Hagia Eiréné

Hagia Eiréné (iné názvy pozri nižšie) bol kresťanský byzantský chrám v Konštantínopole zasvätený Božiemu Mieru. Dnešná budova vznikla za vlády Justiniána I., no neskôr prešla početnými zmenami. Po roku 1453 (dobytie Konštantínopola Osmanmi) slúžila budova ako vojenský sklad janičiarov (arzenál) a nikdy nebola premenená na mešitu. Dnes slúži ako múzeum a koncertná sála. Budova sa nachádza na prvom nádvorí paláca Topkapi.

Názvy 
, iné prepisy: Hagia Eirene, Hagia Eirini, v doslovnom preklade: Boží Mier

 Chrám svätej Ireny, písané aj s ch- ako: chrám svätej Ireny, (rozumej v zmysle: chrám svätého Božieho Mieru, nie svätice Ireny)
 chrám Eiréné (mieru)
 Hagia Irena

História 

Podľa tradície bol pôvodný chrám vystavaný už pred vládou cisára Konštantína I., ktorý ho mal len zväčšiť a zasvätiť Božiemu mieru. Pred výstavbou a vysvätením prvého (nie dnešného) chrámu Hagie Sofie (360) slúžil ako hlavný katedrálny chrám v meste. Svoj význam si zachoval aj v nasledujúcom období, keď v ňom slúžil rovnaký klér ako v susednej Sofii. Je možné, že sa v chráme konal Prvý konštantínopolský koncil, a že po požiari Hagie Sofie v roku 440 slúžil dočasne opäť ako hlavný biskupský chrám. Počas povstania Niká v roku 532 bol výrazne poškodený, čo cisár Justinián I. využil na jeho prestavbu v duchu novej byzantskej architektúry. V roku 740 chrám postihlo zemetrasenie. Pravdepodobne za vlády Konštantína V. bol výrazne prebudovaný. Z obrazoboreckého obdobia sa zachovala vzácna mozaiková výzdoba znázorňujúca jednoduchý kríž. V období neskorších byzantských dejín sa chrám spomína menej. Po roku 1453 nebol ako jeden z mála kresťanských kostolov v Konštantínopole premenený na mešitu. Budova bola využívaná janičiarmi ako sklad vojenského materiálu a bola prezývaná İç Cebehane. V 19. storočí sa stala múzeom. Okrem iného do nej bolo premiestnených niekoľko purpurových cisárskych sarkofágov a reťaz, ktorá bola kedysi natiahnutá cez Zlatý roh a chránila mesto z mora. V roku 1939 bola Hagia Eiréné pridružená k múzeu Hagia Sofia, no voľný prístup do nej bol zavedený až od roku 2014.

Architektúra a umelecká výzdoba 

Ide o druhý najväčší dodnes stojaci byzantský chrám v Istanbule (Chrám svätých Apoštolov bol zbúraný v 15. storočí). Spája v sebe prvky byzantského umenia z justiniánskeho obdobia (spodná časť budovy) a prvky z obdobia neskorších renovácií (najmä úpravy z obdobia obrazoborectva po roku 740, no i osmanské). Plán budovy tak kombinuje trojloďovú baziliku s budovou s centrálnym plánom a kupolou. Druhá, slepá kupola sa nachádza na západnej strane lode chrámu, ktorú delí na dve časti. Loď bola zrejme pôvodne kratšia a mala zaklenutie. Arkádové stĺporadia oddeľujú hlavný priestor od bočných lodí a pôvodne niesli tribúny. Na západe sa nachádza poschodový nartex, ktorý bol tiež prerobený. Chrám má ako jeden z mála raných byzantských chrámov zachované átrium a synthronon (polkruhová stupňovitá amfiteátrová štruktúra na sedenie) so šiestymi radami. V chráme sa nachádza niekoľko stĺpov z justiniánskeho obdobia, niektoré boli ale vymenené Osmanmi. Zachovala sa tiež časť mozaikovej výzdoby. Najzachovanejší je čierny kríž na zlatom podklade. Mozaika je umiestnená v apside chrámu a je ohraničená oblúkovitou ozdobnou bordúrou s citátmi zo Starého zákona. Ide o jeden z mála príkladov zachovanej mozaiky z obrazoboreckého obdobia. Zvyšky mozaiky sú aj v nartexe. V južnej uličke sa nachádza nefigurálna freska.

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 byzantské výtvarné umenie, byzantská architektúra
 náboženstvo v Byzantskej ríši
 obrazoborectvo

Múzeá v Turecku
Byzantská sakrálna architektúra v Istanbule