TCEP

TCEP je redukčné činidlo, ktoré sa často používa v biochémii a molekulárnej biológii. Často sa pripravuje a používa v podobe chloridovej soli (TCEP-HCl). TCEP je rozpustný vo vode a dostupný v podobne stabilizovaného roztoku s neutrálnym pH alebo imobilizovaný na agarózovom géli, čo uľahčuje odstránenie činidla.

Reakcie 
TCEP sa používa na redukciu disulfidických väzieb v bielkovinách:

 

Okrem toho bolo opísaných niekoľko ďalších reakcií:

 premena cysteínových reziduí na alanín v prítomnosti TCEP a vysokej teploty (90 °C)
 pomalé štiepenie peptidových väzieb v bielkovinách u cysteínových reziduí pri miernych podmienkach (reakcia je pomalá, ale prebieha vo významnom množstve, po dvoch týždňoch skladovania pri 4 °C sa rozštiepilo až 40 % väzieb)

Použitie 
TCEP sa používa na štiepenie disulfidických väzieb, intra- i intermolekulárnych, v prípavných krokov pre gélovú elektroforézu.

V porovnaní s najbežnejšími činidlami používanými na tieto účely, ditiotreitolom a merkaptoetanolom, má TCEP niekoľko výhod: nemá žiadnu vôňu, je silnejším redukčným činidlom, oxiduje sa nevratne (produktom štiepenia sú dve voľné tiolové skupiny), je hydrofilnejší a odolnejší voči oxidácii na vzduchu. Takisto neredukuje ióny kovov, ktoré sa používajú v imobilizovanej kovovej afinitnej chromatografii.

TCEP je obzvlášť užitočný pri označovaní cysteínových reziduí pomocou maleimidov. TCEP je schopný udržať voľné tiolové skupiny na cysteínoch a, na rozdiel od ditiotreitolu a merkaptoetanolu, nereaguje okamžite s maleimidom. Boli však opísané i reakcie TCEP s maleimidom za istých podmienok.

TCEP možno použiť i pri homogenizácii tkaniva pri izolácii RNA.

TCEP má takisto tú výhodu, že pri použíti UV-Vis spektroskopie neabsorbuje v rozmedzí 250 až 285 nm, na rozdiel od ditiotreitolu, takže ho možno použiť i pri stanoveniach prebiehajúcich pri týchto vlnových dĺžkach. Ditiotreitol v tomto rozmedzí vlnových dĺžok absorbuje stále viac a viac žiarenia, pretože sa v čase oxiduje rôznymi reakciami.

Biologický výskum 
TCEP je dostupný od mnohých výrobcov v podobe chloridovej soli (s HCl). Po rozpustení TCEP-HCl vo vode vzniká kyslý roztok. Typicky sa pripravuje 0,5 M roztok TCEP-HCl a ten sa upravuje na pH blízko neutrálnemu pH, ktorý sa potom skladuje pri -20 °C. TCEP je menej stabilný než fosfátové pufry.

História 
Redukcii biomolekúl pomocou trialkylfosfánov dlho nebola venovaná pozornosť, pretože historicky dostupné fosfíny mali veľmi nepríjemný zápach a/alebo neboli rozpustné vo vode. V roku 1969 bol opísaný TCEP ako vo vode rozpustný trialkylfosfín bez zápachu pre biochemické použitie, ale jeho potenciál bol ignorovaný po dobu niekoľkých dekád. V roku 1991 opísal Burns novú syntetickú cestu, ktorou ho možno pripraviť, čo umožnilo bežnejšie použitie. Rovnako bol označený za „nové redukčné činidlo“ a začal sa bežne používať v 90. rokoch 20. storočia.

Referencie

Pozri aj 
 2-merkaptoetanol (BME)
 Ditiotreitol (DTT)
 Ditiobutylamín (DTBA)

Zdroj 

Trikarboxylové kyseliny
Fosfány
Redukčné činidlá