Záhorské nárečie

Záhorské nárečie (skrátene záhorčina; hovorovo záhorácke nárečie, hovorovo skrátene záhoráčtina) je jedno zo západoslovenských nárečí. Používajú ho ľudia v regióne Záhorie.

V niektorých zdrojoch je uvádzané ako záhorské nárečia, pričom v rámci týchto záhorských nárečí sú vymedzené podskupiny záhorské nárečie a skalické nárečie.

Ak by sme ju chceli niekam zaradiť, nachádza sa medzi spisovnou slovenčinou a češtinou. Najbližšie jej je dialektom niektorých oblastí južnej Moravy.

Je zaujímavé, že zmeny nárečia nepodliehajú prirodzeným bariéram, ako sú kopce, rieky a pod. Aj dve susedné dediny majú každá svoje špecifiká.

V najväčších záhoráckych mestách sa už typické záhorácke wakanie (vyslovovanie zaokrúhlenej samohlásky u na w namiesto l) nepoužíva. Nárečie je tam už výrazne ovplyvnené slovenčinou.

Záhorské nárečie patrí do južnej časti západoslovenského nárečového makroareálu, ktorý je celkovo charakteristický tvrdou výslovnosťou (t.j. nepoužívaním mäkčeňov).

Hlavné znaky nárečia 
 Najtypickejším znakom je vyslovovanie zaokrúhleného u (w)namiesto l: buato (bwato)
 Tvrdá výslovnosť slabík de, te, ne, le, di, ti, ni, li: deň, daleko
 Dvojhlásky (ia, ie, iu, ô) sa vôbec nevyskytujú a sú nahradené dlhými samohláskami: mléko, dzíra, písek, zbírka, kúň
 Dzekanie a cekanie, čiže vyslovovanie dz namiesto ď a c namiesto ť: scena, cicho, dzekovat
 Jotácia po perniciach: mjakí, pjet, mjerat, objed, kvjet, tebje
 Nedodržiavanie pravidla rytmického krátenia
 a mnohé ďalšie osobitnosti
Nárečie má korene v praslovanských jazykových prvkoch západoslovanského pôvodu a práve iba v záhoráčtine sa stále vyskytujú originálne praslovanské termíny. Najmä morfologické znaky svedčia o starobylom ráze tohto nárečia.

Slová podľa pôvodu 
Vďaka svojej geografickej polohe (na Slovensku, hraničí s Rakúskom a Českom) je slovná zásoba výrazne ovplyvňovaná aj češtinou a nemčinou.
 veľkú časť tvoria staré slovanské slová: voda, dat, noví, prasa, deset, múvit, kočka, játra, zeď
 slová zhodné s českou jazykovou oblasťou: hrebík, kopriva, nárt, zedňík, šňupák, hrebíčki, sír, enem
 najstaršie pôvodne cudzie slová sú latinského pôvodu: pašie, fundácia, testament, fiškál, dochtor, móres, špekulovat, orácije, cilindr
 slová nemeckého pôvodu tvoria veľmi bohatú zásobu v záhoráčtine: fjertoch (zástera, nemecky das Fürtuch),gánek, rína, špajza, šporhelt, piglajz, šerbl, šňuptichel, šticle, cup, štich, pucovat, piglovat, špajdle, knofel, šmakovat, grumbír, grunt, šrot, buksa, kelňa, vercajch, aušus, fasovat, šacovat, majzl, gíbl, šáfla, pajsr, richtovat, špacír, luft, lingišpír a veľa iných
 z ostatných jazykov je prevzatých málo slov

Úryvky na ukážku 
Úryvok zo spomienok roľníka Michala Čermáka zachytený okolo roku 1940 a publikovaných v štúdii P. Dezidera Dubaya, OFM v Sborníku záhorských akademikov v roku 1942 (s. 94):

Referencie

Pozri aj 

 Západoslovenské nárečia
 Nárečie
 Slovenčina

Zdroje 
E-učebnice, delenie západoslovenského nárečového makroareálu
Slovníček v knihe: ŠIMEK, Ján. Jakubov : od minulosti k dnešku. Jakubov : Obec Jakubov, 2012. 303 s. ISBN 978-80-97-1174-6-7.
Záhorácky slovník - PhDr. Konštantín Palkovič, CSc., 2. pozmenené vydanie, vydané Mestom Malacky, 2017

Slovenčina
Nárečia
Záhorie