Lesná železnica Katarínka

Lesná železnica Katarínka (LŽK) je úzkorozchodná železnica, nachádzajúca sa blízko obce Naháč v katastri obce Dechtice, v susedstve areálu kláštora Katarínka. 

Tvorí ju krátky úsek železnice s rozhodom 600 mm, ktorý nesie odkaz Malokarpatskej lesnej železnice, ktorá tvorila rozsiahly systém úzkorozchodných priemyselných železníc v regióne Smoleníc a Dobrej Vody. Tie vznikli z potreby dopravy dreva z lesov v okolí do chemickej fabriky na výrobu octanu vápenatého, kyseliny octovej a acetónu. Lesy v okolí boli majetkom grófa Jozefa Pálffyho (18531920), ktorý dal chemickú fabriku (dnešný Chemolak) postaviť spolu s pílami v okolí, s cieľom zhodnotiť bohatstvo okolitých lesov. Lesná železnička bola zrušená v rokoch 19641966. História LŽK sa začína písať od roku 1997, kedy skupina nadšencov v blízkosti grófskej hájovne spojazdnila niekoľko metrov koľajníc.

História LŽK 
 1997 – začiatky LŽK inšpirované pamätníkom pána Rendeka, ktorým sa inšpirovali Ján Dalák, Ing. Ivan Ružek a Róbert Ružek
 1998 – získanie štyroch trojmetrových koľajníc od pána Ing. Zemana zo Smoleníc
 1999 – predĺženie koľaje položením oblúka
 20002002 – predĺženie trati o 20 m čím vzniklo železničné priecestie
 2002 – vybudovanie železničného mostu zachráneného zo Smolenickej drážky
 2003 – položenie prvej výhybky
 2004 – zakúpenie nepojazdnej banskej lokomotívy BND-30 z bane Dolina
 2005 – predĺženie trati o úsek odbočky do mašinhausu a osadenie druhej výhybky
 20062007 – dokončenie opravy lokomotívy, svojpomocná generálka motora a údržba karosérie
 2007 – založenie Združenia na záchranu lesných železníc Slovenska za účelom získavania financií a dostať sa do povedomia verejnosti
 2008 – získanie 3 plošinových vagónov, objav nákladného vagónu a jeho zrenovovanie v novembri
 2008 – prevezenie lokomotívy a jej posadenie na koľajisko a zahájenie skúšobnej prevádzky
 2010 – začiatok výstavby nového depa
 2013 – nové depo je dokončené a dĺžka koľajníc je 200 m
 plánované spojazdnenie trate v celkovej dĺžke 1,2 km

História Malokarpatských lesných železníc 
 18801883 výstavba chemického závodu pri Horných Orešanoch v údolí Majdanu grófom Jozefom Pálffym. Surovinou v nej bolo drevo z priľahlých lesov Malých Karpát. Na jeho zvoz bola stavaná uzkokoľajná železnica s rozchodom 760 mm s animálnou – konskou trakciou. Bola stavaná tak, aby doprava naložených vagónov bola zabezpečovaná samospádom a zotrvačnosťou do protisvahov a prázdne vagóny do miesta ťažby dopravovali kone. V prudkých svahoch bolo potrebné brzdiť a protisvahy prekonávali vagóny zotrvačnosťou. Nedostatky zotrvačnosti v dolinách sa podujal odstrániť robotník Tomáš Štibraný (zomrel 1932). Tento systém mal celkom vyše 40 km tratí a zanikol po druhej svetovej vojne. Okrem malých dočasných tratí mala tieto hlavné úseky:
 od závodu k Hornej Parine, cez Starú Bohatú a Nové Domy ku Klo­koču (14 km), s odbočkou pri hájovni Stará Bohatá na Pre­hyb, cez Dlhý vrch, Polomy a Mesačnú k hájovni Kolovrátok končiacu na rozhraní chotárov Doľany – Sološnica (8 km)
 z Majdánu na Uhlište, Polámané, pod Veterlín a až pod Záruby (14 km), s odbočkami do doliny Kamenné mlieko do Vydatej (5 km) a do doliny Zabité.
 (údajne) dve odbočky zo závodu na Rybnikárku a na pílu s dĺž­kou asi 6 km
 1897 a 1898 vybudovanie a otvorenie železnice Trnava – Kúty umožnilo rozvoj výroby a dopravu výrobkov k spotrebiteľom, čo vyvolalo výstavbu úskorozchodnej železnice s rozchodom 600 mm, využívajúcej na ťahanie vagónov rušne.
 1899 je postavená trať z továrne na stanicu v dĺžke 10 km, s výhybňou Drušplac pri Smoleniciach
 19011903 je trať natiahnutá až na Dobrú Vodu v dĺžke 22 km k novovybudovanému závodu s rovnakou výrobou. Trať mala tri výhybne: Švajčiarka pri Naháči, Katarínka a Planinka.
 1917 stavba pokračovania trate zo závodu v Majdáne cez Dolnú Parinu a Po­raj v chotári Horných Orešian, ktorá bola dokončená v roku 1920. Postavené boli aj trate z Dobrej Vody do Širokej, Lukáčkového jarku a Mlyna.
 počas nemeckého riadenia fabriky v čase II. svetovej vojny bola trať predĺžená na Huty a Kolovrátok.
 19601961 sa železnica likviduje. V tom čase je dĺžka trate úzkokoľajky spo­lu s koľajami v závode, skladoch a výhybniach okolo 70 km.

Strojový park 
Podľa väčšiny zdrojov mal strojový park úzkorozchodnej železnice 6 parných a 5 dieselových lokomotív, 2 dreziny, 2 osobné a 140 nákladných vozňov.
 parné lokomotívy Goliath a Ludko boli štvornápravové
 parné lokomotívy Republika, Pavlína, Lucia a Mena boli trojnápravové
Parná lokomotíva Republika stála do roku 1988 ako pomník dráhy v bývalom chemickom závode na priestranstve pred závodným klubom. Potom sa nachádzala na Štiavničke pri Hronci ako exponát múzea ČHŽ, v roku 1999 bola odpredaná súkromnej osobe a nachádzala sa v roku 2005 na súkromnom pozemku v Marianke a v roku 2007 ju Klub ochrany technických pamiatok navrhol na vyhlásenie za NKP.
 Technické údaje parnej lokomotívy Republika, jedinej známej zachovanej lokomotívy z technického parku MLŽ
 Výrobca: Bretfield a Daňek
 Typ: RIIIc/600 mm
 Usporiadanie: Cn2t(?Ct6)
 Rok výroby: 1919
 Výrobné číslo: 166
 Rozchod: 600 mm
 Výkon: 40 kW
 Služobná hmotnosť lokomotívy: 10 t
 Popis: trojnápravová úzkorozchodná lokomotíva tendrovka, vonkajší rozvod Heusinger

 Strojový park LŽK
 Danka banská dieselová lokomotíva BND 30, vyrobená roku 1973 v Hliníku nad Hronom, získaná z Bane Dolina vo Veľkom Krtíši
 3 nákladné vozne
 1 osobný vozeň

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Priemyselné a lesné úzkorozchodné trate v okolí Smoleníc

Iné projekty

Externé zdroje 
 Lesná železnica Katarínka  – oficiálna stránka
 Malokarpatská lesná železnička – pamätihodnosti obce Naháč
 Jaroslav Přibyl: Lesní a průmyslová železnice ve Smolenicích – rail.sk

Technické pamiatky na Slovensku
Úzkorozchodné železničné trate na Slovensku
Trate s rozchodom 600 mm
Dechtice
Naháč (okres Trnava)