Halový jav

Halový jav alebo halo je optický úkaz, ktorý vzniká odrazom či priechodom slnečných alebo mesačných lúčov drobnými ľadovými kryštálmi v atmosfére. Aby došlo k vzniku týchto úkazov, je potrebné, aby kryštáliky ľadu mali tvar šesťbokej doštičky alebo hranolu. Halové javy najčastejšie zbadáme, ak oblohu z väčšej časti pokrývajú oblaky typu cirrostratus.

Dejiny 
Halové javy ako prvý opísal a pomenoval Aristoteles už v 4. storočí pr. Kr. Fyzikálne výklad týchto javov pochádza od R. Descarta a prvú súbornú teóriu spísal ďalší francúzsky fyzik Edme Mariotte.

Diamantový prach 
Za chladných zimných nocí alebo dní môžu halové javy vzniknúť aj na kryštálikoch v prízemnej vrstve ovzdušia. Ak je vlhkosť dostatočne vysoká a teplota sa pohybuje pod bodom mrazu, môžu prechladené kvapky za prítomnosti kryštalizačných jadier transformovať na ľadové kryštály o tvare šesťbokého stĺpika alebo doštičky a spôsobiť tak za prítomnosti svetla halové javy.

Druhy halových javov 
 6° halo
 9° halo (Van Buijsenovo halo)
 12° halo
 18° halo (Rankinovo halo)
 20° halo (Burneyovo halo)
 22° halo (malé halo) – najobvyklejšie
 23° halo (Barkowovo halo)
 24° halo (Dutheilovo halo)
 35° halo (Feuilleeovo halo)
 46° halo (veľké halo)
 Spojené dotykové oblúky

Galéria

Pozri aj 
 Dúha
 Lom svetla
 Odraz svetla
 Disperzia svetla

Externé odkazy 
 Úvod k halovým javom na stránkach Astro.cz
 Diamantový prach na stránkach atoptics.co.uk

Zdroj 

Optika