Belgická kolónia

Belgicko bolo po stáročia pod nadvládou najskôr španielskych Habsburgovcov (1519-1713) a potom rakúskych Habsburgovcov (1713-1794). Po krátkej nadvláde Francúzska ho Viedenský kongres prisúdil Holandsku (1815-1830), samostatný belgický štát vznikol až po Belgickej revolúcii v roku 1830. V tejto dobe však už mali iné európske štáty ekonomicky najperspektívnejšie zámorské oblasti pod svojou sférou vplyvu, Belgicko (rovnako ako Nemecko alebo Taliansko, ktorých novodobá štátnosť tiež vznikla v 19. storočí) teda čelilo tvrdej konkurencii tradičných koloniálnych mocností, najmä Anglicka alebo Francúzska. Belgicko vlastnilo nasledujúce kolónie:

 Slobodný štát Kongo (1885-1908); do polovice 19. storočia bolo toto územie len málo kolonizované, zvlášť kvôli nepríjemnej rovníkovej klíme, nepriestupným tropickým pralesom, močiarom a mnohým tropickým chorobám, najmä malárii a spavej chorobe. Belgický kráľ Leopold II. si ho v roku 1885 podrobil sprvu ako svoju osobnú dŕžavu, v roku 1908 bolo Kongo prevedené do belgického štátneho vlastníctva, čím oficiálne vznikla kolónia Belgické Kongo (1908-1960). Hlavné bohatstvo Konga spočívalo v prírodnom kaučuku.

 Ruanda-Urundi (1916-1924); počas 1. svetovej vojny túto časť Nemeckej východnej Afriky obsadili belgické a konžské vojská. Versaillská zmluva síce prisúdila väčšinu Nemeckej východnej Afriky Britom, Ruandu-Urundi však získalo Belgicko. Od roku 1924 bola táto už bývalá kolónia pod správou Belgicka ako mandátne územie Spoločnosti národov, od roku 1949 ako správcovské územie Organizácie Spojených národov a to až do roku 1962, kedy na jej území vznikli dva samostatné štáty: Rwanda a Burundi.

 Tiencin (1902-1931) bolo belgické územie v Číne s polokoloniálnym charakterom.

Zdroj 

 
Kolónie
Kolónie
Kolónie