Planetárna obrana

Planetárna obrana(angl.  Planetary defense), al. protimeteorická ochrana Zeme (rus. противометеоритная защита), al. ochrana pred dopadom asteroidov (angl. Asteroid impact avoidance), sa zaoberá  vyhľadávaním a identifikáciou nebezpečných objektov, od veľkosti väčších meteoritov až po planétky, ktoré by mohli naraziť do Zeme. Tiež skúma a testuje možnosti ich odklonenia z kolíznej dráhy so Zemou, alebo ich včasnú bezpečnú deštrukciu ešte pred vstupom do atmosféry, vyhodnocuje riziká neodvrátiteľných dopadov a navrhuje postupy v prípade krízovej udalosti, vrátane medzinárodnej spolupráce. 

Menej nebezpečné dopady, ako napríklad pád meteoritu v Čeljabinsku v roku 2013, sa vyskytujú šatisticky raz za 60 rokov. Výbuch meteoritu vtedy, zranil vyše 1500 ľudí a poškodil viac ako 7 000 budov. Dopady s väčšími následkami (vyhynutie dinosaurov) sa vyskytuje raz za milióny rokov. 

Na národnej úrovni v planetárnej obrane dominujú Spojené Štáty – Planetary Defense Coordination Office (PDCO). Význam PDCO potvrdzuje aj každoročne zvyšovaný rozpočet. Na medzinárodnej  pôde planetárnu obranu rieši OSN (UNOOSA).

Impakt astronomického telesa

Výskyt nebezpečných telies 

V roku 2016 bolo známych 717 768 asteroidov s presne určenou dráhou. Z toho je 15 098 NEO (blízko-zemských objektov), čo sú 3 % z odhadovaného počtu. Pravdepodobnosť zrážky so Zemou je tým menšia, čím je vesmírny objekt väčší, a tým nebezpečnejšia, čím je rýchlejší.

Dôsledky impaktu 
Mikrometoeoroidy a malé meteoroidy, hoci dopadajú na Zem nepretržite, nepredstavujú vážnejšie riziko pre život na Zemi najmä vďaka ochrane atmosférou, kde pri prelete zhoria a na Zem dopadne len prach, alebo menšie kúsky. Väčšie telesá 4 m – 85 m obykle vybuchnú ešte pred dopadom na Zemský povrch. Ničivé následky väčšieho rozsahu môžme očakávať asi od veľkosti 20 m – 50 m. Napríklad Čeljabinský meteorit v roku 2013 mal odhadovanú veľkosť 15 – 17 m a pravdepodobnosť výskytu raz za 60 rokov. Telesá nad 85 m dopadajú na povrch Zeme a dôsledky môžu už mať globálny charakter. Pád meteoritu s veľkosťou nad 50 m môžme očakávať raz za 1000 rokov.

Techniky zabránenia dopadu 

Medzi hlavné návrhy riešenia zabránenia zrážky telesa so Zemou patrí:
 Zmena dráhy telesa
 nárazom, t. j. zmena hybnosti
 gravitačným ťahačom
 raketovými motormi
 ožarovaním povrchu
 zmenou albeda telesa

 Zničenie telesa
 rozdrvenie (len pre menšie telesá)
 rozdrvenie nárazom
 rozdrvenie výbuchom
 odparenie laserom

Súčasné projekty

Pozorovania 
V súčasnosti sa vynakladá úsilie na zmapovanie a vyhodnotenie potencionálne nebezpečných blízko-Zemských objektov, angl. (near-Earth object, NEO). NASA má za cieľ objaviť 90 % NEO väčších ako 140 m do roku 2020.

Technologické demonštrátory a testy 
 Projekt DART (Double Asteroid Redirection Test) je skúšobná misia NASA, prebiehajúca od roku 2021, ktorej hlavným cieľom je dopad sondy na povrch mesiaca Dimorfos binárnej planétky 65803 Didymos s dôsledkom zmeny jeho obežnej dráhy. Planétka Didymos nie je pre Zem nebezpečná.
 Projekt AIDA je zrušená misia ESA, ktorá mala byť podpornou k projektu DART.
 Projekt HERA plánovaná misia ESA na odklonenie 50 m meteoritu.

Štúdie realizovateľnosti

Použitie jadrovej hlavice 

NASA vykonala štúdiu realizovateľnosti s posúdením dopadov na ochranu Zeme, pri odklonení asteroidu pomocou termonukleárnej hlavice B83, o sile 1,2 Mt TNT. Plánovaný  šesť-násobný zásah v hodinových rozostupoch mal vytvoriť na povrchu asteroidu oblak plazmy, ktorá ako raketový motor spomalí asteroid a vychýli ho z jeho dráhy. Vzhľadom na malý účinok sa predpokaldá potreba zasiahnuť asteroid o veľkosti do 500 m najmenej dva roky pred kolíziou so Zemou.

Sci-fi 
Téma protimeteorickej ochrany Zeme, s použitím atómovej bomby, bola spracovaná napríklad vo filme Armageddon (1998).

Referencie

Pozri aj 
 Zisťovanie nebezpečných asteroidov
 Impakt astronomického telesa

Iné projekty

Externé odkazy 

 NASA, obrana planéty  
 
Meteority
Kozmonautika
Dopady meteoritov