Pierre Carlet de Chamblain de Marivaux

Pierre Carlet de Chamblain de Marivaux (* 4. február 1688, Paríž, Francúzsko† 2. apríl 1763, Paríž) bol francúzsky prozaik, dramatik, novinár a osvietenský moralista – filozof.

Život
Narodil sa v rodine, ktorej členovia boli viackrát zvolení poslanci provincionálneho parlamentu a otec rodiny Nicolas Carlet bol advokát, neskôr zamestnaný v administratíve námorníctva. Zo strany matky, Marie Bulletovej, bol príbuzný s rodinou Bullet a Bullet de Chamblain, architektmi, ktorí postavili zámok Champs-sur-Marne a parížske mestské paláce v štýle Regentstva (17151723). Pierre Marivaux chcel ísť v stopách svojho otca a zapísal sa na právnickú fakultu v Paríži. Počas zatiaľ neukončeného štúdia písal radšej divadelné komédie a burleskný román. Literárnu kariéru začal publikovaním parodického románu v štýle burleskných epopejí 17. storočia a tiež príbehov o občanoch Paríža. Od roku 1717 bol ženatý s Colombe Bollogne, ktorá mu dala jednu dcéru, finančne ho zaistila a v roku 1723 zomrela. Po bankrote jeho banky a strate imania sa pustil do písania naplno tak, aby si zarobil na živobytie. Zároveň si dokončil vzdelanie a zamestnal sa ako advokát v mestskom parlamente Paríža. Okrem tvorby divadelných hier a prózy založil časopisy a prispieval do nich: Le spectateur français (1721), Le cabinet du philosophe (1734). V roku 1742 sa stal členom Francúzskej akadémie, kde zaujal 24. kreslo. Vydal aj esejistické dielo L’indigent philosophe (1727).

Tvorba
Jeho tvorba pozostávala z románov a divadelných hier. Sústreďoval sa na témy čistej lásky, klamstva a podvodu. Obnovil žáner komédie nadviazaním na Molièra, neskôr svoje diela písal vlastným štýlom pozostávajúcim z delikátneho rečového prejavu, ktorý predstavuje hru zvádzania, čo získalo príslovečný názov „marivaudage”. Marivaux vyhľadával pre svoje drámy príbehy, ktoré mu umožňovali vyjadriť v nich  osvietenský étos, ktorý uznával. Zaraďujú ho k moralistom prvej polovice 18. storočia. Poznal sa so súdobými filozofmi Bernardom de Fontenelle a Montesquieu a kritikom a dramatikom La Mottom.

Dielo
Marivauxove debutové práce boli román Les Effets surprenants de la sympathie (1713) a komédia l’Amour et la Vérité (1720), v ktorých sa precvičil v štýloch pastišu a paródie. Prvé divadelné úspechy znamenali jeho komédie La Surprise de l’amour (1722), la Double Inconstance (1723) a le Jeu de l’amour et du hasard (1730). V podobnom tóne napísal sentimentálne komédie:
 La Seconde surprise de l’amour (1727)
 Les Serments indiscrets (1732)
komédie so zápletkami:
 L’Heureux stratagème (1733)
 La Méprise (1734)
komédie mravov:
 L’École des mères (1732)
 Le Petit-Maître corrigé (1734)
komédie sociálne ladené a utopické:
 L'Île des esclaves (1725)
 L’Île de la raison (1727)
komédie viacerých žánrov:
 La Mère confidente (1735)
 Les Fausses confidences (1737)
 L'Iliade travestie (1716), parodická a burleskná veršovaná poéma

Romány
 Pharsamon, ou Les nouvelles folies romanesques, napísané v 1712, vydané v 1737, román
 Les Aventures de *** ou les Effets surprenants de la sympathie (1714), román
 La Voiture embourbée (1714), krátky román
 Le Bilboquet (1714), krátky text, próza
 Le Télémaque travesti (1717), román
 La Vie de Marianne, 1731 – 1742, nedokončený
 Le Paysan parvenu, 1734 – 1735, nedokončený

Referencie

Iné projekty

Zdroje
 Malá encyklopédia spisovateľov sveta, zostavil Ján Juríček a kol., vydavateľstvo Obzor, Bratislava, rok 1981, 2. vydanie, str. 360

Francúzski dramatici
Francúzski novinári
Francúzski spisovatelia
Francúzski spisovatelia románov
Francúzski filozofi
Členovia Francúzskej akadémie
Osobnosti z Paríža