Location: Rautalampi
AK: no niitä aekoja minä nyt paremmim muistan , minä muistan niitä .
AK: myö ku lähettii aena kirkkoom meitä ol sitteŋ kolome , meitä ol , kolome nelja , tuo , iita korhonej ja mina , anna korhonej ja , puttose olka ja , laetise olka nim myö ku lähettii aina kirkkoon ni , sitä kul lähettii uamusel , lauvantaena , lähettiij ju , uamusella elikkä mihi asijoellen sinnää aekana kun , nyt oltiin , sotaaekoo että korttiaekoo , nim myö kolome aekana jo oltiin tiällä , kerkoŋkoskella tiältä tultu kymmeneŋ kilometriä .
AK: pyysivät puimaa meitä ni , tuo , että tulukee hyvät emännät puimaan nis sanovat että ei , myö männääŋ kirkkoo että tuota , syökee olokinennoj jos ettem po , että et , joha immeiset tänä aekana männöö nyt iha rippikirkkoisakkiik ku , ke , kesän työtä tekkee .
AK: ja ‿n , jono ol niim pitkä sinäkii aikana sotaaekana nik ku ol , ol kunnantoemistossa niitä jaettii ni myö oltiin sielä ‿k , se ol sillon , sillon , kaheksantoesta aekana .
AK: nik kun tultiin ni , kun ol , kunnantoemistolta postille astij jono ulukona .
AK: ja sielä myö oltii sitten siellä postilla , nik kum myö mäntiin sitten , uamusella jo , kun , oltiin , raotalammiŋ kirkolta teältä kävelty nut kiesimältä onhan tiälä nyt , tästä kahilahkulu , kolomekymmentä kilometriä vähä yli , nin , sitten tul siihen toisia emäntiä ja pyytivät nik ku myö seistiim posti eessä nin sano ni , sanoi tuo , tul että kum minun tarvii miehelen laaettook korttija jyväskyllää ja sinne maetokorttia ni minä sanon että , minä että mä an piästee hyvät emännät eelle nim minä sano että en aenakaam minä minull ‿oŋ kippee issiasjalaka ettem minä , jalakan ei , ja niim myö soatii ensimmäiseks kortit ja , no sitteŋ kaikki lysti ku mäntiiŋ kaoppaan ni myö sen sielä juteltii sitteŋ kaikkee että mistä nis sanovat mistä on nuo emännät jotka tietäävät koko moalima asi , ja koko pitäjä asijat .
AK: kakstoista vuotta täytiŋ kul läksi isäl leivästä .
AK: nii , sitten , ne ku ihmeellään sitten , sano että mistee tuommoset ihmiset om myö jos nyt vähän semmoset suulaat , muijat ni tietäähän ne mitä ne puhhuu .
AK: ni , myö sanottii sitte yhellenniik kaopan tytölle että tuota ,.
AK: se ol teällä kerkoŋkoskella ennen ni myö sanottii , sitä sanottii lihaiitaks tiällä nimitettiiŋ kun se ol , tässä osuskaopassa .
AK: myö sa kyllä myö muistetaaŋ ku oot itekkiik käönynnä sielä että kun , poeka venneeseer riituvvirra sillalla kanto .
AK: kyllä se ol sitte haoskoo .
AK: mut sitt ‿että olliit sit se talo emäntä josta minä , jossa asuttii ennel lapsena myö , niik ku minä läksi sitte , tuota tuonne , moalimallen nis se kahto ja sitten tul , toene ja sano että no missä on ihmeelä nuo ihmiset nim minä sano että , luulis tuon nyt tuntevaŋ kyllä minä niim monta marjatuokkosta oon tuonunna ja , tek mielen ihtekkiis , itekkis syywäm mutta pit vuam myywäj ja te , teilleŋ kantoo .
AK: kyllä , sitä monta ois juttuwa , niitä , kyllä minä ne muistasiŋ ku minä ossoisin ne , ,.
AK: mm .
AK: ja sitten tuota , myö tu , lähettiin tulemoan tännen ni , myö ‿t , oltiin , oltiin ihan takasit tiällä kerkoŋkoskella eikä jalaka paenanna ni myö oltiin tiällä , tuas , teällä tiällä , kiesimällä .
AK: nii isäntä sanoi tahvolamme isäntä että tuota , mitäs jos oisitte jiänynnä kortita päevän seissyt ni myö sanottii että no niim mutta se o yöllä työ tehä ‿p , yhtä hyva kum päevälläkkii .
AK: nii .
AK: ja minä kyl läksin tuolta savollinnasta sillom minuv vanhin tyttön ol viijeŋ kuukauvev vanha , ja , tul junaonnettomuus pieksämäellä .
AK: iltasella lä , savollinnasta läksin tulemaa .
AK: ja minä olin nuor silloŋ kakskymmentäyks vuotta vanha .
AK: ja nyt jo on näem paljo ikkee .
AK: ja silloŋ ku ei teillä ajettu miŋkaallaesella , sem , että oes ajettu nuota , lumirekkee taekka mittää semmosta .
AK: ni ol , ol tuota , jalassan , niip paljaat varpaat ol enneŋkö minä olin teällä koskellahella ja tuossa , eetu tolomusessa .
AK: iham paljaat varpaat ol .
AK: ne män tällä välilä .
AK: iham puolsiäree ol tuota , hyyhmee .
AK: ja , laps ol sylissä .
AK: ja kun , tuota , syömättäv voaŋ kolome päevee on nin , se o hyvä rahti .
AK: ja sitte ol minulla kun siellä ei savollinnassaa annettu nik ku sielä olin näläkääŋ kuolla .
AK: mutta lapselleŋ ku annettin niŋkun nut minullenni annettij ja , ni annettiin tuo , vehnäjauhoja jo , kilo vii , kilo aena kuukaovessa .
AK: ja sokerija .
AK: ja kaikki vaatteen mitä nyt on tärkeintä muuta kun , ta ol tuo , semmonen , kansvakka jossa ol vaatteet ja makuuvoattaat ni ne jäe aevan suonijjoelle , semmone että mulla ol siinä viistoista killoo siinä , eli , siinä ai , sen aenakiip pa , semmonen suuri juurkori kun ol enne juurka , ru juurkorija .
AK: se ol minuŋ käsvarrellan ja , semmone viijeŋ kuukaue vanha laps , saalissa ja semmosissa ja , minä tämän , nyt on tästä kaheksantoesta ‿k ,
AK: suonijjoelta , suonijjoelta tähän , koskellahelle .
AK: pitkälti onhan tätäkir raotalammilleŋ kaheksantoista siitä kaheksantoista , yli kolomekymmentä , siihen , hy , no kaheksantoesta ja kirkolta kaheksantoista suon .
AK: nii .
AK: ja tästä vielä , kolomekymmentäkaheksaŋ kilometriä .
AK: ja viijje aaeekana oliŋ ku uamusella läksiŋ kaheksa aaekana suonijjoelta .
AK: nii , kievar e , kievarhevosella aso , ajoi tuonne , karttulan , vai mi , tervoo mihin ni se a , e karttulan se ku kuluk sillon täst , tästä kaotta ei ollunna tervon tietä vielä .
AK: no tiällä .
AK: meijä äiti kuol , äiti kuol , kesäkuun seihtemees päivä .
AK: ja viikom pe , viikom piästä , sittev vietiij ja ku ha , hautaa vietii viikolla .
AK: ja meinattiil lähtee että kaikki lapset , myö nyt , kun , nuorinniis , veli ol , neljä , viiev vanha siinä että , se viijjään sitteŋ kävellääŋ ku männääm pakarrinaŋ koulur rantaa venneellä .
AK: koepiniemestä .
AK: ja , vettä sato ja tsemmone uko ilima oi ku lähettiin , vähä enneŋ kolomee tuolta koepiniemestä tuolla , pienelläniemellä asuttiin sillo .
AK: ja sieltä ku lähettii äetiä hautoomaa ja , yks mummo , meiäm mummo oi kututtu vaajasalmesta vua äiti sano että , tuota se pittää kuhtuva häne hauvalleem mummo että , sohvi kuhtukee se ol äetipuoli .
AK: mut se ol meillen tote , totellinem mummo .
AK: ja , ilt , se pääevä asettu iltasella kum myö tultiiŋ kottiin sitten si tännek koepiniemee ni , tuola kotilaesel luona tek semmosen takkavita , jossa kantoi , meijäv vel ku se piässiip poes sieltä sille ei tulluna mittääk ku se ol vijaton ni se takkavitassa kanto niitä meijä , ulsterit pantiim piälennik kun niitä puristeltiiŋ kivviim piällä ja koittiiv viänteen niitä hihoja .
AK: nim minullaa ol huivi oli kuivana sitte yh , kuivah huivim panin ni , se or rintan alla tässä kuivana ja kaikki voatteet oli vesimärkänä kuŋ koko yön satoi , ja ei piässy isä eikä peässy lapset hauvalle meitä kaks vanhinta tyttöö ol ja , veli voaŋ ku äiti hauvattiin semmoset oli , matkat sinä aekana kaheksantoesta .
AK: ja minä tein petäjä , jaohosta teiŋ kalakukon , sillol lauvantaena .
AK: ei ollu muuta kum pettuva .
AK: niiŋ kaheksantoesta .
AK: vuoella .
AK: tsil , nyt ol sotaaeka mutta sillo se näläkä ol .
AK: ol .
AK: minä muistan vielä ihan täyvellisestik ku ol tuota tuossa , ol se iso , kasarmi se ol niŋkum tässä nyt , samalla puolella kun tässä tämä koulu on nyt .
AK: ja siinä ol se ville pooekolaisem mökki .
AK: ni se ol kolomastem muutettu ni siinä ol ruukki ja siinä ol saha .
AK: ja minu isän on ollunna siinä sahassa pa , kymmenev vuotta hevosmiehenä .
AK: ja , se o ensimmäineŋ kansakoulu tuo mikä on tuossa tuo , järvisen pa , paekka .
AK: mm .
AK: ja sittek ku , nyt minä olin nuor ni , semmosena tyttösenä kum pakarilassa oli meijäŋ kotikylä , sielä , syntymäkoti , niin , isä muutti kun , siilo ennen torpparilakija nik kun ne ajettiim poes , ni , sae lähteem mökkilöistääv voaŋ kävelemmää ni isäkiit tul tuohon jouteliahteen tuohom peorran , talolle .
AK: mut minä olim mualimalla minä sitte ku olij jo kolomentoista vanha nim minä tuli , ensimaisenä vuotena en tulluna riiviikollen , mut sitteŋ ku oliŋ kaks vuotta ollunna ni sitter riiviikollen tulin se ol se , marraskuu ensimmäisestä päivästä seihteme , seihtemen tuota vuorokaotta .
AK: se ol se a vuote ainoa vappaa .
AK: marraskuu ensimäesenä päävänä ei lähetty , talo , se ol , palavelijoehej juhlapääevä veikkone .
AK: uamusell ‿ei tarvina noustat töihin tul sijoilliset ja , sitte sieluimpäevä uamuna lähettii .
AK: ja minä keittopattoo hämmensin .
AK: ko , yheksäntoista vuotta yhtä mittoo .
AK: mm .
AK: mutta , riiheem piti kuitenniin noustaj joka , vuorollaan sitten , keitti emäntä että , kaks , kun neljä ol naispalavelia nik kaks hoeti karjoo , ja seŋ kahem piti hoitook karja ja kahel lähteer riihee .
AK: ja sitä neljältä lähettii ja sitte iltasella sitä vuan siinä yheksännellä tunnilla selevittiin se ol , kaheksalla heŋŋellä ol kaks suurta riihtä se ol urakkana puija ja täöttee .
AK: mm .
AK: ja sitte ol vielä minulla iltatiski mut kaikki tytöt tiskattii sitte yhessä .
AK: ja viiskymmentä lehmee ol navetassa , lypsylehmiä .
AK: nyt eij ‿oo yhtääl lehmee .
AK: tsiinä hanhitaepaleessa .
AK: mm kaikki ovat kuolleet ja se on ihan tyhjänä .
AK: ni mittee sitä ,.
AK: kyyvittiiŋ kirkollen sitte , moottorilla ku ei ollum moanteitä nii , mo , se ol venekkyyti sinä aaekana mutta minu aaekanan isäntä otti moottori .
AK: no tsitä tul jokkaine hajjaantu kottiisa , minäkii läksiin tulemaan sitten tännej joutellaa , isä ol teällä peorahhovilla teälä joutellahessa ni , niin tuota , minä pyysi yhev vanha mies ol käräjäaaeka minä sano että etteŋkö työ ottas kärriisäk kun se ol se marraskuun toenem pääevä .
AK: nii se sano että ei häŋ ku on näeh huono kel ja kärri ja poat .
AK: no kenneŋkä tyttö sinä oot
AK: ja toi jouten , toi sitten tuohon , mikäs se nyt oŋkaat tuoho , tuohon tuohon , , kottiisa ihan tähän , neljä kilometriä no nyt ku ei muistat tuo vaikka on , kävin toissa pyhänäkkiis siinä purasessa vesterissee .
AK: no se oj juuel he , no jo o äitisän näkönen tyttö ja toenen sano että on ihaŋ ku isäsä .
AK: ni , semmosta se ol se elämä .
AK: ja se riiviikko ku ol haoska sitte .
AK: siellä pitivät jottail lystiä siellä mökkilöissä syvämmoam mökkilöissä kum männään tuonnek koipniemeen ni , nii minuv veljen kuŋ korhosveljeksettiik ku ol kaks perhettä tuvassa , aukust korhosem perhej ja heimosem perhe olhan niitä .
AK: ja , sitte , nok ku se ol niil lystiä kun , iltasella lähettii ja sitten so , ol siitä soppiselta ol toas monta tyttöö ja , ja poekoo jotk ‿ol moalimalla ja kaikki ol tullu kottiir riiviikolle .
AK: ne sytytti sitten , kiskovat tuohia ja , sytyttivät tuota , kepin nennää ja sitte sitä mäntii johonnim mökkiiŋ keittämääŋ kahvia ja riemuttiin siellä .
AK: ja ,.
AK: mm .
AK: ja kuha ol , kulettii ja , eikä sen , seŋ kummempata semmosta se ol se meijän nuoruus ihan , ja palavelusaeka .
AK: no sitä kysyttiiv voan näi istuttir rivissä ja kysyttiij ja hyväisillä ja ,.
AK: minä nyt em muistas sitä miteŋkä se olkaa että tota , numer , se numeroisillaolo .
AK: että se aaena se numero sano no sitten se pari vaehtu .
AK: vuan sinä jokkiin numeron sano itek kullae ol oma numerosaj ja sitte se pari vaehtu .
AK: no miteŋkä sitä pienissä mökkilöissä sielä ol syrjälä ja , pappa hartti ja , sitte aina sanottiiŋ ku mäntiim pappaa että tuota , no mitehän sitä , mitekähän sinnep papan tuppaan soppii pien tupa ja olhan , meitä kuitenniip parkymmentä nuorta .
AK: mm .
AK: ku ol , ov aokes ulos nis sano no loput on papam porstuwassa .
AK: mut akha se ov ol .
AK: oli , olim palavalahessaa .
AK: mutta siinä minä en ollunna kun , minä lähim poes siitä , minä , olin tässä ukommääeessa oliv vuoen .
AK: kolomessa talossa minn ‿ooŋ kerkoŋkoskella voa ollunna palaveliana .
AK: en oo ollum muuvalla .
AK: minä , läksin , minulla ol kun , minä tytöŋ kansa olin ni , , minulla kun ol se tyttö ni minä olin ‿ukomäessä ja ja siinä minu ol hyvä ollaj ja , ja keŋkälässä kansa mutta huono palakka ol .
AK: ja sitten tuota , minä mänim palavalahtee ja , ja siitä ku ei soana rahhoo olleŋkaa .
AK: se talo hävissiis sitten niiltä , pojillej jäe ni , minä läksi iisveellen sitten töihi .
AK: ja , mänin sinnel leipomoo ja seŋ kesä olin sielä , siell ‿ol raskas työ .
AK: se , olin leipomossa ihaŋ koko kesä .
AK: ja sitten tul syksy , ja , sielä , minä aatteli että nyt minä lähem poes teäitä että kun tulloo tuota , on niin , vaekeeta ja , tyttön alotti jo kouiuwa se toe aena kahvija sinne , peoran tehtaalle ja , minä mäninniis sittem peoraan työhö että minä soa enemäm palakkoo .
AK: ja minä olim peorassa työssä , niin tul sitten , tuota , toes , jota sanottiin nyt piimän sahaks elikkä ‿n , se ol yhtijö mikä se ol semmone , joka on nyttii vienä .
AK: niin , mut se ol piimä , sitä ei sanottu kum piimän sahaks toene .
AK: ni minä kävin , se on , se on raskas tehtävä joka voan seihtemeŋ kuukaotta käö i ihan täuvellisestis seihtemeŋ kuukaotta niim minä kävin työssä , että kum minä oliŋ kun ne ol vuorotyöt .
AK: sitä ei joutanna .
AK: kuuve aaekana saha huus pit ollat toisella sahalla työssä .
AK: ja minä oon sen työn tehnä tiällä on monta tuossa on tuo ester , esterriis se ol siinä ravintolassa tarjoiliana jossa minä olil leipomassa , mutta ku se emäntä ei meille os antanna mittääk kuŋ kuhampäetä keitti .
AK: ja sano syökee siinä ol sitten niitä ‿t omat tyttäret senni ol , ja kerttu , niin tuota , ne aaena kun se keitätti niitä nii ne heitti sijoille .
AK: ne ol , mukavia tyttöjä mut vanha emäntä el nis se ,.
AK: ja s ‿ei os antanna minun tytöllen ruokoa olleŋkaam mutta eihäŋ kot varasta piä , syöttihän ne tytötnis sen .
AK: sitten tulin tännek kerkolle ja , mänin tuonnek keŋkäläŋ , sittem , palaveliaks nyt ja , ja vieläpä sitte , mänin naemisiinnis sitten tulevana syksynä .
AK: ja siitä kului neljäkymmentä vuotta .
AK: on , ja nyt , on ,.
AK: siitä on nyt jo enemmäm minn ‿ooŋ kaks ja puol vuotta o aakust ollu haovassa .
AK: mh .
AK: siellähä ol lysti ollas siellä riihellä ai hyvä ihme .
AK: no ku uamusella mäntiir riiheev varrain no tietystis sitä siellä puitiij ja telemittiij ja , sitteŋ kaheksa aaekana syötii .
AK: ja , sitten tuas pienet ruokalevot ja sittej ja ku ensimäiner riih suatiin , ni ensimäisessä riihessä ne lyhteet puijuks .
AK: ne ol hirveen suurija riihiä .
AK: kaks pui , kaks puisti , ja kak , se ol , kaks pui , ja kaks , puisti , ja kaks rappas se oŋ kuus .
AK: ja sitoja , ja mustalaene .
AK: mustalaene pan lyhteet alle .
AK: ne pan , se pan lyhteet alle ja kaks pui ja kaks puisti ja se ol aena sitten ne , ne lujimmat sitteŋ kus siell ‿ol poekasiakiin nin ne ol puimassa .
AK: sittek ku el , nuita , suvitoukoo puitii nii ne pantiin tuota pystyyn , pystyyn , yllääŋ ku ahettiil lyhteet nin ne ol ne lyhteet sitten , näin , näin , että ne pantiin , seinee vaste ja iham pystyy ja kun se puijaaŋ kuiva ni , vartolla puitii , nii se turpoo .
AK: ja sitten ne kiännettii ja sittem puistettii ja kannettii sittev vinnillen semmo , tuon , korkeet rappuset joka puisti sill ‿ol itek kullaij juonisan ni se puhisti ja kanto sitten sinnem masimmökim piälle .
AK: ja , sitte ku soatii ensimmäiner riih puijuks ja , ja puistetuks ja , seleväks nii , toista , toiset sitten tuota , kun ne ol täötettavana , ja toise , toiner riih kum puitiin , ja suatiin siitä olet ulos jos ol , mitäpä , viljoo ol , niin tuota , sittel läks , reŋŋit viättämään , lyhteitä ja , täöttämään sitä toesta .
AK: ja sitten se masinoemine raskaat masinat ol kaks heŋkee niitä pyöritti ni , se ku ol se masina , yks , masinasta män ne lou , loutaan ne , se ol iha hirvein temppu se , masinoimine .
AK: ja sitte se , se , ne ol semmosia loutia niihem män nuiv viis kuus kappoo , vanhoo kappoo se oä enempi ku viis litroo .
AK: no säkkii ja , sitten saunaa ja sieltä riihestä pit sittem piikoi lämmittöös saona , ja sittem pit vielä männa yhev vuorotellen saunottammaa miehet pit saunottoo .
AK: mut , myö hantaepaleessa lopetettiin toise , herja , tuossa , hen , nuapurissa , joka oes sen , isän ‿s , isäm po , sen , poeka miteŋkä minä sano että se on nyt kolomaas polovi jo .
AK: nim myö sen tytöŋ kansat tehtiin semmosia vähä herjoja temppuja että sillol loppu saonotus piijolta , siinä kylässä .
AK: masimmökki siiheŋ kannettii siihem masimmökkiin siiheŋ kannettiin ne kum puistettiin ne olet .
AK: nii .
AK: ja ne , kannettii sinnev vinnillen siitä läk raput .
AK: ja siellä kun ne siliputti sitte , polettilaestem pit tuota , polettilaestem pit sitteŋ ku ol polettipoikija , niŋkun tuo , kalle kauppinennij joŋka poeka tuossa assuu nyt ihan nuapurinna ni , se ol semmonev viistoistavuotinem poeka nim myö aena puotettii sieltä luŋkusta sitten ni niihim pit huomena kahteentoesta astis sitten , nin niihem pit , niihem polettilaesten , siliputtoos sitten no sem viiskymmempäineŋ karja ja hevosia ja , ja , sitä elukkata niim paljo ol että , kuus hevosta , ol taepaleessakii .
AK: nin ne pit sitten , ne ne , kantoon ne , ne kun , kaikki , ei miŋkäällaista ollunna muuta kun , käskonneella pyöritettiin niitä vanhoja silippukonneita .
AK: että piisas siliput hevosille ja lehmille ja kaikille .
AK: semmosta työtä se ol .
AK: ja , huomena kahentoista aekana sitten sai ne , polettilaeset nin ne ‿t , niille annettiin sittev voeta ‿l , kahentoista aekana ne puoltoesta päevee ol se riihpääevä , polettilaisilla .
AK: ne poijat , poekarukat saevat sitten lähteek kottiisak kaheltatoista ja , sitten , talsimaan sinne , joita ol paljom mökkiä siinä hantaepaleessakiis siin ‿ol , tse on nyt tyhjä .
AK: konnev , veen takana pirttimäess ‿ol neljä mökkiä ja , savojoella ol , , savojoella ol neljä mökkiä ja viitaniemellä , neljä mökkiä ja , käpyläsuaressa ja saukkosuaressa ja , niitä mökkiä ol ja ne ol vuorotelleŋ kus se ol viikkotyönä , enneŋkö tul tää torpparilaki .
AK: ol se surkeeta ja milloŋkaa ei piässy ennem makkoomaa , enneŋkö kymmeneltä .
AK: ja minäkii olin neljä vuotta mutta yhtää ,.
AK: ja aetassa makasim mut yhtääŋ kertoo neljältä tuliŋ kahviŋkeittoon , ei kukkaah herättännä oo ikänän .
AK: ja sieltä tulin toisinaan tuliŋ kolomen , kolomatta ja puol neljä ja , ja kolomen seotuna ‿n , tuvam peŋkill ‿oli sen aekoo .
AK: puol viis soe kello , ruokakello sittem pehtuor soitti ja kahvi pit ollav valamis .
AK: ja minä hoastan sitten seŋ kahviŋkeito .
AK: joka viikko nik keitin isom paar rukkiita .
AK: ja tuota , sitte ne uunissa kuivattii .
AK: kun ne polettilaeset nek kun tul aena neljä viissii , mökistään sitte yhtaekoo leikkuuaekana ja , heinäaekana kun ne ol työviikot .
AK: niin tuota , siell ‿ol iso kahvimylly se on neliskanttine ol nik ku minä jaohon se ja , jaohon niitä ja , kun ne puahettiin sittem mutta nii , pyöritettävä suur rännäl , ja sie , puahettiin ne rukkiit sitteŋ ku ne ‿ruunissa se pit kuivatan niŋkun , nyt kuivatta talakkunat mutta pellillä .
AK: ja sittem pantim muutama papu vuan sekkaaŋ ku sitä ruiskahvia sinä aaekana juotii .
AK: ja , niiŋkun tuoli istun niin , tavallinen tuoli istu ol neliskanttinen se , mylly .
AK: ja siiheŋ kun sitten se ol levvee ni , jalat voal levällee ja istumaam peŋkille ja se mylly kum minä pyöritin nii se pan että sussii sassii sussii sassii riks , kun se kahvimpapu män , myllyy ni se pan että riks se , ja joka viikko semmone , semmonen saltta ol sitten , no ku sitä kolomast , kolomastep päevee , uamusella ja päeväsellä ja iltakahvi nik ku sitä vietiin sitte .
AK: ja sitteŋ kus sato oekeeŋ kovastir räntee ja lunta syksyllä , ni reŋŋit laetettiiv vesomaa ojampeŋkkoja .
AK: minä veiŋ kahvija isäntä saho isäntä sano että tulukee ,.
AK: kyllä muistaŋ kaikki reŋŋittii .
AK: si niinnääv vuosina kum minäkii olin .
AK: ol , otto ville kaoppine , se on ‿s justiin tuota ,.
AK: ja sitte ol tuota , taavi hult ja , oatu sormunej ja , taavi hult ja oatu sormunej ja , taavi sormune .
AK: mm , kaks ,.
AK: ne ol minu aekaan olivat koko ajar reŋkinä .
AK: ja , puhu vaehtu ,.
AK: reŋŋit ei vaehtunna mut minu aekanan vaehtu .
AK: nyt on yks palavelia ellää sanoi että kun ne tekköö valleeks hänem puhheitaa että eiko ollunna viiskymmentä lehmee minä sanoin että ol mut sitteŋ kut tul oekee , huono vuos niin ne hävitti että kymmenel lehmee vietii yhtaikoo suonijjoellej ja , härkiä semmosia ja , lahtasivat ja möevät että niim paljoŋ karja vähen .
AK: niin yks on , tiällä se ol seihtemev vuotta se o eeva oksane se ol leski sekkii ja , yksinäenen tuolla kirkolla aena tavataaj ja puhutaa lystiä .
AK: vi tännäek kevänähä , käv tyttösäl luona teällä tsamulissa teällä rautal , kerkoŋkosken tiev varressa ni , yhtee autoon satuttii .
AK: ja kirkossa tunnettiin , kaheŋkym , kolomattakymmentä vuotta niŋ kirkossa tunnettiin toesemmo .
AK: satuttiiv vierettää , minä tunsin sem mut se ei tuntenna minua ja siitä asti nyt on tunnettu ja eijj ‿oo ennee monta , nuoremp polovi on ja , ne om , männeet poes .
AK: no kyllä ne ol , ne ol luononniittyjä heinäpeltoja ol sillom mutta vähemmäv vuam muuta ku luononniittyjä .
AK: ja viitakkeela niitto .
AK: ne , pääeväŋ ku ol niitoksellaan ni , ne uamukastee aekana miehet niitti .
AK: ja , ne iltasella ja naiset haravoi ne hala , haravoitiiŋ keskellen sarkoo karholle ja iltasella ruvottii .
AK: että jos yöllä sattaa .
AK: ja vakk ‿ei sata , saakkaan nis se karho , ruko kuivaa uamusella levitettii ja sittem pääeväsellä kiännettii haravalla vielä .
AK: keännettiiv vastep päeväl lähetään to , karho toeselta reunalta toiseller reunalle ja ne kuivi ja iltasella lattoo ajo sitte .
AK: monet hevoset .
AK: jo , ajettii hevo .
AK: ja sitte ol tuota huasijoita ol sitten semmosilla i , paremmilla heinäpellolla pitkiä huasijoita kakspuoleisia huasijoita .
AK: miehet nous sinne , huasialle ja toine anto ja , ne huasijoitii .
AK: heinähuasijoita ei seipäitä ollunna ne ol huasijoita niŋkun nyt riukuja pantas tuommosta harvoo aetoo .
AK: ne ol veikeitä ne kakspuoleiset huasiat sitten toesella puolla nis siihehäj jäi näen ‿ikkää jäe että , harja tul ol kun niŋku , rakennukse harja ylläälä .
AK: siell ‿ol huasioija ja antaja , hevoilla viätettiih heinät sittem märkänää ja panti huasialle .
AK: voe voe , kannettu ja sapilaella .
AK: ooŋ kantaimakki .
AK: mehtäheinäthäŋ kaikki kannettiŋ kun , semmoset ja , niittyheinät nin , ne ku ol siellä ni nehäŋ kannettiin , kaks puuta nim , myö , eokothan ne kanto ja oon kantanna monet sapilaat päeväsellä sitte kun , sattu semmonem paekka o , niiŋkun nyt sattu että tuota , jollonniinnii että kanne , olim minä minä harvemmi oli ulukotyössä kun se ol se pääeväkeitto .
AK: mm .
AK: ja se se ol kaohein viikolla , ja , viikolla se , ku ol meäräkeitot , sinä aekana taloloissa ne ol miäräkeitot isossa talossa , mitä tiälä oltii , se ol peruhauvikkaat ja , kastikes sitä sanottiij joka nyt on soosi ni sitä sanottiim peruhauvikkaeta ja kastetta se ol uamusella .
AK: sitte ol lihakeitto kun ‿l , syksyllä tapettiim paljo , lehmä pant , lehmiä ja härkiä ja lampaitaak kun tapettiin taepaleessa siinä kolomattakymmentä ne kaikki pantiin suolaa .
AK: ja semmosellennik kuv viijettäikkymmentä heŋkee ol mutta , minä tiijä että em polttanna pohjaa .
AK: nii .
AK: se ol semmoselle , rippikoulutyt , ikäsellen tytöllen nis se ol kova ‿t , kova saltta se hierin se ol hierin ja sitä piti pyörittöö .
AK: ja , otrajaohopuuro ja , sen semmoset ne ol vuan ja , piimävelli ol joka ilta .
AK: ja sitten , nuo , talakkunajaohot ja se ol se ruippo sitte .
AK: ni .
AK: ruippo tehhää
AK: ruippo tehhään sillä laila että , pannaam piimee ja siihem pannaa nitä talakkunajaohoja vua hämmennettä ja , eikä siihen seŋ kummempata panna ei siihen suoloo pannan no väkevä piimä sehä ol , sehän tehtiin nii hyvä piimä että , suuret korvot ol aena piimimässä ,
AK: kokkelpiimee ja jos silloŋ kuŋ kirnuttiim mutta ku sitä ei kirnuttu kum pystykirnuna kerrav viikossa kum pyhäuamuna annettiiv voeta .
AK: pyhäuamuna ja pyhäpääevänä ol semmoset nokkoset voeta .
AK: muuta kun , otrajaohopuuroŋ kansa ol , ja se ol usseemmassa kylässä ni , emäntä pan silimän siihem puuroo .
AK: se jako laaotaselta että ne ol ne silimät ja puurot valamiina .
AK: minä keitim puuroj ja se ‿s , silimä sitte ol siinä puurossa , emäntä jako muuta voeta ei viikolla annettu .
AK: ja pyhänä annettiin sitte .
AK: ja kun se ol , niim pien se raha minullakkii ensimmäinen seihtemeŋkymmtentäviis markkoo vuoessa , nim minä möem pehtuorillej joka lauvantakilta muna enneŋ kastelin suola , kala , o kaloja ol ja suolavettä sitä ol ehompiältä ni , siinä kastel ja , saiŋ kirkkorahhoo viiellä pennillähän sai kaks , sillä sai kaks tippoo elik korvapuustin taikka miŋkä semmoseŋ ku käw kirkolla .
AK: viis markkoo minäkii oti ensimäisenä vuotena , minä oti ensimäisenä vuotena viis markkoo rahhoo ja sillä saen ,.
AK: ja , vielä jäi siitä rahhoo , sitteŋ kun , sae pummulmeko .
AK: myö , kaikki tytöt tehtiin samallaiset m , pummulmekot .
AK: kakskymmentäviis penniä män tekoo .
AK: nik kuv viitosesta jäe vielä , seihtemeŋkymmentäviis penniä sitten , pitorahhoo ja syksyllä kun sai se ol minu ihaŋ koko ensimmäinev vuoten , tili , niiŋ kun sae , saen seittemeŋkymmentä markkoo köyrinä vanhimmasta piästä kun se ol se köyruamu niik ku , pehtuor ensittäi ja sitter reŋŋit ja sittem myö kum mäntiiŋ kammariin tilillen ni , se ol ilompäevä .
AK: no , piturvuatteet että kuvottii villavuattee että , niŋkum pummulloemiin , villalaŋŋolla .
AK: ja sitteŋ keŋŋät ja keŋkiim pohjat .
AK: nii .
AK: ykspohjaset lapikkaat ja ,.
AK: että , eihän siellä mite ois paljasjaloŋkos sitä ol .
AK: ja sitteŋ kev , kesälä annettii ykspohjaset lipposet että ku lehmijä pit hakkee , nin , niitä pit hakkees sieltä ihan , ne män ihan sinnek ku , no , sua sannoo että kun , soetti nim mänivät sinne , yhek kaheksa yheksäj jopa kymmeneŋ kilometrim piähän sinnev vuorillen sinne renssivvuorillen ni sinnek kum män lehmät ni , se nuor isäntä yrjö se ol poekamies sillon ni , se kun soitti ruokakello siinä ol ja oekeeŋ kovastil lehmähhakijoeta kaks läks aena hakemaal lehmiä tuota , kaks tyttöö , läks hakemaa vuor , o , kerrallaan ne ol vuoroviikon nis sittem pit sen , tupatytönniil lähtee emäntä keitti nil lehmähhakkuu ja ku , päevällinen syötiiŋ kahe aikana , nin , heti sitten , pit lähteel lehmähhakkuuŋ kahe .
AK: ja kaks jäe sitten to , toeset kaks jäi sinnen nik ku ol sikojaa ol monta , toestakymmentä sikkoo ja , ves ol pumpattava , semmosee , siell ‿ol iso ‿k suur kattila , sii , se ol niin suur se kattila että s ‿että se ol messiŋkkattila siinä talossa että , siitä katkastiim poes siihen sopi neljäkymmentä kaevokappoo vettä se ol ku suur suwonen ni , siitä män sitten säel , siinä ol se säelijökkii ni siihem pumpattiiv vettä nii , talavella mutta kesälä piettiiv vuan sittem muuteŋ korvossa kun tehtiin sijolle että ei sitä ni , siell ‿ol sitten syöt , sijansyöttö ja heinäotto semmosta , äpärettä ja sillon nurmiheinee ja , siinä kattilassa kiehu sitteŋ kesällä ni ja , ja niŋkun talavellain ni siinä kiehu se , siil , se ol ni siellä kiehu niitä siolen sitä ruoko sitä tarviht paljo .
AK: ja lehmät kuv vietiin sitten sinne , konnevveen taak kierrätettiin , se karija .
AK: kaks ‿ol poikia kierättämässä kaks tyttöjä sielä kulettiin niiŋ kauval lypsämässä ku lehmät tarken moa , olla , tuola , lehmät tarken ollaj järv , ulukona .
AK: ja , sieltä ol neljä , lypsymies kuŋ kaks pi , palaveliata , tuota , kolome meitä kuluk , yks tyttö jäe kottii .
AK: ja joka vuos sattu vaekka minä olin tupapuolella nij joka vuos sattu semmone että ei hirvinnä lähteev venneeseen se o , se ol pit , konnevveem pi , eteläisim pitkämpohja sinne , savojoer ranta .
AK: ni iltasella kul lypsettiiŋ ku ol neljä toŋkkoo kaks toŋkkoo tul iltasella kaks uamusella ni ne korennalla kannettiin sieltä niittylöiltä ja sieltä ku , siell ‿ol niittyjä ja sitten semmosia , lehvämaeta nin ne tuotiin sinne .
AK: ja sitten syötii illallinen sieltä tul ee ol evväät tuotiim perunasäkit sielä keitettiij ja , se eeva joka on nyt vielä tuolla se oŋ kaheksaŋkymmenes vuos nyt se ol se ol vanhim myö kaikki oltiin semmosia rippikoulutyttöjä , muut nii , se nous uamusella kolomelta kahviŋkeittoon sitte se keitti siellä kahvin sielä oltii yhessä mökissä yötä se keitti kahvij ja niityl lähettiil lypsämää ja , mari taavihtaine ol semmone yksinäine nainej joka ol sieltä sitten , tuota , lypsymie,henä sittej ja vahtimassa kun siell ‿ol paljo mutahautoja .
AK: että se , vei niihen sannoo ettei tule , elukoilev vuarroo .
AK: vähäsennii , tehtiiv voeleipä ja kahvipannun pohjoo jos ol kun tultiil lypsyltä mökillen siihe ja sieltä vuaŋ ‿k tuotiim maeto sitte uamusella toas rantaan se , ne kaks toŋkkoo ja venneesee ja kun tuul nik ku myö ei pelatty iso vene ol nim myö aena laolettii nuin se hoŋka vettä halakassoo ku , kolome meitä läks soutamoa nis sitte vuorotelle ol yks perässä ni ,.
AK: mut ties kuohut kun , ja rakot oleva nim minunnii aokes olokapiän täss ‿on tännäep päevänä vaekk ‿oŋ kaheksaŋkymmene vuoev vanha ni , nyt kaheksaskymmenees vuos , nin siinä on ne arvet ku ol kaikki ruvella olokapiä ja olokapiä auki , semmoset tytöt kuŋ kanto maetotoŋkat .
AK: neljä ja viijeŋkymmenen , litran toŋkkia , niit ‿ol neljä .
AK: sittem mä , isäntä ol omassa rannassa talokkaallahessa vastassa siinä kotirannassa kun se ol taepales se oŋ konnevvee ja , haŋkaveev välillä ol se talo .
AK: niin tuota , ne kannetiin sitte , isäntä ol siinä vastassa karrilla siell ‿ol kiehuwa vesmuur ol karjakeittiös mu , tavallinem muur jossa , lämmitettiim maajot ja , laskettiin ne maajot separoitiij ja , sijoile otettii heiniä ja , ja , kaikkee sielä semmosta ja koneastiat ja maetotoŋkat tiskattiij ja ne tiskattiih hyvästi .
AK: semmosta , suutoo ol se mitä , käötettiin sitte sitä sanottiin suutak se ol semmosta valakeeta jaohetta jok ol sen ajam puhistusta .
AK: ja tuota , niin , sitten tuas syötim pääevällineŋ kahe aekana ja tuas soutamaa .
AK: ei myö oltu myö oltiin siellä ‿t , siinä torpassa yötä siellä ku , jo joita , siell ‿ol nel , siell ‿ol neljä niitä savojoella niitä mökkilöitä nii ,.
AK: nii .
AK: tsiellä oltii yks ol se ol puranej jossa yötä oltii .
AK: ja joskus oltiiŋ kaoppisessa mutta kun , miteŋkä nyt sattu mut , purasessa myö enimmä oltii yötä .
AK: ja , kyllä se ol kummoo .
AK: jos aattelis nykyajan tytöt että pannaan semmosia toŋkkia kantamaa .
AK: no eihän siilo meijer se kerma vietii meijjerii rautalammiŋ kirkollem meijjerii .
AK: yks kirnuus vuam pystykirnuus kirnuttii .
AK: ja mikä haoskan tappaos ol minuŋ kohalaŋ kus se ol sitten tupatytöŋ kirnuwamine ja minä ker , kirnusin ni , tuotiin sitter riuttalan talosta nuor emäntä , niis se sano kyllä minä kirnuu ens kerran se sano että kyllä minä lähel lypsämää että mäs sinä minum pyykki , leniŋkiän pesemää .
AK: se käw koulua kuopiossa ne ol kalle jalakasen tyttöjä ne käv koulua kuopiossa , ja ‿n , ei kuiteŋkaa valamistunna mikskääm minu aekanan tuotii ja kolome pääevee niitä häetä tanssittii .
AK: mm .
AK: ja , se tuota , sitte se lä , läks kirnuvammoan ni , ja emäntä saerasti vielä se vanha emäntä ni , minä sano että si , tullookkoon tuosta mittää .
AK: kyl nii , ja se mäŋ kirnumaa ja se kuas seŋ kirnun .
AK: se no , se ,.
AK: olha eehän se nyt nij joetaav voikilojahan siinä män se koas seŋ kirnu että mut sattu entistä voeta .
AK: ja , sinä päävänä kuŋ kirnuttii ol se nyt perjantae tael lauvantae ni , emäntä anto aena , sittem meillem pan ‿t , kahvitievaellev voeta sinne ja kun tehtiir rieskoja ni , aena sano reŋŋit että nyt on toat piijjat syö , ollunna kirnijäisillä sitä sanottiiŋ kirniäisik se aena anto piijjolle , ni , emäntä anto myö tykättiin siinä ol sitte hyvä talo nis se tuota , a pan sinnev voeta ja myö siellä sittem meijerissä syötiin ni re , eihäm meillä näläkä ollunna kahe aekana ku myö päevällä soatiiŋ kirnijäiset .
AK: myö pantii hyvvee kirnupiimee ja kokkelia ja , jopa ,.
AK: elikkä nuorta maetookiis sieltä .
AK: no kun se oj jalakasen suku iso , sitä om paljo .
AK: nik kun niitä kaikki mitä ne , kaksiŋkertasia aettoja ol ol emännä aetat ol piik oella ol reŋkilöellä , nik koko renssistä kerättiin niitä , niitä niitä , niitä niitä , makkuuvoatteita ja niitä ol siinä talossa paljo .
AK: ja kun ne kerräntyy ja , siilo ol semmonem pikkunel laeva rautalammiŋ kirkolta , ja , tuota , tse nyt oŋ kymmeneŋ kilometriä haŋkavettä , nik kun ne kesken syönni ajoi , sielläkiij ja , ja , ja niitä ol se ol kok , sen sae sannoos sit ‿ol helsiŋkiä myöte se oj jalakasen suku on niin suurta .
AK: ja sitteŋ kok , ei ‿ntä , naapurit ja kaikki siitä .
AK: niin ne söi ja tanssi ja makasivat yöllä ja uamulla uuwvestaa ja tu , kolomantena päävänä ne sitteŋ kuitennii hävis .
AK: ja tooeset käv sukulaisissaa siellä nuapureissa ja , myö sittem piijat ja reŋŋit oltiin navetam piällä pehkuissa moattii .
AK: ne ol juhannussa .
AK: lämmin sillo ol , siilon tarjens siellä olla .
AK: ja , sitten , emäntä , se sa , minä olin saeraalassa ,.
AK: sitten , tyttösen nyt johonniil laetto siinä , si , että männän nyt sinnet tekemääj ja minähä annon uamiaiseŋ keittees se ol pistännäek kurrija sitten siihem pattaa ja se ol keittännä ruisjaohosta vellijä vanha isäntä sano ni , ja kun se ol sem pöyväm mut sillo ei ollu polettilaisia ei ollu kun se tavallinen saki neljä reŋkiä ja kaks pääeväläistä , nii että kuus miestä ja sitte , vakituisia ol siinä kaks vanhoo miestä jotk ‿ol aena työssä , ville manunej ja , mikä ,.
AK: annappas ,.
AK: ois se niim mukava muistaa , juuel häkkine .
AK: nin ne ol töessä ja se mar häkkine ol aena piian siasena sitten niitä tul nitä , eukkoja ni , ne ol vanhoja työmiehiä ne ol aena työssä melekeen siinä ja , ja tuota , nin , sitten nii , tse ol keittännä sev velli ja , ruisjaohosta kurrii ja se ol palanna pohjaan ni ne ol ne keltaset , kannet siiheŋ kuortunna kum myö tu , tultiin sitten sillon se ol semmosta kuj juhannus ol se ol semmosta syyskesäpuolta ni , vanha isäntä sano että kum meillä on tyttö sitä varte että ,.
AK: m mm .
AK: nin , sitä ol monellaesta .
AK: se ‿k , se keitetää .
AK: myö keitettiin tässä , siitä ei o , nyt kuol tuo , eetla miŋkkineŋ kun tuossa tahvolassa oltiin nim myö keitettii aina haparrokka ja piimävelli ja , ja piimärokka .
AK: se pannaa vettä pattaaj ja , siiher ruisjauhosta keitetää velli .
AK: ja siihem pannaaŋ se suola ja niŋkuv velli aina , keitetää , ja sitten siihem pannaaŋ kokkelpiimee , voisin nyt sannoos , se on , paan suuruuem mukkaa että siinä nyt ol aeka paljo , semmone , semmosem pienen , tavallisen nyt , jos nyt , kaheksah heŋŋem perreeseen nis semmone , aeka kokone iso puutuoppi joss ‿ol kaks korvainta .
AK: mm , ettei ollu kuŋ kaks sittem päeväläisillä .
AK: mut , ei olluk ku yhev vuo ennee minu aekanan sitte ol tuotiin saŋŋolla piimä ja mukit .
AK: nuo , emal , semmoset , läkkimukit ol ja , saŋŋolla piimä ja siihen semmoneŋ ‿k , varskauha .
AK: tsemmone ostokauha että ei puukauha .
AK: eikähän se os siitä männynnäkkeä .
AK: nii .
AK: mutta , sitä ennen nis siihe astin nik kun , myö , vanhassaet talossa kum minä jo kävin , pyykillä ja lypsyllä ja , enneŋ kahtatoista vuottan , kum , olij jo piikain sijaisena .
AK: minä ool lypsännä pienestä tytöstä asti .
AK: niin , tuossa on nyt , se on nyt , ihaŋ kohta se täyttää sata vuotta tuossa , tuo , hilta koipniemeh hilta niin tuota , se , minä vielä , talutiŋ ku , lintuneŋ kuol tässä jokkuu vuos meiär rovasti nis se ol sano kyllä se luoja minullen taluttaja ehtii kun tul hauvallen ni , läks hautaaisiiŋ ku eivät ois laskenna ja läks linjaa voaj ja , minä talutin ni , sekkiik ku ol piikana kum minä olim pien tyttö vanhassa talossa niik ku se läks , jollonniik käömääŋ kotonaan ni ,.
AK: ja maito läks , nii .
AK: ni siinä ol kansa viiskymmentä tuossa vanhassa talossa kurklammilla , josta , joŋka , talom moalta i , ol ne mökit .
AK: niin ne ol sitten nuita , puulaakin taloja peoralla ja kymillä ja , isveellä niitähä ol , mikähäm mihinniip piäs asumaan sitte .
AK: tuul tul paljo .
AK: niitähän teältä pohjoskonnevvee , elikkä tiältä tul nin niitä tul kirkko , venneitä ja ne tul hoapalahtee on se on tässä , huapasalameŋ kohalla en ook käönä sitte kul lapsena , seihtemeŋ kilometriä oŋ kirkollev vielä huapalahesta .
AK: siinä ol niitä suuria kirkkovenneitä rautalammim musejom pihassa o yks mutta eijj ‿oo ihan niitä suurija , kahestatoista kuuteentoista soutu souvvut .
AK: että kahettoista haŋŋat ja kuuvettoista haŋŋat .
AK: nii , yks ov vielä tuola museossa niitähän tul ja kun niitä tul helluntaelauvantaina ku minäkii olim pien tyttö nik ku myö mäntiiŋ kirkkooŋ kum meiäm mummo joka lauwantak läks kirkkoo ja , joka pyhä ni , nii , tuota , huapalahtee ne sout venneelä nin nuoria tyttöjä vanhoja ihmisiä ne nauro kun ne kakshaŋŋassa sout ja myökis souwettii aena ku ol tyyn ilima nih huapalahtee vaekk ‿ei ollu kuŋ kakstoista kilometriä kuus kilometriä souwwettii .
AK: nis siellä , mut kun , siell ‿ol niitä isoja venneitä ni sitten ne kuluk ni ne , sitten ne sieppas sielä ol , siel ‿ol nyyttiä sielä , kokassa ja joka kohassa ne ol ne kirkkovuatteet ne alusha , kyllä ku vua alusvuatteet ol mutta ne ol ne , sittev vasta pantiin tuossa kotilaiseŋ kallijolla joss ‿on nyt se autoilia koti , joka keäntyy sitä tiehuarasta ja siinä on nyttiis se kotilaine .
AK: nii , jossa on se , savommatkat ni , siinä kalliolla siinä sitä sitten siell ‿ol joukkoo sittek ku pantii , hyö pan piälleen sitte , alushammeet ol nin ne huivit piähäj ja kirkkonutut ja , kirkkohammeet piälle ja keŋŋät jalakaa ja , niim pois päe .
AK: ne ol keŋŋät nauhostaaŋ käsissä kiini käessääŋ kantovat .
AK: kuka sitä nyt kirkkooŋ kuluk sinä aikana keŋkä jalassa eei tok .
AK: no eipäs tullunna ei .
AK: minum muistin aaekaan eijj ‿oo ‿m , tullunna milloŋkaa , että ois muuta muistia muuta kun se konnekkoskessa minä en oo ollu vielä syntynyt em muistak kum minum mummon , se nyt kuol kakskymmentäseitteme , nin , se o ollunna kirkossa silloŋ kun , se , tähäŋ konnekkoskeeh hukku ne , seihtementoista .
AK: yks vanha mummo ol sanna kirkossa minä el lähes siihev venneesee ja justiiŋ kerkis huapasalameŋ kohaller raotalammiŋ kirkolta jyväskylän tietä ni , siinä on se huapasalamen tila sehä om pieninä tiloina se ol hirveen suur tila .
AK: nii se ol sanonut ‿että min ‿el lähes siiheŋ kirkkovenneesee .
AK: ja se jäi siitä kirkkovenneestä poes ja justiih hoapasalamel luok kävel ni , sillon tooevat ja siiheh hoapasalamee niitä ruumiita ku niitä , konnekkoskeen se hu , ka po , pouhus niŋ kovasti .
AK: nyt sattui , saeraalassa tässä joku viikko niin sattu semmone , mies , se on niitä serkkuja ni , joka ei tuntenna minuwa ni , minä sano ettekö ooh häkärälahe eemel .
AK: ja tuossa koipniemessää on yks niitä poikia minä oli sitten niillä lapsellikkana jo , enneŋ kahtatoista vuottan , talav , kesällä .
AK: nin , ei siinä sattuna miŋkäälaisia , muuta kun se , ol sillää laalla ku ol perämies s ‿eij ‿ollu mela se ol semmonem perä joka pit ja siinä oj jyrkkä kallijo näenikkään se kaheŋ kilometrim piähäŋ kuulu ihan selevästis se pauhina , kuŋ konnekkoski pauhus .
AK: ja tuota , se ol sitten , nii , ne , ne nuoret nin ne hyppäs kaikki sitteŋ kokkaa , ja sepä ei perämies jaksana pitteej ja se kokka löi siiheŋ kallioo ja ne ol kaikki koskessa .
AK: siitä ol laulukiip pitkä laolu mut mummo muisti ja minäk , myö lapsena osattiin se mutta em minä nyt muista ennee sitä kun se laolo .
AK: ei niillen tullum mittää .