WD-40

WD-40 je obchodná značka penetračného oleja a vody vytesňujúceho spreja. Sprej je vyrábaný spoločnosťou WD-40 Company so sídlom v San Diegu v Kalifornii.

História 
Sprej WD-40 sa prvýkrát objavil v roku 1953 ako súčasť Rocket Chemical Company (neskôr premenovanej na WD-40 Company) v San Diegu v Kalifornii, vzorec sa uchovával ako obchodné tajomstvo a nikdy nebol patentovaný.

Podľa Iris Engstrandovej, historičky dejín San Diega a Kalifornie na univerzite v San Diegu, bol vynálezcom vzorca Iver Norman Lawson zatiaľ čo webové stránky spoločnosti WD-40 a ďalšie knihy a noviny pripisujú vynálezenie vzorca Normanovi Larsenovi. Podľa Engstrandovej „Lawson bol v tom čase uznaný, ale jeho meno sa neskôr zamieňalo s prezidentom spoločnosti Normanom B. Larsenom.“ Pojem „WD-40“ označuje skratku „Výtlak vody, 40ty vzorec“, čo naznačuje, že bol výsledkom 40-teho pokusu o vytvorenie produktu. Sprej zložený z rôznych uhľovodíkov bol pôvodne navrhnutý na použitie spoločnosťou Convair na ochranu vonkajšieho obalu rakety Atlas pred hrdzou a koróziou. Táto vonkajšia ochrana tiež fungovala ako vonkajšia stena papierovo tenkých palivových nádrži rakety, ktoré boli tak krehké, že keď boli prázdne, museli byť udržiavané nahustené dusíkom, aby sa zabránilo ich kolapsu. Neskôr sa zistilo, že WD-40 má veľa použití v domácnosti a bol sprístupnený spotrebiteľom v San Diegu v roku 1958.

Podľa Iris Engstrandovej to bol Iver Norman Lawson, ktorý pri práci so zmesou na vytlačenie vody prišiel po práci doma a obrátil ju na spoločnosť Rocket Chemical Company za sumu 500 dolárov, čo je v dnešnej dobe (2018) približne 4 600 dolárov. Bol to Norman Larsen, prezident spoločnosti, ktorý mal predstavu o jeho balení do aerosólových plechoviek a predával ju týmto spôsobom.

Bol označený ako nový spotrebiteľský produkt v roku 1961. Do roku 1965 ho používali letecké spoločnosti vrátane spoločností Delta a United. United ho napríklad používali na údržbu a opravu spojov svojich strojov DC-8 a Boeing 720. V tom čase letecké spoločnosti používali variant nazývaný WD-60 na čistenie turbín, odstraňovanie jemnej hrdze z ovládacích vedení a pri manipulácii alebo skladovaní kovových častí. Do roku 1969 sa WD-40 uvádzal na trh pre poľnohospodárov a mechanikov v Anglicku. V roku 1973 spoločnosť WD-40 Company, Inc., zverejnila svoju prvú ponuku akcií. Jeho NASDAQ burzový symbol je (NASDAQ: WDFC).

V roku 2014 bol WD-40 uvedený do Medzinárodnej leteckej a vesmírnej siene slávy v San Diego Air & Space Museum.

Vo fiškálnom roku 2017 predstavovali hrubé príjmy spoločnosti vrátane predaja známych viacúčelových zariadení WD-40, ako aj ďalších produktov, ročný príjem vo výške 381 miliónov dolárov. Asi polovica z toho bola na predaj mimo USA. Generálny riaditeľ Garry O. Ridge informoval publikáciu NASDAQ, že vyrába „tajnú receptúru“ v štyroch závodoch umiestnených v rôznych krajinách a dodáva ju iným spoločnostiam, ktoré tento produkt pred dodaním zákazníkom zmiešajú a zabalia.

Funkčnosť 
Dlhodobou účinnou látkou je neprchavý viskózny olej, ktorý zostane na povrchu na ktorý sa aplikuje, čím poskytuje mazanie a ochranu pred vlhkosťou. Tento olej sa zriedi prchavým uhľovodíkom, aby sa vytvorila tekutina s nízkou viskozitou, ktorá sa môže aerosolizovať, aby prenikla trhlinami. Prchavý uhľovodík sa potom odparí a zostane iba viskózny olej. Hnací plyn (pôvodne nízkomolekulárny uhľovodík, teraz oxid uhličitý) vytvára tlak v plechovke, aby tlačila kvapalinu cez dýzu plechovky pred odparením. Výrobok sa tiež predáva vo veľkom ako tekutina priemyselným spoločnostiam.

Zloženie 
Vzorec WD-40 je obchodným tajomstvom a podľa historičky Iris Engstrandovej sa v priebehu rokov nezmenil.

Aby sa predišlo zverejneniu jeho zloženia, produkt nebol nikdy patentovaný v roku 1953 a priestor na patentovanie je už dávno uzavretý. Podľa informácií v bezpečnostnom liste USA sú hlavné zložky WD-40 dodávaného v aerosólových plechovkách:

 50% „alifatické uhľovodíky“. Webová stránka výrobcu tvrdí, že tento pomer v súčasnej formulácii nemožno presne opísať ako Stoddardovo rozpúšťadlo, podobná zmes uhľovodíkov.
 <25% ropný základný olej. Pravdepodobne minerálny olej alebo ľahký mazací olej.
 12–18% alifatický uhľovodík s nízkym tlakom pár. Znižuje viskozitu kvapaliny, aby sa mohla používať v aerosóloch. Počas aplikácie sa uhľovodík odparuje.
 2–3% oxidu uhličitého. Hnací plyn, ktorý sa teraz používa namiesto pôvodného skvapalneného ropného plynu na zníženie horľavosti WD-40. (Hromadná kvapalná verzia bez hnacej látky sa tiež vyrába na priemyselné použitie.)
 <10% inertných zložiek.

Nemecká verzia povinného bezpečnostného listu EÚ obsahuje tieto zložky týkajúce sa bezpečnosti:

 60 - 80% ťažký benzín ošetrený vodíkom (ropný produkt používaný v zapaľovačoch cigaretového zapaľovača)
 1 - 5% oxidu uhličitého

Varuje pred vysokou horľavosťou produktu a rizikom podráždenia ľudskej pokožky pri opakovanom vystavení účinkom WD-40. Odporúča sa nosiť gumené rukavice a bezpečnostné okuliare. Tiež sa v ňom uvádza, že voda nie je vhodná na hasenie horenia WD-40.

V roku 2009 publikoval Wired článok s výsledkami plynovej chromatografie a testov hmotnostnej spektroskopie na WD-40, ktorý dokazuje, že hlavnými zložkami boli alkány C9 až C14 a minerálny olej.

Referencie

Externé odkazy 
 
 Karta bezpečnostných údajov WD-40
 WD-40 používa spoločnosť Snopes.com

Zdroj 

Mazivá
Ropné produkty