Thargélia

Thargélia () bol starogrécky sviatok zasvätený Apolónovi.
 
Starovekí Aténčania oslavovali na začiatku leta pred zberom úrody, a to 6. a 7. thargélióna (podľa atického kalendára) slávnosť Thargéliu, ktorá sa konala na počesť boha Apolóna (podľa niektorých zdrojov aj Artemidy). Tento sviatok sa slávil aj v niektorých iónskych mestách a ich kolóniách.

V prvý sviatočný deň bol obetovaný baran bohyni Demetre Chloé a mesto bolo vyčistené od zla pomocou dvoch farmakoi. V iónskych mestách malo byť zlo, miasma (poškvrna), vytlačené v osobe farmakosa, obetného baránka, prednostne vybraného z okrajových vrstiev spoločnosti, ktorý vedený mestom zozbieral všetky negativizmy komunity a po vyhostení ich odniesol so sebou. Niektoré staršie písomné zdroje (scholia) uvádzajú, že to nebol len symbolický rituál, ale že farmakoi boli usmrcovaní (napr. pre odvrátenie morovej nákazy či hladomoru). Či boli farmakoi počas rituálu zabíjaní alebo nie (prinajmenšom v historickom období), je otázkou, na ktorú nemali jednoznačnú odpoveď už starovekí spisovatelia a ani dnešní (Gréci takéto praktiky považovali za barbarské ). 

Na druhý deň k obradom tohto starogréckeho sviatku patril sprievod, ktorý podľa Porfyria (konal sa v Aténach ešte počas jeho života) niesol poľné byliny, ale aj žalude (kedysi boli najdôležitejšou rastlinnou potravinou), plody jablone, jačmeň, pšenicu, kopu sušených fíg, koláče z pšeničnej a jačmennej múky a na poslednom mieste hrniec (chytra).  Thargélos, hrniec s pokrmom, sa ponúkol ako obetný dar Apolónovi. Nie je celkom jasné, čo bol presne thargélos. Niektorí starovekí lexikografi ho opísali ako aparché „prvotinu z úrody“ (celogrécka náboženská prax od archaického do konca helenistického obdobia ), pokrm z prvej zozbieranej úrody pripravovaný v hrnci. Hésychios z Alexandrie spomína „hrnec so semenami“, rovnako ako Fotios, ktorý tiež opisuje thargélos ako „hrnec plný semien na posvätné varené jedlo“.Athénaios však cituje Kratea, ktorý uviedol, že thargélos bol chlieb (ἄρτος - artos), ktorý bol po žatve upečený ako prvý. Bez ohľadu na to z čoho bol zhotovený, neskôr bol pravdepodobne skonzumovaný. Ak bol zhotovený z prvých vypestovaných plodín, akoby chcel zdôrazniť prednosť bohov pred ľuďmi pri vychutnávaní si prvej úrody.
 
Počas tohto sviatku bola eiresióné (εἰρεσιώνη, ratolesť olivy prepletená vlnou, z ktorej viseli rôzne plody) pripevnená nielen na dvere Apolónovej svätyne (umiestnil ju tam chlapec, ktorého rodičia boli nažive), ale aj na dvere domu každého Aténčana. V scholiu na Aristofanovu hru
Ploutis je o eiresioné na rozdiel od iných starovekých písomných zdrojov uvedené, že ju počas Thargélií obetovali Héliovi a Hóram. Existujú však nezhody v tom, či bola eiresióné spojená s týmto sviatkom, najnovšie prevláda názor, že bola špecifická pre slávnosť Pyanepsia.
 
Suda uvádza, že sa počas tohto slávnostného dňa uskutočnila aj súťaž v speve a že jej víťaz obetoval svoju víťaznú cenu, ktorou bol tripus, Apollónovej svätyni známej ako Pythion.

Referencie a bibliografia 

 
Starogrécke sviatky