Chlorid ortutný

Chlorid ortutný (Hg2Cl2) je anorganická zlúčenina chlóru a ortuti, v ktorej je oxidačné číslo ortuti I. V prírode sa nachádza ako zriedkavý minerál kalomel.

Opis 
Chlorid ortutný je hustá biela alebo žltkasto biela, pevná látka bez zápachu a vône. Chlorid ortutný býva súčasťou referenčnej elektródy v elektrochémii, takzvanej kalomelovej elektródy.

Vlastnosti 
Ortuť je jedinečná pre svoju schopnosť ľahko vytvárať väzby typu M-M. Chlorid ortutný je lineárna molekula. Minerál kalomel kryštalizuje v tetragonálnej štruktúre, s priestorovým usporiadaním I4/m 2/m 2/m. Elementárna bunka z kryštálovej štruktúry je ukázaná nižšie:

Dĺžka väzby Hg-Hg je 253 pm (Hg-Hg v kove je 300 pm) a dĺžka väzby Hg-Cl v lineárnej štruktúre chloridu ortutného je 243 pm. Celková koordinácia každého atómu ortute je oktaédrická, keďže okrem dvoch najbližších susedných atómov má každý atóm ortuti vo svojom okolí štyri atómy chlóru s väzbovou dĺžkou 321 pm. Vznikajúci oktaéder teda nie je pravidelný. V chloride ortutnom bola potvrdená i existencia dlhších polykatiónov ortute.

Výroba a reakcie 
Chlorid ortutný sa vyrába reakciou elementárnej ortute s chloridom ortutnatým:

Hg + HgCI2 → Hg2Cl2

Môže byť pripravený tiež pomocou zrážania v metatéznej reakcii vo vodnom roztoku dusičnanu ortutného s použitím rôznych zdrojov chloridového aniónu, vrátane NaCl alebo HCl:

2 HCl + Hg2(NO3)2 → Hg2Cl2 + 2 HNO3

Amoniak reaguje s chloridom ortutným, pričom dochádza k disproporcionácii:

Hg2Cl2 + 2 NH3 → Hg + Hg(NH2)Cl + NH4Cl

Kalomelová elektróda 

Chlorid ortutný sa používa vo veľkej miere v elektrochémii, s využitím jednoduchosti jeho oxidačno-redukčných reakcií. Kalomelová elektróda býva referenčnou elektródou, a to najmä v starších publikáciách. Počas posledných 50 rokov, bola nahradená argentochloridovou elektródou (Ag/AgCl). Aj keď sa ortuťové elektródy prestali používať vo veľkej miere, kvôli nebezpečnej povahe ortute, mnohý chemici veria, že sú stále lepšie a že nie sú nebezpečné, ak sú používané správne. Rozdiely v experimentálnych potenciáloch sa líšia len minimálne od hodnôt uvádzaných v literatúre. Ostatné typy elektród sa môžu líšiť v závislosti na podmienkach o 70 až 100 milivoltov.

Fotochémia 
Chlorid ortutný sa po vystavení UV žiareniu rozloží na chlorid ortutnatý a elementárnu ortuť:

Hg2Cl2 → HgCI2 + Hg

Proces tvorby ortute môže byť použitý pre výpočet počtu fotónov vo svetelnom zväzku technikou aktinometrie. Využitím svetelnej reakcie v prítomnosti chloridu ortutnatého a šťavelanu amónneho vzniká chlorid ortutný, chlorid amónny a oxid uhličitý:

2 HgCl2 + (NH4)2C2O4 + hν → Hg2Cl2(s) + 2 NH4Cl + 2 CO2

Táto konkrétna reakcia bola objavená J. M. Ederom (odtiaľ názov Ederova reakcia) v roku 1880 a opätovne overená W. E. Rosevaereom v roku 1929.

Referencie

Pozri aj 
 Fluorid ortutný
 Bromid ortutný
 Jodid ortutný
 Chlorid ortutnatý

Iný projekt

Externé odkazy 
 International Chemical Safety Card 0984
 National Pollutant Inventory - Mercury and compounds Fact Sheet
 NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards

Zdroj 

Ortutný