Jiří Dienstbier (1969)

Jiří Dienstbier mladší (* 27. máj 1969, Washington D.C.) je súčasný český politik, senátor, podpredseda Českej sociálnodemokratickej strany a tieňový minister spravodlivosti. V doplňujúcich voľbách do Senátu v obvode Kladno v marci 2011 zvíťazil a získal mandát senátora, ktorý sa uvoľnil po smrti jeho otca.

Jiří Dienstbier bol oficiálnym kandidátom Českej strany sociálno demokratickej v prvej priamej prezidentskej voľbe v Česku (2013).

Život 
Politika vstúpila do jeho života pomerne skoro. Jeho otcom bol český disident a politik Jiří Dienstbier. Vyrastal v domácnosti s matkou, ktorá tiež bola bojovníčkou za ľudské práva a signatárkou Charty 77.
Kvôli ostrakizácii rodičov, ktorá v Česku postihla väčšinu „chartistov“, mal výrazne obmedzený prístup k vzdelaniu. Po nástupe Michaila Gorbačova v roku 1985 a následnom zmiernení pomerov však smel študovať na Strednej priemyselnej škole strojníckej v Prahe na Betlémskej ulici. Otvorila sa mu tak aspoň teoretická možnosť štúdia na vysokej škole. Po ďalšom uvoľnení spoločenskej situácie študoval ekonómiu strojníctva na pražskej ČVUT.
Počas nežnej revolúcii sa pre neho stala prioritou idea právneho štátu a dostal sa na právnickú fakultu Karlovej univerzity, ktorú absolvoval v roku 1996. Po štúdiách nastúpil do advokátskej kancelárie Mariána Čalfu. V roku 1998 úspešne absolvoval advokátsku skúšku pred Advokátskou komorou. 

V nasledujúcom roku praxoval na stáži vo washingtonskej advokátskej kancelárii Hamburger, Weinschek, Molnár, Fischer.

Má partnerku Jaroslavu, s ktorou vychovali teraz už dospelého syna Jiřího.

Politika 
Keď mal osem rokov, obidvaja jeho rodičia i starí rodičia podpísali Chartu 77. Počas štvrtého ročníka na základnej škole bol jeho otec odsúdený na 3 roky väzenia ako politický väzeň. V priebehu 80-tych rokov bol neustále konfrontovaný s tlakom režimu na celú jeho rodinu, no v prostredí disidentského „ghetta“ sa zoznamoval s mnohými súvislosťami občianskeho života.
Počas vysokoškolského štúdia prechádzali tieto skúsenosti a motivácia do aktívnej účasti na občianskom živote. Spolu s ďalšími potomkami disidentov (Marek Benda, Jan Dus, Jan Vidím) založili študentské hnutie STUHA, ktoré malo výrazný vplyv na profil opozičného študentského prostredia v Prahe na jeseň roku 1989. Patril k popredným  organizátorom tzv. Sprievodu z Albertova 17. novembra, významnej verejnej manifestácie, ktorá sa stala počiatkom nežnej revolúcie.

Poslanec FZ ČSFR 
V roku 1990 bol prvýkrát zvolený za poslanca do Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia ČSFR ako kandidát Občianskeho fóra, kam bol delegovaný „Českomoravským študentským parlamentom“, ako jeden z popredných študentských vodcov. Bol aktívny v bezpečnostnom výbore.

Komunálna politika – poslanec 
V rokoch 1994 – 1998 a 2006 – 2010 bol poslancom mestského obvodu Praha 2. 
Od roku 1997 je členom ČSSD.

Senátor PČR 
Po smrti jeho otca v roku 2011 sa uvoľnil mandát senátora pre obvod Kladno. Kandidoval v doplňujúcich voľbách a so ziskom 65% hlasov zvíťazil.

Tieňový minister spravodlivosti 
Od júla 2010 je tieňovým ministrom spravodlivosti, za opozíciu sa vyjadruje k dôležitým otázkam rezortu.

Prezidentská kandidatúra 
Na začiatku roku 2012 prišiel Jiří Havel, neskôr zosnulý ekonóm, s nápadom navrhnúť Jiřího Dienstbiera za kandidáta pre nadchádzajúce prvé priame prezidentské voľby v Česku. 19. mája získal oficiálnu podporu strany. Okrem ČSSD je podporovaný aj viacerými nezávislými iniciatívami.

V  prieskumoch verejnej mienky sa doposiaľ umiestňuje na treťom mieste. Vo všeobecných prieskumoch je dlhodobo najpopulárnejším politikom v Česku.

Súkromný život 
Zo svojich záujmov uvádza futbal, čítanie, staviteľské pamätihodnosti. Od detstva hrával futbal v Bohemians Praha, ktorým stále fandí. V 80. rokoch bol zanieteným včelárom.

Rozpráva plynulo po anglicky, dohovorí sa aj francúzsky a rusky (štátna skúška).

Referencie

Bibliografia 
  KUSÝ Miroslav: Charta 77 a Ľudské práva,. Bratislava 2007
 BENDA, M.,   KLÍMA, M.  , DOBROVSKÝ, P., PAJEROVÁ M]., PÁNEK Š.: Studenti psali revoluci.  Praha, Univerzum 1990. ISBN 80-85207-02-8.
 PREČAN Vilém: Charta 77 : 1977-1989 : od morální k demokratické revoluci : dokumentace.  	Scheinfeld : Čs. středisko nezávislé literatury ; Praha : Ústav pro soudobé dějiny ČSAV ; Bratislava : Archa, 1990. ISBN 80-900422-1-X
 ASH Timothy Garton: Rok zázraků, Svědectví o revoluci roku 1989 ve Varšavě, Budapešti, Berlíně a Praze. Litomyšl, Praha, Paseka 2009. s 64. ISBN 978-80-7432-009-5
 ŠÍCHA Jan: Politika není kšeft : rozhovor s Jiřím Dienstbierem. Praha : Masarykova demokratická akademie, 2012. ISBN 978-80-87348-10-9
 HANZEL Vladimír: Zrychlený tep dějin. Praha, Galén 2006 ISBN 8072624261
 MIKOLÁŠ Robert: Jiří Dienstbier - Žít naplno. Praha (Lidové noviny) 2012
 GRUNTORÁD Jiří (eds.), UHL Petr: Informace o Chartě 77 1978-1990. Brno Doplněk 1998. ISBN  80-7239-006-6. s. 175,
 HUSÁK Gustáv+ red. RP: Ztroskotanci a samozvanci. Praha, Rudé právo 1977
 FROLCOVÁ Jana: Proměny role a mediálního obrazu Jiřího Dienstbiera ml.: Brno, Masarykova univerzita, Fakulta sociálních studií MU, diplomní práce 2012.

Externé odkazy 
Zborník o Nežnej revolúcii
 Jiří Dienstbier  rozhovor v relácii Hyde park, ČT 24, 27.8.2010
 Jiří Dienstbier rozhovor v relácii Hyde park ČT 24, 5.1. 2012
 Jiří Dienstbier Na rovinu
 Jiří Dienstbier Talk show Jana Krausa
 Jiří Dienstbier v Otázkách Václava Moravca ČT 24, 20. 11. 2011
 Jiří Dienstbier v Událostech a komentářích ČT 24, 2. 8. 2012
 Nadácia Charty 77

Českí ministri
Politici ČSSD
Poslanci Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia
Kandidáti na prezidenta Českej republiky (2013)
Disidenti v komunistickom Česko-Slovensku
Osobnosti Nežnej revolúcie
Absolventi Právnickej fakulty Karlovej univerzity