KK: ja siin , nä , koton mökissä se sitten sillä laila , elättel lapsesas se ka , ha , tek halameita ja pa , paloja ja kasvattel ruista ja , niissä ja , sai se leiväl lapsilleen siinä ja oon siinä vähäm peltuukiŋ kolme , neljä hehtari aloa , nyt jo , kun se ol tehny .
KK: ja jo minäkiŋ kotonan ‿ollessa , kaks halametta viljeli jo ihtellen , omaa nimee .
KK: mull ‿ol nitä rukiita sittev vielä , kum ma tähäŋkin tulin siilo alakuun syöjäk kun teällä ei , ol leivämpuute .
KK: no , ne , kesällä hakattiiŋ , kasesmehtät tuota , moahaŋ kuivamaa , koajettii .
KK: ja se kuivi siinä ja kevveällä se sitteŋ karsittiin ne , oksat vähäj ja sitten se , pol , ku , kulot poltettiin toi , mikä palo ihtellää ja sitten , roviolla vierrettiiv vaŋkolla vetvät sitä , palavata rovijota aina , viertämällä , eteempäe .
KK: mutta kyllä se os nykyaja ihm , mie , miesten , tehäm mahoto homma semmone että e , ei ne rupiis tekeev vaekka , isäntä antas ka ,.
KK: ei ne ollu .
KK: kyllä se ol kovoa en , enne aikaan se elämä , ihmisillä .
KK: kun se , sitteŋ ku , kivisemmät paikat täyty kuokkijam mi , mieheŋ kuokkimalla ja semmosella kakshoaralla kuokalla ja tasasemmat sai hevosella sitten , semmosella , pystyssä oleva ja sitä sanottiim paloarraks , jolla se , roaputti sitä , rikki sitä ‿m , pintoa että , siihim peäs , rukkijjyvä kiini .
KK: se täyty , repijä , rikki .
KK: kyllä se sattu väliim mäneeh huonooŋkin seki , ett ‿ei tulluk , e , jos kato , vuos tul .
KK: kyllä niitä peäs , mehtääki ol ‿s , isojakiŋ kuloja välii .
KK: hassim moallakim peäs kerraj ja siinä palo torkkelim moam , puollelta mehteä ja hassim moam puollelta se palo isot alat .
KK: loppu .
KK: oolhan siinä ,.
KK: tervaskannossa .
KK: se viris aina uuestaaj ja uuwestaan .
KK: kun saevat sammuun ni se , niistä tervaskannoj juurista se rupeskim palaa uuestaan sielä .
KK: ni ,.
KK: njaa ni , tieä , .
KK: no , rukiista ja ohristahan ne tavallisestit tekvät kyllähän , ne ensil lijotti vähän , jyvät ja sitte , ijättivät saunam parvessa taekka säkkilöissä .
KK: ja pe , huuhtovatkin niitä ja , sitteŋ kuumentelvat siellä ja , imelsvät niitä .
KK: saunassa ol , lauosta tehyt parvet .
KK: nii niitähä nyt palavataav vieläki .
KK: haikupalavissa saunossa .
KK: jaa se , haikupalvi
KK: no , em minä tiejä , se ov vähä paikkakunnittae .
KK: toisilla paekkakunnilla s ‿oon ‿olluk kauaŋkim , käytännössä ja , ei ok kaikki , kaikki paikat , kaikim paikom palavata .
KK: sama se om palavilihaŋkiŋ kanssa .
KK: että ei siitä ka , kaikki tykkeä ja toiset tykkeä toas kovasti .
KK: kee , ke , teällä päin ‿o ollum minuŋŋi , mi , minu ikän ainakin talakkuna ollu .
KK: karjalasta tul , noita siirtolaisija yks alahämekkin ni tuota , ei tse syönyt talakkunoita kerran se pist kuiviltaan nitä suuhusas se sano että , ehän neä miteän syötävijä ole .
KK: ei se ollu , oppinneet siihi olleŋkoa .
KK: semmosta se o .
KK: kyllä se ennev vanhaa ol se elämä tykkänään toista ka , kaupuŋkista tuolta mererrannasta niijen täyty hakiim minu , äeten isävainaa se ajo turussa monta reisuva talavessa ja , se toi tavarata ja , myi teällä ja vei sinne .
KK: toi sieltä rautoa ja , rautoa ja , suolat ja , ehän ne paljom muuta , mutta ku , kylä , sepät kun ne ol moalaisilla takomassa aina käy ni , niistä rauosta kun tavottii hevoseŋ keŋkät ja hevosen naulat ja kaikki .
KK: ja niillä ne työt tehti .
KK: lantatalikotkin ni siin ‿ol kolmep piikkijä kun ne tako laitto , rautaa ja , ja , sitteŋ kakspiikkisiäkiv voa ol että ol puuhoarru ja niijeŋ kär , nenään sittem pienet tumpit rautoa .
KK: kaikki ne , kylän sepät täyty takoja .
KK: rautapohjarekijä niitä olkin niv vähän tällä ,.
KK: olhan se , yks kummiŋkij jolla nitä tururreisuja tehtiim mutta talovusajot ajet ajettiim puupohjarejillä voa .
KK: eei niitä jo et ee , jokapäeväsissä rejissä ollum muuta kum missä kä , nitä , pitkijä kaupuŋki ,.
KK: kovilla pakkasilla ja .
KK: teältä .
KK: kuhmoste ja jämpsär rajalta .
KK: ja sit toivat sieltä rautoa ja , suoloja ja , mitä kaikki ja tarviht .
KK: ei nitä paljo kahaveita ehän ne kahveita ennev vanhat ihmiset , käyttänny ei kunn ‿ei ne osannuk keitteäkkeä .
KK: meijäm mummuvaina kerto että kun tuorilassa ol , moammittarit ja niill ‿ol kahvija mukanaaj ja ne sitten niillen tuorilan naisille , anto seŋ kahvitoppasa ja , ne , käskvät keittääŋ kahvija i , ihtelleen niistä , ni ne pan ne roakana pataaj ja , keittivät kovastij ja , ne toi ne sitte , lautasella , pöyvälle ja sano , ei myö soatu näitä pehmijää .
KK: n ‿ei osannukkoaŋ keitteä .
KK: ni .
KK: ehän ne , kahvija , ka , kaupuŋɢistakoa hakennu .
KK: joka talossa ol tupakkimoa aina , ja , tupakkihakkur jossa hakkasvat ihte ja , kyllä ne poltti enneŋkiv vanhat miehethän ‿olkiŋ kovijak polttaan , sitä moaŋka , kotim , ka , kotona kasvatettuva , ilmasta tupakkija .
KK: ja tuluksilla iskvät valakiin taulaaj jolla ne sytytti sem piippusa .
KK: ja , hi , hii , ja , hiilus , ksesta aina säilyttivät hiiliä että ne hiilestäki otti valakiin siihi , ee , oekee , vanhan ‿aikaan , ollu , tultikkuja .
KK: se ol semmone , rauta ja sitte , m , piikiy ol , johka ne löi , aina siihi et saevat valakiij ja sitte se taularippune ol siinä et se otti sihin taulaa .
KK: ne noi iski sitä .
KK: valtaka ...
KK: sillä minäi ,.
KK: teällä nappulassakin tuo meijäŋ kustaakim puhu että , se näytti heilleŋ kuiŋka ennev valakii otettii .
KK: joo ne ‿p , peitti hiiluksee aina , porolla hiilet ja sieltä ne ot , ee e , pöyhi sitte ja siitä puhalsvat päreesee .
KK: se ol , kyllä niillä talvella aina keinosa ol kun , a aina , lämmitti huoneita ni , ne sai niitä he , hiiluks hilijä ja sieltä puhalsvat sittev valakii
KK: tse ol pirti , a , pesä arina eessä siinä o on se , hiilus .
KK: em minä ti ok , tiijä oŋko teijä , muurissa mutta kyllä tuossa ov vissii johka hiilet pesästä vee ...
KK: no , kyllä ne enneŋ kun ‿ei , ollun niitä hellilöitä kun niill ‿ol semmosia kolmjalkasija pottija ja pan , e patoja ni , ne keittikin siinä .
KK: siinähän ne kotonkim pirti , hii , hiiluksella keittivät .
KK: voa .
KK: siinä ne ki , perunapatoasa , kuumensvat .
KK: ei niitä olluk kun niitä vuam malvipatoja .
KK: eihäŋ kattiloita .
KK: semmosija ol ensimmäisijä kattiloita minä näe .
KK: joissai , semmosissa o , paremmissa taloloissa mutta ei niitä , mökkikyliss ‿ollum miŋkeällaisija kattiloita .
KK: ei kyllä ne , ruohtista ne tuotiin va , enemikseen tä nne .
KK: ruohtista ne , e , minuŋkiŋ kotonan ‿ol ruohtista tuotuja patoja .
KK: ne tul , ruohtim puole , e turkuun sieltä ja , sieltä sitten , pitkim , suomii .
KK: ruohtistaha niitä kaekkija , tul alakuusat tänne .
KK: patoja ja sahoja ja , kirveitä ja kaikkija .
KK: se o ennemmiŋ kehittynnettä moata siellä o , jo ennemmin , tehty niitä .
KK: nii , nihä o .
KK: teä om myöhempääŋ kehittynny .
KK: ihtehän nee alakujee ,.
KK: hamppuja kasvattivat ja ke , niistä te , kehräsvät laŋkoja ja kutovat , rysijä ja mertoja , ja toiset pellavista ei niitä , pummulilaŋkoja kalampyywyksiin ‿ollu .
KK: kyllä ne katiskoita tek joka talossa .
KK: ne , kisko semmosija , ohija sileitä ja ne vihtolla nijottiij ja ,.
KK: sitten ne ol , kierre , ty kakskimpesäsijä siin , kiers , moalta semmonej johtoaita sittej ja , sieltä ui kalat sitten sinne .
KK: no , niillä ol sitten semmoset hoavit .
KK: kyllä siitä , kalo , kaloja tul ja sieltä ni , siitä ne isoja kaloja saikij ja hyvijä .
KK: ee ne , ol se , missä e , ol semmoset paikat ‿ettei jeät peässyk kasoamaan niŋ kyllä ne kolm neljä vuotta kest .
KK: keseä .
KK: nii ne , ni se ne ol sielä jeät , kasvo sisää ja , kyllä ne toisim paikom missä ol ni ne , aukas talavellaki j ja , hoavisvat kaloja sieltä .
KK: sitte .
KK: se suljettiin sileillä se reikä ettei peässyk kalat pois sieltä , aina hoavitessa .
KK: sieltä pesä , katiskampesä stä .
KK: painettiin sileillä kiinik .
KK: semmone , pariŋ kol , kolomen tuuma , neljän tuumal levunen siles siihin , nielun suulle .
KK: nielut niissä ol , oike .
KK: ei niitä nävy eneäj ja sitten niitä ol semmosista , seipäistä tehtyjä tokeitakin no , tuolla jämpsäjjoev var , varshan niit ‿ol , vie , vähäm matkam peästä aina semmosia , tseivästokkeita ja sitten , tokeek sanottiij joiŋka ol , rysät laitettuna .
KK: toje , iso rysä .
KK: et se sieltä , män sinne .
KK: ja , kyllähän niill ‿ol ne otti liippuamalla ja , kouk , koukustamalla ku oikeev vanhaann ‿aikaaŋ kun ‿ei ollu , vielä , näitä oekeeŋ koukkujakoaŋ kun ne tek katajastakiv , ja , kuusamosta semmosija , koukkuja , puusta voaj ja niillä voa , koukustelvat .
KK: laŋ , laŋɢalla .
KK: laŋkaa .
KK: no , ne , lyhällä , lyhällä pätkällä siihim pitkäänsiimaa , keit , kiinitettiiŋ kiini .
KK: se , ne , nitä koukkuja aina vähäm matkam peähäŋ kun ne lask järvee .
KK: ta , pitkäk siimaks kyllähä sitä käyttävät nytkim mutta i , koukut ‿oj jo parempija .
KK: ne ol .
KK: kun ‿ei niitä ollun niitä koukkutehtaita ne , ja ne koitti tehän niitä ihtekkin sitte , tuosta , ennevvanhaaŋ ku harjumiehet kuljetti noita , semmosija , messiŋkisijä nuppineuloja ja , ne tek niistä koukkuja paljo .
KK: minuŋki isävainan tek minulle oŋɢeŋkoukuŋkin sil , siltä ku , ol semmosia , isoja ‿m , messiŋkisijä , nuppineuloja joita ‿n , naiset käytti tukka , tukkasak kiinippijäkkeinä .
KK: nii .
KK: mutta kalojahan ‿olki ennemäv vesissä ei kain nitä nyt olekkoa eneä .
KK: eikä nillä miteän tiekkeäj jos niitä oliskin siellä .
KK: hyh hyh .
KK: kyllä täälä kuhoa ol , tässä veessä .
KK: kuhoa ja muikku , muikkuwa ja siikoa , siikoja ol , näim pyywettiin siikoja meilläki enne , tähänn ‿aikaa .
KK: nyt ‿on siijampyynt , siijantulo , pyytaika oikee , alakoa .
KK: verkolla ja nu , muikkua nuotalla .
KK: ja verkolla ne pyys , muikkujaki ja ‿s , siikoja , mon ,.
KK: mutta sitteŋ , kunn ‿ol , ol se viimenen suur nälä kävuos , kuuskymmentäkuus nin tuli suomeel laki uus .
KK: kiellettiiv viinampoltto suomessa ja pyhäpäivät juomapäivinä viettämästä .
KK: ku ihmisiä kuol näläkää ettei soanu , viljoa käytteäv viinam , keittoo .
KK: isävainan sano että tul suomeel laki uus .
KK: ool se nuorena poikana ja äitevaina .
KK: että hyö näkkiŋ kuŋ keittivät .
KK: viinoa .
KK: ne sai keitteäs syksyŋ keveäj joka , talossa viinoa , kahev viiko aikana .
KK: mutta ne viinapannut vietiin sittem pois ja tul ,.
KK: s , lopetettiin se .
KK: ne ne , en tiijäm missä ,.
KK: kain ne ol eipähän ne niitä ihte osannu , oo , keen tehä .
KK: viinaŋkeittove , vehkeet pillit ja ,.
KK: viellähän ne nytkiŋ keitteä jo , korvissa paljoha sitä kuusejjuurikasta keitetä ä .
KK: keitteähän ne viellä sielä teiän , teijäm moaj ja salovuorer rajalla eihä sitteŋ kauwann ‿olekkoa .
KK: nytkin sitä .
KK: saloa , mutta ne sai sitä luvam perästä keitteä enne .
KK: no , no ky , sit ‿oŋ keitetty aina .
KK: salapoltto ei ol loppunuk koskoa .
KK: niiŋ kyllähän ne , sysmässä ja , luhaŋŋassa sitä on tehty ain , enneŋ käy sysmäläiset teällä jämpsässäkin , sitä peahämmänevätä sahtija kaupalla .
KK: minun nuorena poekana ollessan .
KK: siihenn ‿astikka kun ne kuukausmarkkinat ‿ol että ke , joka kuukauwe ensimmäisenä tiistaina ol ne markkinat ni , sysmäläiset toi tänne , jämpsää sahtija ‿m , tulvat myimää .
KK: niiŋ kyllä ne minä o o , en sitä , oekeen sitä ,.
KK: ok tietystin ne ost sitä mut minä olin nim pahanem poika ettem minä sillov vielä sitä oikee nim paljo , ymmärtännys siihem mitiim pait senn ‿että , kuuliv voaj ja ,.
KK: teällä , teällä käyvät voa , yhte , yhteem muruusan ne , tytöt käy keveällä syk , pojat , tsyksyllä .
KK: sillo ol heikki salenius vainaa ja , molanter .
KK: toinem pit ,.
KK: ne pit vuoruu toinem pit aina toisev viikon toinen toisev , viikov vuorom peä ä .
KK: niim min ‿oliŋ kelhäm pappilassa korttieria .
KK: no ei sitä nyt nim paljo ehme , lyhä ka , katkismus se nyt tarviht osata , muistoak koko lailla tyysti , mutta , ei , laster roamattukoan niɢ , tarkkoa olluk kyllä sitä lujettii , mutt ‿em minäkeäm , osanu , sitä kaikkija ulukuu .
KK: la , jota laster roamatuk sanottii .
KK: le , eikä katkismustakoa em minä kaikkija osanu .
KK: kyllähä ne käytti , kakskiŋ kertoa ja , kun ‿ei , osannun niŋ kyllä niitä ol toiskertasijaan silloŋkim , ainaki , kaks poikoa vai kolmep poikoa kummiki ol , jotk ‿ol , käyvät kahtena vuonna .
KK: ja sitten niit ‿ol semmosiaiŋ go , jota sanovat juntikkakouluks jotka ol pijettävät eritteäŋ kun ‿ei ne peässy oikeen ni sitten ne lask niitä , ne käyttivät sitten niitä , toisia , enemmä .
KK: no , lukusilla kyllä ol , lukusläksyt , ja tarviht lukusilla käyvä .
KK: ei teällä jämpsässä ollu aikusilla , lukusläksyjä mutta tuolla kuhmosissahan ne kuullema pit ‿olla , pit aikusilleŋki o , jo lukusläksyt .
KK: tuota , noista , katkismuksestaki .
KK: että ne lujetti ne , niitä läksyjä , mutta kyllä teälläki , jämpsässä lu , lukuset sillä lailla ol ‿että , toi , nyt niit ‿ol monta , ol hauwaŋkaivaja ja , suntijo ja sitte yks pyhäkouluopettaja ja pappi , nit ‿ol monta miestä toinel luwetti sisästä toine , sitten toas uluko , ulukuu katkismusta .
KK: lukuset pijettiin sillä lailla .
KK: että , ei ne , se niv voan niikon nyt pi , om , pijetääl lukuset toisella lailla tykkänää .
KK: ei niill ‿ok kirkoŋkirjoja ne ol kirkoŋkirjat mukana niillä ja ne hu , nimeltää huus joka ihimise .
KK: sieltä aina lukee .
KK: se kistu ja suntijo , papit , ja , lukkar ne ajovat omilla hevosillaa .
KK: se suntijo ja se kirjakistu kyywwittii .
KK: jaa , sanoŋkos minä sitä
KK: e , suntijo ja lukkar ja , pyhäkouluopettaja se , laine , kulk aina , elik kiertokouluopettajaha se ol .
KK: joka kuluk niijeŋ kanssa lukusilla , lujettamassa aina niitä , sisäläksyjä ja ulukoläksyjä .
KK: nii .
KK: että , tarviht osata .
KK: eei ollup paljom muita tse laster roamattu ol ja sitteŋ kyllä , uus testamentti .
KK: se ‿ol erikseen se uus testamentti , se o olluj jo , kauan .
KK: uuen testamentim puol , tuosta roamatusta ni , se ol , nit ‿ol erikseen nitä uusia testamenttija .
KK: mutta , ei nitä nykyjään taia ollakkoa , käytännossäköä eriksee .
KK: se oŋ koko roamattu .
KK: ool .
KK: jos minä hajen tuota , kahtellav vanhav vi , vanhoja virskirjoja ni .
KK: vilikkiniminem pappi jok ‿ol kanssa mahoto , hyvä soa , soarnamies kauhiistit tuota , se pit mahottomam pitkijä soarnoja ne ol , toe , tunnim mittasija ja väliin toistaki .
KK: yks vilkkiniminem pappi enne .
KK: ja , r , kyllähä rentola ol tuota , mahoto , hy hyvä , soarnamies ja ‿s , evaŋkelistalaine , kai , kista , sell ‿ol ni , selevä ulosanti ja tuota , tuline , luonne .
KK: kerra yks kerta minä oliŋ kirkossa kun se ol semmonen tapa , e , ihmisillä enne että , kun soarna loppu , ni ne läht , paljo , purkaaŋ kirkosta pois .
KK: että , ihan niihin sa , mihkä soarna loppu niistä sanosta .
KK: m , ja se tul kirkkoon semmoneŋ kammu kun sittel läht ka , kansoa , pois purkaan , nim , se soarnastuolista huus nim mahottomaŋ kovalla eänellä että kirkko kajaht ‿että seis , ni , taukos ne sittej ja sitte , sitten se rupes loppuu se semmone , kirkosta pois lähtemine oitis kun , että tal , loppu , loppu , sanoja ja loppu , rukouksia ja , lauluja nin n ‿ei eneä kuuellun ne paino voa , nuor kansa kirkosta mäe , mänemää .
KK: se ku ol semmone , herännep pappi se puhu , oikee .
KK: s ‿o enemmä , leestaattiolaista puo , uskom puolta .
KK: mutta kyllä se , kyllä se selitti .
KK: no , kyllähäv vanha rasimmäkvainaa ol , ja rantalakiv vainaa vielä ol mut , , ja kyl tuo , pukkilassa , syrjälässä ol niitä .
KK: ja r , ja rasimmäissähä niitä ol niitä leestaattilaisten soarnoja ja tuolla ol , yläsessä karttilassa tuolla kuhmostem puolella .
KK: piettii niitä , niie , niie , herätyskokouksia .
KK: no , jumalansanoa aina , roamatusta puhuwat ja , kyllähän niissä ,.
KK: kävim minä yläsessä karttilassa yheŋ kerra em minä , muuta , muistak käyneen .
KK: mutta kyllä siel ol pirtti täynä ihmisiä ja , sielä pitvät puheita niŋkon nykyjääŋkim pitävät , noissa heŋɢellisissä kokouksissa .
KK: ei se se , miteä nyt ni erikoista ihmettä ollu .
KK: kyllähän ne toisim , sa paekom toisissa kylissä pitvät .
KK: ei kaikissa .
KK: hassissa tuola haassiiŋ kylällä ni siellä ol , hyvin usiisti enne .
KK: mutta ei sielleäm muissa taloloissa juur , pitänneet juur .
KK: joskussa sielä salmjärvellä ol .
KK: enne , sev vanha hassi , sukupereä .
KK: se ol sillo hassissaha , hassi isäntävaina ol tuonut tänne hassiŋ kylällem päi ensimmäiser roamatuŋki .
KK: että siellä ol enrimmäiner roamattuki , siellä pä i .
KK: no , kais sittej jo lienek , aikoa koko kauwa .
KK: ehkä sata vuotta kummiŋki .
KK: vähä jo toistaki .
KK: toistakil liej jo .
KK: kyllä minä juur sen nääim pienenä pooekana se isä , aapelvaina se isäntävaina .
KK: kyllä siinä poikaki ol mut se kuol uimareisullee sinnej jämpsäjjok tuonne , hassiŋkoske , jokeen siihe .
KK: ja sit siihij jäi kaks nuorta tyttöjä joita , joillej jäi se talo ja , tsiinä ol toi , herttelim poikija , vihtor joka , siinä hoit sitä tal , miestalovutta , monet vuojet .
KK: ja sittehän siihin tul teä , emelvaina joka ol nyt näien nykystem poikije isä .
KK: se ol siinä ‿p , reŋkpoikana , ensiksii hassissa nuorena poikana ja siitä se män kassalaaj ja , kassalasta se män moavviljelyskouluu ja sitte se tul sieltä takasi ja sit se tul hassii isännäks .
KK: ja aina om pojassa ollu isäntä pait se yks kerta onn ‿olluv vävy .
KK: on tse viistoista sukupolovii ollu .
KK: jaa isäntä
KK: niiŋ kaem mutta ,.
KK: hassista o , yhe isännäv viholliset tappanu , pihaav viluuŋ kun ne pa , pit kovassa pakkasessa alastip pihalla .
KK: sillo isovvihann ‿aikaa .
KK: njaa , mi ...
KK: minä , em minä nitä nim mu , em muista eneäŋ kyllähäm mää nitä kuullu ole .
KK: kuullu olen tuota ‿mmutta , nin ‿o unehtunnum mielestä pois kyllähä ne niitä , isovvihann ‿aikaa ,.
KK: kylähän ne i , isovvihann ‿aikaa niitä , tekvät semmosija , piilopaikkoja ihmiset joihka ne vei kallevuksijaa ja , viljojaaŋki että joist , joitaki , joissakim pi , pol , isävaina puhu että niitä e , niistä , teälä järvie rannolla oj jeännys semmosija nimijäkin sitte että , niŋkuv venäjällahtkij ja sittej jauholaht ja semmoset että , että , niissä ol niie , vieneet vi , niiltä , vihollisilta ku sillo isovvihann ‿aikaaŋ kun ne ryöst ja , veivät , ihmisiltä kaikki ni , pit pii i piilopaik .
KK: ja hassim moalla aitto , kaŋkaak sanotaan siell ‿ol semmone aittakij johka ol , hakattu hirsie , hirteen semmosija sala , lu , lo , lootija peitetty et se ol hirrev värinej ja siellä ol niijje , tsitten , kalleempia , sormuksijaa ja mitä , hänem pitvät siellä , niissä , hirsijen sisässä .
KK: piilossa .
KK: tse ol , tehty voa , salalaatikko hirren sisä ä .
KK: kyllä minä nitä kuullu oom paljoŋkim mutta ne o unehtunum mielestä poois .
KK: ehän ne pysy .
KK: joitaam puhu , jeäny .
KK: no ei suŋkoa se nim paljo oom mutta kyllä kais se vähän ‿on .
KK: ne pitäs ‿ollav veljekset tullut teältä alhosta sillä se onn ‿alhoŋ kyleä , jotka , tekvät neä , lehmäläj ja arvajan talo .
KK: ja , m , se , arvajan taloha olki nimeltää , aatamila , ja lehmälä ol eerikkala .
KK: ja ne on niije , miesten nimeltä jotka ne on tullu , ne talot tekee .
KK: mutta , osko ne sittev vanhempija se hassi ja kassala ne oŋ kuulemma yhtaikoa , ruvettu tekeen tullu asukkaat niihi .
KK: että , se on ni , isot pintaalat si , iso pintaala tässä hassiŋ kyläsläkin siinä ol kaks , tuhatta hehtarialoa moata siitähä on tehty , sittev viis taloja n ‿oo aina , männyn , tekeen ne ol torppanimillä iha ensiksii alakujii aina niistä , että se onn ‿ollun niŋkun samoa sukua että siitä onn ‿aina männyt tyttärijä ja poikija niihin toisiin taloi , levinnys siitä .
KK: siinä hassin talossa .
KK: mutta , se ol niin suur pintaala et se syrjävuoresta tul tännem myyräjärvee , a , sieltä lahnasillasta syrjäjärvee ja , myyräjärvestä tsitten kapalokoskee .
KK: siinä pitäs ‿olla ollun niŋɢuŋ kakstuhatta hehtarialoa sitte sitä moata .
KK: siinä kierroksessa .
KK: niin ne o hassiŋ kyleä ja niitä ol viis taloja .
KK: latonej ja , hakuli ja hassi ja , norola ja torkkel ja sywäsalami .
KK: ne oŋ kaikki sitä hassiŋ kyleä ja ne ‿oon siitä hassista , halot , lohottuja .
KK: ja ‿om vielä sittem muita , torppija pienempijä ja mutta , siinähän se om koton taloki , kyläki , torkkelim moassa .
KK: mutta syväsalmi oŋ kaik kaikkian nuorin niissä sitte , talonnumerollen tullu .
KK: ni ol reŋkilöilläkiv voa , ol , ku , isävainoallaki ol , halameitakim , halamekkim pa , tehtii , paloks ja kasvatti rukiita palakastaa .
KK: ja sano ‿n , hän ‿ol sitten nälä kävuosina paljon näkvät nälä keä ol mutta , eihä hänellä ollul leivämpuutetta , ku hänell ‿ol niitä reŋkiwyshalmee j jyvijää ja ei hän sitter ruvennur reŋŋikskeäŋ kun tuota , hän ‿ol kotonaa sittej ja , söi niitä reŋkivyshalmeej jyvijää , mutta , paljo ol semmosia jotka kärs nälä keä ja olvat mutta .
KK: ja , äitekin sano olleesat tuolla , sejälläär rauhamäissä palvellustyttönnä ni sano tuota että , sill ‿ol kanssa ruisvarasto nii hyvä että tuota omav väinn ‿ei tarvinus syöjä , olleŋɢoa , pettuleipeä eikä , miteä , semmosta , lisäjauhuu laitettuna , kertoa , kertajauhoja , tuohon taikinaa että omallev väille leivottii aina puhas leipä .
KK: ni aina ol se yks hevonen täyty ollak kerjäläisiä kuljettamassa .
KK: nin , niillel leivottiin sitä kertaleipeä sitten tuota kun sitä viljoa ei os piisanun nim paljo kun , aina ol joka päivä annettava kerjäläisilleŋki .
KK: mutta , hänen sejälläänn ‿ol ni hyvä ruisvarasto että , omallev väillem piisas ‿että , ne ei kumpikoan nähny , nä , semmosta nälekeä että niie os tarvinnus syöjäm miteäŋ kertaleipeä .
KK: kyllä ni , e kyllähän niitä ol , kyllähän niitä onn ‿aikoja o , kyllähän niitä on nytkin , i , isot , ja ‿llapsiperheitä näissä , tässäkin näissä noapurissaki .
KK: olhar rantalassaki olluk kymmenel lasta ja tuolla koakkolahessaki ol , kaheknsann ‿yhöksän niitä ja , voan tässä , nyt nyt kyaikaa ja kyllähän niitä ov vielä ollu , kyllähä , lehtissuutarillaki ol tuolla , hassiŋ kylällä ni silläi ol kymmenel lasta .
KK: eik ‿ollu eneä yhteäl lasta hauwam , leŋ kuŋ , ihtek kuol .
KK: kuulema .
KK: niŋ ka , kaekki ol männyj jo , ni et , ei ollu yhteäl lasta sitte eneä , ku , isä kuol .
KK: vaikk ‿ol kymmenen ‿ollu .
KK: no kyllä se aika vanha ol .
KK: mutta em minä tiijä olko se iha , yhöksäŋkymmenem mutta kyllä kais se siinä , kaheksaŋkymmeneŋ kummiŋkin ‿ol .
KK: no em minä e , kuullu heitä nin tiejä , että niitä olis paljo vanhemmaks elänyk kun nytkeä .
KK: em , minä olek kuullu , tuo , arvajam myllär , tse santperki vanha , myllärvaina , kerto että tuota , iitissä , hän , tapas kaikkiav vanhemman naise .
KK: se poikkes siinä , torpassa ni , se ol sata neljä vuotta vanha ja , tse paisto vielä leipijä ja keitti heilleŋ kahaviŋki .
KK: em minä ook kuullup puhuttavan sev vanhemmasta naisesta .
KK: eŋkä , miehestä .
KK: siinä ol jo , ikeä .
KK: nihän ne kerto ku , eihän niitä enne ollul leäkäriä eikä miteän tuota , tsemmosija , muistaham minä senn ‿ajan teällä jämpsässäkeän ‿ei olluk ku , näilleŋ kolmellem pitäjällen ‿ol yks leäkär , eikä silläkeä ollum miteäŋ kiirettäkeä ei niitä käyttänneetkeä , voa , minun nuorena ollessan joskus ku mää , satuv viemää jotai ihmistä sinne , omoa vaimmoonkin ni ei sielä semmosta tunɢosta olluk kun nyt , siellä leäkärissä , eikä ,.
KK: n ‿ooŋ kaikki nim muuttunun nii se on toi rahatoimikin , muuttunut teäll ‿on nyt paŋkkijakiŋ ‿k , näil , taitoa ollak kuus seihteme , kummiŋkij ja , minä muistan sen ‿ajan ‿että kun ‿ei olluk ku , yks teä seästöpaŋkki alussa toimimassa ja , sekeän ‿ei ollu auk kuŋ ‿k , aina , yhöksästä ja kymmenestä kahteej joka lauwantain .
KK: sev välin sekin ‿ol voan ‿auk toiminnassa eikä sielä olluk kuv vanha palmruut sitä hoitel ja ,.
KK: ja nyt niitä paŋkkiloita oj ja siel ‿o ihmisiä .
KK: nihän se teä hokaŋkin tuolla , alhoŋ kylältä , juhola , män kun tuota , se ol holmem , peän seppävainoallev velekoa ja se pan sillo huonona aikana , roa , o ottaam poes ja , mi mistäs ser rahan ‿otti tuota ,.
KK: kun ‿ei ollup paŋkkiloita eikä sattunu olla , ihmisillä , s ‿ol voa harvinainej jolla ol sitä , kassarahoa .
KK: eihän , sitä mihkeäv viety eikä se miteäŋ korkuu kasvannum muuta pait kun ‿ol soanun nin ol kassannut , taha , tahasap pussiisa .
KK: kyllä kain niilä ol , joilla ol rahoa mutta sitä ol harva jolla sitä ol vähä .
KK: mutta sehä olkij jo iso summa jos sitä nyt vähä ol joku , sata ja tuhanne .
KK: sitähän sanottiij jolla ol joku sata rahoa että se or rikas .
KK: semmostaha se ol niihe , sev vanha ‿t , ajan toiminta .
KK: no em minä muistas sitä .
KK: mutta kyllähän se , raha ol niukois mutta ol se seki hommoa ku asikkalaiset paljon teältä ost lehmiä ja kun ne , ajo jyväskylästäki asti ajamalla helsiŋkiiŋ kävelyttivä t , ja teältä .
KK: kävelemällä .
KK: jo minäim myiŋ kaks , mullija , yks jaakkolaniminem mies asikkalasta ost , ku ma tulin tä hä .
KK: vielä siiheŋkinn ‿aikaan .
KK: noh no viikkokauwethan siinä .
KK: niill ‿ol aina ne meärätyt paikat missä ne y , pit yötä syömässä ne lehmät .
KK: kesällä .
KK: niim meärättyjev väl ,.
KK: tuossa on sekim meärrä koska suomeen ‿om perustettu , postitalo ja , se postikuljetus .
KK: ei siinä om mutta kyllä siinä , evaŋkeljumit ja epistolat ‿oj joka pyhälle .
KK: semmosta se ol , mutta kyllähän ne ol noi , kyllä ne ol noi mehtätyökamppeetkiŋ kyllä ne ol nii huonot enneŋ kun , nitä , kaŋkijeŋ kanssa pelattiin noit , tukkipuutkir rekee , ei niit ‿ollus saksija eikä , semmosija rekijä kun nyt .
KK: no , kyllähän se kaŋkilla kun , toineŋ ‿kpantiiŋ kaustallen toinej ja siitä pyöritettii ja , siinä ol puupölö kky sitteŋ keskeller rekii köytetty ja siihim puu , puut sitte .
KK: mm .
KK: no , yksiŋkij ja kyllähä niitä , ol aina , isävainakin ‿ol minullakiv väŋkärinäki enneŋ kö nuorena , nuorena ollessan kum ma ajon , isävaina hevosella .
KK: kakskim miestä .
KK: isompija puita täyty olla , ottamassa .
KK: mutta niillä ne suuret puut , ennem mehtistä pois veettiiŋkin niillä huonoila vehkeilä .
KK: eihän niitä semmosija parrupuita ole .
KK: joista vestettäs suurija parruja .