Sumachovec fermežový

Sumachovec fermežový alebo sumach fermežový (lat. Toxicodendron vernicifluum, synonymá: Toxicondendron verniciferum, Toxicodendron verniciflua, Rhus verniciflua, Rhus vernicifera) je strom z rodu sumachovec (Toxicodendron), alternatívne zaraďovaný do rodu sumach v širšom zmysle (Rhus s. l.). Pochádza z Číny a indického subkontinentu. V súčasnosti sa pestuje v regiónoch Číny, Kórey a Japonska. Zo stromov sa získava živica (urušiol), ktorá sa následne používa ako vysoko odolný lak (uruši).

Opis 
Sumachovec fermežový je vždyzelený strom, rastie do výšky 3 až 10 m. Konárová stopka je dlhá 7 až 14 cm, obsahuje 7 až 19 listov. Listy sú dlhé 6 až 13 cm spolu s listovými stopkami, sú čepeľového tvaru, poskladané sú do tvaru prísediacich listov. Semenník je zrastený z 3 lístkov a iba jeden z nich je fertilný (plodný). Horná časť piestika (čnelka), cez ktorú prerastá peľové vrecúško k vajíčku, má vnútri kanálik a je vystlaný žľaznatou pokožkou. Tyčiniek je päť a majú podobu zahrotených nitiek. Plodom je červená alebo hnedá jednosemenná kôstkovica guľôčkového tvaru. Plody bývajú pokryté jednoduchými a žľaznatými chĺpkami. Základnou zložkou jeho miazgy je organická zlúčenina -  polymérovaná živica urušiol, ktorá je tvrdá a veľmi krehká.

Využitie

Živica a lak 

Lak sa zbiera v zárezoch v kôre. V týchto zárezoch sa miazga skoncentruje a zberač (kaiko/urušikaki), ju špachtľou naberie do bambusovej nádoby. Existujú dva postupy zberu laku: prvý (jódžógaki) šetrný - udržiavací zber a druhý (korošigaki), ktorý nepočíta s prežitím stromu a preto má o mnoho väčšiu výťažnosť. Dnes sa prevažne používa druhý postup teda korošigaki. Zárezy vytvárajú lievik 22 až 25 vodorovných rezov pod sebou na kmeni 10 ročného stromu a následne koncentrujú svetložltú miazgu. Pred aplikáciou na základný materiál, ktorý sa má lakovať sa miazga (urušiol) prefiltruje, tepelne upraví, poprípade zafarbí. Tvrdnutie nanesenej miazgy vyžaduje jej „sušenie“ v teplej, vlhkej komore alebo skrini (furo/urušiburo) počas 12 až 24 hodín, kde urušiol polymerizuje. Čerstvý lak je následne veľmi silne alergický. Pre citlivé osoby je nebezpečný aj dym z horiacich vetví či výpary za teplých dní.

Výrobky natreté týmto lakom sú rozpoznateľné extrémne odolným a lesklým povrchom. Lak uruši má mnoho použití. Niektoré bežné aplikácie zahŕňajú riad, hudobné nástroje, plniace perá a šperky. Existuje niekoľko typov lakov. Nepigmentovaný lak je tmavohnedý, ale najbežnejšie farby urušiolu sú čierna a červená, z práškových pigmentov oxidu železa, oxidu železnato-železitého (magnetit) a oxidu železitého (hematit). Vysoko cenený je najmä červený lak.

Nanášanie a dekorácia laku je dlhý proces, ktorý vyžaduje veľa hodín, alebo dní starostlivých a opakujúcich sa vrstiev a časov uschnutia. Vytvorenie jedného lakového predmetu uruši, napríklad misky alebo plniaceho pera, môže trvať celé týždne až mesiace. Lak sa používa aj ako veľmi silné lepidlo.

Listy, semená a živica zo sumachovca fermežového sa niekedy používajú v čínskej medicíne na ošetrenie vnútorných parazitov, alebo na zastavenie krvácania.

Vosk 
Tuk získaný z plodov sumachovca fermežového sa predtým používal ako náhrada za včelí vosk pri výrobe sviečok, príprave politúry a leštidiel. Plody zo stromov sa zbierajú, sušia, naparujú a lisujú, aby sa z nich extrahoval vosk, ktorý po ochladení stvrdne. V Európe je tento materiál známy ako japonský vosk (木蠟, 木蜡, 木蝋). Využíval sa pri príprave tlačiarenských farieb.

Galéria

Poznámka 
V tomto článku je pre prepis japonských názvov použitá česká transkripcia prevzatá z knihy Anny Čumlivskej: Manuál japonského laku. Názvy zdrojov sú uvádzané aj v originále latinkou s anglickou transkripciou sú ponechané v pôvodnom znení. Čítanie jednotlivých odborných výrazov aj japonský zápis v registri vychádza zo Šikkóši gakkai (2012), v registri sú potom v zátvorke uvedené prípadne staršie spôsoby výslovnosti podľa Šinsó gappon šicugei džiten (2004). Výslovnosť slov odpovedá zápisu v českej a slovenskej transkripcii, len pri niektorých slovách s akcentom na ďalších slabikách sa napríklad v slabikách ši a cu pred hláskami k a t v mnohých oblastiach Japonska vypúšťajú samohlásky. Šika sa teda môže čítať „ška“, šitanuricuke sa číta ako „štanuricke“ atď.

Referencie

Literatúra

Iné projekty

Externé odkazy 
 Toxicodendron vernicifluum
 Škumpa lakodárna

Zdroj 

Obličkovcovité
Jedovaté rastliny
Najmenej ohrozené druhy