Emília Horváthová

Doc. PhDr. Emília Horváthová, DrSc. (rodená Čajánková; * 23. máj 1931, Valaská – † 10. február 1996, Bratislava) bola slovenská etnografka, pedagogička a publicistka, zakladateľka romistiky na Slovensku.

Patrila medzi popredných európskych romológov so zameraním na zvykoslovie a duchovnú kultúru, bola autorkou viacerých monografií, vyše stovky hesiel v Encyklopédii ľudovej kultúry Slovenska a členkou redakčnej rady časopisu Slovenský národopis. Jej manželom bol historik Pavel Horváth.

Životopis 
V roku 1953 absolvovala Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor národopis – dejiny umenia. V rokoch 19531978 pôsobila postupne ako pomocná vedecká sila, odborná pracovníčka a vedeckovýskumná pracovníčka v Národopisnom ústave SAV, participovala aj na vedení ústavu. Od roku 1975 pôsobila ako interná pracovníčka na katedre archeológie, dejín umenia a národopisu Filozofickej fakulty UK a v roku 1978 sa habilitovala na docentku.

Vedecká činnosť

Rómska problematika 
Téme Rómov na Slovensku sa venovala od roku 1952, keď ako 21-ročná študentka etnografie realizovala prvé výskumy v teréne a vydala svoj prvý príspevok, v ktorom sformulovala ciele výskumu: „Na materiáli, ktorý výskumom získame, ukážeme špecifickosť cigánskej kultúry, ktorá spolu s vlastným jazykom a historickým pôvodom klasifikuje Cigánov ako národnosť… Na materiáli bude ďalej možné ukázať na kladné prvky cigánskej kultúry, ktorú majú naďalej rozvíjať.“ Výsledky opakovaných výskumov publikovala v roku 1954 v etnografickej štúdii Život a kultúra rožkovianskych Cigánov v časopise Slovenský národopis. V roku 1956 zorganizovala prvý kolektívny výskum tradičného aj súčasného života Rómov ôsmich oblastí Gemera. Do výskumov zapojila aj ďalšiu vtedy začínajúcu českú etnografku, romistku Evu Davidovú, predstaviteľov rómskeho etnika JUDr. Gustáva Kariku a MUDr. Jána Cibuľu (neskorší spoluzakladateľ a prezident Medzinárodnej rómskej únie – IRU) a českú výtvarníčku Mílu Doležalovú.

V roku 1958 bolo prijaté uznesenie Ústredného výboru KSČ „O práci medzi cigánskym obyvateľstvom v ČSR“, akcentujúce program asimilácie Rómov s tým, že akceptovanie rómskeho jazyka a kultúry by „spomalilo proces prevýchovy Cigánov, posilnilo by nežiaducu izoláciu Cigánov od ostatných pracujúcich, napomáhalo by ďalej konzervovať starý, primitívny spôsob cigánskeho života“. Táto asimilačná politika mala vplyv okrem iného aj na ďalší rozvoj bádania v oblasti etnografie a Horváthovej prístup bol označený za „nekritický, romantický obdiv“. Monografiu Cigáni na Slovensku z roku 1964 potom koncipovala už v inom duchu než pri svojich prvých výskumoch a v poslednej kapitole (ktorú však etnológ Arne Mann vníma len ako povinný ústupok tlaku režimu a „akoby napísanú iným autorom“ než zvyšok publikácie) konštatuje, že „samotná forma existencie Cigánov ako etnickej diaspóry raz navždy znemožňuje ich sformovanie sa v národnosť a pozdejšie v národ i napriek tomu, že si niekedy vo väčšej, inde v menšej miere zachovali vlastnú kultúru“.

Vlastníkom jej vedeckej pozostalosti, ktorú zhromaždila bývalá Nadácia InfoROMA, sa neskôr stal Rómsky inštitút v Bratislave.

Vybraná bibliografia

Referencie

Externé odkazy 
 Emília Horváthová v rómskej internetovej encyklopédii Amari Luma
 Diela Emílie Horváthovej v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice

Slovenskí etnografi
Slovenskí romisti
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Vyučujúci na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Valaskej