Ján Pocisk

Ján Pocisk (18. apríl 1870, Brestovany – 18. október 1941, Bratislava) bol slovenský novinár a ľavicový politik v období medzivojnového Česko – Slovenska.

Pochádzal z malej obce v okrese Trnava. V Seredi sa vyučil za obuvníka. Pracoval v Ostrihome, Bratislave, Viedni a v Mníchove. Tu absolvoval aj viaceré kurzy vyššej priemyselnej školy. Na začiatku 90. rokov 19. storočia vstúpil do sociálnodemokratickej strany. Počas svojho pôsobenia v Mníchove sa podieľal na organizovaní štrajkov. Neskôr sa vrátil na Slovensko a od roku 1906 pôsobil v Bratislave ako úradník nemocenskej pokladnice a zároveň bol redaktorom Slovenských robotníckych novín. V rokoch 1908 – 1918 bol členom a zároveň pokladníkom slovenského výkonného výboru Sociálnodemokratickej strany Uhorska. Aktivizoval sa aj v robotníckom vzdelávacom spolku Napred, v rámci ktorého založil prvú Robotnícku telocvičnú jednotu na Slovensku. Počas I. svetovej vojny udržiaval kontakty s predstaviteľmi českej sociálnej demokracie. V roku 1918 bol členom Slovenskej národnej rady. Po vzniku Česko – Slovenska sa stal jedným z vedúcich predstaviteľov sociálnej demokracie na Slovensku. V rokoch 1919 – 1938 bol členom krajinského (slovenského) výkonného výboru ČSSD, istý čas bol aj hlavným tajomníkom. V rokoch 1919 – 1920 bol poslancom Revolučného národného zhromaždenia. 

Vo voľbách v roku 1920 sa stal poslancom Národného zhromaždenia za ČSSD v rámci XV. volebného kraja (Trnava). Po voľbách v roku 1925 prešiel do hornej komory parlamentu (kandidoval v VIII. volebnom kraji). Senátorské kreslo obhájil aj vo voľbách v roku 1929 i 1935. Počas troch volebných období zasadal vo viacerých výboroch senátu. Bol stúpencom politiky čechoslovakizmu a patril k aktívnym kritikom autonomizmu HSĽS. V rokoch 1923 – 1936 bol predsedom správnej rady a riaditeľom kníhtlačiarne J. Pocisk a spol. 

V závere roku 1938 so svojimi kolegami Františkom Zimákom a Jindřichom Nentwichom nasledovali príklad českých ľavicových politikov a vstúpili do jednotného klubu Národnej strany práce. V dôsledku rozpustenia sociálnodemokratickej strany na Slovensku mu bol 25. januára 1939 odobraný senátorský mandát. Po vzniku Slovenského štátu bol ako významný oponent ľudákov väznený v Ilave. Zomrel 18. októbra 1941. Pochovaný bol na Ondrejskom cintoríne v Bratislave.

Zoznam referencií 

Osobnosti z Brestovian
Politici ČSSD
Slovenskí novinári
Senátori Národného zhromaždenia (Česko-Slovensko, 1920 – 1939)