Metylfialová

Metylfialová je skupina organických zlúčenín, ktoré sa používajú hlavne ako farbivá. V závislosti od počtu pripojených metylových skupín môže byť farba farbiva zmenená. Ich hlavné použitie je ako fialové farbivá na textílie a na získanie sýtofialových farieb vo farbách a atramentoch. Používajú sa aj ako indikátor hydratácie pre silikagél. Genciánová violeť je známa aj ako krištáľová violeť (a mnoho iných názvov) má medicínske využitie.

Štruktúra 
Termín metylováfialová zahŕňa tri zlúčeniny, ktoré sa líšia počtom metylových skupín pripojených k amínovej funkčnej skupine. Všetky sú rozpustné vo vode, etanole, dietylénglykole a dipropylénglykole.

Metylfialová 2B 
Metylfialová 2B je zelená práškovitá látka, ktorý je rozpustná vo vode a etanole ale nie v xyléne. V roztoku s nízkym pH (~0,15) sa javí ako žltá a mení sa na fialovú so zvyšujúcim sa pH smerom k 3,2.

Metylfialová 10B 

Metylfialová 10B má šesť metylových skupín. V medicíne je známa ako genciánová violeť (alebo kryštálová violeť) a je aktívnou zložkou v Gramovom farbení, používanom na klasifikáciu baktérií. Používa sa ako indikátor pH s rozsahom medzi 0 a 1,6. Protónovaná forma (nájdená v kyslom prostredí) je žltá a pri pH nad 1,6 sa mení na modrofialovú.

Metylfialová 10B inhibuje rast mnohých grampozitívnych baktérií, okrem streptokokov. Keď sa používa v spojení s kyselinou nalidixovou (ktorá ničí gramnegatívne baktérie), môže sa použiť na izoláciu streptokokových baktérií na diagnostiku infekcie.

Degradácia 
Metylfialová je mutagénny a mitotický jed, preto existujú obavy týkajúce sa ekologického dopadu uvoľňovania metylfialovej do životného prostredia. Metylfialová sa vo veľkom množstve používa na farbenie textilu a papiera a 15 % takýchto farbív vyrobených na celom svete sa uvoľňuje do životného prostredia v odpadových vodách. Na ošetrenie znečistenia metylfialovou bolo vyvinutých množstvo metód. Tri najvýznamnejšie sú chemické bielenie, biodegradácia a fotodegradácia.

Chemické bielenie 
Chemické bielenie sa dosahuje oxidáciou alebo redukciou. Oxidácia môže farbivo úplne zničiť, napr. použitím chlórnanu sodného (NaClO, bežné bielidlo) alebo peroxidu vodíka. Redukcia metylfialovej sa vyskytuje v mikroorganizmoch, ale možno ju dosiahnuť chemicky použitím ditioničitanu sodného.

Biodegradácia 
Biodegradácia bola dobre preskúmaná, pretože je relevantná pre čističky odpadových vôd so špecializovanými mikroorganizmami. Dva mikroorganizmy, ktoré boli do hĺbky študované, sú huba bielej hniloby a baktéria Nocardia Corallina.

Fotodegradácia 
Samotné svetlo metylfialovú rýchlo nerozloží, ale proces sa urýchli pridaním polovodičov s veľkou medzerou v pásme, TiO2 alebo ZnO.

Iné metódy 
Na ošetrenie kontaminácie farbív v roztoku bolo vyvinutých mnoho ďalších metód, vrátane elektrochemickej degradácie, iónovej výmeny, laserovej degradácie a absorpcie na rôzne pevné látky, ako je aktívne uhlie.

Pozri aj 
 Fuksín
 Metylénová modrá
 Metylová modrá
 Egyptská modrá
 Fluoresceín

Referencie

Zdroj 

Chloridy
Anilíny
Acidobázické indikátory
Dezinfekčné látky
Triarylmetánové farbivá
Dimetylaminozlúčeniny