Jacques Dutronc

Jacques Dutronc (* 28. apríl 1943, Paríž, Francúzsko) je francúzsky šansonier a herec.

Životopis 
V rokoch 19631964 bol gitaristom skupiny El Toro et les Cyclones, ktorá vydala viacero EP. Po skončení vojenskej služby pracoval ako asistent Jacquesa Wolfsohna, umeleckého riaditeľa Vogue Records. Okrem iného aranžoval piesne viacerých umelcov, ako Zou Zou či Cleo. Koncom roka 1965, alebo začiatkom 1966 sa zoznámil s novinárom a textárom Jacquesom Lanzmannom, spolu začali robiť piesne pre interpretov z ktorých sa neskôr stali hviezdy.
Po tom ako si vypočul Wolfsohn Dutroncovu demonahrávku pripravovanej piesne, navrhol mu, aby pieseň sám naspieval. Et moi, et moi, et moi mala veľký úspech a v septembri 1966 bola na druhom mieste francúzskej hitparády..

Duo Lanzmann (text) a Dutronc (hudba) vytvorilo množstvo piesní patriacich ku klasike francúzskeho popu (Et moi, et moi, et moi, Les Playboys, Le cactus, Il est cinq heures, Paris s’éveille). Často býva prirovnávaný k Rayovi Daviesovi z The Kinks. Typická je pre neho irónia, či parodujúci odstup. Oslavuje mladosť a súčasne sa z nej vysmieva.

Filmom Antoine et Sébastien v roku 1973 začal svoju druhú kariéru ako herec. Do svojich filmov ho obsadili režiséri Jean-Luc Godard, Claude Lelouch, Andrzej Żuławski, Maurice Pialat a veľa ďalších známych francúzskych režisérov, vďaka čomu sa začal venovať viac filmu ako hudbe.

Od roku 1981 je ženatý so speváčkou Françoise Hardy s ktorou žije v Monticello na Korzike. Ich syn Thomas (* 1973) je tiež hudobník a herec a spolupracoval s otcom na niekoľkých albumoch.

Diskografia (výber) 
 1966: Et moi, et moi, et moi (Disques Vogue)
 1966: Les playboys (Vogue)
 1966: Les cactus (Vogue)
 1966: Jacques Dutronc (Vogue)
 1967: J’aime les filles (Vogue)
 1967: Le plus difficile (Vogue)
 1968: Il est cinq heures, Paris s’éveille (Vogue)
 1968: Disque d’or de la chanson (Vogue)
 1968: Le courrier du cœur (Vogue)
 1968: L’opportuniste (Vogue)
 1968: A tout berzingue (Vogue)
 1968: La Seine (Vogue)
 1969: L’aventurier (Vogue)
 1969: L’hôtesse de l’air (Vogue)
 1970: A la vie à l’amour (Vogue)
 1980: Guerre et pets (Gaumont Musique WEA)
 1992: Dutronc au casino (Columbia)
 2003: Madame l’existence (Columbia)

Filmografia (výber) 
 1973: Antoine et Sébastien
 1975: L’important, c’est d’aimer
 1976: Le bon et les méchants
 1976: Mado
 1976: Violette et François
 1977: L’état sauvage
 1979: Le mors aux dents
 1979: Le retour à la bien-aimée
 1979: À nous deux
 1980: Sauve qui peut (la vie)
 1981: Malevil
 1981: L’ombre rouge
 1982: Paradis pour tous
 1983: Une jeunesse
 1983: Tricheurs
 1989: Mes nuits sont plus belles que vos jours
 1989: Chambre à part
 1991: Van Gogh
 1992: Toutes peines confondues
 1998: Place Vendôme
 2000: Merci pour le chocolat
 2002: Embrassez qui vous voudrez
 2007: UV
 2007: Le deuxième souffle
 2010: Joseph et la fille

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
 Biografia

Zdroj 

Francúzski šansoniéri
Držitelia Césara za najlepšieho herca v hlavnej úlohe
Držitelia Čestného Césara
Osobnosti z Paríža
Francúzski filmoví herci