Location: Liperi
AR: kyllä minä oon nähnt van ei minun , kotonan käötetty semmosii .
AR: oun nähnynnä .
AR: ja sitte siin ‿ol semmoset korvakot , matalat ja siin ‿ol reejät .
AR: sae vaekka seinälem pannap pestyy kuivamma .
AR: siin ‿ol kalat .
AR: ja kaekki se samalta sijalta ryyppäs sem piimä .
AR: semmonennii ol .
AR: van ei , minun , koessan ollut semmosta .
AR: mutta kyllä näen jotta ol semmosii .
AR: ja puulusikat ol .
AR: sittä näen sennii .
AR: ja jokkaeneŋ kun söe , nuolas sei lusikkasaj ja pisti se enärrakkoon .
AR: sitä ei pestys seŋ kommin .
AR: taas otti sen samal lusikan sieltä .
AR: nii semmosta ol ja yhestä , kupista kaekki söevät sillä lusikalla vuan .
AR: ee laotassii olluna monessakkaap paekassa .
AR: no meilä ol kyllä , o jokkaisell ‿ol omat , laotaset ol ja nostettiiŋ k , koolikka ol sina , keittokupissa siitä nostettiil aotasellej jokkaine .
AR: van tällä savom puolela minä kävin tuusniemellä ja sielä ni , siellä minä näiŋ kaikkiiv vanhollisinta aekko .
AR: minä , esmerkiks kun , yhteen talloom mänttiij ja myö , taloj joukko tarjos meilen ‿uamuruokkoo siel ni , ei tuotu meilel lusikoita .
AR: siel ‿ol velliruoka , ja kokkel ‿ol pantuna , maijo sekkaan tarjottiim meelen , ni se talon nuor isäntä sano ‿jotta , nuo karjalaiset tyttäret on semmosii jotta eivät ossoo , vettäkkääs syväl lusikata .
AR: no sittem meilen tuottiil lusikat sieltä .
AR: ol siinä talossa lusikkoja .
AR: mut ne vuar ryyppeemällä panivat kaekki kupil laejolta .
AR: ja vanha isäntä ol vielä semmonem pitkäpartanen nim meitä ihaŋ kaahistutti se .
AR: ja nuor isäntä sittä hak lusikat pööttä .
AR: no käöttiiŋ ku ‿ol sukulaissii miulani ol sukulaissii sielä .
AR: minä tulin heinäveiltä laulujuhlilta , ja , sittä sieltä tuusniemej ja palokiŋ kaotta kulettiiŋ ku siel ‿ol sukulaessii .
AR: ni sielä uhtteen talloov vuam poekettiin ni siellä tarjottiir ruoka sillä tavala .
AR: ruokoo ol kyllä ylliŋ kyllim pöövässä mutta , se ol heillä se oma tapasa .
AR: n ‿ol niiv vielä vanhollissii .
AR: no em minä muuta oso , erikoisestit , kun nyt käönän tieltä käönttiij joku par tunttii niissa taloloissa olttin ni , em minä siitä kyllä muuta huohmana vuan ne , lusikat ol vuam minulta ou kun ‿ei tuotu lusikoeta pööttä .
AR: eikä tuotu lasiloja .
AR: miteŋkäs se oŋkkas se tuolaha se , pöytälahessa kuulu se raja olevan tu , tuola päen .
AR: pöytälahessa .
AR: ja täss ‿on sittä , kaatamor raja , tässä joki ja tää lampi erottaa tuo oŋ kaatamom puolta ja tää or ristiŋ kyllee .
AR: tuo joki or rajana .
AR: nii , pöytälahessa sitte alakkaa sieltä heinävettä jo .
AR: heinäver raja on .
AR: ja s ‿oj jo savvoo sieltä .
AR: ja tää liperriihän tämä on , kontijolaher rajjaaj ja minnekkä astit tämä ylettunön tää liperir raja savor rajjaa .
AR: tää liperhän on nii suur pitäjä .
AR: no kyllä , ne ku , savolaiset kum puhuvat omalla murtteella nin , kyllä karjalaiset naorovat sille .
AR: savom murtteela .
AR: niin , nyt van , nyt ne on tuota ei ne nyt sillä naorak kun tietysti , karjalaiset taas puhhuu ommoo murrettaan .
AR: nin nyt kun ‿o sekkaatunnet nin ei ne ennee nyt siitä puhum mittä .
AR: kyllä ne enne siitä sanovat jotta , savom murtteela kum puhuu ni se ‿on niin täövelä suula .
AR: ee olt yhttääs seŋ kummemppo ko nytti .
AR: minuŋ kyllä sisaren , ja veljen , ne kun ‿oŋ kaikki , kouluja käyn ne kul , kyllä puhhuu , suom , tuota , sitä kirjakieltä kaekki .
AR: hyö kun ‿oŋ kaupuŋkipaikossa olemassa .
AR: mut , minä kun ‿oon tiälä , mualaistalossa nim minun täöttyy puhuus sitä murretta mitä paekkakunnala puhutta .
AR: sitä joutus muutem pilikaŋ kohtteeks .
AR: ool ,.
AR: tarjotinnii ol siihen aekkaasas se ‿ol rikku .
AR: ja , ne ‿ol kaekki ne omituiset nimet .
AR: laotaset ol , laotanen ol talrikki .
AR: niin niilä ol .
AR: no nää kahvikupit ne sano kyllä nim mut ol ,.
AR: ja , pyihelliina ol hantuukki .
AR: ne vanhat sano sillä tavala .
AR: van ei ‿ok kaekki tult mielessän pietty .
AR: se ‿ol hyvim mukavoo se illavvietto .
AR: liekkö hyö olt tosssii vae valleita mut kyllä niilä aena vuan niitä uu , vereksii kaskuja piisas puhhuu .
AR: mitä hyö om missääk kuulleet ja , nähneet ja , niitä ne puhuvat .
AR: miehilä ol iha semmonel laota , raamattulaota ja ku sit ‿o , ne raamatut ol ne vanhat raamatut nin ne ‿ol ihan nuim paksuja .
AR: minä luule ‿tta minuŋ kotpaekalan ‿on nyttiiv vielä sev vanhar raamattu .
AR: ja lapsilla luvettivat , iltasilla iltarukkoukset kaekki en kun ne nukkumaar rupesivat ja .
AR: kyllä ne sen eh , ja kirkossa kävivät hyvi uuraasti .
AR: jotta harttaamppii ne ‿ol kun nää nykyaijan , ihmiset .
AR: kirkossa .
AR: no laevalla kesälä .
AR: talavella hevosella .
AR: nythän tiäl ‿oŋ kirkko viinjärvelä , lähempänä eihä sit ‿ook kun , viientoista , minutim matka kun aattoom männöö .
AR: kyllä kuluki jo .
AR: minä olin ‿iham pien .
AR: mut s ‿ol nimeltä sotka se ensimäinel laeva pien laeva ol se .
AR: mut sittä kun , min ‿em muistam , monvuotineŋko minä olin , nin tätä lamppii rikillamppii ja tätä jokkee myöten tul sittä ves ol hyviŋ korkkeela .
AR: sillom monta metrii ylläälä , luo , tavalliselta paekalttaan .
AR: ni sielä ossuuskaopar rannassa ol sielä , ryki .
AR: ryviks enne sanovat niitä laeturija .
AR: ni siinä käv iso laeva .
AR: no s ‿ol lapsista niim mielleistä kun se tul se laeva nin sitä piti kahto ‿tta iltaruoka jäi syömätä .
AR: s ‿ol nii o , kahottavvoo outto ja ,.
AR: sitte kun sei lammim mittelivat sen syvemmäm paekan nin , minuŋ kotpihan , rantaa ol syvin .
AR: ni se laeva läks näen tulemmaan nim mie sanottiim meilehhän tuo taettaa tullakkii , mut se sittä .
AR: ja se ‿or ristlampi nimeltä se lampi , neljä jokkee siihem puhuu vettä ni se ‿o sillä nimitetty ristlammiks .
AR: siitä o sen nime suanut .
AR: kyllä .
AR: minnää olin ‿yheŋ kerran .
AR: venneeŋ kokassa istuut tekotin .
AR: iso vene ol .
AR: siihen sopi paljon joukkoo .
AR: ni se isäntä tul aena siihe , perree piti siinä venneessä .
AR: nin , kun ‿ol niiŋ kur rippipyhät , ni se sillo aina , läksivät kirkkoon .
AR: siihen ne nyt , tietystiv vanha väkihä se etupiässä män aena .
AR: ja tuones selekärannalen ne män sillä venneelä , yl tuo selä ja , sitte siitä kävelemällä loppumatka kirkole .
AR: tulha sitä , ohan tuosta kaks kilometrii tahi enemppiit tätä matkkoo kirkkooŋ kum männää .
AR: kävelen .
AR: ja jokkaine ol venneessä paljaij jalon , ku sitä tul vettä sei laevam , venneem pohjalen , sittä kul läksivät kuka pan selekärannala keŋŋät jalakkaasa , kuka män siihe sormulan kallijollej ja siinä pan ja toeset panivat kirkkomäilläik keŋŋät jalakkaasav vasta .
AR: nii .
AR: niitä vähä siästettiin niitä keŋkkii .
AR: kun niitä , kotsuutarit vielä tekivät niitä keŋkki .
AR: eehän ne nykyaejan ‿ihmiset ottas niitä navettaaŋkkaj jalakkaasa .
AR: va se ‿ol sillo semmosta .
AR: ei miŋkkaallaesta keŋkkee soant ostamala .
AR: ja kesässeen ‿aekkaan , ehä ne tienyt lapsetkaak keŋŋistä ei miŋkkaallaesta .
AR: ei niitä olt siinnä ol minul lähelä nyt koulu ja opettajat , eij ‿olt niiläkkää , opettajal lapsila yhelläkkääm miŋkkaallaissii keŋkkii .
AR: ei kettääp pelottanut .
AR: näi nin ne ‿ol rinnakkain istuvat ku ‿ol , loaja vene , toine souti toeselta , toeselta puolen , ao ne kaikki , ja ne men niin tahissa se soutaminen niin jotta , se kurahti venep pitkäm matka kun ne vetäsivät aena k ‿ol yheksäj ja kymmenem parrii ol aina , soutamassa .
AR: no sitte tuulellai ol se varma perämpitäjä .
AR: joka ei antana vennee sittä , jotta tuul ‿ei suav venettä viskoja .
AR: n ‿ol ne yhet ne vanhat miehet siitä perämpitäjjii siitte .
AR: siihen ‿ei kelevanna kaekki siihem perämiehiks .
AR: ja tiälä pukillahess ‿ol sittä toene iso vene .
AR: sillä ol samala tavala käönneet kirkossa .
AR: siihen aekkaa ol jo hyvät kärrit olivat jotta ne kärrilä , kyllä piäsivät ja hevosilla .
AR: jiätä pitkin .
AR: mitä viis kilometrii tuta muamatkkoo ja sittä kaheksaŋ kilometrii jiämatkko , kunnekka olttii sielä kirkoŋkylässä .
AR: ja reilä .
AR: ei sielä kylymänä talavellakaak kun , vällyt panttiin sittä piälen ja re , istuttiir reissä ei siel ‿olt mittää hä , pakkasesta tietto .
AR: ja n ‿ol vanhaŋ kansam miehillääp pitkät turkit ‿ol peällä nin , vyölä kiinis sitte ja ,.
AR: ne kuluki talompoeka , poekaset , miehet niiŋ kun , papittiin niilä punaset pitkät vyöt ne vyöt tällä keinov vyöttivät ihtesär ristiij ja tännev vettiin ‿eittee solomele .
AR: turkim piäl ‿ol ja pitkät turkit .
AR: ne piti niitä hukkaturkkelija siihen ‿aekkaasam muojissa .
AR: vaŋ köyhemmill ‿ol lammasturkit .
AR: s ‿ool piälä päen .
AR: niin , turkimp s ‿ol piälä .
AR: n ‿ol semmosii hurilaita näköjjääsä ja sitte kun ne kulukivat jotta .
AR: eihän ne nykysi ottas semmosii turkkiloja piälleesä ennee kukkaa .
AR: no niin , hukkaturkiks sanovat niitä .
AR: lumhaŋkkeeŋ kuuluvat tehneen nuita hyvin syvvii , kuoppii .
AR: talavela kuŋ kuul ‿olleel lumiset talavet .
AR: ja sitte sem peäleŋ kuuluvat olokki vähä ripoitelleen .
AR: ja sittä pantu , lunta .
AR: piälen ja siihem mitä lies syöttii panneet ja se , hukka kuulu männee siihej ja se , eihän ne nyt olet kestänä tietysti hukkoo .
AR: ja se putos sinnek kuoppaaj ja s ‿ei peäst sieltä poes .
AR: ja se kuulu sinnej ja sitte saevat tappoos sen siihen .
AR: semmosta kuulu olleev vanhaan ‿aekkaa se , pyytäminen niihe .
AR: niitä kun ‿ei olt niitä ampumaasseita .
AR: minä eŋ kyllä nähnyt niitä , mut vanhat miehethä sanovat .
AR: eikähän ne niitä tapporahoja eikä mittää oos siihen ‿aekkaav valtijokkaam maksana .
AR: no joouluna käöttiim , niit ‿ol aena kun tuota , tuosta kuluki ristlamppii myöteŋ kirkole ni , tuolta korpivuarasta astik kun tulivat ni , kolommeeŋkymmenee hevosee aena ol ja .
AR: niim paljoltis sitte ol , kulukuset ja aesakellot ja tiuwut ja kaekki niilä hevosila ni , s ‿ol semmone soetor rolina siinä lammila kulukkiissa jotta .
AR: kun niitä eij ‿olt siihen ‿aekkaan niitä sähkövaloja .
AR: minä kyllä ossooŋ kynttelit tehä , minä sotaaekana tein eij ‿ook ku se , kakskymmentäviis vuotta aekkoo tul nin , minä valon toistasattoo kynttelii sillo sotaaekana .
AR: kote , koessa , poltettiin niitä ja annon nuapuriloilen nii .
AR: ihav vanhhaam malliin .
AR: jos ‿ois vormut ossoisin nyttil laitto .
AR: jouluks ennen tehttiiv vuan .
AR: ei näitä kuj juhlapyhinä vuam pitivät niitä .
AR: jotta , öljylamput olivat .
AR: varhain ‿ol .
AR: kuuwelta mänivät kirkkoon .
AR: kirkkoon .
AR: kahej ja kolomen ‿aekana nousivat ylös yölä ja söevät lähttiissään ja , hevoset syöttivät kylläseks ja sitte sitä lähettiin .
AR: s ‿ol hyvi aekasta se kirkkoom mänö ennen .
AR: päevä ku alako valetan niŋ kirkosta alakovat poes silloj jo tulivat .
AR: van ne suarnat ol ennem pitkii ne hyvin ‿ol ne , papit piti siihen ‿aekkaasah hyvim pitkät ne puhheet .
AR: nyt eij ‿ook kuŋ kolommaasosa niitä suarnoja ennee .
AR: ne ‿ol lyhennettynä kaekki .
AR: noh joulun , joulun uattoiltana , alettiin .
AR: s ‿ol tapana ‿otta olettiil levitettiil lattiilen .
AR: joulun oattoiltana .
AR: ja sitte se hyvä paesti ol ja , lanttulaatikot , perunalaatikot kaekki niitä sitä ruokkoo keräsivät niim paljon .
AR: oattoiltana söevät ja joulupäevänä .
AR: ja sukulaiset hyvi uuraastik käv ennen toesissaaj juhlina , juhlan ‿aekana .
AR: jos , yhet ol vanhaj joulum pyhinä , niŋ kuhuttiin sittej jo uuvej joulum pyhiks samat , samasta talosta tulukkee nyt , uuvej joulum pyhilem meileŋ käymmä .
AR: jotta sukulaissuhtet ol paljo paremat kun nukusi aekana .
AR: jotta ne hyviŋ käv toisissaa uuraastl .
AR: kyllä .
AR: kävivät saonassa ihaj joka talossa .
AR: ja aekassej jo o kylypy olliis sitten , juhian , juhloo vasten .
AR: niin .
AR: ja laolettin sitte , joulukuus ol usseemmassa paekassa ja , lapset laetto joulukuusej ja , sen ympärilä vielä , lapset , leikkivät ja , joululauluja laolovat nuoret ja vanhat .
AR: ol .
AR: minä olim pien tyttö kuj jo ol meilläj joulukuus .
AR: ja olet lattiila .
AR: meilä ol kyllä ko ol siihen ‿aekkaasak kaks tuppoo ni , jossa asuttiin ni sen tuval lattiila ol tuota , olet .
AR: mut sitt ‿ol toenen tupa ol meillä niiŋ kun , kammarhuoneena .
AR: se uuwempi tupa .
AR: sielä ol se joulukuus keskelä tuppoo ja siinä eij ‿olt olokki .
AR: sielä nät , leikittii seŋ kuusen ‿ympärilä .
AR: no ei ollut siinä mine , em minä ainakkaam muistas sitä .
AR: jotta siinä oisi olt mittä .
AR: van se ‿ol kyllä hyvin ylleinen tapa jotta ne , olet panivat rukkii olet lattijalle .
AR: nykysi eihän se kukkaa ennee laetan nitä .
AR: se tapa oh hävinä urkom poes jo .
AR: ei .
AR: sitte ne vasta toesena niiŋ kun tapanimpäevänä rupesivat kylässä kävelemmä .
AR: mut ensimmäisej joulupäevän n ‿ol jokkaineŋ kotonna .
AR: ne piti sen niiŋ kallisarvosena juhlana ‿tta sitä ei liikuttu missä ja .
AR: laolovat ja lukivat kotonnan .
AR: tapanimpäeväk sanovat .
AR: vanhaan ‿aekkaan nii sanovat jotta s ‿on tapanimpäevä .
AR: no kävivät nuoremat van eihän ne , vanhemmat , ja pitivät sitte semmossii ol niiŋ kun , aina semmossii , illavviettoja mikä , millom mittää aina ni sinne aina ajovat hevosella .
AR: nuoret kokkootuvat sitte sinne aena .
AR: vanhemmat sitte hevosela , ajelhan ne ne käv sitte niissä sukulaisissaan niiŋ kuŋ kylläilemässä .
AR: sev voam muistan , minä siitä uuwesta joulusta ‿tta , tinnoo valettiin .
AR: siihen ‿aekkaasa .
AR: sitä uutta jooluu vasten s ‿ol se tinav , valu joka talossa .
AR: jos tul semmonen , niiŋ kuŋ kirstum muotonen , kuvijo siiheŋ kun se vetteem puotettiin ni , sanovat niin ‿ikkää sinä kuolet tänä vuona .
AR: mut ussennis se särky se tul millo ol minlillaine häkkärä vuan tul aena siitä .
AR: va aekasak kuluks vaan , tekivät sitä .
AR: vielä ne nyttiiv vallaa sitä tinnoo .
AR: usseemmassa talossa meijänniin nuo lapset vielä joka talavi ov valana .
AR: lapset kokkooutuvat sinnen nin , ku ‿ol missä mäkiset muat nin ne , mikä kelekalla mikä rein työnti mikä millääl laskivat mäkkee vua .
AR: eehä sitä muuta juhloo olt seŋ kummemppo .
AR: mut s ‿ol melekkeen tapa jotta se kyr , niistä , sijan tahis sitte ruavaan , kynsistä keittivät seh hernessopan silleen .
AR: s ‿o is liŋkämä , s ‿ol nimeltä vielä laskiisrokka .
AR: ja laskiispullit tekivät , vehnäpullat .
AR: liekkö vanh , vanhempana aekana ollut niitä vam minum muistin ‿aekana tekivät jo .
AR: kyllä kävivät saonassa .
AR: ja kuuluuhan niilä toesilla ollev vam min ‿en ennee muistak kaekkii , niitä , tässä laskiisennaam mittee sitä pittää tehä ja , jotta pitkii pellavaita kasvvaa siitte ja , tervenä on sinä vuona van niitä min ‿em muista ennee , mittee sitä kuulu olleen niitä taekoja semmossii .
AR: minuŋ koissaŋ kunn ‿ei tehneet niitä taekoja mittä ä .
AR: vam minä aena syrjästä kuulin niitä .
AR: sitä minä em muistak kertojas sev minä vaam muista ‿tta , minuv vanhempan ‿ensimmäisenä peäsijjäispäevänä kävivät kirkossa usseinni .
AR: sen enemppe .
AR: no ,.
AR: teälä toimi nuorisoseora .
AR: nin iltammii pitivät sitte aina toesena piäsiispäevän iltana .
AR: näötöskappale ol ja ne ja kuvaelma ja millom mittää aina .
AR: no juhanuksena oj juhanuskokkoja polttaat van ehem minä , em minä ook kuult jotta muulon ‿ois polttanneet .
AR: juhanuksena ylleine se kokom poltto .
AR: viel ‿on nyttii aevan , sama .
AR: ei sitä oos sitäkkää ennee , muuta kun lapset keskuuvessaam miŋkä polttaat niitä .
AR: riviikkoaeka ol nimeltä se ,.
AR: millä ol sitä lommoo kaks viikkoo mill ‿ol kaheksav vuorokaotta millä mitenni .
AR: ni sillen ne pitivät niitä tanssiloja sielä .
AR: millom mis , kuka tupasa anto nin siinä tanssivat .
AR: ja sillon sanovat aena ‿tta piijat ja reŋŋit tanssiit sitte .
AR: ja reŋŋit piikoja tanssittaat .
AR: niin alako .
AR: ja kun ne palavelustytöttiil läksivät , taidoissa niilen ‿annettii sitte siihen , lomaaijaks evväät talosta .
AR: iso lihakukko tehtti ja , pullaletit panttiij ja , kaks kolome leippee ja , voita mikä anto kilom mikä anto kaks , lähttiissä niilen evvääks jotta ne , sae omijjaan syyväs sielä ser riiviikkoaeja .
AR: jah , talov vuatteessa ol toeset palavelijat , toeset olivat omissaan .
AR: jos ne oma vuate ol piettävänä , sitte s , palakkoo vähä enempi .
AR: niill ‿ol niin niim mitättömät palakat siihen ‿aekkaa ‿tta , eihäŋ kukkaa ennee yhtä päevvee ruppee olemmaa s ‿ol markka kakskymmentäviis pennii ja ,.
AR: jotta kallis ol liijam palakka .
AR: nin eihä siitä paljo tullut päevälem monta pennii .
AR: semmosila näläkäpalakolla n ‿ol ‿enne .
AR: ja sitä joh , viijjeltä noustii ylös ku ‿ol suur karja ,.
AR: eikä ollut niitä lomatuntiloja mittä , koko päevänä .
AR: sitte se iltasila , neolottiij ja kästöetä vielä tehttin .
AR: vielä tehttiil lypsyj jäläkkeenni iltasilla , s ‿ol niiŋ kul lepoaekoo vielä olevinna , eihä se ollut siihen ‿aekaan s ‿ol se , päevä neljätoesta ja kuustoesta tuntii pitkä .
AR: eei .
AR: ja se ‿ol pakko tehäk ku sitä ei suant tuota , mittää ostamalla .
AR: sitä piti ehättee ihan ‿yöt , yöŋ kansaj jos miel suaha .
AR: ja ne tehtiin , n ‿ol ies nuim pitkkii , hyvi isot kukot .
AR: ja ne annettiim palavelijoilel lähttiissä sitte mukkaa .
AR: jos ‿ol pitempi matka nin talon isänät hevosella veivät ne sinne , vanhemppiisal luoksej ja korttierilleen .
AR: tietystih hyö s , yhessä söevät koko jookko sitte sieltä mut ne annettiin evväät lähtiissä .
AR: kyllä niillen ne , evväät tul hyvät ‿evväät ne anto joka taloista niile .
AR: lähtiissä .
AR: kyllä .
AR: ainakkiis s ‿ol tapa ‿otta kerrav viikkoon .
AR: perunasta ja , lihasta ja , kalasta tehttiij jos ‿ol , nuotallaas saivat kallo nin tehtiin , kalasta .
AR: ja , talavela , tekivät matikoista ku saivat nim matikkakukkoja .
AR: no joka laowantae .
AR: ja s ‿on aenakkit tällä kylällä nyttiis se tapa .
AR: perunasta tehhään , ja ryynistä ohraryynistä ja riissis , riisryynistä .
AR: on .
AR: on kiskottu .
AR: ja ne viettii sittä , teäl ‿ol nahkurliike ol eärellä ni sinnen nahkurliikkeessev veivät ja sitte mitä ei se nahkur ‿ostana , kaoppaliikkeet ostivat sitte .
AR: ne , minnel liev vienet ne kaoppaliikkeet .
AR: sev vuam muistan jotta iso lotja aena tul tuohoj ja , siihel lotjaal latjasivat .
AR: rannasta ne , parkiit .
AR: no , silloŋ ku olil lehmiiŋ kansas salola nin aekan kuluks tein sitä .
AR: iliman niiŋ kun , lystiksen vuam mut hyviv vähä .
AR: mut se ‿on aeka lysttii työtä seŋ kuŋ kuoren ‿otti sieltä allaalta nin , se kun ‿iha sinnel latvvaam männäh hurotti ei kuŋ kiskas siitä irti .
AR: minun ei kyllä olt mittääp pakkoo sitä tehäm mut minä niiŋ kun aekan kuluks vähä tein .
AR: ku siell ‿ol toesii jotka tekivät ihan niiŋ kun , haŋkkeeŋ kannalta .
AR: nim minä aena sano ‿tta anttoham minnääk koettelen tuota lysttii miŋkälaene se on .
AR: nin isävaennoo aena kuv vei nahkoja sitte siihen , nahkurliikkeesen ni se , sano viijjään nuo , pajumparkit kansa nin , omila pajumparkkiloila suap nahkat sitte puhistto .
AR: ei myö myönttii varten yhttään heitä , olettuna .
AR: eikä , meijäv veljeskunta kaekk ‿eikä sisaret niitä kis , kiskonneet niitä pajuja .
AR: kyllä sielä salola oisi ollut van , s ‿ol niim pientulosta ‿tta myö ei kehattu .
AR: noh , tuohen ‿otettiin tehtiim marjatuokkosii .
AR: niiheŋ kerättiin , mansikat ja ne , vatut ja kaekkii marjoja ,.
AR: n ‿ei kyl , ne ei painana pahale sitte marjoja .
AR: ne marjat ol hyvim , maokkaeta niissä tuokkosissa .
AR: no miehet kiskohaan niitä ne tekivät sitte niitä , virsuja ja , konttiloita ja , tuohvakkoja tekivät ja , semmossii , saonaaŋ kul läksivät nin ne virsut pistivät jalakkaasan ne ‿ol tuohesta tehtyjä .
AR: ja kontit kalakontit kaekki , tuohesta ,.
AR: se lähtö tässä ennej juhanusta .
AR: se nyt kohta alakkaa se tuohen irdis sillaŋ kum manala juoksoo nuista koevusta , ni se siihen ‿aekkaasal lähttö .
AR: nuin luulen jotta nyt joss ‿ol lämpimii nin ne ‿o ens viikolla jo parraallaa on tuohi irti , se juoksoo oekkee hyvästik kun ‿o semmoset suorat koevut .
AR: minä enn ‿oom muuhun ‿ottana kun , niitä tu , marjatuokkosii tehttiin niitä .
AR: annam minä otan tämäm pois nim minä näötän .
AR: se panttiin nuin .
AR: kiänettiin tällä tavala .
AR: ja näehen sitte tehttiim puukolla reijät ja , sitte se varpu panttiin tämäj ja sissääm päij jäi sev varvun nenät .
AR: ja s ‿ol hyvin , vakava seh hyvih hallihti sitten .
AR: ja marjat tul oekkeeh hyvämakusii siinä .
AR: s ‿ol nimeltä lutavarpu .
AR: k sev varvun nimi ol .
AR: lutavarvuks sanovat sitä .
AR: minnää oun nähnyt sen .
AR: tuosse salol ‿ol yks mökki nim minä näi siinä .
AR: jotta ol tehty katto .
AR: noh , eihän nuo tuossa vaekka s ‿ol hyvim matala se piippu peällä päin siinä nin , ulukona nin , ehän nuo tuossa palanneet enneŋ kunnekka se mökki ol ihav vanha .
AR: ehän tuo kuuluna vuotanneen .
AR: s ‿ol monkerroksessa olluna niitä , tuohlevyjä .
AR: sielä kun salola oh hyvvii suorrii koevuja no niist ‿oh hyvä kiskkoon niitä .
AR: van nykysi oŋ kieletty .
AR: ei ne annak kiskkoon niitäppä ennee .
AR: koevut kuulu kuivavaj ja kärsivän siitä .
AR: ei mittää olt kielttoo kaekki ol vappaata .
AR: sen sae sielä salola ellee iham mielttääm myöten .
AR: sielä ku ‿ol nitä mökkiläes , mökiss ‿ol niitä köyhihi asukkaeta joela ei olt muata , ne otti sieltä metästä puusan ne otti vastasan ne otti kaekki , eihän nuo niistä kukkaav virkkana mittää ‿tta meijä j ja meijjäm mualta otat .
AR: kuulu ne ennen aekkaasak koonneen sitä juoksuttanneen semmosin , pienniin astijoehen , puuastijoehen .
AR: oum minä sitä maestanut se ‿o semmosta vähä imellee ja kirkasta on .
AR: ne tekivät semmosen , syvän , nuin ‿ikkään , niiŋ kun noan ‿ikkään toasta toa reuna oisi ,.
AR: semmosem piiroŋ koevuŋ kuppeesseen .
AR: ja sitte siihen upottivat semmosen , kynämäisen , ol niiŋ kun , kynä mut sitte siinä ol , semmonen , keskellä semmonen , viilu jotta jot stä myötej juoks se se , terävän särmen upottivat sinnek koevu s , sej jossa juoksuttivat mahaloo ja siitä juoks sitte astteesse .
AR: oun nähnyt seŋ kun ‿on , tehneet sillä tavala .
AR: sev verra ol jotta minä maestelin , nin , s ‿ol hyvi imelee semmosta .
AR: mut on se hiukaŋ koevulle .
AR: mahalaks ne sitä nimittivät .
AR: kyllä ne ennen ottivat .
AR: sitä pihkoo puusta ne tekivät harjoja , siitä .
AR: niiss ‿ol se vars , hienompi kun tämä nyt minuŋ käsvarten ,.
AR: tuommone harjaja sitte semmonen , pyörree levy .
AR: sillä harjattiim pellavaspijoja .
AR: ne ‿ol vakituiset ne harjantekijät jotka tekivät ja sitte sija harjaksista ol se , kovissa sijahharjaksista se harja .
AR: minä luule ‿tta , tuollaam meilä vois jossaav vinnilä vielä missä lien ni , voep ollav vielä tähelä niitä .
AR: vanhan ‿aekussii harjoja .
AR: pellavat ‿otettiin ne nuiv vua sillä , harjattii se hyvin teki puhttaaj jälen .
AR: no se pihka sito ne , sijah harjakset sitte , yhtteen .
AR: s ‿ee antana niihel löysttyym minnekkääp päen .
AR: s ‿ei antana ei minnekkääp päin sitte jäläkkee se ol vua se , sae kovat harjakset nin ne ‿ol niin terävät sitte siinä jotta ,.
AR: sillä mu , semmosta ol se , pellavaehennip puhistus viimenem puhistus .
AR: nin .
AR: on se ollut vakituinen tekijä ei ne koessa kun s ‿o ‿olt vakituinen tekijä .
AR: joku mies on tehnyt ne harjat .
AR: paljom poemittiin .
AR: puolukoeta ol , lakkojja ol paljo enempi kun nykyaekana soella kun ‿ol vähä olt niiheŋ kerreeje .
AR: mustikoeta , nehän n ‿ol niitä pe ja mansikoeta .
AR: mansikat , ei niitä talaveks , mansikoeta ennel laetettu ne syöttij jälestä nuo , maijon sekkaam panttiiŋ kylymäm maijo sekkaan ja siihev vähä sokerjaoho ja ne syöttiin , voeleiväŋ kansas sillä ä n .
AR: mikä suattij joka päevä .
AR: mustikat kyllä keitettiij ja ne panttiim pulloin .
AR: talaveks .
AR: ja puolukat särettiih hienonnettiij ja ne panttiin suurriiŋ korvoloehen .
AR: ja ne säely siinä niilen ‿ei tarvina se enemppee mittä .
AR: aetassa .
AR: ne viilleessä aetassa siell ‿olivat .
AR: ei niihen tult hometta eikä mittään ne hyvin säelyvät .
AR: koholla ol vuam peitto korvvim piälä peitto piälä joku , pyyhelliina tahim mikä siinä ,.
AR: jotta ei misttäär roskoo siihel lennä , siihen ‿aekkaan ‿ei olt näitä pensaeta vielä , nii kun nykysi on .
AR: eikä omenapuita eikä mittään niistt ‿ei tiijetty mittä .
AR: lakkooja oi .
AR: lakkoja ol paljo .
AR: ku ‿ol vähä kerreejii lakkoin ni sitä ol .
AR: van nyt alakkaa ollaj jotta , joka kymmentä lakkoo kohti oŋ kerreejä .
AR: no eihän ne , lähitiälä soila piisso .
AR: muuta kum pitäs männät tuone etäs salolev van eihä sinne , ossoom männäkkään naeset .
AR: ja kum pitäs kymmenii kilometrilöjä jalakasik kävelän ni se ‿o hyviv väsyttävve .
AR: ne syöttiiŋ kotona mikä kerättii .
AR: no ee muuta kun niitä siennii ja marjoja eehä sitä muuta ollut mittää .
AR: suapha sen tu , tullah hakemmaan .
AR: niin tiälä , liperissä sanovat olevan ‿yhen tohtor hirvosen .
AR: se ‿o semmoneŋ kouluŋkäymätöm maallaisukko nin jotta se ois keränä nitä kasviloja .
AR: jotta s ‿ois soant , tohtoriŋ kansa , ollut seŋ kyitmiehinä ja kaikkina ja , tohtoriŋ kirjat suant lukkee ni , jotta se ois keränä niitä , kasviloja van , em minä tient niistä mittäät tiälä ei kukkaak keränä .
AR: no joka kev , kevät siinä , juhanukse seutuna teh , taitettiin , sanottiiv vastan taittamisek sitä .
AR: sitte sitä , vastav , varvusta , veästiil lehet poes ja tehttiim panta ja pistettiim pantta , ja kaks vastoo s ‿o , kammihta aena sanottii olevan .
AR: kammihta oleva sen .
AR: nuin pistettiin toesen toenev varpu toesev varvun sissääj ja , kolomannela varvula sitte kiinis siitä ni , ne pysy hyvästi yhessä .
AR: s ‿ol nimeltä kammihta .
AR: noh , joskus tekihän ne miehettii .
AR: salolta usseniv varvut hakivat miehet van sitte naeset ussenit teki kotona ne .
AR: niitä kun ol suuret taloit ja , paljoj joukko nin , neljä viissattoo kappaletta , niitä laitettin , vuuweks aena .
AR: jotta yl vuuwem piisasivat .
AR: missä ei lähelä olt koevuja nin nitä piti niilä vanhola vastolla kylypivät .
AR: vam mistä sae ol koevuja lähelä ni sittä , kesän tulttu ne ottivat tuolta puista jo verekset vastat .
AR: joh .
AR: no vanhhaan ‿aekkaan taettovat lepän ‿okssii .
AR: van nyt ei , ei myö ot taitettu .
AR: no sillä vaa samola vastola niillä laitettiiŋ kyllä uuvestta ja kaks panttoo ta panttiin niihej ja , niilä aisttii ennel lattijat .
AR: ja sittel lehet riivittiim poes ja niilä aistiin , pihamuat ja rappuin ‿eut .
AR: ja niillä kesät ja talavet .
AR: niitä sanottiiv varsluuttii olevan niihen .
AR: niim mutta kaks panttoo panttii se tut , tuota pitkä se , tyŋkipuol ‿ol .
AR: ensin yks panta ja sittä vähä vällii sitte toenen .
AR: ja sitte terävä , kärkinen , keppi panttii siihen ‿tta aeka tanakka , ku sitä laisttiin .
AR: se ‿ol nimeltä luuwav vars .
AR: noh , ihav vanhimppaan ‿aekkaaŋ kun ‿ol harvat siltapalakit niŋ kaks luuttoo ja kyyruyllääl lakasivat .
AR: lehtiluuta ol ja sittä ol toene semmonen , joka rakosista otti poes semmonen , e ruakaluuta .
AR: nin , kahela luuwala lakasivat .
AR: van , sitte kum minä jo aekkasemmaks jouvun ni sittese varsluuta ol jo laistavana .
AR: ja lattijat ‿ol usseemmassa paekassa jo sittä moalattu .
AR: ne luuwat
AR: enne ne , varsluuwala ruakaluuvila haŋŋattiij ja siihem pant kostutettiij ja hiekka kylyvettiij ja hiekaŋ kansah haŋkasivat jotta n ‿ol ‿oikkeev valakkeet .
AR: ja siittä ei kum mätettiiv vettä ja huuhottiin nii kun , katuu vuan .
AR: sitä lattiita .
AR: semmost ‿ol enne se lattiim pesu ja peŋkit samala tavala pesivä t .
AR: kun ‿ei olt mualli .
AR: noh .
AR: toeset pesivät joka laovantae van toeset sitte , kuuluvat kakssiv viikkoo pitännen , pesemätä .
AR: no seinät ei kuŋ kerrav vuotteen ja matto , juhanukseks ne pesivät usseinniij juhanusviikola .
AR: ee mittää .
AR: s ‿ol sillä pyykkiihip pesivät ja suoppoo keittivät semmosta kotmaesta saepotta kun tehttiin .
AR: elukoehen , rasvat otettiij ja ne suolet puhistettiim puhtaaks ja , sitte panttii sitä suopakivvee sekka ja , suuressa muurpaassa keitettii siitä s ‿ol kottekosta suopoo .
AR: suovaks sanottii se ‿ol kottekosta saepotta .
AR: ja sillä pestiim pyykki , ja se tullii , hyviŋ kaunista se saepu .
AR: se tul niiv valakkeeta ja kevyttä sittej jotta ,.
AR: minä oo sitä keittänä ja tiälä yks ‿opettajjaa haki minulta sotaaekana sitä .
AR: sano hiäm pessöö ihan nuamojjaa sillä , saeppoola .
AR: kun ‿ei suatu ostosaepotta .
AR: van nyt eij ‿o olt nyt ‿on tehtynä vuan niilä puluveriloila kaekki pyykki .
AR: no ne vanhaan ‿aekkaan tekivät sillä tavala ‿tte , sillä suovala , haŋkasivat ensin niitä vuatteita , näiŋ kässiisäv välissä vuah haŋkasivat .
AR: tuola tavala .
AR: ja , sitte , porroim peäle , panttiin t eh , koevutuhkat korvvoin .
AR: ja ves kum muurpaassa kiehu ni se panttiin sitte niihen , tuhkiim piälej ja sitte hämmenettiin , seh .
AR: s ‿ol ihan sekasik ku se hämmentivät sen tuhkat siihev vette .
AR: sitte hiilet otettii siitä peältä hyvin tarkkaam poes , mitä ol hiilello , hiillii vähä , ja sitte se kirkas livep panttiin sitte pattaan , takasi .
AR: ja siihe sitte , valakkeet vuatteet kiehummaa .
AR: semmost ‿ol siihen ‿aekkaa se ‿ol sitä liveppyykkii .
AR: no järvelä .
AR: järvelä käöttiin nuita , korvoloissa pursuttiij ja , avannossa huuhottiŋ kaks kolome kerttoo ja , kyllä niistä tul ‿iham puhtaat .
AR: piti jo töppösessä viimeh huuhttoo aina ihaj ja muutto aina kylyminä se ku ‿ol aina purku ja pakkane .
AR: no sittä tuottiiŋ kottiin , joko tuppaan tahi , mmeilä ku ‿ol tuo siltanavetta nim myö viettii aina ne korvot sittä navettaan tahis saonnaa ja , sittä kuumennettiin , puhas ves kuuma ves niihem piälej josta , ne viänelttim pois .
AR: sitte kuivattin .
AR: jah , eikä olt raotoja millä silitet , silitteekkä ne , panttiiv vuan , oijottiiŋ kaŋkkaat , paijat niiŋ kun housuttiim miestej ja , kaulluuspualika , pualikan ympärillä ja , sitt ‿ol semmonen , tuota pitkä laota sin ‿ol käinsija sit jolla piettääŋ kiini , ja semmoset hamppaat siinä .
AR: sillä kaolattiin .
AR: lakanat ja pyyhelliinat tul oekkee hyvvii ja silleitä sillä , mie suatan teilen näytteekkin ne kapineet meil ‿on nyttiin ne vielä .
AR: pyyhelliinat ja lakanat niilä puhis , kaolattaan nyttiiv vielä .
AR: hyvä tulloo hyvi sillee tulloo .
AR: pyyhelliinattiin ne ‿on niim , hyvä , hyväks silijjää ‿tta , ei niitä raowala , suas sem paremaks .
AR: se vua ‿tta , muut vuatteet silitettääj jo nykysir raowala .
AR: mikä , missä on , hellala piettävä raota miss ‿on sähköraota ja ,.
AR: meillää oŋ kyllä molemat ovat .
AR: no suurissa joukossa kahev viikom perästä piti pestä .
AR: päevä män .
AR: ja toisena päevänä sittä ne , viäntämmääj ja , viännettiij ja kuivammaam panttiiv vasta .
AR: nykysihä sitä ei mäp päevvee kun ne konneela tehhää .
AR: n ‿oj joutusat meillä oj jo pyykki korissa yks osa pyykkii tänä pänä kum pes .
AR: se joutu nii sukkellaa .
AR: no ol sitä sitä pellavaista ja iinasta .
AR: ne ‿ol niitä pellavaissii vuan .
AR: van sitte ko sev ruvettii semmosta ykspiistä kutomaan , hienomppoo pellavapalttinoo ni , s ‿ol sitteh hienompoo kun tämä tässä josta tehttiim paitoja .
AR: nhii .
AR: no sitähäm minä en muistan ne kylyvi monta kiloja aina niitä pellavas , pellava siemmennii muahan .
AR: no ne syksylä sieltä otettiim muasta sitte ku se joutu se sylykky , sylykyks sanottii sitä , mikä tul se pulupukka siihem piähäj ja siitä , semmosel laota ol siin ‿ol siinä laowassa nuin ‿ikkää semmoset .
AR: ni se siihem , panttiij ja ruohkattiim poes ne siemmenet , ja kuivattiin , ne sylykyt , ja sitte suattii siitä ne siemenet , jos ‿ei ostamalla pantu .
AR: sitte viettiin ne pellavvaat likkoon , järver rannalen ja kivet piälem panttiij ja laowat jotta ne pisy vei sisässä .
AR: ja sieltä nostettiij ja huuhottiin , ja panttiin sitte levitettiin nurmikollen ne , levallee ‿tta ne siinä pehmisivät .
AR: ja sittä käsloukula loukutettii se luu poes niistä irti .
AR: s ‿ol kyllä kovvoo työtä naisille .
AR: ja sitte vijottiin .
AR: viir , vittoirraowala semmosella .
AR: ja sitte viimeks harjattii .
AR: sitte n ‿ol valammiit .
AR: keträttäväks .
AR: ja ne piti koissa keträtäk kun ‿eij ‿olt siihen ‿aekkaaŋ konneita mittä .
AR: niitä jos ei koissa jaksana itek keträtän nin , niitä ol niitä ketrreejii vakituissii mummoja jotka keträsivä t .
AR: nyt eivät kasvata ennee nykysik kukkaap pellavasta ei liinno .
AR: nyt ‿oj jiänt kaekki pois .
AR: no se samala tavala tehttiiŋ kum pellavvaa .
AR: levitetty .
AR: se panttiin , aijan selälen nuiv vuan , panttiin , ku ‿ol pisteaijat semmoset nim panttiiv vuan , jotta se pysy siinä kiini .
AR: ja toiset pitivät iha yl talavennin niitä jotta ne pehmis hyvin .
AR: myö syksylä ne puhistettiin .
AR: siitä tehttiim miesten alushousuja , ja säkkilöjä .
AR: s ‿ol kyllä kestävämppee kun tämä pellavainen , s ‿ol paljo lujemppoo .
AR: ja pöötäliinoja kutovat ja mikä mittään niitä vual laettovat ja , jokapäevässii lakanoita ja ,.
AR: lippeepyykissä .
AR: naeset ei ne käöttänä minnääv vuatteinnaa sitä liinno .
AR: s ‿ol miesten , miesten vuatteita tekivät siitä vuan niitä alusvuatteita .
AR: hyvä pyyt ne kun , käöp pyykissä nehi alushousut nin , n ‿ol niim pehmeitä ja miehet sano ‿tta ne ‿oh hyvil lämpimmii .
AR: niitä kun ‿eij ‿olt niitä villahousuja välhousuja eik ‿olt raeppahousuja niŋ kun nykysin ni , sanovat jos niitä pannoo kahet piälekkäij jalakkaasan nim pan , paljo lämpimämmät kun , nyt niitä muita , ostohousuja panis .
AR: jotta n ‿ol niil lämpimmi .
AR: talavipakkasila sitte sarkahousut tulivat piälimäiseks ni sanovat kyllä tarkenno .
AR: ja s ‿ol iha ylleinen tapa .
AR: semmone .
AR: sitä piti vuam männäs sillä tavala millä sitä , piäs ettempäe .
AR: ei osana muuta .
AR: kotona aina kuvottiin .
AR: pitkät kaŋkatt ‿ol kotona kuŋ kuvottiin .
AR: n ‿ol , neljäkymmentä viiskymmentä metrii aina panttiiŋ kaŋŋasta .
AR: niitä piti kevväilä aina , kaks pitkkee kaŋŋasta joka kevät kuttooj ja sitte , kesäm pitkääm milloj jouti sillon ommelap paijoks ja housuks ja .
AR: vaikk ‿ei miŋkkaallaista koulu ne olt käönneet no , kae ne ‿ov vua ite opetelleet .
AR: miteŋkä kaŋŋas laetetta .
AR: no ku suattiin ne rihmat aina , rihmaks suattiin ne pellavaat ja liinat .
AR: sitte ne keitettiin .
AR: kyllähän niitä kuto seihtemeŋ kaheksam metrii päevässä aena kur rupes kutomma .
AR: hyvin ne ‿ol joutusii kutto .
AR: joko se ukki kututtaan tänne