Azerbajdžanská literatúra

Azerbajdžanská literatúra je literatúra písaná v azerbajdžančine, turkickom jazyku, ktorý je úradný jazyk v Azerbajdžane. 

Používa tri druhy písma:
 latinské písmo (azerbajdžanská abeceda) v Azerbajdžane
 arabské písmo (perzská abeceda) v Iráne
 cyrilika (ruská abeceda) v Rusku

Prvé príklady azerbajdžanskej literatúry sa datujú do konca 13. storočia, po mongolskom dobytí a sú písané v arabskom písme. Viacerí autori od 14. do 17. storočia pomáhali vytvárať azerbajdžanskú literatúra, najmä poéziu. Na konci 19. storočia začali v azerbajdžančine vychádzať aj noviny. Vydávanie písomných diel v azerbajdžančine v Perzii zakázal vládca Rezá Šáh Pahlaví (1925 – 1941). V sovietskom Azerbajdžane prebiehala počas obdobia „červeného teroru“ kampaň zameraná na tisíce spisovateľov, učiteľov, novinárov, intelektuálov a iných, výsledkom čoho bola zmena azerbajdžanskej abecedy na cyriliku.

Moderná azerbajdžanská literatúra je skoro výhradne produkovaná v Azerbajdžane. Napriek tomu, že sa značne používa aj v iránskej provincii Azerbajdžan, azerbajdžančina nie je vyučovaná na školách a publikácie v azerbajdžančine nie sú ľahko dostupné.

Pozri aj 
 Zoznam azerbajdžanských spisovateľov

Referencie

Zdroj