Franco Alfano

Franco Alfano (* 8. marec 1875, Posillipo – † 27. október 1954, Sanremo) bol taliansky hudobný skladateľ, klavirista a pedagóg.

Život 
Alfano sa narodil v obci Posillipo pri Neapole. Na klavír sa učil u Alessandra Longa súkromne. Harmóniu u Camilla de Nardis (1857 – 1951) a skladbu u Paola Serraoa potom na konzervatóriu San Pietro a Majella v Neapole. Po absolvovaní konzervatória pokračoval v štúdiu kompozície ešte u Hansa Sitta a Salomona Jadassohna v Lipsku. Počas štúdia sa stretol s Edvardom Griegom a pod jeho vplyvom skomponoval rad klavírnych a orchestrálnych skladieb.

V roku 1918 bol menovaný riaditeľom konzervatória v Bologni. V rokoch 1923 – 1947 bol riaditeľom konzervatória v Turíne a konečne v rokoch 1947 – 1950 riadil Rossiniho konzervatórium v ​​ Pesare (Conservatorio Statale di Musica "Gioachino Rossini"). Zomrel 27. októbra 1954 v Sanreme.

Opery 
Jeho prvá opera Miranda, ku ktorej si sám napísal libreto podľa románu Antonia Fogazzara, vznikla roku 1896, ale nebola nikdy publikovaná. Ďalšie opera La Fonte Di Enschir (libreto Luigi Illica) bola síce nakladateľom Ricordim odmietnutá, ale so slušným úspechom bola uvedená 8. novembra 1898 vo Vroclave pod názvom Die Quelle von Enschir.

Prvá z troch jeho najdôležitejších opier bola v roku 1904 opera Risurrezione (Vzkriesenie). Libreto podľa románu Leva Nikolajeviča Tolstého napísali Cesare Hanau a Camillo Antona Traversi. Premiéra sa konala v Teatro Vittorio Emanuele v Turíne, 30. novembra 1904. Na nahrávke talianskeho rozhlasu z roku 1971 spieva hlavnú úlohu Magda Olivero.

Ďalšou operou bol Cyrano z Bergeracu podľa rovnomennej hry Edmonda Rostanda. Skladateľ operu komponoval na francúzske libreto, ktoré napísal Henri Cain. Ale talianska verzia mala premiéru v Ríme v januári 1936, francúzske uvedenie v Paríži bolo o štyri mesiace neskôr. V poslednej dobe bola táto opera znovu uvedené na svetových scénach, okrem iného aj v Metropolitnej opere v New Yorku, kde hlavnú rolu spieval Plácido Domingo.

V roku 1921 uviedol na scénu operu La Leggenda di Sakùntala podľa divadelnej hry staroindického básnika Kalidasa Abhidžňánašákuntala (Poznávacie znamenie Šakuntalino). Malo sa za to, že notový materiál bol zničený pri bombardovaní počas 2. svetovej vojny, tak skladateľ vytvoril novú verziu pod prostým názvom Sakùntala, ktorá mala premiéru 9. januára 1952 v Teatro dell'Opera v Ríme. V roku 2005 však bola partitúra pôvodnej verzie opery nájdená v archíve nakladateľstva Ricordi, takže sú dnes k dispozícii obe znenia.

Po úspechu opery odporučil dirigent Arturo Toscanini Alfanovi, aby sa pokúsil dokončiť poslednú operu Giacoma Pucciniho, Turandot. Podľa dochovaných náčtrkov dokončil Alfano posledné dve scény. V roku 2001 sa opera dočkala nového zakončenia od skladateľa Luciana Beria, ktorý mal k dispozícii ďalšie objavené notové materiály. V poslednej dobe (2008) sa objavilo ďalšie dokončenie opery z pera čínskeho skladateľa Hao Weiya. Ale sa opera často uvádza len v znení, ktoré skomponoval Puccini.

Dielo

Opery 
 Miranda, (1896, netransponované)
 La fonte di Enschir (libreto Luigi Illica, Vroclav, Stadttheater, 8. novembra 1898)
 Resurrezione (libreto Cesare Hanau a Camillo Antona Traversi podľa Tolstého, Turín, Teatro Vittorio Emanuele, 30. novembra 1904)
 Il principe Zilah (libreto Luigi Illica, Janov, Teatro Carlo Felice, 3. februára 1909)
 I cavalieri e la bella (libreto Giuseppe Adami a Tomaso Monicelli, 1910, nedokončené)
 L'ombra di Don Giovanni (libreto Ettore Moschino, Miláno, La Scala, 2. apríla 1914)
 Revidovaná verzia: Don Juan de Manara, Florencia, Teatro Comunale, 12. júna 1941)
 La leggenda di Sakuntala (libreto podľa Kalidasa), Bologna, Teatro Comunale, 10. decembra 1921)
 Nová verzia: Sakùntala, Rím, Teatro dell'Opera, 9. januára 1952)
 Madonna Imperia (libreto Arturo Rossato, podľa Balzaca: La Belle Imperia, Turín, Teatro di Torino, 15. mája 1927)
 L'ultimo Lord (libreto Ugo Falen a Arturo Rossato, podľa F. L. Burnettovej: Malý lord Fauntleroy, Neapol, Teatro San Carlo, 19. apríla 1930)
 Cyrano de Bergerac (francúzske libreto Henri Cain podľa Edmonda Rostanda, Rím, Teatro dell'Opera, 22. januára 1936)
 Il dottor Antonio (libreto Mario Ghisalberti (podľa Giovanni Ruffini" Dottor Antonio, Rím, Teatro dell'Opera, 30. apríla 1949)
 Vesuvius (rozhlasová opera, libreto Vittorio Viviani, vysielala stanica RAI 13. novembra 1950)

Orchestrálne skladby 
 Suite romantica, 1909
 Symfonie č.1, 1910
 Danza e finale di Sakùntala, 1923
 Himno al libertador Simón Bolívar, pre zbor a orchester, 1930
 Hic est illa Neapolis, tre pezzi orchestrali, 1932
 Symfonie č. 2, 1933
 Sinfonia breve, 1934
 Divertimento per orchestra da camera e pianoforte obbligato, 1936
 Vesuvius, symfonická báseň, 1946
 Danza per orchestra, 1948

Balet 
 Napoli, Paříž, Folies Bergère, 1900
 Lorenza, Parigi, Folies Bergère, 1901
 Eliana, Řím, 1923
 Vesuvio, Sanremo, 1933

Klavírne skladby 
 Quatre morceaux per pianoforte, 1898
 Quatre danses napolitaines per pianoforte, 1899
 Quatre pièces per pianoforte, 1899
 Quatre danses roumaines per pianoforte, 1899
 Deux pièces per pianoforte, 1900
 Cinq danses de Cléo de Mérode per pianoforte, tratte dal balletto Lorenza, 1902
 Nostalgia per pianoforte, 1918

Komorná skladby 
 Sláčikové kvarteto č. 1, 1918
 Sonáta pre husle a klavír, 1923; rev. 1933
 Sonáta pre violončelo a klavír, 1925
 Sláčikové kvarteto č. 2, 1926
 Koncert pre sláčikové trio, 1929
 Pax, pre organ a klavír, 1929
 Klavírny kvintet, 1936
 Giorno per giorno pre violončelo a klavír, 1941;
 Sláčikové kvarteto č. 3, 1943
 Nenia pre akordeón, 1951

Spev 
 Cinq mélodies, 1896
 Deux mélodies, 1900
 Felicità, na slova Francesco Pastonchi, 1914
 Tre poemi podľa Rabíndranátha Thákura, 1918
 Sei liriche, na slova rôznych autorov, 1919 – 1922
 Tre liriche di Tagore, 1928
 Vocalise-étude, 1928
 Messaggio, slova Sapho, 1932
 Tre vocalizzi, 1933
 Gelosia, Segreto e Corsa, slova Thákur, 1935
 Antica ninnananna partenopea, 1935
 Nuove liriche tagoriane, 1936
 È giunto il nostro ultimo autunno, slova Miranda Bona, 1943
 Cinque nuove liriche tagoriane, 1948
 Tre nuovi poemi, slova Cesare Meano a Luigi Orsini, 1939

Referencie

Externé odkazy 
 Život a diskografia
 Dielo
 Životopis
 Linda B. Fairtile: Duetto a tre. Alfano 's completion of Turandot. Cambridge opera journal. Volume 16, issue 02, July 2004, pp 163-18
 Volne prístupné partitúry diel od Franca Alfana v projekte IMSLP

Zdroj 

Skladatelia vážnej hudby
Talianski hudobní skladatelia
Operní skladatelia