Mataiva

Mataiva (iné názvy Matahiva, Tepoetiriura, Lazarev alebo Lazaroff) je najzápadnejším atolom v súostroví Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Tikehau, vzdialený približne  smerom na východ. Centrálny ostrov Tahiti je vzdialený približne  na juhozápad.

Geografia atolu 
Atol je unikátny v mnohých ohľadoch. Má oválny tvar s pomerne širokým prstencom súše v pomere k celkovej rozlohe. Má približne  na dĺžku a  na šírku. Má unikátnu plytkú lagúnu, koralovými porastmi rozdelenú na desiatky menších "bazénov" nepravidelného tvaru. Voda sa z okolitého oceánu do a z lagúny dostáva najmä hlavným, približne  širokým prieplavom. Pre lode je splavný len po mólo, vzdialené od okraja vonkajšieho prstenca približne . Ďalej dovnútra lagúny sa dá dostať už len malými člnmi aj kvôli tomu, že prieplav je prehradený betónovým mostom, spájajúcim severnú a južnú časť atolu.

Prstenec atolu je až na tento prieplav a niekoľko ďalších drobných plytších prieplavov na juhu úplne uzatvorený a pomerne široký. Má hustú vegetáciu pôvodného pralesa s mnohými unikátnymi rastlinami.

Atol má bohaté zásoby fosfátov, odhadom 10 až 15 miliónov ton. Miestni obyvatelia a ekologickí aktivisti však ťažbe zabránili a atol má vďaka tomu zachovaný výnimočný ekosystém s pôvodnou vegetáciou a faunou.

Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, ponorenej len tesne pod hladinu mora. Sopka z oceánskeho dna na výšku meria  a jej vek sa odhaduje na 64,3 až 66,4 mil. rokov.

Dejiny 
Prvá písomná zmienka je od ruského moreplavca Faddeja Faddejeviča Bellinsgauzena z 30. júla 1820.
 Atol pomenoval Lazarev, resp. Lazaroff.
Po ňom to bol v septembri 1839 Charles Wilkes so svojou veľkou americkou expedíciou z rokov 1838 – 1842.

V 19. storočí, keď sa Mataiva stala francúzskym územím, mala asi 30 obyvateľov, ktorí sa zaoberali zväčša len produkciou kopry a lovom korytnačiek.

V súčasnosti je najobývanejšou osadou Pahua, kde žije drvivá väčšina obyvateľov atolu. Je situovaná na západnej strane atolu. Hneď v susedstve osady je aj letisko, vybudované v roku 1999, ktorého asfaltová pristávacia dráha je dlhá .

Obyvatelia atolov Mataiva, Tikehau a Rangiroa hovoria špecifickým jazykom „Mihiroa“, ktorý je podobný tahitčine, ale napriek tomu dostatočne vzdialený, aby už nemohol byť považovaný za dialekt.

Na atole sa nachádza aj výnimočné a pravdepodobne najvýznamnejšie archeologické nálezisko pôvodnej kultúry v oblasti Tuamotu s ceremoniálnou plošinou Papiro Marae s veľkým koralovým trónom v jeho centre.

Ekonomika 
V roku 2012 žilo na atole 280 obyvateľov. Donedávna bol rybolov, produkcia kopry a iné tradičné spôsoby hlavnou činnosťou a obživou obyvateľov atolu. V poslednom čase ho vďaka unikátnosti lagúny a novému letisku nahrádza turizmus a produkcia vanilky.

Administratívne a geografické členenie 
Geograficky patrí atol Mataiva k Palliserovým ostrovom. Tie tvoria ešte atoly Fakarava, Niau, Toau, Arutua, Apataki, Kaukura, Tikehau, Rangiroa a Makatea.

Administratívne patrí atol do komunity Rangiroa, do ktorej, okrem rovnomenného atolu, patrí ešte atol Tikehau a oddelený ostrov Makatea.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam letísk vo Francúzskej Polynézii

Externé odkazy 
Archív zoznamu atolov na OceanDots
Zoznam pôvodných názvov ostrovov Puamotu
Biodiverzita polynézskych atolov

Zdroj 
 
 Článok na Air Tahiti (1)
 Detailný článok o atole na Air Tahiti (2)

Atoly Tichého oceánu