Projekt 22350 Admirál Gorškov

Projekt 22350 (trieda Admirál Gorškov) je trieda fregát ruského námorníctva vhodná aj na zaoceánske plavby. Lode tejto triedy sú vyzbrojené raketovými systémami a vybavené technológiou stealth. 

Tieto fregaty sú navrhnuté tak, aby mohli vykonávať širokú škálu úloh vrátane ničenia hladinových plavidiel, ponoriek, pozemných, ale aj vzdušných cieľov. Sú vhodné nielen na hliadkovanie a ochranu štátnych hraníc, ale aj na zabezpečenie ochrany civilných lodí alebo riešenie krízových situácií vo vodách svetových oceánov.

Vznik a vývoj 
Projekt 22350 pripravila konštrukčná kancelária Severnoje PKB, ktorá stála aj za projektom fregát triedy Talwar (Projekt 11356) pre indické námorníctvo. Vývoj sa začal v roku 2002 a už v roku 2003 bol projekt pripravený a schválený velením ruského námorníctva. Do projektu boli zahrnuté viac ako dve desiatky technológií a zbraní, ktoré boli výsledkom najnovšieho vývoja.

Výberové konanie na výstavbu lodí tejto triedy bolo vyhlásené 28. februára 2005. Na výberovom konaní sa zúčastnili lodiarske podniky Severnaja Verf, Jantar, PO Sevmaš a neskôr sa prihlásil aj Baltijskij zavod. Zákazku nakoniec získala spoločnosť Severnaja Verf, s ktorou podpísalo ruské ministerstvo obrany zmluvu 21. októbra 2005. Spoločnosť začala 1. februára 2006 stavať prvú loď tejto triedy pomenovanú po Sergejovi Georgijevičovi Gorškovovi, ktorý bol v rokoch 1956 – 1985 veliteľom sovietskeho námorníctva a námestníkom ministra obrany Sovietskeho zväzu. Hlavne jeho zásluhou sa zo sovietskeho námorníctva stalo druhé najmocnejšie námorníctvo sveta.

Samotná skutočnosť, že sa spustil vývoj a výstavba takejto triedy lodí, bola dôležitým signálom, že Rusko sa po ťažkých rokoch zotavilo. Išlo totiž o prvú veľkú bojovú loď, ktorá bola založená na ruskej lodenici po páde Sovietskeho zväzu. Plány v tom čase boli značne ambiciózne - ruské námorníctvo malo v priebehu dvadsiatich rokov dostať 20 až 30 fregát tejto triedy. Avšak už výstavba prvej lode sa z viacerých dôvodov spomalila a z veľkých počiatočných plánov postupne zišlo. Ku koncu druhej dekády 21. storočia sa už v ruských médiách objavovala informácia o výstavbe maximálne 10 až 12 lodí projektu 22350, ale ani tento počet dnes nevyzerá byť reálny. K 20. júlu 2020, t.j. 18 rokov po spustení vývoja, boli do služby v ruskom námorníctve zaradené iba dve fregaty tejto triedy. Okrem toho je v štádiu skúšok alebo výstavby ďalších 6 lodí, pričom posledná z nich by na základe súčasného tempa výstavby mohla byť odovzdaná ruskému námorníctvu v roku 2028.

Najdlhšie trvala výstavba vlajkovej lode tejto triedy - fregaty Admirál loďstva Sovietskeho zväzu Gorškov. Jej stavba začala v roku 2006 a na vodu bola spustená v roku 2010. Odovzdanie tejto fregaty ruskému námorníctvu bolo síce naplánované na rok 2012, ale námorné skúšky lode sa začali až v roku 2014.  K jej zaradeniu do služby došlo nakoniec až v júli 2018. Stavba lode tak trvala celkovo 12 rokov. Podľa oficiálne zverejnených informácií bolo toto oneskorenie spôsobené tým, že meškal vývoj protilietadlového raketového systému Poliment-Redut. Štátne skúšky tohto systému boli dokonca ukončené až vo februári 2019, t.j. sedem mesiacov po oficiálnom zavedení lode do služby.

K ďalšiemu zdržaniu pri výstavbe lodí projektu 22350 došlo potom, ako Rusko v roku 2014 anektovalo Krym. Po tomto nepriateľskom akte pozastavila ukrajinská firma Zorja-Mašprojekt dodávky motorov M55MR, ktoré v súčasnosti poháňajú len prvé dve fregaty projektu 22350. Z toho dôvodu bolo ruské ministerstvo obrany nútené v roku 2015 objednať vývoj a výrobu nových pohonných jednotiek u domácej firmy NPO Saturn. V poradí tretia vyrobená fregata Admirál Golovko, ktorá bola spustená na vodu až v máji 2020, je už vybavená pohonom domácej proveniencie.

Konštrukcia 
Fregata triedy Admirál Gorškov meria na dĺžku  a jej plný výtlak je 5400 ton. Veľkou inováciou oproti starším ruským vojenským plavidlám je použitie pohonu CODAG. Tento pohonný systém kombinuje dieselové motory (na úspornú plavbu nízkou rýchlosťou) a plynové turbíny, ktoré sa k dieselom pridávajú len pri potrebe vysokej rýchlosti (vtedy však výrazne narastá spotreba). U prvých dvoch vyrobených fregát (Admirál flotily Sovietskeho zväzu Gorškov a Admirál flotily Kasatonov) roztáčajú dvojicu lodných skrutiek jednotky M55MR od ukrajinskej firmy Zorja-Mašprojekt. Loď dokáže vyvinúť rýchlosť až 29 uzlov (/h) a jej maximálny dosah je 4500 námorných míľ pri rýchlosti 14 uzlov. 

Loď obsluhuje 180 námorníkov a na zadnej časti je letová paluba pre jeden vrtuľník Ka-27M.

Hlavňovú výzbroj tvorí  kanón A-192M s dĺžkou 54 kalibrov. Kanón má kadenciu 30 striel za minútu a môže v ňom byť použitá široká škála munície, pričom maximálny dostrel je . Pohotovostná zásoba v nabíjacom automate je 60 granátov. Kanón je umiestnený v stealth veži s námerom -12o až +75o. Pre policajné úlohy sú určené dva ručne ovládané policajné guľomety KPV kalibru .

Proti pozemným a námorným cieľom sú fregaty vybavené 16 strelami Kalibr-NK alebo Oniks. Rakety Kalibr-NK vo verzii 3M54T sú schopné ničiť hladinové ciele na vzdialenosť väčšiu ako  a vo verzii 3M14T môžu zasahovať pozemné ciele až na vzdialenosť . Rakety P-800 Oniks majú bojovú časť s hmotnosťou  a ich dolet je . V súčasnosti Rusko vyvíja novú hypersonickú strelu 3M22 Zirkon, ktorej rýchlosť by mala dosahovať mach 9 a dolet by mal byť väčší ako . Táto moderná raketa by v budúcnosti mala nahradiť strely Kaliber-NK a Oniks.

Ďalším zbraňovým systémom je Paket-NK, ktorý dokáže odpaľovať torpéda kalibru . Torpéda MTT majú efektívny dosah do  a antitorpéda M-15 majú dosah .

Protivzdušnú obranu zabezpečuje systém 3K96-2 Poliment-Redut. Ten dokáže používať celú škálu protilietadlových rakiet s dosahom od  až po . Palebný priemer je 32 rakiet stredného a dlhého dosahu (9M96), ktoré môžu pôsobiť proti vzdušným cieľom až do vzdialenosti  a 128 rakiet krátkeho dosahu (9M100), ktoré majú dolet . Rádiolokačný systém Poliment je schopný na vzdialenosť  sledovať až 200 cieľov a na 16 z nich navádzať rakety.

Fregaty

Referencie 

Ruské vojnové lode