Location: Vermlanti
KP: niin ei minä siitä tiijä mitää .
KP: eei , hevoisesta min ‿ei tiijä mitään .
KP: vaan , eläemistä niiŋ kun ne , hähä härän luo , vie , ve , eh , talutti niitä .
KP: niin ne ei soanna sitten takaperiin , juosta liian sievästi , gun ne ol gäönnä härän luona .
KP: eei , minä siitä tiijä .
KP: ei .
KP: sitä min ‿ei ikääŋ kuullu .
KP: eei .
KP: niin , kyllä ne juoks , y , joka paekassa .
KP: kun se kissaŋkuu tul nin ,.
KP: kissaŋ kuu .
KP: noo , maaliskuu .
KP: ei .
KP: ei minä siitä tiijä jotta ne , siitä sanö mitään .
KP: nii , naukuu se .
KP: njoo , joo sen ne sanö .
KP: niin tekvät , konttiloeta ja , virsuja ja .
KP: yks tielä tek soappaita kanssa .
KP: hniinh .
KP: ne leikkoa ympäriis koivun .
KP: ja sitten , nylköö irt , tuohen .
KP: ottaa nine , leveästi kun se ol , kolt sormea , leikkoa ympäriis .
KP: van sitteŋ kattotuohe nin se tuloo muuten , leikatuks .
KP: ennen , ennen ne tek tuohesta , katon .
KP: ja se tul vahviŋ katto , tuohesta .
KP: hajotti sen .
KP: ja siin ‿ol , korttelia paksu tuehkatto .
KP: ja se ikään tippunna siellä .
KP: vaikka ei ykskää niistä vanhimista , muistanna milloiŋka se ol tehty .
KP: mjaa gyllä minä sen näin .
KP: hniin neh .
KP: a , niin ne ajoi , alotti , yhöstä paekasta , ja pan peällen ja peällen , tuohet .
KP: jaaah .
KP: sitteŋ kun se tul , valmiiks ni ne , ne pan halkoja peälen .
KP: kyllä ne pysy .
KP: nee ,.
KP: niin , ˀei minä taija tehä sitä van .
KP: ne , pan tuohet ristiin ja alottivat pohjaŋ kanssa , ja ylöspäiŋ kunikka ne sae sen valmiiks .
KP: ee ,.
KP: niin niin seittysiä ne tek .
KP: seittysiä koriloita .
KP: niiin nimeä min ‿ei tiinä , tiijä jos niilä , ol sem peäle mut .
KP: ne sanoi sitä tuohkoriks .
KP: ja ne tek ysiä kanssa jotta ne , pan villoja niihin ja ,.
KP: ei eneä ooh , paljot lampaat .
KP: jossai paekassa taetaa olla van , vaan ne ei taho enemp , piteä lampaita .
KP: eikä vuohia kanssa .
KP: sitten kun , juhoilassa loppu se , nee , vuohetii katos .
KP: siellä niill ‿ol aina vuohia .
KP: vaan ne on ikääm pahoja nee , tuloo sisään ja , on joka paekassa .
KP: jotta ne om pahan tekoja .
KP: niin ne lyps niitä ja , ja tek juustoa , vuohenjuustoa .
KP: se tul nin hyveä juustoa , vuohenmaijosta jotta .
KP: juhoilassa ne aina tek , vuohenjuustoa .
KP: jaaa , kyllä minä t , sen näin .
KP: hniin siin ‿ol pohja van sitten se ol harva , kanttiloissa .
KP: se ol harva jotta , jotta see juoks se , se märkä pois siitä juustosta .
KP: niin se ol .
KP: puun ‿ee , pajupuskaj juurista ne tek ne , seŋ korin , ihan .
KP: ne tek kaokaloeta ja , ja puŋkkia .
KP: jaa , ja suoloja , ja kuminoeta .
KP: nin se tul peŋkkivelliä sitten .
KP: minäkiin ‿oon maestanna sitä peŋkkinvelliä ja se ol , hyveä , minä , tykkäsin .
KP: putiisia söivät kanssa .
KP: niin se ol .
KP: nee , hoavasta tek ne .
KP: eei se , männystähä nee tek ne .
KP: jaa , ja kuusesta kanssa .
KP: eei puŋkkat ‿ei ollu .
KP: van sitten laijat ne ol , se seittysiä ka kapeita , kolmen sormen , kapeita , min ‿ei muista mikskä ne sanoi niitä , jotka ne , pan pohjaan jotta ne seiso , nuoin , ylöspäen .
KP: ja sittem panivat , vanteed ymbäriis .
KP: niiin , niin niin , se ol niin tehty .
KP: vaekka ne ol korkeata , korkeita ne .
KP: jotta siitä tul pytty neäs kun se ol korkea .
KP: eei minä ikään ‿oo tehny tervoa vaŋ kyllä min ‿oon nähny , kun ne on , polttanna tervoa .
KP: nee , pan sen tervapuun , yhteer ryytään .
KP: ja , pan sen sitten , hallam peälen sen ryyvän .
KP: jotta ne , keäns pohjan ylös .
KP: ja sitten nee ty , pan ympäriis jotta se tul , jottei , heŋk peässy siihen ryytään , pan tuota , hiekkoa ja , jaah , minä ei muista , mikä se on .
KP: niill ‿ol raotatakka siinä .
KP: ei ne pan , valkean sen ryyväm peälen .
KP: ja polttivat siinä , ni kauvon jotta se tul nin var r ryyvässä jotta , terva rupes , juoksemaan , siitä .
KP: niin ne hakkas siehen hallaan seittysen , skooran jo , jo , jot , jotka pitkin se juoks sitten .
KP: ja pan sitten astian , alla .
KP: jotta se sai juosta siehen .
KP: kun ne tek seittysiä , tervahautoja .
KP: eei , sitä soanna mud ,.
KP: sem pituo tulla nin , varin , niilem puilen jotta se siitä rupes juoksemaan , se terva .
KP: kuv valkea ois tullu sen , luo nin se ois polttanna ylös kaikki .
KP: sitten ei oiskaa tullu tervoa .
KP: hniii nee voetel kaikkia lajie .
KP: ja keŋkiä voeteliiŋ kanssa .
KP: panivat talia siehen , sekaan nin se tul keŋkävoijetta siitä .
KP: se tul hyveä voijetta tervasta .
KP: vaan , kyllä niill ‿ol , paljo muita konstloita , parantamaan .
KP: nii .
KP: jotta minä yhön se seittysem pyönän taijav van .
KP: kyllä niill ‿on se suomesta ennystäen .
KP: nuorena neitona nissassa makasit maetona , ja nyt nin pahon minullen teit .
KP: niin niin , ja oon veikkonej ja kyllä mi mull ‿on ollu se kanssa .
KP: kun se ratisoo kun , liikkuu kättään .
KP: niiin .
KP: ne hakkas poes sitä .
KP: pid olla seittysen , huoneen joga ol muutettu .
KP: nin ne pan sitten , käteesä siehe siehen kynnyksem peälen ja , ja sitten hakkas mo molemis puolin .
KP: sitten see jolla kipeä ol pitää kysyä mitä sinä teit
KP: minä hakkoam pois narria se , vastas sitten se joka hakkas .
KP: niiŋ kun rupea työtä tekemään , eikä oo voana , siehen niinhän se taetaa tulla .
KP: kun ‿ei hyvin , oksoa niitä .
KP: niin niill ‿ol monta , monta konstia sen , puutoamiseŋ kanssa .
KP: hnii se ,.
KP: niin sem pit olla ,.
KP: jos se ol vanha imeinen , nin sem pit olla nuor imeinen joka , sylk sen silmään .
KP: ja käsk , neorannäppyn , näpym mänemää pois .
KP: neorannäppy ne sanö .
KP: se taitaa tulla , väliin , yks pien näppy , silmä , luomeen .
KP: ja kun ne sai seittyisiä , iŋkkoja , käem peälen nuoin .
KP: yks tielä , taitaa soaha ni paljo seittysiä .
KP: nin ne , kun ‿eh , oamusella tuloo seittysiä tippuja , joka riŋŋin , sem pit ‿olla seittysen riŋŋin , pu , luona jo josta ne on ruumiin ajanna , lävite .
KP: nin nem pit , seittyisen tipun , panna peälen sen näpyn .
KP: ni se sittem mänis pois .
KP: ja ne , lask niitä kanssa , pois .
KP: sunnuntakoamuna pit laskie , niitä ni sitten ne , katos .
KP: niin siitä min ‿ei tiijä .
KP: mut kun ‿ei ne soanna sitä ni , ni kyllä se soe sai tulla ihe , pois sieltä .
KP: niin siitä min ‿ei tiijä , miteŋkä ne sen ‿otti .
KP: kyllä ne , hniill ‿ol konstloita siihen , kanssa .
KP: minä tiijän se öl , yks mies joka , käy mun , emäin luona .
KP: niine , se otti vettä ja se luk ja , sylk siihen veteen ja , ja koas , sitten sen silmään siitä van .
KP: ja kyllä se parans
KP: vaam mitä se sanö siihem min ‿ei tiijä .
KP: hm nii se ol seittynej joka , joka juoks ja , lyps lehmiä , ja kanto maetoa .
KP: ne tek sen ,.
KP: ne sano jotta ne tek sen tikusta ja , ja , pyör voatetta sen ympärillen , ja sitten ne , puhals , heŋŋen siehen .
KP: ne sae sen sittej juoksemaan , oamuyöllä , tupiin ja , jotta se siellä lyps , muijel lehmät , ja kantö maetoa mahassaan .
KP: nii nii niin
KP: niill ‿ol kaekistalaesta , seittystä .
KP: ne turmel pellotii toeseilta jotta ei kasvanna , niissä .
KP: hniin .
KP: eei minä , tiijä sitä van .
KP: hvaan kyllä se , mahtoi olla vissinä yönnä ne kulk , ylte niiem peltojen .
KP: ja hampael , hampaellaan , oo otti ne , ne korret joka , rupes kasvamaan , vet ylös .
KP: ja sitten ne ei soanna , piteä voatteita peällään kun , ne seittystä tek .
KP: muuta min ‿ei siitä tiijä vaan ne , jotakin seittysiä konstloita niill ‿ol .
KP: jaaa kyllä mä sen uskon .
KP: kyllä niill ‿ol , lukemista , minä ymmärrän kae kaekesta vaan ‿ei minä tiijä mitä ne sanö va minä , hminä näin , eitti se yhöŋ kerran , kun ne peäst lehmäd , nin se pan körttiisä yhen , kiven ympäriis .
KP: ja siitä ympäriis se sitten talutti lehmäd .
KP: jotta sen tulla kodiin .
KP: kyllä niill ‿ol , paljo konstloita ennen .
KP: eei muuta mut niitä rulliakkoja , lens .
KP: minä kuulin ne sanö .
KP: nee , män kirkkon , kirkon toriinii väliin ne sano ja , ja istuvat siellä .
KP: eikös ne liene huilanna vai mitä nee tek , gun ne sinne , plookyllaan , lens .
KP: eei sitä min ‿ei tiijä jos ne tek .
KP: min ei muista jotta minä siit ‿oon kuullu jotta ne lehmiä tek , lehmistä tek mitään .
KP: ei .
KP: ei minä niitä muista van , oleŋ guullu sanottavan jotta niitä ol .
KP: kyyllä se öl , tuuheamikko , ol yks .
KP: jaa , puronjuhoim pekka , eli purojuhoi se ol , puro , pekka se ol sem poeka vam purojuhoi .
KP: kyllä se ol nin , vahva mies seittyseen jotta , ja piksuutar ja ,.
KP: kyllä ne vähä tais jok ‿aenuu , ennen , vanhuuteen .
KP: niin .
KP: löi lämpösiä , ukko ja tul sisään siellä , sen luona ja , se ei ollu kotona ihe .
KP: ja löi heŋŋedi akan jotta hiukset istyy paŋkon nurkassa .
KP: ja yheŋ kerran ‿ol , otti valkian jott ‿ol palo , sielä loŋkerossa .
KP: se ‿on yläpuolla östmarkin .
KP: nin ne , ne sae sittem pu purojuhoin , sen , sinne ja se telläs seittysen , sateen jotta , jotta se , sluuttas , palamasta .
KP: se ol yks , puralasta ennen joka , varast kirvein siltä , ja tul kodiin ja pist seŋ kirveim peŋkin ‿ala .
KP: hiinä , se purojuhoi sitten hak sitä kirvettä .
KP: ja kyllä se ymmärs jotta ne ol varastanna sen jotta se tek jälestä jotta .
KP: sem pit , hetsillään kantoa takaperiin sit .
KP: ohoon se on , se oŋ ku ku , se kuol e ennem mun ‿aekaen .
KP: kyllä niit ‿ol .
KP: se ol yhöŋ , yhöŋ kerraj ja varast kirkossa kanssa .
KP: va min ‿ei , min ‿ei tiijä , mikä sill ‿ol kanssaan sillöin .
KP: van ne nost ruumiin , kistun , seineä vasten jotta ne , ylttyö , tuohon ikkunaan .
KP: va uŋkka minä kuulin se toimitti sen , ja se ol ruumis , kistussa kanssa .
KP: se ol leppoinen ihe jok ‿ol toimittanna sen , jotta ne otti , kistun .
KP: van se sanö vielä jotta , kistussa naurö .
KP: nil leppoinen se kysy mitä sinä naorat
KP: taijaŋkos , mut naoroa kun , kuolet jelppoa eläväistä .
KP: jaa , kyllä see taes .
KP: se kyns , purossa .
KP: sill ‿ol , miteŋkä se ol
KP: hin ‿ei muista eneä seŋ kyntämisen miteŋkä se olii .
KP: vam minä uskoj jotta sill ‿ol , kukko eissä kun se kyns , joka vet sitä , oaatroa .
KP: muista tuota miteŋkä , va nukka se sae irt , satein siitä jotta tul liiam paljokiin .
KP: sitten sano jotta minä mahoin ottoa liian hartaasti .
KP: hjoo kyllä ne taes .
KP: nii ne puukoilla hajotti ne , vet puukoilla seähän .
KP: eei minä sitä usko .
KP: jaaa .
KP: kyllä ne siitä puhu , jotta ne tul jälleen .
KP: ne ei soanna , raohoa , hauvassa .
KP: hjaaa kyllä minä seŋ kuulin .
KP: se öl yks jota ne sanö , rämmälim pe , pekka .
KP: ja sen rovva , kun se kuol nin , see tul jälleen .
KP: vaan se katos sittej jottei ne tiennä minnekkä se joutui van , van ne näk seŋ kun se tul ookaten .
KP: niin ‿ei minä tiijä , mitä ne tek mut ne , se ensmäenen ,.
KP: minä uskon ne , avas lakeisen , kun ne ol kuollu .
KP: kyllä ne sitten , otti ja , pes tiitä ja , ja kantoivat pihalen ne ja , kunikka ne sae kistun .
KP: jaa , yks tielä ee ei , tahtoinna kuolta mut nee , väliin ne kuol ja sitten heŋk tul jälleen .
KP: nin , jos ne ol tehny sununtaena jotai ni , nin tais tulla seittyset , seittynen jottei ne , soanna kuolt herättää mut heŋk tul , jälleen .
KP: jos ne öl , neolonna sununtaena nin , pit katkasta , neolan ylte niier rinnan .
KP: ja jos ne ol hakanna nin , pit viskata kirvein , yltö katon .
KP: heeih .
KP: van ‿ei ne mun ‿aekaen ‿oo tehny kistuja mut niitä on ollu ostoa .
KP: niin , ne tek .
KP: mjaaa , sem min ‿ooŋ kuullu .
KP: se ol tuolla , östmarkissa , se ol yks kup , joka ol niir raskas jotta n ‿ei , meinanna soaha sitä , kirkon pakallen .
KP: öl monta miestä niihin se on ,.
KP: min ‿e tiijä , vaŋ kyllä sit ‿om puol , puol kilomeetriä sen , luota ja kirkollen .