Územný vývoj Osmanskej ríše

Toto je územný vývoj Osmanskej ríše v období siedmich storočí.

1300 

Počiatky Osmanov je možné hľadať už na konci 11. storočia, keď sa v rôznych častiach Anatólie začalo nachádzať niekoľko malých moslimských emirátov turkického pôvodu a kočovnej povahy - nazývaných bejliky. Ich hlavnou úlohou bolo brániť pohraničné oblasti Seldžuckej ríše s Byzantskou ríšou - úlohu posilňovalo sťahovanie mnohých Turkov do Malej Ázie. V roku 1073 a po víťazstve seldžuckého Rumského sultanátu nad Byzantínmi v bitke pri Mantzikerte hľadali bejliky príležitosť, ako využiť vo vlastných prospech seldžuckú autoritu a otvorene vyhlásiť vlastnú suverenitu.

Zatiaľ čo Byzantská ríša mala pokračovať takmer ďalšie štyri storočia a križiacke výpravy budú tento problém ešte nejaký čas spochybňovať, víťazstvo na Manzikerte znamenalo začiatok turkickej nadvlády v Anatólii. Následné oslabenie Byzantskej ríše a politická rivalita medzi seldžuckým Rumským sultanátom a Fátimovcami v Egypte a južnej Sýrii boli hlavnými faktormi, ktoré pomohli bejlikom využiť situáciu a zjednotiť ich kniežatstvá.

Medzi týmito kniežatstvami bol kmeň zvaný Söğüt, ktorý založil a viedol Ertuğrul a ktorý sa usadil v údolí rieky Sakarya. Keď Ertuğrul v roku približne 1280 zomrel, moci sa ujal jeho syn Osman a založil štát, z ktorého sa neskôr stala Osmanská ríša.

1359

1389 

Murad I. (* 29. marec alebo jún 1326, Söğüt alebo Bursa - † 28. jún 1389, bitka na Kosovom poli) bol sultánom Osmanskej ríše v rokoch 1359 - 1389. Bol synom Orhana I. a Valide Sultán Nilüfer Hatun, dcéry princa z Yarhisaru alebo byzantskej princeznej Heleny (tiež nazývanej Nilüfer), ktorá mala etnický grécky pôvod a stala sa vládkyňou po smrť jeho otca v roku 1359.

1451