Ahmed III.

Ahmed III. (osm. tur. احمد ثالث, Aḥmed-i sālis; * 30. december 1673, Dobrič, Osmanská ríša – † 1. júl 1736, Konštantínopol) bol 23. sultán Osmanskej ríše v rokoch 17031730. Jeho otcom bol sultán Mehmed IV. a matkou bola Gülnuş Sultán.

Životopis 
Ahmed III. sa narodil v Dobriči. Na trón nastúpil v roku 1703 po abdikácii jeho brata Mustafu II. vynútenej tzv. Edirnským incidentom. Počiatok svojej vlády Ahmed strávil upevňovaním svojej moci a odstraňovaním vodcov revolúcie z roku 1703. Neskôr taktiež obmedzil taktiež moc janičiarov. V zahraničnej politike sa Osmanská ríša snažila udržiavať neutrálnu pozíciu. Po tom, čo bol však vrámci Severnej vojny Rusmi pri Poltave (1709) porazený švédsky kráľ Karol XII., poskytli Osmani Karolovi poskytli azyl pri úteku. Rusi Osmanov požiadali o Karolovo vydanie, čo Osmani odmietli. Výsledkom sporu bola rusko-osmanská vojna v povodí rieky Prut (Prutská kampaň). Výsledkom sporu bolo znovuzískanie Azova strateného za vlády Ahmedovho brata Mustafu II. Vojna s Benátkami a Habsburgovcami v rokoch 17141718 znamenama zisk Morey ale stratu Belehradu a Banátu po Požarevackom mieri. V roku 1718 sa novým veľkovezírom stal  Nevşehirli Damat Ibrahim Paša, ktorého vláda (17181730) je známa ako Éra tulipánov. Obdobie bolo charakteristické oživením kultúrneho diania v Osmanskej ríši a obdobím dlhého mieru so západnými veľmocami. Samotný sultán bol známy ako básnik kaligraf a významný mecenáš umenia. V roku 1723 avšak vypukla nová osmansko-perzská vojna, ktorá vyústila osmanskou okupáciou západnej Perzie. Miestne kmene sa však proti osmanskej nadvláde neustále búrili a Osmani začali vo vojne v roku 1726 prehrávať. Oslabenie vládnej moci a rozdiely medzi sociálnymi vrstvami v roku 1730 vyústili v povstanie vedené Patronom Halilom. Povstanie vládne kruhy podcenili až nakoniec nebol zásah možný. Povstanie ukončilo Éru tulipánov i vládu Ahmeda III. Novým sultánom sa stal Mahmud I. a Ahmed následne zomrel o šesť rokov neskôr.

Referencie 

Osmanskí sultáni