Pierre Nkurunziza

Pierre Nkurunziza (* 18. december 1963, Bujumbura, Burundi† 8. jún 2020, Karuzi) bol burundský politik z etnika Hutuov, od roku 2005 prezident Burundi.

Osobne sa označoval za znovuzrodeného kresťana,  bol ženatý od roku 1994 a otcom piatich detí.

Životopis 
Vyštudoval Burundskú univerzitu v odbore športovej výchovy. Jeho otec Eustache Ngabisha bol tiež politik, v roku 1965 bol zvolený do burundského parlamentu a neskôr bol guvernérom dvoch provincií, než bol pri násilnostiach v roku 1972 zabitý. Sám Pierre Nkurunziza bol pôvodne vyučujúcim na strednej škole v Muramvyji, Burundskej univerzite a vojenskej akadémii Isca, ale keď bol pri násilnostiach v roku 1995 osobne ohrozený na živote, pridal sa k rebelom. Viedol tiež armádny futbalový klub Muzinga a tiež prvoligový Union Sporting. V roku 1998 ho burundský súd odsúdil na trest smrti.

Povstalecké obdobie 
V roku 2001 vstúpil do hutuskej rebelskej skupiny Forces pour la Défense de la démocratie (Sily na obranu demokracie, FDD), bojujúcej proti Tutsijmi ovládanej armáde a vláde na čele s prezidentom Pierrom Buyoyanom. Potom, čo FDD začala vyjednávať s burundskou vládou, postavil sa do čela frakcie, ktorá tieto rokovania odmietla s tým, že bude jednať iba s armádou. V októbri 2002 sa Nkurunziza, už ako vodca FDD, zúčastnil mierových rokovaní v tanzánskom Dar es Salaam. Nakoniec 3. decembra 2002 podpísal dohodu o prímerí a následnom zapojení FDD do prechodnej vlády. Aj napriek vyhlásenému prímeriu boje medzi FDD a vládou naďalej pokračovali. V januári 2003 sa Nkurunziza opäť stretol s prezidentom Buyoyom. Na rokovaní bolo dohodnuté vytvorenie afrických mierových síl, ktoré mali dohliadať na prímerie. Okrem Juhoafrickej republiky, ktorá burundské rokovania zastrešovala, sa prihlásili tiež Mozambik a Etiópia. Ale už nasledujúci mesiac FDD ukončila priame rozhovory, údajne kvôli neochote vlády realizovať dohodnuté prímerie.

Po nástupe Domitiena Ndayizeyeho, etnického Hutua, pokračovala FDD v boji, lebo si podľa nej Tutsiovia stále udržiavali dominanciu v burundskej armáde. Nkurunziza nakoniec súhlasil s ďalším kolom vyjednávania v tanzánskom Dar es Salaam usporiadanom v júli 2003. Na pojednávaní vzniesol požiadavku, aby budúca burundská armáda pozostávala zo 75% z Hutuov a aby Hutuovia získali polovicu postov vo vláde, čo bolo zamietnuté. Zúčastnil sa aj ďalšieho rokovania v Tanzánii v septembra 2003, ktoré opäť stroskotalo na požiadavkách o rozdelení moci v krajine. Nakoniec v októbri toho istého roku Nkurunziza pristúpil na dohodu, ktorá okrem iného zabezpečovala FDD 4 ministerské kreslá, 40% dôstojníckych postov v armáde, 35% zastúpenie v policajných zložkách a 15 poslancov burundského parlamentu výmenou za zastavenie bojov a demobilizáciu vojakov FDD. Mierová dohoda bola podpísaná 16. novembra 2003 za prítomnosti niekoľkých afrických vodcov. O týždeň neskôr ho prezident vymenoval ministrom pre dobrú správu.

Nástup k moci 
V máji 2004 však Nkurunziza spolu s ďalšími členmi FDD kvôli údajnému neplneniu dohôd ohľadom pridelených postov z vlády odstúpil. Došlo tiež k nezhode ohľadom dátumu organizovania volieb. V parlamentných voľbách v júli 2005 získala FDD 59 kresiel v Národnom zhromaždení a tým aj nadpolovičnú väčšinu. O niekoľko dní neskôr bol Nkurunziza FDD nominovaný do prezidentských volieb, organizovaných o mesiac neskôr. Aby vyhovel volebnému zákonu, rezignoval na svoju funkciu predstaviteľa FDD. Ku koncu júla FDD tiež zvíťazila v senátnych voľbách a zaistila si väčšinu aj v hornej komore parlamentu. Samotné voľby boli len formalitou. Nkurunziza bol jediným kandidátom, navyše jeho strana držala väčšinu v oboch komorách parlamentu. Voľba sa uskutočnila 19. augusta 2005, Nkurunziza získal 151 zo 162 hlasov, 9 hlasovalo proti, jeden sa zdržal a jeden hlas bol neplatný. Inaugurovaný bol 26. augusta 2005.

Ešte v auguste zostavil novú vládu, v ktorej dôležité posty obsadil Hutuami a v ktorej zasadalo 7 ministeriek. Medzi jeho prvými krokmi bola snaha obnoviť mierové rozhovory s konkurenčnou rebelskou skupinou Forces nationales de Libération (Národné sily oslobodenie, FNL), ktorá ale , rovnako ako s predchádzajúcimi vládami, i s ním odmietla vyjednávať. Tiež zrušil ročné školné, ktoré predstavovalo 1500 burundských frankov (cca 1,5 USD). V apríli 2006 došlo tiež k odvolaniu celoštátneho 34 rokov trvajúceho zákazu nočného vychádzania. V máji toho istého roku odštartoval kampaň "Závod pre mier", v ktorej 60 atlétov obehlo v 5 dňoch celú krajinu. Sám Nkurunziza odbehol prvé kilometer. V priebehu akcie malo byť tiež vysadených 5 tisíc nových stromov. Dňa 29. mája tiež začali v Tanzánii mierové hovory s FNL. Dňa 18. júna došlo k podpísaniu dohody ukončujúcej nepriateľstvo a vytyčujúcej cieľ spísať do dvoch týždňov permanentné prímerie. K tomu však nedošlo, naopak armáde sa podarilo zajať 3 veliteľov FNL.

V auguste 2006 došlo k zatknutiu niekoľkých významných politikov, obvinených z údajnej prípravy štátneho prevratu. Medzi zatknutými bol aj Aleen Mugaravabona, vodca bývalej rebelskej skupiny FNL-CHANZY, a Alphonse-Marie Kadege, bývalý burundský viceprezident. Na konci augusta bol tiež zatknutý bývalý prezident Domitien Ndayizeye po tom, čo ho senát zbavil imunity. Jeden z kľúčových svedkov, jeden z predstaviteľov FNL Alain Mugabarabona, potom pomocou telefónu z väzenskej cely vyhlásil, že dané obvinenia z neho boli vynútené nátlakom a mučením Documentation Nationale, burundskou tajnou službou, a že boli úplne vykonštruované. Celkom 7 obvinených už 25. augusta predstúpilo pred Najvyšším súdom, obvinení z pokusu o vraždu prezidenta Nkurunziza. Na začiatku septembra podala demisiu viceprezidentka Alice Nzomukundaová, kvôli údajnej korupcii a porušovaniu ľudských práv v krajine. Tiež vyjadrila pochybnosti ohľadom procesu s údajnými pučistami. Napriek tejto politickej kríze sa podarilo 7. augusta uzavrieť prímerie s FNL.

Dňa 8. augusta 2006 prebehla voľba nového viceprezidenta. Stala sa ním Marina Barampamaová. Opozícia však kvôli nedostatku informácií o prakticky neznámom kandidátovi voľbu bojkotovala. Vyzvala tiež k prepusteniu politických predstaviteľov súdených v procese údajného štátneho prevratu. Podľa niektorých členov opozície bola voľba neplatná, lebo nebola dosiahnuté 78 členné volebné kvórum.

Tretie prezidentské obdobie 
V apríli 2015 ho CNDD-FDD nominovala ako kandidáta do prezidentských volieb. Hoci burundská ústava povoľovala iba dve volebné obdobie v úrade a Nkurunzizova kandidatúra bola už na tretiu, podľa zástupcov strany bol na svoje prvé obdobie zvolený zákonodarcami, nie v priamej voľbe, čo mu podľa výkladu CNDD-FDD umožňovalo kandidovať tretíkrát. Toto rozhodnutie vyvolalo ľudové nepokoje, ktoré v máji vyústili v neúspešný pokus o vojenský prevrat. Prezidentské voľby z júla 2015 vyhral so ziskom 69,41% hlasov. Veľká Británia a Spojené štáty odsúdili voľby ako zmanipulované kvôli obťažovanie a zastrašovanie opozície, ľudskoprávnych aktivistov, novinárov a voličov.

14. august 2018 podpísal dekrét, ktorým zakázal používanie plastových obalov a tašiek v krajine.
Od 24. december 2018 presunul hlavné mesto štátu z Bujumbury do  maličkého, približne 30-tisícového mesta, Gitega. Nkurunziza tak splnil sľub, ktorý obyvateľom Burundi zložil pred viac ako 10 rokmi. Už vtedy totiž avizoval, že hlavné mesto presunie z pobrežia jazera Tanganika do centrálnej časti krajiny.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Video and Summary of Nkurunziza Speech on First Visit to Washington  
 IRIN interview with Pierre Nkurunziza, leader of CNDD-FDD
 Burundi's born-again ex-rebel leader (BBC)
 Burundi MPs appoint new president (BBC)

Zdroj 

Prezidenti Burundi