Location: Heinola
TA: ja sitte , yks ‿otti sielt , alta sittep pois jos , jos ‿ol , sellae että se kyken niit jyviä sitten niit puhtait säkkii laittaa joka alta pois ‿otti ni , se sai laittaam mut jos ‿ei kyvennyn nii , sitten , ne , täyty taah välil laittaas säkkii siit , niitej jotka , ajo tuuttii sit pahnaa ja , samate vääns sit viskurii .
TA: sittes sinne vietii , usein saavillii vettä niiten , suppujen sekaa ja jauhot riputettii pielle , että ne sitten söi , sen taas kaikki pois sielt ja , .
TA: siell ‿ol ja ‿v , sellai , vesmylly siin , päijäntien , sivus .
TA: eihää ne mukavia olluk kun , talvelkii kuŋ koval pakkasel täyty männän nim meinas paleltuaj jos ‿ol nuor hevoi , että se , ei tohtinu ohjaksee heittiäs sihi , kälestiäj ja eihähän ne ohjakset ‿ylettynny , sinne reem perie että os siel pilellyj ja , niist ‿ohjaksest kiin ‿ettei se karkuu olis hevoi , lähteny juoksee .
TA: no nyt toisilt loppu nii aikasie jo , jyvät ‿että ei niit ‿enie helmikuussa moni piessy , jauhattaan .
TA: mut , toisia ol sellassia mylläriä että ne ei jauhattant täyty ittes siel ‿ollaj ja , ja pitiev vuorostaa huol ‿ettei , kukaa piessyv vaa välii .
TA: minäki usein ni , saiv vuoleŋkoskisiaki omaŋ kyläsiä petettyä kun , mie saon no minähän tiel kauaj jo olim mut mie oliv vaa tuol , tuvas ja , eŋkä mie ollukkaan niitten ‿elel siel ‿ollum minä , jälkiä niitten ‿olin tullum mut , kun ne siel tuvas istu n ‿ei muistannukkaa , niilt kovilt jutuiltaa että kuka , sihi , hu , taah myllytupaa sittem män niittej jutteillej ja , ja sil taal petettii aina toisia .
TA: voimat riitti ei ne loppunuk koskaa .
TA: ja sama sie myllylkii ni , s , ku reest ‿otti , selkääsän ni ei tahtonnum millie piestä , sitten suorraks taas , että useiŋ kun ‿ol , pitkiä miehiä nii ne telläs toisej jalkasam maahak kontullie ja , toinen ‿ol sitten , vähän , kohommalle että ne sitten siit nous sem painavan ruissäkkisäk kans , ylös mut , kun ‿ol lyhkäi no , saihaa se siit reest pian sen , selkähäsäs seŋ kun ‿otti suusta .
TA: mut sii se näytti niille .
TA: nii , rakkoja ol käsiin tullus sitten .
TA: ja sitteŋ kun , rupesvat , raulast takomaa sepät sellassia , puikkoja , rautaäkieks sanottii , ni , ne ol neliskanttisia puikkoja ni , sittem puusta tehtii se , nii kun , tä pöytä täŋ kokosia , että ol neljä , nää täs , puuta , rinna ja kaikiss ‿ol sitten niit ‿aina , pariŋkymmenen , sentim piessä niit , rautapuikkoja sitte ja s ‿ool rautaäjes sitten nimelt .
TA: mut jos ‿ol , sellai hevoi joka vei oikee vihasie ni ei , ei sil käynyk kaskeŋkyntö olleŋkaa .
TA: no , sittet taas , hevoi , äkien ‿etie ja , sitte vietii , ensi rattail , siemempussia taikka sittej jos ‿ol nii , huono tie , tellättii ruissäkki hevosen selkiä , ja sahraarra hevosen selkiä ja , sil taal veivätten sittem pellolle , viljaa ja , kun ‿ol läheel niit peltoja ni otettii selkähämme ja kannettii , rukiit sinnej ja , aina , tellättii sev verraŋ ku jaksettii kantaan niit ja , ja sittek kylvämeä käsil .
TA: kun niit ‿aina , kahta viikkoaki toiset ennem perttoa , kylyvi toiset kylvi , viikkoa ennej ja , harva jos , pertom päääj jälkiä tek ni ei ne tahtonnu onnestaan ne , usein , jäi nii harvoks ne rukiit .
TA: mi en saat tuo tupakansauhu tekie sellaist puhuttua mitie .
TA: ja sitten , taas , kun ne ol , parempia , nii sitten niist tehtii , sanottii , aivinaiseks kaŋkaaks sit , paitoja ja , lakanoit sitte , siit ‿aivinaisestkii , mut mekost tul , lakanoit ja sitten , minu on täs , säŋkyssäiki yks , mekkoi lakana viel ja ,.
TA: nii sitten ne sano ,.
TA: kyl ne , ne kaikki aina , enneŋ kerto ne vanhat mut , ehä niit tullut , kaikkia tellättyä mielii .
TA: ne tul , kuret niim myohiä tänä vuonna .
TA: ei siit muuta o .
TA: sill ‿ol sil syrjäläv vaaril sitten , ollun nii paljo vanhaa viljaa että , sit ‿ol , olemattomat ja , se , tienas sil viljal kaks taloa viel lisiä sihi , syrjäleä .