Petr Pithart

Doc. JUDr. Petr Pithart, Dr. h. c. (* 2. január 1941, Kladno) je český politik a právnik, ktorý slúžil ako predseda vlády Českej republiky (neskôr federálneho regiónu Česko-Slovenska) od 6. februára 1990 až do 2. júla 1992. Taktiež bol senátorom mesta Chrudim od roku 1996 až do roku 2012 a slúžil ako prezident senátu od 8. januára 1996 až do 16. decembra 1998 a potom znova od 19. decembra 2000 až do 15. decembra 2004. 1. januára 2018 slovenský prezident Andrej Kiska udelil Pithartovi Rad Bieleho Dvojkríža.

Politická kariéra 
Pithart bol členom Komunistickej strany Československa od roku 1960, bol aktívnym počas obdobia Pražskej jari a opustil túto stranu po sovietskej invázii. Neskôr bol jeden z najviac prominentných disidentov proti komunistickému režimu a bol uväznený za jeho činy, vrátane toho, že bol jeden z prvých, ktorí podpísali Chartu 77. V roku 1989 bol jedným z prominentných lídrov Občianskeho fóra, založeného na počiatku Nežnej Revolúcie. Vďaka jeho účasti na rokovaniach vedúcich k zmenám českej a slovenskej vlády bol menovaný predsedom vlády Českej socialistickej republiky.

Pithart je často charakterizovaný skôr ako filozof a mysliteľ, než taktický a charizmatický vodca. V snahe stať sa prezidentom Českej republiky vo voľbách v roku 2003 neuspel a prezidentom sa stal Václav Klaus.

V roku 1998 sa pripojil k Křesťanské a demokratické unii  – Československá strana lidová. V roku 1996 bol zvolený ako senátor. Znovuzvolený bol v rokoch 2000 a 2006. V roku 2012 odišiel do dôchodku.

Životopis 
V roku 1963 sa oženil so spisovateľkou Drahomírou, rodenou Hromádkovou. Jeho otcom bol námestník ministra priemyslu, veľvyslanec v Juhoslávii a neskôr vo Francúzsku Vilém Pithart, predvojnový člen KSČ väznený za vojny s nacistami, ktorý bol po roku 1970 perzekvovaný za protest proti okupácii Československa u prezidenta de Gaulla.

Spolu s Milanom Othálom a Petrom Příhodou napísal pod pseudonymom PODIVEN knihu Češi v dějinách nové doby, v ktorej jej autori spochybňovali niektoré mýty českých moderných dejín, napríklad okolo českého národného obrodenia, vzniku moderného českého národa či povojnovom vysídlení Nemcov z Československa. Niektorí historici, napríklad historička Věra Olivová, hodnotia knihu kriticky ako nahliadanie na dejiny prizmatom univerzalistického katolicizmu, spochybňujúceho samotný vznik československého štátu a jeho predstaviteľov Masaryka a Beneša.

Niektoré svoje samizdatové diela napísal pod pseudonymom J. Sládeček.

Od roku 1990 a po svojom vládnom angažmáne pôsobil znovu od roku 1994 ako docent Právnickej fakulty Karlovej Univerzity vedúci Katedry politológie a sociológie. V medziobdobí 1992 až 1994 pôsobil na Stredoeurópskej univerzite v Prahe.

Bol dlhoročným predsedom Spoločnosti Bernarda Bolzana, ktorá sa od 90. rokov venovala podpore česko-nemeckých vzťahov.

Ocenenia 
 1991: Cena Františka Kriegla „Za občiansku statočnosť“ od Nadácie Charty 77
 1997: Čestná medaila TGM, ktorú mu ako predsedovi senátu udelilo Masarykovo demokratické hnutie, 14. september 1997
 2004: Rad čestnej légie IV. trieda – dôstojník, francúzska vláda
 2004: Čestný odznak Za zásluhy o Rakúsku republiku, rakúska vláda
 2004: Rad za zásluhy Poľskej republiky
 2010: Umelecká cena česko-nemeckého porozumenia
 2013: Internationaler Adalbert-Preis
 2018: Rad Bieleho dvojkríža – udelil slovenský prezident Andrej Kiska
 2023: Rad bieleho leva – udelil český prezident Petr Pavel

Bibliografia 
 Obrana politiky (Panorama 1990; Academia 2005)
 Osmašedesátý (Rozmluvy 1990)
 Dějiny a politika: Výbor z esejistiky (Prostor 1991)
 Po devětaosmdesátém: Kdo jsme? – Mezi vzpomínkami a reflexí: Texty z let 19921996 (Doplněk 1999)
 Češi v dějinách nové doby (Rozmluvy 1992; Academia 2003)
 Devětaosmdesátý (Academia 2009)
 Ptám se, tedy jsem: Rozhovor s Martinem T. Zikmundem (Portál 2010)
 Po Devětaosmdesátém. Rozpomínání a přemítání (Academia 2015)
 Osmašedesátý, komentované vydání (Academia 2019)

Referencie

Literatúra

Iné projekty

Zdroj 

Osobnosti z Kladna
Českí právnici
Českí publicisti
Českí prekladatelia
Českí politickí spisovatelia
Českí politológovia
Českí esejisti
Českí politickí väzni
Českí politici
Politici KSČ
Politici KDÚ-ČSL
Občanské hnutí
Poslanci česko-slovenského Federálneho zhromaždenia
Senátori Parlamentu Českej republiky
Predsedovia vlády Česka
Signatári Charty 77
Osobnosti Nežnej revolúcie
Kandidáti na prezidenta Českej republiky (2003)
Predsedovia Senátu Parlamentu Českej republiky
Držitelia čestných doktorátov
Laureáti Radu Bieleho dvojkríža
Absolventi Právnickej fakulty Karlovej univerzity
Vyučujúci na Právnickej fakulte Karlovej univerzity
Vyučujúci na Karlovej univerzite
Nositelia Radu bieleho leva