Barlaam a Joazaf

Barlaam a Joazaf je anonymný byzantský duchovný román / legendová poviedka či hagiografické dielo. Príbeh patril medzi najpopulárnejšie diela stredoveku. Bol preložený do mnohých jazykov, vrátane latinčiny, cirkevnej slovančiny, arménčiny, etiópčiny či starej češtiny (Barlaam a Josafat). Zachovalo sa okolo 140 stredovekých manuskriptov s románom, mnohé z nich sú bohato zdobené. Najranejšie pochádzajú zrejme z 10. storočia. Existovala tiež moslimská a židovská verzia príbehu.

Podkladom príbehu bola legenda o Buddhovi a kresťanské motívy. Dielo bolo veľmi obľúbené aj v samotnej Byzancii. Cisár Ján VI. Kantakuzénos a niekoľkí srbskí Nemanjićovci dokonca po vstupe do kláštora prijali po hlavnom hrdinovi meno Joazaf. Barlaam a Joazaf sú Pravoslávnou cirkvou uctievaní ako svätí, ich sviatok pripadá na 2./19. novembra. Ceasarom Baroniom boli tiež zapísaní do Rímskeho martyrológia (27. novembra). Vincent z Beauvais, v trinástom storočí uviedol príbeh vo svojom diele Speculum Historiale. V skrátenej podobe sa nachádza aj v Zlatej legende Jakuba z Voragine. Existovali aj básnické a dramatické spracovanie príbehu.

Mená 
 slovenské: Barlaam a Joazaf, Barlaam a Jozafat, Barlaam a Jozafát, Barlaam a Joasaf
 
 
 per.: Belawhar o Búdásaf

Pôvod a autorstvo 
Nie je úplne zrejmé ako sa legenda o Buddhovi dostala do Byzancie. Rovnako je stále sporné aj autorstvo gréckeho (byzantského) diela. Podľa jednej teórie bola prepracovaná legenda preložená do arabčiny/perzštiny a následne možno v manichejskom prostredí do gruzínčiny (tzv. Balavariani). Z gruzínčiny mala byť (možno) Euthymiom Athonitom preložená do gréčtiny. Iný (tradičný) názor autorstvo pripisoval gréckemu svätému Jánovi Damaskému. Kým niektoré zdroje túto tézu výslovne odmietajú, iné ju považujú za celkom spoľahlivú. Vo viacerých manuskriptoch sa zase spomína meno mnícha Jána z palestínskeho Kláštora Mar Saba.

Podľa toho, ktorá teória je pravdivá možno grécke dielo datovať do 7./8. storočia po Kristovi (Ján Damaský/mních Ján) alebo do 10./11. storočia (Euthymios Athonita). Grécke (byzantské) dielo obsahuje niekoľko nových elementov, ako napr. Aristidovu Apológiu. Starší z dvoch latinských prekladov vznikol pred rokom 1048.

Dej 
Dielo rozpráva o indickom princovi Joazafovi, ktorému astrológovia predpovedali, že sa obráti na kresťanskú vieru. Kráľ Abenner (Avenier/Avenir), aby tomu zabránil, a aby pred synom utajil utrpenie a bolesť ľudského života, vychováva princa v odlúčeného od sveta v paláci. Keď však princ jedného dňa spozná chorého starca, slepca a umierajúceho malomocného. Spoznal vďaka tomu choroby, starobu a smrť. Následne sa pod vplyvom zbožného mnícha Barlaama stal kresťanom. Vzdal sa trónu a neskôr obrátil na kresťanskú vieru i svojho otca. Opustil svet bohatých a stal sa pustovníkom. Zápletka deja umožnila autorovi diela vykresliť odlišnosti medzi pohanstvom a kresťanstvom.

Referencie 

Byzantská literatúra
Legendy
Stredoveká literatúra
Svätci