Čingiz Ajtmatov

Čingiz Ajtmatov (kyr. Чыңгыз Айтматов, , * 12. december 1928, Šeker, Kirgizská SSR, ZSSR - † 10. jún 2008, Norimberg, Nemecko) bol kirgizský spisovateľ, prozaik a publicista, píšuci kirgizsky a rusky, jeden z predstaviteľov tzv. magického realizmu. Preslávila ho milostná novela Džamila (1959), zasadená do obdobia 2. svetovej vojny, za ktorú dostal Leninovu cenu.

V tvorbe Čingiza Ajtmatova sa obdivuhodným spôsobom snúbi realizmus, legendy a motívy národnej kirgizskej kultúry, témy humanizmu a hlbokého človečenstva. Jeho tvorba je poetická natoľko, nakoľko môže byť próza prirovnávaná k poézii.

Životopis 
Čingiz Ajtmatov sa narodil 12. decembra 1928 v rodine Torekula a Nagimy Ajtmatovovcov, v dedine Šeker v Talaskej oblasti, Kirgizska. Bol kirgizskej národnosti (jeho otec bol Kirgiz, matka Tatárka). Podľa kirgizskej tradície má každý poznať všetkých svojich predkov až do siedmeho pokolenia a Čingiz poznal naozaj každého z nich podľa mena a o každom vedel, čo vo svojom živote dosiahol. Meno Čingiz dostal Ajtmatov podľa slávneho vojvodcu Džingischána.

Čingizovi bola blízka najmä jeho babička, ktorá ho brala so sebou na významné oslavy a stretnutia (napr. svadby, pohreby, ľudové hry) k rozprávačom národných bájí, spevákom. Spisovateľ reflektoval tieto svoje zážitky z detstva vo svojej tvorbe, ktorá je pretkaná kirgizským národným koloritom a zmenami, ktoré pre národ prinieslo obdobie sovietskej moci.

Otec Čingiza Ajtmatova, Torekul, bol významným politickým funkcionárom Kirgizskej sovietskej socialistickej republiky. V roku 1935 odišiel s rodinou do Moskvy študovať na politickej škole. V roku 1937 ho však zatkli, obvinili z buržoázneho nacionalizmu a spolu s mnohými ďalšími kirgizskými komunistami o rok neskôr popravili. Čingiza spolu so súrodencami vychovávala matka sama, rodina niesla ťarchu označenia nepriateľa sovietskeho národa.

Čingiz Ajtmatov vyštudoval na Vysokej škole poľnohospodárskej vo Frunze (dnes Biškek) a pracoval ako zootechnik a veterinár až do roku 1966. Medzitým vyštudoval na Literárnom inštitúte Maxima Gorkého v Moskve, prispieval do novín v ruštine a v kirgizčine, prekladal.
V roku 1963 dostal Ajtmatov Leninovu cenu za poviedku Džamila. V roku 1968 dostal štátnu cenu za poviedku Dovidenia, Guľsary! Je jedným z dvoch spisovateľov zo strednej Ázie, ktorí dostali sovietske štátne ocenenie za literatúru. Ajtmatov písal po rusky aj v kirgizskom jazyku.

Ajtmatov bol dvakrát ženatý. Pred rozpadom ZSSR pracoval ako veľvyslanec Sovietskeho zväzu v Luxembursku, potom ako veľvyslanec Kirgizskej republiky v Belgicku, Luxembursku, Holandsku, EÚ, NATO a UNESCO.

Keď mu zlyhali obličky, 16. mája 2008 ho prijali do nemocnice v nemeckom Norimbergu, kde zomrel na zápal pľúc vo veku 79 rokov.

Dielo 
Romány reprezentujúce magický realizmus:
 Stanica Bourne ("Буранный полустанок" ("И дольше века длится день"), 1981) - román obsahujúci tri tematické roviny: rovinu mýtu, súčasnosti (s reminiscencie stalinského obdobia) a budúcnosti (kozmické lety), ktoré sa ale spájajú v momente, keď si človek uvedomuje, že jeho miesto na svete je po boku predkov (kniha bola tiež vydaná v mierne odlišnej verzii pod názvami A veku dlhší býva deň alebo Deň dlhší ako storočia)
 Popravisko ("Плаха", 1986) - odhaľuje kritický stav dnešného sveta, pre časté parafrázy biblických motívov býva román často radený do postmodernizmu (magického realizmu)
 Keď padajú hory ("Когда падают горы" ("Вечная невеста"), 2006)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 On-line kolekcia Ajtmatovových diel na Lib.ru
 Profil na iLiteratura.cz
 Profil na Sovlit.com (anglicky)

Zdroj 

Ruskí spisovatelia románov
Držitelia Radu Priateľstva
Úmrtia na pneumóniu