Hejslovák

Hejslovák (feminínum: hejslovenka) je pejoratívum označujúce osobu, ktorá navonok prílišne zdôrazňuje svoju slovenskosť, obyčajne iba slovami bez činov. Od tohto výrazu bolo odvodené tiež sloveso, ktoré takéto správanie pomenúva – hejslováčenie (resp. hejslováčiť).

Vývoj 
Výraz vznikol nepriamou apelativizáciou (od substantíva „Slovák“) a je odvodený od názvu piesne „Hej, Slováci“, zloženej Samuelom Tomášikom v roku 1834, ktorá bola neskôr hymnou vojnovej Slovenskej republiky a zároveň symbolickou piesňou nacionalistickej Hlinkovej gardy.

V Slovenskej čítanke (ca 1910), vydanej Moravsko-slezskou besedou v Prahe pod redakciou Františka Bíleho, sa výraz „hejslováci“ používa pri spomenutí pôsobenia Vavra Šrobára, ktorý v časopise Hlas (18981904) „neúprosne bičuje zlé vlastnosti inteligencie, ktorá sa o ľud nestará, zaň nie alebo málo pracuje, viecaj menej od ľudu uzavretý život vedie, o národnosti iba reční.“

V komunistickom mesačníku DAV ho medzi rokmi 19341937 tiež použil Laco Novomeský, keď kritizoval odmietanie reflektovania zahraničných vplyvov do slovenskej básnickej tvorby:

Referencie

Použitá literatúra 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Pejoratíva