Jan Stráský

PhDr. Jan Stráský (* 24. december 1940, Plzeň† 6. november 2019, Praha) bol český politik, posledný predseda federálnej vlády Česko-Slovenska, úradujúci prezident ČSFR a poslanec Českej národnej rady, po zániku Česko-Slovenska český minister dopravy (19931995) a zdravotníctva (19951998), poslanec Poslaneckej snemovne, do roku 1998 člen ODS, následne Únie slobody. V rokoch 20112012 bol riaditeľom správy Národného parku Šumava.

Život pred politickou kariérou 
Jan Stráský sa narodil 24. decembra v Plzni. V roku 1958 v Plzni absolvoval obchodnú akadémiu a začal pracovať v pobočke Štátnej banky československej v Bloviciach a neskôr v jej ústredí v Prahe 1 a po roku 1968 na blízkej pobočke, kde pôsobil až do roku 1990. V dobe normalizácie mal kontakty s českým disentom.  V rokoch 19901991 bol námestníkom generálneho riaditeľa Komerčnej banky. V rokoch 19631970 študoval filozofiu a politickú ekonómiu na Filozofickej fakulte UK. Od roku 1964 bol členom KSČ, v roku 1969 zo strany vystúpil a v roku 1970 bol dodatočne vylúčený.

Politická kariéra 

Už v roku 1990, počas svojho pôsobenia v Komerčnej banke bol externým poradcom predsedu vlády Českej republiky. Od mája 1991 do júla 1992 bol podpredsedom vlády Českej republiky a zároveň predsedom Hospodárskej rady vlády Českej republiky. V roku 1991 sa stal zakladajúcim členom ODS a na treťom kongrese ODS v novembri 1992 bol zvolený za podpredsedu strany, kde zostal až do decembra 1997.

Vo voľbách v roku 1992 sa stal poslancom Českej národnej rady. Podieľal na vyjednávaniach medzi českou a slovenskou stranou a 2. júla 1992 stal sa posledným predsedom vlády Česko-Slovenska. Zároveň bol poverený aj riadením federálneho ministerstva zahraničného obchodu. Od abdikácie posledného prezidenta Václava Havla 20. júla 1992 vykonával aj právomoci prezidenta republiky.

Po vzniku samostatného Česka sa vrámci transformácie Českej národnej rady na Poslaneckú snemovňu Parlamentu Českej republiky stal jej členom a svoj mandát za stranu ODS (volebný obvod Východočeský kraj) si udržal aj po voľbách v roku 1996. V období 1. apríla 1993 do 30. júna 1993 vykonával funkciu zmocnenca vlády pre riadenie Českých železníc. Po vzniku samostatného Česka taktiež zastával aj post českého ministra dopravy a od októbra 1995 post českého ministra zahraničia.

V roku 1997 sa pridal ku kritikom Václava Klausa, ktorého vyzval odchodu z čela vlády. V januári 1998 vystúpil zo strany ODS a vstúpil do Únie slobody. Od roku 1998 bol v dôchodku a krátko na to odišiel z politiky. Od januára 2001 pracoval ako riaditeľ Krajského úradu Juhočeského kraja, kde však na konci roku 2006 skončil.

Život po politickej kariére 
V roku 2006 sa ako dlhodobý člen predsedníctva Klubu českých turistov stal predsedom tejto organizácie. Funkciu zastával do apríla 2014. O turistických atrakciách v Česku napísal aj niekoľko diel. Pri príležitosti 70. narodenín v decembri 2010 obdržal Striebornú plaketu prezidenta (Českej) republiky. 14. februára 2011 bol menovaný dočasným riaditeľom NP Šumava. V tejto pozícii mal porušiť zákon, a bol vystavený kritike pre svoj postoj ku kalamite lesných škodcov. Za svoje aktivity v tejto funkcii bol ocenený anti-cenou Ropák roku 2011 a cenou Zelená perla 2011 za výrok: „Zákon je dodržiavaný tým, že bude neustále porušovaný, ale jeho porušovanie bude kryté ním umožnenými výnimkami.“ 

Zomrel 6. novembra 2019 vo veku 78 rokov v domove pre seniorov v Prahe-Štěrboholiach.

Referencie

Zdroj 

Osobnosti z Plzne
Absolventi Karlovej univerzity
Politici ČSSR
Predsedovia vlády Česko-Slovenska
Politici KSČ
Politici ODS
Osobnosti Nežnej revolúcie
Ministri dopravy Českej republiky
Ministri zdravotníctva Českej republiky
Poslanci Parlamentu Českej republiky (1992 – 1996)
Poslanci Parlamentu Českej republiky (1996 – 1998)