Fytogeografické členenie Slovenska

Fytogeografické členenie Slovenska alebo fytogeografická regionalizácia Slovenska je regionalizácia Slovenska z hľadiska fytogegrafie.

Charakteristika 
Existujú dva hlavné prístupy k fytogeografickému členeniu Slovenska. Veľká väčšina autorov (Pax, Hayek, Domin, Jávorka, Klášterský, Novacký, Novák, Dostál, Futák, Maglocký) používa floristický prístup, kým Plesník používa princíp priestorovej štruktúry vegetácie, opierajúci sa (na vyšších úrovniach členenia) o geomorfologicko-klimatické pomery.

Príklady členení

Podľa Futáka (1973, 1984) 
 oblasť panónskej flóry (panónska oblasť, Pannonicum) – t. j. Panónska panva
obvod pramatranskej xerotermnej flóry (Matricum)
Burda (okres)
Ipeľsko-rimavská brázda (okres)
Slovenský kras (okres)
obvod eupanónskej flóry xerotermnej flóry (Eupanonicum)
Záhorská nížina (okres)
Devínska Kobyla (okres)
Podunajská nížina (okres)
Košická kotlina (okres)
Východoslovenská nížina (okres)
Oblasť západokarpatskej flóry (Carpaticum occidentale) – t. j. Západné Karpaty
obvod predkarpatskej flóry (Praecarpaticum)
Biele Karpaty (južná časť)  (okres)
Malé Karpaty (okres)
Považský Inovec (okres)
Tribeč (okres)
Strážovské a Súľovské vrchy (okres)
Slovenské stredohorie (okres)
Slovenské rudohorie (okres)
Muránska planina (okres)
Slovenský raj (okres)
Stredné Pohornádie (okres)
Slanské vrchy (okres)
Vihorlatské vrchy  (okres)
obvod flóry vysokých Karpát (obvod flóry centrálnych Karpát, Eucarpaticum) – t. j. Centrálne Karpaty
Fatra (okres)
Malá Fatra (Lúčanská Fatra) (podokres)
Malá Fatra (Krivánska Fatra) (podokres)
Veľká Fatra (podokres)
Chočské vrchy (podokres)
Nízke Tatry (podokres)
Tatry (delia sa na Západné Tatry, Vysoké Tatry a Belianske Tatry)(podokres)
Pieniny (podokres)
obvod flóry vnútrokarpatských kotlín (Intercarpaticum) 
Turčianska kotlina (okres)
podtatranské kotliny  (okres)
Liptovská kotlina (okres)
Spišské kotliny (Podtatranská a Hornádska kotlina) (okres)
obvod západobeskydskej flóry (Beschidicum occidentale) 
Západobeskydské Karpaty (okres)
Biele Karpaty – severná časť (podokres)
Javorníky (podokres)
Západné Beskydy (okres)
obvod východobeskydskej flóry (Beschidicum orientale)
Spišské vrchy (okres)
Východné Beskydy (okres)
Šarišská vrchovina(podokres)
Čergov (podokres)
Nízke Beskydy (podokres)
Oblasť východokarpatskej flóry (Carpaticum orientale) – t. j. Východné Karpaty
Bukovské vrchy (okres)

Podokresy sa môžu ďalej členiť na úseky (skupiny).

Iné fytogeografické členenie 
holarktis (oblasť)
eurosibírska podoblasť
ponticko-panónska provincia
Pannonicum (obvod)
Matricum (pododvod)
Eupanonicum (pododvod)
stredoeurópska provincia
Carpaticum occidentale (obvod)
Praecarpaticum (pododvod)
Eucarpaticum (pododvod)
Intracarpaticum (pododvod)
Beschidicum occidentale (pododvod)
Beschidicum orientale (pododvod)
Carpaticum orientale (obvod)

Podľa Plesníka (2002) 
Toto členenie je založené na hrubej priestorovej štruktúre lesnej vegetácie, ovplyvnenej geomorfologicko-klimatickými pomermi územia. Zohľadňuje sa aj potenciálna vegetácia. Vyzerá nasledovne:
dubova zóna
horská podzóna
flyšová oblasť
kryštalicko-druhohorná oblasť
sopečná oblasť
nížinná podzóna
pahorkatinná oblasť
rovinná oblasť
buková zóna
flyšová oblasť
kryštalicko-druhohorná oblasť
sopečná oblasť
ihličnatá zóna

Oblasti sa ďalej členia na podoblasti – okresy – podokresy – obvody (pozri napr. túto mapu). Hranice okresov a podokresov zodpovedajú geomorfologickým celkom. Obvod je definovaný ako časť geomorfologických celkov, resp. na základe špecifík lokality.

Stupne výškovej diferenciácie vegetácie 
Z horizontálneho hľadiska as rozlišujú nasledujúce stupne vegetácie (ktoré sa používajú aj všeobecnejšie ako výškové stupne biosféry):
dubový stupeň – do 550/ 
bukový stupeň – do 
smrekový stupeň – do 
kosodrevinový stupeň 
alpínske lúky

Novšia obmena je takáto:
dubový stupeň 
dubovo-bukový stupeň
bukový stupeň
bukovo-smrekový stupeň (s prímesou jedle)
smrekový stupeň 
kosodrevinový stupeň 
alpínske lúky

(Klasicky) geobotanické členenie Slovenska 
Toto členenie Slovenska vychádza z floristického základu a historického vývoja rastlinných spoločenstiev (fytocenóz). Používa nasledujúce jednotky: trieda (formácia; ) – rad () – zväz () – asociácia () – subasociácia () – fácia.

Podľa takéhoto členenia boli na území Slovenska vyčlenené rady, ktoré predstavujú zvyšok pôvodných spoločenstiev (na mnohých územiach pôvodné spoločenstvá už zanikli) a zároveň indikujú podmienky na ktoré sú viazané:
lesné spoločenstvá:
eurosibírske jelšové lesy
eurosibírske listnaté opadavé lesy
kyslé dubové lesy
vápnomilné a reliktné borovicové lesy
eurosibírske ihličnaté lesy
vysokohorské spoločenstvá
spoločenstvá skál a skalných puklín
spoločenstvá skalných sutín
mačinové a kríčkové spoločenstvá – kvetnaté vysokohorské lúky
spoločenstvá snehových polí
spoločenstvá horských pramenísk a nív 
teplomilné spoločenstvá skál a skalných sutín
slanomilná vegetácia
vegetácia slatín a rašelinísk
spoločenstvá vrchoviskových rašelinísk
spoločenstvá prechodných rašelinísk a slatín
vegetácia pieskov
spoločenstvá vôd a močiarov

Referencie

Zdroje 
 Barabas, D., Labunová, A.: Vybrané kapitoly z biogeografie pre geografov, 2009

Živá príroda Slovenska
Kliment, J.: Zamyslenie sa nad (súčasným) fytogeografickým členením Slovenska..., in: Bulletin Slovenskej botanickej spoločnosti, 2003, str. 199 - 224

Geografia Slovenska
Fytogeografia