Ióannes Klimax

Svätý Ióannes Klimax, ďalšie mená pozri nižšie; * pred/okolo 579okolo † 649/650/po 654; podľa iných prameňov * 525 † 600/606/616 ; * 2. polovica 6. stor.† 670/680) bol byzantský mních (najprv pustovník, neskôr cenobita a igumen Kláštora svätej Kataríny), mystik a cirkevný spisovateľ, grécky cirkevný otec, autor jedného z najvplyvnejších diel kresťanskej asketiky Rebrík do raja (Klimax tu paradeisu). Irénée Hausherr ho označil za typického predstaviteľa „Sinajskej školy“. 

Ako svätý (resp. prepodobný) je ctený v rímskokatolíckej cirkvi (30. marca, gréckokatolíci aj 4. pôstnu nedeľu), ako aj vo východných cirkvách sýrskej a konštantínopolskej (byzantskej) tradície (4. pôstna nedeľa) a orientálnych východných cirkvách. V životopisných dielach od mnícha Daniela z Raithú (De vita sancti Climaci) býva štylizovaný do role „nového Mojžiša“, svojou pokorou a tichosťou zase býva považovaný za „nového Dávida“. Jeho zdržanlivosť a pokora býva zvýrazňovaná aj v liturgických textoch.

Mená 
 obsahujúce grécku formu mena Ἰωάννης: prepis zo starogr. podľa PSP: Ióannes, iné prepisy: Ióannés, Ioannes, Ioannis): 
 Ióannes Klimax 
 Ióannes Klimakos (z gr. Ἰωάννης τῆς Κλίμακος)
 Ióannes Scholastikos (gr. Ἰωάννης ο Σχολαστικος)
Ióannes Sinaites (gr. Ιωάννης ο Σιναΐτης)
 mená obsahujúce slovenskú formu Ján:
 Ján Sinajský
 Ján Sinaita
 Ján Rebrík
 Ján Scholastik(os)
 Ján Klimak(os)
 Ján Klimach
 cirkevnoslovansky Ján Lestvičník, staršie, či zriedkavejšie Ján Lestvica
 , Ioannes Klimax, Ioannes Scholasticus, Ioannes Sinaita
 , I. ho tes klimakos, I. ho tu klimakos (v preklade I. od rebríka)

Prívlastok Klimax/Klimak(os)/Climacus/Rebrík je odvodené od názvu jeho diela (κλῖμαξ). Prívlastok Sinajský/Sinaita od miesta, kde pôsobil. Prívlastok Scholastik(os) od titulu scholastika, ktorý mu býva niekedy priznávaný. Cirkevnoslovanské meno pochádza zo slova lestvica (rebrík).

Životopis 
O jeho živote sa veľa nevie a pomerne pohyblivé je aj obdobie jeho života. Väčšina údajov o ňom pochádza z jeho diela alebo od jeho chválorečníka Daniela z Raithú, tieto zdroje však chronológiu neposkytujú. Podľa Daniela získal Klimak všeobecné vzdelanie (enkyklios) a možno bol aj scholastikom. Isté je, že ako šestnásťročný sa stal mníchom. Jeho učiteľom bol mních Martýrius, a istý čas strávil v kláštore v Alexandrii a možno aj v iných egyptských kláštoroch. Po Martyriovej smrti odišiel žiť ako pustovník do púšť do jaskyne Tholas/Tola pri úpätí hory Sinaj. Nešlo však o útek zo sveta a od ľudí, navštevoval bohoslužby a prijímal návštevy. Na púšti následne žil 20/40 rokov, popri tom študoval životy svätých. Poznal aj diela mnohých cirkevných spisovateľov, mimo iné Gregora z Nyssy, Jána Kasiána, či Diadocha z Fotiky. Asi ako 60-ročný odišiel žiť do Kláštora svätej Kataríny na Sinaji, kam ho povolali mnísi, aby viedol ich komunitu. Ako miestny igumen (opát) na podnet mnícha Jána z monastiera v Raithú začal písať svoje dielo Rebrík do raja.

Dielo 

 Rebrík do raja (iné názvy: Rebrík alebo duchovné tabule nášho prepodobného otca Jána, igumena Sinajskej hory, Rebrík, Rajský rebrík, Rebrík do neba, Rebrík božského výstupu, Osvietenie duše; , , niekedy aj: Plakes pneumatikai, t. j. Duchovné tabule) 

Dielo bolo príručkou určenou pre mníchov askétov, ale i pre laikov. Predstavuje súhrn učenia púštnych otcov (apoftegmata ton hagion pateron). Spájalo v sebe rôzne kultúrne vplyvy, mimo iné tradíciu egyptských púštnych otcov a palestínskeho mníšstva (Barsanufius, Dorotheos z Gazy), nesie však aj znaky, ktoré ho spájajú s antickou tradíciou a znaky vlastného osobitého štýlu. Spis má aj vysokú literárnu estetickú hodnotu. Obsahuje početné metafory a podobenstvá, neraz vypožičané zo zvieracieho prostredia. Dielo bolo na Východe vysoko cenené a často komentované (mimo iné patriarchom Fótiom). Inšpirovalo mnohých byzantských ikonopiscov a mníchov (napr. hésychastov), počas pôstu býva celé dielo čítané v pravoslávnych kláštoroch. Niektoré výroky (apoftegmy) sú súčasťou východných kresťanských textov Filokalia. Značný bol vplyv jeho diela aj na Západe (bolo preložené aj do latinčiny) a medzi národmi v byzantskom kultúrnom okruhu.

V diele Klimax v 30 častiach (tzv. slovách) opísal 30 stupňov duchovného zdokonaľovania mníchov, číslo 30 zároveň odkazovalo na počet rokov Kristovej prípravy svojho verejného pôsobenia. Podkladom pre dielo mu bol biblický príbeh o Jakubovom sne, v ktorom videl rebrík, ktorý spájal nebo a zem. Každý stupeň symbolizoval jeden krok k priblíženiu sa k jednote s Bohom (duchovný výstup človeka k Bohu, anabasis k Lógu). Poskytuje návod ako bojovať s neresťami a dosiahnuť cnosť. Medzi jednotlivými témami v stupňoch sa nachádzajú napr. zrieknutie sa svetského života, absencia hnevu, lož a znechutenosť s lenivosťou, lakomstvo, chamtivosť, zmyselnosť, ctižiadostivosť, či pýcha. Oproti ním sa zaoberá napr. miernosťou, jednoduchosťou, dobrosrdečnosťou. Na vrchole rebríka sa nachádzajú tri čnosti – viera, nádej a láska. Predpokladmi úplnej jednoty (spoločenstva) s Bohom sú podľa neho vnútorný pokoj (hésychia) a odolnosť proti vášňam (apatia).

 Liber ad Pastorem (v preklade: List pastierovi, Slovo pastierovi, či Pastier) je menší spis s pätnástimi kapitolami, dielo popisuje nutné dobré vlastnosti predstaveného kláštora. Podľa niektorých názorov tu Klimax použil niektoré podnety z diela Regula pastoralis pápeža Gregora Veľkého.

Poznámky

Referencie

Ďalšia literatúra

Články v encyklopédiách

Monografie

Preklady 
 české vydanie:

Externé odkazy 
 prvé tri stupne z Rebríku do raja, neoficiálny slovenský preklad 
 John Climacus na Orthodoxwiki (po anglicky)

Byzantskí teológovia
Byzantskí spisovatelia
Cirkevní otcovia
Kresťanskí mystici
Narodenia v 6. storočí
Úmrtia v 7. storočí