Marcus Aemilius Lepidus (člen triumvirátu)

Marcus Aemilius Lepidus (90 pred Kr. – 13 pred Kr.) bol patricijský rímsky politik z rodiny Lepidus z rodu Aemilius. Spolu s neskorším cisárom Augustom a Marcom Antoniom vládli v období druhého triumvirátu. Okrem funkcie triumvira bol tiež dvakrát zvolený rímskym konzulom v roku 46 pred Kr. a 42 pred Kr. Bol syn Marca Aemilia Lepida, ktorý sa preslávil svojimi povstaniami proti rímskemu senátu a proti republike, čo v konečnom dôsledku viedlo k jeho smrti vo vyhnanstve na Sardínii.

Triumvir Marcus Aemilius Lepidus bol jedným z najväčších prívržencov Caesara. Svoju kariéru začal v roku 49 pred Kr. ako prétor, kedy dozeral na chod Ríma miesto Caesara, ktorý pochodoval proti Pompeiovi do Hispánie. Okamžite po porážke Pompeia na východe v roku 46 pred Kr. bol Lepidus za svoje zásluhy zvolený druhým rímskym konzulom (prvý sa stal Caesar). Vo februári roku 44 pred Kr. zvolil senát Caesara doživotným diktátorom a ten menoval Lepida za svojho zástupcu. Ich priateľstvo trvalo až do Caesarovej vraždy senátormi v čele s Brutom, ku ktorému došlo 15. marca 44 pred Kr.

Po Caesarovej vražde sa Lepidus spojil s Marcom Antoniom, aby pomstili smrť svojho diktátora. Spoločne s Caesarovým prasynovcom a jeho nástupcom Octavianom vytvorili v októbri roku 43 pred Kr. v Bologni (predtým Bononia) druhý triumvirát, ktorý bol oficiálne nazvaný Triumviri Rei Publicae Constituendae Consulari Potestate, ktorý sa dá voľne preložiť ako vláda troch mužov na nastolenie poriadku v republike. Na rozdiel od prvého triumvirátu bol tento oficiálne vyhlásený a čiastočne paralyzoval moc senátu skrz moc konzulov, čím došlo k úplnému zaniknutiu rímskej republiky. Práve hneď prvým konzulom po vytvorení triumvirátu sa stal po druhýkrát Marcus Aemilius Lepidus.

V roku 38 pred Kr. bola zmluva o vláde troch triumvirov predĺžená o ďalších päť rokov až do roku 33 pred Kr. Počas bitky pri Filippoch v Macedónsku, v ktorej bol porazený spoločník Bruta a Cassia, zostal Lepidus v Ríme a medzičasom prevzal vládu nad západnými provinciami Hispánie a Afriky. Tým bol neoficiálne odsunutý zo správy rímskej ríše k obyčajným administratívnym záležitostiam. Po bitke u Filipp sa snažil oddeliť sa od stále prehĺbujúcich sporov medzi Octavianom a Marcom Antoniom. Avšak v roku 36 pred Kr. sa Lepidus pokúsil zmocniť sa Octavianových víťazných légií, čím mu dal príležitosť, ktorú Octavianus nutne potreboval. Lepidus bol obvinený zo snahy o štátny prevrat a bol vylúčený z triumvirátu. Zároveň bol zbavený všetkých funkcií až na Pontifex Maximus, ktorý mu zabezpečil titul najvyššieho veľkňaza až do smrti. Po udalostiach v Ríme odišiel do exilu na juh Talianska do Circeii (dnešné Circello), kde zomrel v roku 13 pred Kr. už za vlády cisára Augusta.

Iné projekty

Zdroj 

Rímski konzuli
Narodenia v 1. storočí pred Kr.
Úmrtia v 1. storočí pred Kr.