Club Olimpia

Club Olimpia, skrátene Olimpia, na medzinárodnej úrovni známy pod názvom Olimpia Asunción, je paraguajský športový klub so sídlom v meste Asunción. Club Olimpia vyhral spolu 40 titulov v paraguajskej najvyššej súťaži Primera División. Na medzinárodnej úrovni vyhral spolu osem trofejí, z toho trikrát Copa Libertadores a jedenkrát Interkontinentálny pohár. Jedná sa tak o najúspešnejší paraguajský futbalový klub. Domáce zápasy hráva klub na štadióne Estadio Manuel Ferreira. V súčasnosti hráva najvyššiu paraguajskú futbalovú súťaž Primera División.

História 
Klub bol založený 25. júla 1902 a je tak najstarším športovým klubom v Paraguaji. Klub založil Holanďan William Paats spolu so skupinou Paraguajčanov. Počas zakladania klubu boli navrhnuté tri potenciálne názvy pre klub a to Paraguaj, Esparta a Olimpia. Rozhodnutie prišlo zo strany Williama Paatsa, ktorý vybral názov Club Olimpia, ako oficiálny názov klubu. Názov mal byť poctou pre grécke mesto Olympia, kde vznikli Olympijské hry. Už pri založení bola vybraná aj farba dresov, ktoré boli čierne s bielym pásom na hrudi, v ktorom bol uvedený názov klubu.

Vstup do najvyššej súťaže 

V roku 1906 došlo k založeniu paraguajskej futbalovej federácie. V tom istom roku sa hral aj prvý ročník najvyššej paraguajskej futbalovej súťaže pod názvom Liga Paraguaya de Fútbol, do ktorej sa pripojil aj klub Olimpia. Prvý majstrovský titul získal klub Guaraní, tím Olimpia obsadil druhé miesto. Druhé miesto zopakoval klub aj v nasledujúcom ročníku. V ďalších rokoch sa mu však už nedarilo a umiestňoval sa skôr v strede tabuľky. Až v sezóne 1912 sa dostavil úspech, keď klub Olimpia obsadil prvé miesto a získal tak prvý majstrovský titul. Ďalší titul získal klub v ročníku 1914, keď vo finále súťaže zvíťazil nad svojim najväčším rivalom tímom Cerro Porteño. V sezóne 1915 sa situácia zopakovala, no tento raz vo finále vyhral klub Cerro Porteño. V roku 1916 vyhral klub Olimpia svoj tretí titul, keď znova obsadil v tabuľke prvé miesto. V ďalších rokoch sa klubu nepodarilo dosiahnuť žiadny výraznejší úspech, v tabuľke sa umiestňoval buď tesne za prvým miestom, alebo prehral finálové play-off o titul. Až v sezóne 1925 sa klub znova po dlhšom čase presadil, obsadil prvé miesto a získal svoj štvrtý majstrovský titul. Nasledovalo druhé miesto a v ročníku 1927 získal klub piaty titul. Nasledovala výborná séria, kedy od roku 1927 do roku 1929 vyhral tím tri majstrovské tituly v rade. Víťaznú sériu prerušil tím Libertad, ktorý získal titul v roku 1930. V roku 1931 však znova vyhral klub Olimpia a získal tak už svoj ôsmy titul. V roku 1932 bola sezóna najvyššej súťaže prerušená a následné aj zrušená z dôvodu vojny o Gran Chaco medzi Paraguajom a Bolíviou. Najvyššia súťaž tak pokračovala až po skončení vojny v roku 1935. Ešte pred začiatkom sezóny boli rozhodnutím futbalovej federácie vylúčené z najvyššej súťaže niektoré kluby, keďže federácia chcela znížiť počet tímov v súťaži a zároveň mali mať kluby svoje ihrisko v rámci hraníc hlavného mesta Asunción.

Profesionalizácia súťaže 
V roku 1935 tak znova začala najvyššia futbalová liga. Súťaž sa profesionalizovala, počet tímov sa znížil zo štrnásť na desať a ligu hrali iba tímy z hlavného mesta alebo jeho tesnej blízkosti. Zároveň došlo k profesionalizácií súťaže. V tomto ročníku obsadil klub Olimpia až štvrté miesto. V roku 1936 hral klub lepšie a získal majstrovský titul. Na dobré výkony nadviazal aj v ročníku 1937, kedy získal už svoj desiaty titul. V roku 1938 získal tretí titul v rade, celkovo už jedenásty. Neskôr sa však už tímu prestalo dariť, v sezóne 1940 dokonca skončil predposledný, no v tejto sezóne nezostupoval žiadny klub. V ďalšej sezóne však už bol tím Olimpia znova v hornej časti tabuľky, keď obsadil druhé miesto. Na titul tak musel klub čakať až deväť rokov do sezóny 1947, kedy vyhral opäť titul. Na úspech klub nadviazal aj v nasledujúcej sezóne, kedy titul obhájil. V nasledujúcich rokoch sa však klubu prestalo znova dariť a umiestňoval sa iba v strede tabuľky.

Ligová dominancia 

V polovici 50. rokov prišlo konečne zlepšenie výkonov. Prezidentom klubu sa stal Manuel Ferreira Sosa, následne kúpil klub niekoľko výborných hráčov, ktorí neskôr klubu pomohli dostať sa na vrcholné priečky. V ročníku 1955 obsadil klub v prvej časti sezóny druhé miesto, v druhej časti bol štvrtý. V konečnej tabuľke tak obsadil druhé miesto. Očakávaný titul získal klub Olimpia v sezóne 1956, keď vo finále vyhral nad tímom Libertad. Týmto začalo majstrovské obdobie, v ktorom od roku 1956 do roku 1960 získal klub päť titulov v rade. V roku 1960 sa klub prebojoval do finále prvého ročníka juhoamerickej obdoby európskej Ligy Majstrov Copa Libertadores, kde však prehral s uruguajským klubom Peñarol. Po ročnej prestávke pridal klub v sezóne 1962 ďalší majstrovský titul. Nasledovali dva slabšie roky, no v sezóne 1965 získal tím Olimpia jubilejný dvadsiaty majstrovský titul. V tomto období klub zároveň otvoril svoj súčasný štadión a teda prezidentovanie Manuela Ferreira Sosu (zomrel v roku 1964) bolo pre klub veľmi prínosné. Do konca 60. rokov vyhral klub ešte jeden titul v sezóne 1968. Prvá polovica 70. rokov bola pre klub slabšia, keď dokázal vyhrať ligu iba v sezónach 1971 a 1975.

Zlaté obdobie 
V roku 1975 bol za prezidenta klubu zvolený Osvaldo Domínguez Dibb, ktorý sa zapísal do histórie klubu ako kľúčová postava. V roku 1978 získal klub majstrovský titul, keď po čase obsadil prvé miesto v tabuľke. Tým sa začalo ďalšie výborné obdobie v histórií klubu. V roku 1979 sa klub ako úradujúci majster Paraguaja predstavil v Copa Libertadores. Tu sa mu podarilo prebojovať až do finále, kde v dvoch zápasoch porazil argentínsky klub Boca Juniors a vyhral tak prvýkrát tento najprestížnejší kontinentálny pohár v Južnej Amerike. Následne vyhral aj domácu najvyššiu súťaž a získal tak dvadsiaty piaty majstrovský titul. V novembri 1979 odohral ako víťaz Copa Libertadores Interkontinentálny pohár, kde narazil na neúspešného finalistu európskeho Pohára majstrov švédsky klub Malmö FF, ktorý porazil a vyhral tak aj túto trofej. Úspešný rok 1979 zakončil klub ešte ziskom celoamerického pohára Copa Interamericana. V úspechoch pokračoval klub Olimpia aj ďalej. V sezóne 1980 znova vyhral najvyššiu domácu ligu. Titul obhájil aj v ročníkoch 1981, 1982 a 1983. Až v sezóne 1984 prerušil túto sériu klub Guaraní, ktorý obsadil prvé miesto a vyhral tak titul. Klub Olimpia však zvíťazil v lige v nasledujúcej sezóne, kedy znova skončil prvý a získal tak už tridsiaty majstrovský titul.

Druhé zlaté obdobie 

Ďalšie dve sezóny sa klubu nedarilo tak ako pred tým. Titul získal znova až v sezóne 1988. Ako majster hral klub znova Copa Libertadores, kde sa v ročníku 1989 dostal znova až do finále. Tu však podľahol kolumbijskému klubu Atlético Nacional. V roku 1989 však bol úspešný v domácej lige, kde vyhral titul. Znova sa teda predstavil v Copa Libertadores, kde sa v roku 1990 dostal opäť do finále. Tento raz bol úspešný, keď vyhral nad klubom z Ekvádoru Barcelona SC a druhýkrát vyhral v tejto súťaži. V tomto roku sa klubu v lige veľmi nedarilo, no ako obhajca titulu sa v roku 1991 predstavil znova v Copa Libertadores a opäť sa prebojoval až do finále. Tu sa stretol s čilským klubom Colo-Colo, no nezvládol odvetný zápas u súpera a tretiu trofej nezískal. V roku 1991 však klub Olimpia vyhral aspoň iný kontinentálny pohár Supercopa Libertadores pre ročník 1990. V roku 1991 klub získal automaticky bez odohratia zápasu aj ďalší kontinentálny pohár Recopa Sudamericana. V roku 1992 sa v lige klubu stále nedarilo, no dostal sa do finále krátko hraného kontinentálneho pohára Copa CONMEBOL, kde však nebol úspešný. Po troch slabších ligových rokoch sa klub Olimpia dočkal zisku titulu v sezóne 1993. Ďalší získal o dva roky v sezóne 1995. Nasledovali tri roky bez trofeje. V roku 1997 začala ďalšia víťazná séria, kedy klub od sezóny 1997 do sezóny 2000, vyhral štyri majstrovské tituly v rade. V roku 2002 sa klub Olimpia dostal znova po čase do finále Copa Libertadores, kde zvíťazil nad brazílskym klubom São Caetano a získal tak tretiu výhru v tomto turnaji. Klub tak zakončil oslavy 100. výročia založenia klubu. V roku 2003 vyhral klub aj pohár Recopa Sudamericana. V lige sa však klubu veľmi nedarilo a tým skončilo druhé zlaté obdobie v klubovej histórií.

Posledné roky 
V ďalších sezónach sa však už klub Olimpia nedokázal presadiť. V najvyššej súťaži sa mu vôbec nedarilo. V tabuľke končil zväčša v strede ligovej tabuľky, iba v niektorých málo prípadoch sa prebojoval aspoň na tretie miesto. Zvyšok prvého desaťročia nového tisícročia však už nezískal žiadnu trofej. Zmena k lepšiemu nastala až v roku 2011, klub získal až dvanásť nových hráčov. Zmeny sa pozitívne prejavili už v sezóne 2011, kedy klub vyhral v časti Clausura a získal tak po jedenástich rokoch majstrovský titul. V nasledujúcej sezóne obsadil druhé miesto v časti Apertura. Vďaka dobrým výsledkom z tohto ročníka hral klub po dlhšej prestávke aj Copa Libertadores. Znova sa však dostal až do finále, kde po penaltách prehral s brazílskym klubom Atlético Mineiro. V roku 2013 sa klubu v prvej lige opäť veľmi nedarilo. Až v ročníku 2015 sa výkony zlepšili, najprv v časti Apertura obsadil štvrté miesto, no v časti Clausura skončil prvý, vyhral aj finálový zápas tejto časti a získal svoj štyridsiaty majstrovský titul. V sezóne 2016 obsadil v oboch častiach ligy druhé miesto. V sezóne 2017 obsadil v časti Apertura tretie miesto.

Farby a znak klubu 
Pri založení klubu boli vybrané pre dresy čierna a biela farba a na drese bol nápis Olimpia v bielom vodorovnom pruhu na hrudi. Neskôr boli biela a čierna prijaté ako oficiálne klubové farby. Klub v súčasnosti používa dresy bielej farby s čiernym vodorovným pruhom ako domáce. Čierne dresy sú používané na vonkajšie zápasy.

Znak klubu sa počas existencie tiež veľmi nezmenil. Je čierno-biely a tvorí ho nápis Club Olimpia, ktorý sa nachádza v bielom kruhu, ktorý je obkolesený čiernym kruhom.

Štadión 

Pred postavením súčasného štadióna hral klub na rôznych miestach v hlavnom meste. Svoj súčasný štadión Estadio Manuel Ferreira používa klub od roku 1964, kedy bol slávnostne otvorený. Štadión má kapacitu 23 732 miest. Keďže však kapacita tohto štadióna je na dôležité zápasy nedostačujúca, hráva klub tiež na štadióne Estadio Defensores del Chaco, ktorý má kapacitu 42 354 miest.

Rivalita a fanúšikovia 
Tradičným a hlavným rivalom tímu je klub Cerro Porteño. Tieto kluby spolu hrávajú derby s názvom Clásico del fútbol paraguayo. Prvý vzájomný zápas sa hral už v roku 1913. Bilancia je vyrovnaná, keď oba kluby vyhrali 144 stretnutí. Ďalším rivalom je klub Guaraní, s ktorým spolu hrávajú derby Clásico Añejo, čo v preklade znamená najstaršie derby, keďže sa jedná o dva najstaršie kluby v krajine. Určitá rivalita panuje tiež s klubom Libertad, s ktorým hráva Olimpia derby s názvom Clásico Blanco y Negro.

Úspechy

Národné

Liga 
 Primera División (40): 1912, 1914, 1916, 1925, 1927, 1928, 1929, 1931, 1936, 1937, 1938, 1947, 1948, 1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1965, 1968, 1971, 1975, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1985, 1988, 1989, 1993, 1995, 1997, 1998, 1999, 2000, 2011 Clausura, 2015 Clausura

Pohár 
Torneo República (1): 1992
Torneo de Integración Nacional (1): 1990

Medzinárodné 
 Interkontinentálny pohár (1): 1979
Copa Libertadores (3): 1979, 1990, 2002
Supercopa Sudamericana (1): 1990
Recopa Sudamericana (2): 1991, 2003
Copa Interamericana (1): 1979

Zostava

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránka klubu

Zdroj 
 história klubu 
 

Paraguajské futbalové kluby
Futbalové kluby založené v 1902