Aspremontovci

Aspremontovci (Aspremont) alebo staršie Apremontovci (Apremont) je rod pochádzajúci z územia dnešného Belgicka, pričom okolo roku 1200 časť rodu prešla do Lotrinska a ako grófi tam vlastnili panstvo. 
Kniežacia línia de Amblisse (dol. 1323) vymrela začiatkom 15. storočia. Prvá zmienka o rode siaha do 12. storočia. Spomína sa tam istý Gobert d'Aspremont ako svetský svedok v listine z roku 1131. Do Uhorska sa rod dostal v 60. rokoch 17. storočia vo vojenskej službe a neskôr manželským zväzkom cisárskeho generála Ferdinanda Goberta a Julianou Barborou Rákociovou.

Dejiny rodu 
Vznik rodu sa datuje do 12. storočia kde sa darovacej listine cisteriánského opáta Christophe Buntken z roku 1131 sa spomína Gobert d'Aspremont ako svetský svedok. Gobert V. d'Aspremont bol menovaný kráľom Ľudovítom IX. (známym aj ako Svätý Ľudovít) do barónského stavu a jeho potomkovia neskôr niesli titul grófov z Aspremontu a Amblise et Dun. Hrad Apremont bol v 12. storočí prestavaný pánom Aspremont-Briey na izolovanej hore neďaleko mesta Commercy, bol hlavným mestom barónie, ktoré patrilo do jurisdikcie biskupstva Metzu. Toto ovládané územie Aspremontovcami zahrňovalo asi 280 miest a dedín.

Dňa 24. marca 1354  bol postavený zámok v barónstve d'Aspremont cisárom Karol IV. ktorý mu udelil určité množstvo kráľovských práv. V roku 1357 mu zase udelil niekoľko zvrchovaných práv, vrátane práva na legitimizáciu bastardov, razenie mincí a vytváranie tabelácií.

Rod sa v čase tridsaťročnej vojny dostal do Čiech, odkiaľ sa premiestila do Uhorska línia Aspremont–Linden, ktorá sa vyčlenila z rodu Aspremont – Reckheim. Manželským zväzkom cisárskeho generála Ferdinanda Goberta (* okolo 1645† 1708) s Julianou Barborou Rákociovou (* 1669† 1717), sestrou Františka II. Rákociho získali časť skonfiškovaných rákociovských majetkov, panstvo Makovica a Veľký Šariš. V roku 1687 sa stal plukovníkom bratislavského pluku. Za zásluhy a vernosť mu Leopold I. udelil 29.11.1694 indigenát. O rok neskôr sa stal kráľovským radcom a komorníkom a v roku 1696 zemplínskym županom. Syn Karol Gobert (manž. kň. Terézia Eszterházy) mal troch synov, v Uhorsku zostal iba Ján Nepomuk Gobert, ktorý získal v roku 1765 indigenát a panstvo Lednické Rovne.  Roku 1769 odkúpil gróf Ján Nepomuk Gobert I. (* 1732† 1805) erdödiovský park (dnešná Medická záhrada) v Bratislave a dal v ňom postaviť pavilónový palác v barokovom štýle (dnes sídlo dekanátu Lekárskej fakulty UK). Bol kráľovským radcom a od roku 1807 komandérom rádu Maltézskych rytierov. Ján udržal aj veľké rodové majetky v Trenčianskej, Gemerskej, Boršodskej a Turnianskej stolici. V Boršode a Gemeri mu patrilo po 15 obcí a Turnianskej stolici až 25.  Posledným mužským členom rodu bol Ján Nepomuk Gobert II. (* 1757† 1819).  Jánom Nepomukom Gobertom uhorská línia rodu vymrela po meči.

Známi príslušníci rodu 

 Gobert Ier d’Apremont (cca*1027†1061), prvý spomínaný člen rodu
 Albert d'Apremont (*1030†1114), barón d'Aspremont 
 Gobert II. d’Apremont (*1052 cca†1095/1096), v roku 1084 sa zúčastnil sa v bitke pri Verdun, 10891090 založil Apremontské grófstvo
 Gobert III. d'Apremont (*1103†1141/1157), známy aj ako Gobert de Briey, 
 Gobert IV. d'Apremont  (*1127†1162/63), gróf 
 Gobert V. d'Apremont (*1140†1190), barón, gróf d'Aspremont a Amblise et Dun 
 Geoffroi I. d'Apremont (*1162†1222), gróf d'Aspremont a Amblise et Dun 
 blahoslavený Gobert VI. d'Apremont (*1187/1191†1263), cisterciánský mních, jeho hrobka je v opátstve vo Villers la Ville (Belgicko)
 Gobert VII. d'Apremont (*1217†1279), gróf d'Aspremont a Amblise et Dun, zučastnil sa krížovej výpravy s kráľom Ľudovítom IX. 
 Geoffroi III. d'Apremont (*1255†1302), gróf d'Aspremont a Amblise et Dun,
Ján Nepomuk Gobert d’Aspremont-Lynden (*1732† 11805), postavil letný palác v dnešnej Medickej záhrade Bratislave, po Rákociovcoch zdedil kaštieľ v Lednickych Rovniach
Ferdinand Charles Gobert d’Aspremont-Lynden (*1689† 1772), vojenský veliteľ, poľný podmaršál, člen Dvorskej vojnovej rady,  rytier Rádu Zlatého rúna.

Erb rodu 

Za najstaršiu podobu erbu sa považuje zlatý kríž v červenom doprava naklonenom štíte. Klenotom je červený šesťhranný vankúš so zlatým krížom v korune. Na cípoch je po zelenom pávom pere. Prikrývadlá sú zlato-červené po oboch stranách. Barónsky erb je takmer zhodný. V červenom štíte sa nachádza zlatý kríž, v jeho strede je modrý štít s pravou striebornou orlicou. Klenotom je šesťhranný červený vankúš so zlatým lemom, na cípoch je po zelenom pávom pere. Prikrývadlá sú strieborno-červené po oboch stranách. Grófskym ríšskym variantom je v modrom korunovanom štíte pravá strieborná orlica s červeným štítkom so zlatým krížom. Štítonosičmi sú lesní muži s kyjakmi a bedernými rúškami z lístia. Kráľovský hermelínovo-purpurový stan s ríšskymi čiernymi orlicami na purpure má dve prilby, pravým klenotom je privrátená strieborná vyrastajúca orlica, ľavým na korune sediaci privrátený čierny pes. Ferdinand Gobert odtlačil v roku 1686 pečať so štvrteným štítom so srdcovým štítkom. V prvom a štvrtom červenom poli sa nachádza zlatý kríž so stredovou linkou, v druhom a treťom zlatom červený lev. V srdcovom štítku je strieborná pravá orlica. Na štíte je listová korunka, štít je v hermelínovom stane, po bokoch má po tri ľavé a tri pravé orlice. Pečať Juliany Barbory, manželky Ferdinanda Goberta, je aliančná. Štít manžela je identický s jeho pečaťou, vľavo je štít s Rákoczyovským erbom. Medzi štítmi sa hore nachádza puti a nad ním je na korune zavesený hermelínový plášť. Erb má tri klenoty: v prvom v korune stojí ľavá strieborná orlica, druhým je sediaci čierny pes so strieborným obojkom (niektoré línie zlatý), tretím z koruny vyskakujúci červený lev. Prikrývadlá sú strieborno-modré po oboch stranách, zlato-červené a zlato-červené.

Galéria

Referencie

Literatúra 

 Béla Kempelen: Magyar nemes családok
Encyclopaedia Beliana, . [cit. 2019-07-23]. Dostupné na internete: https://beliana.sav.sk/heslo/aspremontovci

Pozri aj 

 Aspremontov letný palác
 Ján Nepomuk Gobert d’Aspremont-Lynden
 Ferdinand Charles Gobert d’Aspremont-Lynden

Iné projekty

Externé odkazy 

 Aspremontovci
 Aspremontovci (po maďarsky)

Zdroj 

Šľachtické rody v Uhorsku
Šľachtické rody na Slovensku