Viliam Turčány

PhDr. Viliam Turčány, CSc., Dr. h. c. (* 24. február 1928, Suchá nad Parnou – † 9. máj 2021, Šelpice) bol slovenský básnik, prekladateľ, spisovateľ a literárny vedec. Vo svojom diele vydal 16 básnických zbierok, do modernej slovenčiny prebásnil Proglas a prekladal najmä antickú a taliansku renesančnú literatúru.

Životopis 
Turčány sa narodil sa 24. februára 1928 v obci Suchá nad Parnou do roľníckej rodiny. Do ľudovej školy chodil v rodnej obci, zmaturoval v roku 1947 na gymnáziu v Trnave. Následne vyštudoval slovenčinu a francúzštinu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Po skončení štúdií nastúpil v roku 1952 do Ústavu dejín slovenskej literatúry Slovenskej akadémie vied, kde okrem základnej vojenskej služby v rokoch 19521954 pôsobil ako vedecký pracovník až do roku 1970. V roku 1970 odišiel na dva roky na univerzitu v Neapole prednášať slovenskú literatúru. Po návrate z Talianska sa opäť stal vedeckým pracovníkom Literárnovedného ústavu SAV, kde pôsobil až do odchodu do dôchodku v roku 1988.

Profesionálna tvorba 
Turčány sa vo svojej tvorbe zameriaval na tri druhy diel – poéziu, monografie, resp. literálno-historické štúdie, a preklady. Poéziu začal publikovať ešte počas vysokoškolských štúdií, najmä v časopisoch Borba, Plameň, Slovenské pohľady a Nová práca. Turčány knižne debutoval básnickou zbierkou Jarky v kraji (1957) s témou spomienok na detstvo, mladosť a rodný kraj, „v poézii 50. rokov obnovil zmysel pre dôležitosť tvaru“. Následne vydal diela V toku (1965), U kotvy (1972), výber ľúbostnej lyriky Oliva (1974), básnický cestopis Aj most som ja (1977) či obsiahly výber z básnikovej tvorby Piesne (1978). Finálnym dielom jeho poetickej tvorby je zbierka Venuše slovenského praveku (1979) so štrnástimi sonetmi, inšpirovanými archeologickými nálezmi pravekej kultúry na našom území.

Monotematický výber poézie Viliama Turčányho je v diele Učitelia Slovanov (1990). Výsledkom systematického skúmania otázok vývinu verša v slovenskej poézii autorom sú jeho monografie Na krásnu záhradu Jána Hollého (1972), Rým v slovenskej poézii (1975) a literárnohistorické štúdie o slovenských spisovateľoch Pavlovi Országhovi Hviezdoslavovi, Svetozárovi Hurbanovi Vajanskom, Jankovi Jesenskom, Ivanovi Kraskovi a Jánovi Kollárovi.

Významné je tiež Turčányho prekladateľské dielo najmä výbery z talianskej renesančnej lyriky, z francúzskej a z antickej poézie. Za vrcholy prekladateľskej tvorby Turčányho sa považujú preklad Božskej komédie Danteho Alighieriho (Peklo a Očistec s J. Felixom, Raj samostatne, 1964, 1982, 1986) a prebásnenie staroslovienskeho Proglasu.

Syntézou všetkých troch tvorivých aktivít spisovateľa je kniha Podľa vôd a voľných polí (1978). Turčány bol členom Spolku slovenských spisovateľov a Slovenskej spoločnosti prekladateľov umeleckej a odbornej literatúry.

Smrť 
Turčány zomrel v nedeľu 9. mája 2021 vo veku 93 rokov v Dome seniorov sv. Jána v Šelpiciach pri Trnave. Pohreb sa konal 14. mája 2021 v rodnej Suchej nad Parnou, kde je aj pochovaný. Zádušnú omšu celebroval biskup ordinariátu ozbrojených síl SR  František Rábek.

Ocenenia 
 Doktor literatúry – Akadémia umenia a kultúry, Kalifornia, USA, 2000
 Pribinov kríž I. triedy za prínos v literárnej vede a prekladateľstve, 2002
 Cena Karla Čapka – Medzinárodná federácia prekladateľov, 1993
 Cena Jána Hollého za preklad – 1968, 1981, 1986
 Cena Blahoslava Hečka za celoživotné dielo – máj 2017
 Čestné občianstvo obcí Borský Mikuláš, Suchá nad Parnou a Trnava
 Čestný doktorát Trnavskej univerzity v Trnave, 2005

Referencie

Externé odkazy 
 Viliam Turčány – Literárne informačné centrum
 Diela Viliama Turčányho v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice

Slovenskí básnici
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí prekladatelia
Slovenskí literárni vedci
Laureáti Ceny Ivana Kraska
Laureáti Ceny Jána Hollého
Laureáti Pribinovho kríža I. triedy
Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti zo Suchej nad Parnou
Čestní občania Trnavy
Držitelia čestných doktorátov Trnavskej univerzity v Trnave