Governmentalita

Koncept governmentality bol predstavený Michelom Foucaltom v roku 1978, počas jeho prednášky na univerzite v Paríži. Termín governmentalita - „gouvernementalité“ pôvodne vznikol odvodením slova gouvernement sufixom „al“ (prídavné meno), pridaním „ité“ (abstraktné podstatné meno). Pre mnohých je governmentalita neologizmom slov „government“ (vláda) a „mentality“ (mentality). Vláda je definovaná ako aktivita, ktorá sa snaží meniť a tvarovať naše správanie rôznymi technikami, normami a vedomosťami. Vláda je chápaná ako „vedenie vedúcich“, a teda vládnutie je jav, ktorý nie je len úzkospätý so štátom ako celku, ale hovorí ako samotné indivíduá a skupiny tvarujú vládnutie ich samých a iných. Mentality naznačujú, že naše myslenie je ponorené do vedomostí, názorov, nášho jazyka, a preto sa často považuje za „prirodzenú“ samozrejmosť.  Sú spôsobom akým rozmýšlame o autoritách, čerpajúcim z expertízy, jazyka, teórií, ideí, filozofií a iných foriem vedomostí, ktoré sú nám dostupné. Naviac myslenie sa považuje ako skupinová činnosť a nie ako individuálna aktivita. A teda nie je záležitosťou individuálnej mysle a svedomia, ale vedy, viery a názoru, v ktorých sme ponorení.

Racionality a technológie
Kľúčovú úlohu pri governmentalite zohrávajú racionality a technológie. Racionality v tomto kontexte znamenajú spôsob odôvodňovania, rozmýšľania, kalkulovania a zodpovedania problému, či už viac alebo menej systematického. Avšak to neznamená, že určujú hegemóniu ako musíme myslieť a zdôvodňovať. Spolu s technológiami sú prostriedkom ako sa dajú uskutočniť predom stanovené ciele, a teda ako vytvoriť správne vládnutie. Rozlišujeme pritom technológie produkcie, znakových systémov, moci, a seba samej. Pre pojem governmentalita sú dôležité najmä posledné dve zmienené. Technológie moci pritom určujú správanie sa jednotlivcov a podraďujú ich istým účelom alebo nadvláde, objektivizácii subjektu. Technológia sama o sebe odkazuje na praktiky a stratégie, ktorými jednotlivci prezentujú ich vlastné sebachápanie. Foucalt o týchto technológiách hovorí: „Technológia moci a technológia sama o sebe pritiahli moju pozornosť najviac. Spojenie technológie moci (nadvlády nad ostatnými) a technológie seba samej  nazývam governmentalitou. Foucalt teda nazerá na governmentalitu z personálneho hľadiska. Nehovorí o vládnutí ktorého súčasťou je len suverenita, no naopak prihliada na indivíduá a ich sebachápanie. A teda pochopenie súhry medzi technológiou seba samej a technológiou ovládania ľudí, štátu, spoločnosti je jedna z vlastností, ktorá robí z governmentality absolútne odlišnú a originálnu formu politickej analýzy.

Foucalt na prednáške o technológii sebe samej tiež hovorí, že je dôležité rozvíjať vedomosti o sebe samých, či už v oblasti ekonómie, biológie, psychiatrie, medicíny alebo penológie. Hlavným zmyslom však nie je tieto vedomosti prijímať v ich nominálnej hodnote, ale analyzovať tieto vedy ako špecifické „hry pravdy“ vzťahujúce sa ku špecifickým technológiám, ktoré ľudia používajú k porozumeniu seba samých. A teda prehĺbenie vedomosti o sebe samom pri dodržaní istých postupov je kľúčom k pochopenia seba samého.

Prínos governmentality

Napriek tomu, že governmentalita neponúka užívateľovi kauzálne vysvetlenie zmien spoločnosti a neumožňuje ani predpovedať budúcnosť, prináša progres v chápaní vládnutia. Môžeme ju prirovnať k akémusi „analytickému boxu prostriedkov“ a teda zhluku konceptov, ktoré môžu byť použité na zvýšenie schopnosti rozmýšľať a kritizovať minulé a súčasné formy vládnutia. Tento box prostriedkov nám umožňuje urobiť niečo dôležité, nikdy predtým nespomínané: nechápať vládu ako set inštitúcií, ale ako aktivitu, ktorá môže byť študovaná, historizovaná a špecifikovaná na úrovni racionalít, programov, technológií, a subjektivít, ktoré ju podopierajú a dávajú jej formu.

Referencie

Doporučená literatúra

 Foucault, M.(1984) The History of Sexuality Vol. 2: The Use of Pleasure, trans. Robert Hurley. New York: Random House, 1985.
 Foucault, M.(1984) The History of Sexuality Vol. 3: The Care of the Self, trans. Robert Hurley. New York: Vintage Books, 1988.
 Foucault, M. (2004), Naissance de la biopolitique: cours au Collège de France (1978-1979). Paris: Gallimard & Seuil.
 Foucault, M., (2008), The birth of biopolitics. Lectures at the College de France, 1978‐79. Palgrave MacMillan
 Foucault, Michel; Ewald, François; Burchell, Alessandro Fontana (2012). Arnold I. Davidson, ed. The courage of truth (the government of self and others II) : lectures at the Collège de France, 1983-1984. Translated by Graham Burchell. Houndmills, Basingstoke, Hampshire, UK: Palgrave Macmillan. ISBN 9781403986689.
 Foucault, Michel. The Birth of Biopolitics: Lectures at the College de France (1978-9). Trans. Graham Burchell. Ed. Michael Senellart. 1st Picador Paperback Edition. New York: Palgrave MacMillan, 2010.
 Ferlie, E., Fitzgerald, L., McGivern, G., Dopson, S., & Bennett, C. (2013) Making Wicked Problems Governable? : The Case of Managed Networks in Health Care. Oxford: Oxford University Press

Politická filozofia
Sociologické teórie