Jajoi Kusamaová

Jajoi Kusamaová (; * 22. marec 1929, Macumoto ) je japonská výtvarná umelkyňa. Jej diela, zahŕňajú maľby, sochy, inštalácie aj performance a sú zaraďované k pop artu, art brutu, abstraktnému expresionizmu či minimalizmu. Aktívne tiež píše básne. V roku 2006 jej bola udelená cena Praemium Imperiale.

Život a dielo 
Narodila sa do rodiny roľníkov v japonskom meste Macumoto. Jej rodičia sa starali o produkciu semienok a tekvíc. Potom začala kresliť obrázky s tekvicami počas základnej školy. Neskôr začala do prác začleňovať halucinácie, ktoré videla už v mladom veku. Jedna z jej bodkových halucinácií vznikla napríklad, keď sa Kusama pozerala na vzor na prestieradle. Mnoho z jej tvorby obsahuje prvky bodiek, semienok, tekvíc, svetiel a optických ilúzií. 

Výtvarné umenie študovala len krátko na Kjótskej mestskej umeleckej škole. Študovala tam japonské umenie pod vedením tradičného vzdelávacieho systému. Táto skúsenosť bola pre ňu neinšpirujúca a rigidná, na toto obdobie odkazuje ako na obdobie, z ktorého ju napína. 

V roku 1957 sa usadila v USA, v New Yorku. Po počiatočných problémoch so začlenením do západného prostredia si získala meno vďaka svojim provokatívnym happeningom a výstavám. Často zahŕňali nahotu a orgie a hlásali voľnú lásku a protivojnové posolstvá. V roku 1965 vzbudila záujem inštaláciou Infinity Mirror Room - Phalli's Field, svojim zrejme najslávnejším dielom. Rozvinula v ňom svoju základnú tému – opakovanie. Svoje dielo tiež sama nazýva „obsedantným“.

V roku 1973 sa vrátila do Japonska. Za štyri roky sa nechala hospitalizovať v psychiatrickej liečebni. Odmala trpela halucináciami. 41 rokov strávila dobrovoľne v psychiatrickej liečebni. Halucinačné stavy sa premietali do jej tvorby. Vytvárala inštalácie, ktoré sa snažili diváka dezorientovať, vyvolať v ňom silné pocity, často za pomoci zrkadiel, svetiel a opakujúcich sa prvkov. Príkladom je dielo z roku 2009 nazvané Následky vymazania večnosti . Mimo kreatívnej tvorby inštalácií a malieb sa tiež venovala písaniu a poézii, pod jej rukou bolo vydaných niekoľko noviel a kníh. 

V roku 1993 sa stala prvou ženou, ktorá reprezentovala Japonsko na benátskom bienále. V roku 2008 bolo jedno jej dielo predaných za 5 100 000 amerických dolárov. Išlo o nový rekord u žijúceho umelca. V roku 2012 pripravila kolekciu odevov pre módnu značku Louis Vuitton, jej šaty boli pokryté pre ňu typickými kruhmi a bodkami.

Referencie

Iné projekty 

Žijúci ľudia
Japonskí maliari
Japonskí umelci
Japonskí spisovatelia
Japonskí módni návrhári