Svatopluk Čech

Svatopluk Čech (* 21. február 1846, Ostředek† 23. február 1908, Praha-Holešovice) bol český básnik, prozaik, novinár a cestovateľ, ktorý sa preslávil fantastickými príbehmi pána Broučka.

Život 
Narodil sa v Ostředku u Benešova. Jeho otec Janko Matuška Čech (1817, Peruc1877, Slupka, Bukovina) bol panský hospodársky správca a český vlastenec. Jeho brat Miloš Čech bol kňaz a administrátor starokatolíckeho biskupstva. V rokoch 18481849 v čase konania kroměřížského snemu pôsobil v Kroměříži ako novinár. Povolanie a vlastenectvo otca boli dôvodom častého sťahovania v dobe básnikovej mladosti. Detstvo prežil Benešovsku v Ostředku, Jezeře, Střížkove a Postupiciach a v Litni na Berounsku. V Prahe vyštudoval piaristické gymnázium a neskôr práva. Prispieval do almanachu Ruch a časopisu Kvety, od roku 1871 bol redaktorom Světozoru. V rokoch 1873-1876 pôsobil ako redaktor Lumír, krátko pôsobil aj v Národných listoch. V roku 1873 bol členom advokátskej kancelárie so slonom, toho istého roku však prax zanechal a venoval sa jej až v rokoch 18761879, kedy bol členom advokátskej kancelárie v Prahe. Riadnym členom Českej akadémie vied a umení zvolený dňa 3. júla 1890, svojho členstva sa vzdal v roku 1895.

Veľa cestoval, navštívil Kaukaz, Chorvátsko, Dánsko, Poľsko, Taliansko a Paríž. V rokoch 1895 až 1903 žil v Obříství u Mělníka. Koniec života trávil v Prahe na Letnej, v Holešoviciach a v Tróji. Pochovaný bol s veľkou slávou na Vyšehrade. Na hrobe (podľa návrhu architekta Antonína Wiehla) bola inštalovaná portrétna socha v životnej veľkosti, dielo Jakuba Obrovského.

Dielo 
Jeho dielo je žánrovo veľmi bohaté. Písal predovšetkým eposy s mnohými prirovnaniami a opisy, ktorými je prerušovaná dej, ale aj sociálnu, politickú a alegorickú lyriku, satiry, poviedky a romány. Svojimi Výletmi pana Broučka sa stal jedným z priekopníkov science fiction v českej literatúre. Napísal tiež veľké množstvo humoristických poviedok, čŕt a fejtónov, ku ktorým čerpal často námety z advokátskeho prostredia. Mnohokrát bol kritizovaný za frázovitosť. Uznával, že jeho poézia môže pôsobiť frázovite, ale on sa hlásil k trvalým hodnotám, ktoré si v sebe niesol celý život (napr. láska k vlasti, túžba po sociálnej spravodlivosti atp.).

 Husita na Baltu (1868 v almanachu Ruch), historický epos, ktorý porovnáva dobu husitských vojen s búrkou v ľudských vzťahoch
 Oběti pověry (1871), o čarodejníctve a prenasledovaní jeho v krajinách kresťanských, príspevok k dejinám ľudského bludu
 Adamité (1873 v časopise Lumír), epos s námetom zničenia radikálnej husitskej sekty adamitov Jánom Žižkom
 Básně (1874), básnická zbierka, v ktorej autor zhrnul všetky svoje významnejšie rané práce (okrem iného obsahuje aj prvé knižné vydanie Adamitů)
 Čerkes (1875 v časopise Lumír), epos s námetom z Kaukazu
 Upomínky z východu (Národní listy 1875-1876, knižne 1885), poviedky
 Jestřáb kontra Hrdlička (1876 v časopise Lumír), poviedka o právnickom spore medzi peňazí chtivým úžerníkom Jestřábom a miernym a starostlivým Hrdličkom, ktorý nie je schopný splácať svoj dlh
 Evropa (1878 v časopise Lumír), alegorický epos o lodi Európa, ktorá vezie politických väzňov do vyhnanstva, pričom ich vzájomné nezhody spôsobia katastrofu
 Povídky, arabesky a humoresky (1878), tu okrem iného aj prvé knižné vydanie poviedky Jestřáb kontra Hrdlička
 Povídky, arabesky a humoresky II. (1879)
 Žižka (1879), rapsódia, v ktorej autor predstavuje Žižku ako vojvodca, ktorý bol odhodlaný postaviť sa proti Pražanom
 Kandidát nesmrtelnosti (1879 v časopise Květy, knižne 1884), humoristický román
 Ve stínu lípy (1879 v časopise Květy), idylický epos založený na spomienkach autora na detstvo prežité v Litni, vlastne cyklus malých poviedok veršom, ktoré si rozprávajú susedia pri spoločnom posedení
 Povídky, arabesky a humoresky III. (1880)
 Nová sbírka veršovaných prací (1880), tu okrem iného prvé knižné vydanie eposov Čerkes,  Evropa a Ve stínu lípy
 Václav z Michalovic (1882), epos z pobelohorskej doby inšpirovaný Mickiewiczovým Konrádom Wallenrodom
 Petrklíče (1883), veršovaná báchorka
 Povídky, arabesky a humoresky IV. (1883)
 Lešetínský kovář (1883 zhabaný, druhýkrát vydané roku 1892 v USA), epos, v ktorom vedie český kováč spor s nemeckým podnikateľom, ktorý sa usiluje o jeho kováčňu
 Několik drobných povídek (1884)
 Kresby z cest (1884)
 Slávie (1884), alegorický epos napísaný v duchu utopického panslavizmu, v ktorom zástupcovia slovanských národov spoločne úspešne odolávajú vzbure lodníkov na lodi Slávie
 Hanuman (1884), satirický epos zosmiešňujúci súdobý český život aj politický režim v Rakúsko-Uhorsku (opičí kráľ sa márne snaží poeurópčiť svoju ríšu) Dostupné online
 Několik obrázků moravských (1884)
 Dagmar (1885), epos inšpirovaný básnikovým pobytom v Dánsku, ktorého hrdinkou je dcéra Přemysla Otakara I. Markéta vydatá za dánskeho kráľa Valdemara II., ktorú autor líči ako ideál ženy
 Ikaros (1885 v časopise Květy, knižne 1908), sociálny román
 Pravda a drobné básně (1886)
 Humoresky, satiry a drobné črty (1887)
 Různé črty žertovné i vážné (1887)
 Jitřní písně (1887), zbierka básní, politická lyrika, v ktorej autor vyjadruje svoju nádej v lepšiu budúcnosť českého národa, ktorá bude podľa neho dosiahnutá duchovnými zbraňami a usilovnou prácou
 Nové písně (1888), zbierka básní, politická lyrika, v ktorej autor okrem iného prekladá svoje úvahy o vlastnom živote a básnickej tvorbe a svoju vieru v budúcnosť slovanských národov
 Několik povídek a různých črt (1888)
 Pravý výlet pana Broučka do Měsíce (1888), satirická poviedka s fantastickým námetom, ktorej hrdinom je pán domáci Brouček, ktorý sa (zrejme ale vo sne) dostane na Mesiac, kde sa stretne s éterickými Mesiačanmi. Je tu však zosmiešňované nielen meštiactvo pána Broučka, ale aj prázdne intelektuálstvo a neplodné estétstvo reprezentované Miesiačanmi, ktorí nie sú schopní pochopiť reálny život
 Nový epochální výlet pana Broučka, tentokráte do XV. století (1888), druhá satirická fantastická poviedka s hlavným hrdinom pánom Broučkom, ktorý sa tentoraz dostane (opäť zrejme vo sne) do Prahy deň pred bitkou na Vítkove. Zaujíma ho však len vlastný prospech, a podľa toho, ako sa mu to hodí, sa vydáva tu za husitu, tú za katolíka. V závere príbehu Jan Žižka súdi, že nie je možné, aby sme mali takých potomkov
 Kratochvílná historie o ptáku Velikánu Velikánoviči (1888), satirická báseň parodujúca súdobý spor o Rukopisy
 Vácklav Živsa (1889-1891 v časopise Květy, knižne 1901), báseň
 Pestré cesty po Čechách: společnou prací Matěje Broučka a společníků (1891), voľný rad novelistický-časopiseckých obrazov s memoárovými básňami a epizódami
 Matěj Brouček na výstavě (1892), druhá časť  Pestrých cest po Čechách, poviedka zosmiešňujúce podliezavosť meštiakov voči šľachte a ich prezieravý postoj k ľudu pred cudzincami
 Druhý květ (1893 v časopise Květy, knižne 1899), autobiografická próza, v ktorej autor opisuje svoju mladosť a štúdium na gymnáziu
 Sníh (1894 v časopise Květy, knižne 1900), báseň
 Zpěvník Jana Buriana (1894), báseň riešiaca pomer českého sedliaka k odrodilej šľachte
 Rozličná próza (1895)
 Písně otroka (1895), alegorická lyrika pomocou ktorej chcel autor povzbudiť národ v boji za jeho práva, pretože mal pocit, že sa národ cíti ponížený
 Modlity k Neznámému (1896), básne obsahujúce filozofické a náboženské úvahy
 O čarovném pavouku (1896), báseň pre mládež
 Šotek (1899), veršovaná báchorka
 Sekáči (1904), báseň
 Roháč na Sioně a jiné zlomky (1909), posmrtné vydanie autorových nedokončených prác
 Poslední verše (1910), vydané posmrtne, obsahuje okrem iného básne Do světa širého a Step
 Cestovní poznámky (1910), vydané posmrtne
 Poslední kniha povídek a črt (1918), vydané posmrtne

Menom, srdcom rovnako Čech - básnikova pamiatka a tradícia 
Svatopluk Čech bol pre svoju tvorbu od 80. rokov 19. storočia veľmi obľúbenou a rešpektovanou osobnosťou českej spoločnosti. Vlastenecké zameranie a pátos Čechovej tvorby korešpondovalo s jeho heslom, ktoré sa stalo aj jeho symbolickým označením na verejnosti Jménem, srdcem stejně Čech. Medzi vlastenecky naladenými Čechmi mali obrovský ohlas jeho Písně otroka. Veľmi populárna a čítaná bola jeho báseň Ve stínu lípy. Úcta k nemu sa prejavovala už za jeho života a najmä po smrti v množstve pomníkov, sôch a označovaní ulíc, námestí a škôl v jeho mene.

Praha 
Už 3 mesiace po jeho smrti 6. júna 1908 bol pomenovaný Čechův most v Prahe. Ešte za Čechovho života (1903) niesli jeho meno Sady Svatopluka Čecha na pražských Vinohradoch, kde bol v roku 1924 odhalený pomník, ktorého autorom je Jan Štursa. V Prahe boli v ďalších štvrtiach pomenované Námestie Svatopluka Čecha vo Vršoviciach, Čechova ulice na Letnej, Čechova čtvrť v Modřanech a Čechova škola v Tróji.
 Panteón Národného múzea: Bronzová busta (1908), autor Ladislav Šaloun
 Mramorové poprsie na podstavci s českými národnými emblémami (okolo 1896), autor Vilém Amort

České mestá a obce 
Jeho meno nesú názvy mnohých ulíc, námestí a škôl. Pamiatku Svatopluka Čecha si aj po sto rokoch od jeho smrti pripomínajú najmä obce, kde od detstva býval: Ostředek, Bezděkov, Peruc, Postupice, ale aj miesta, kde pôsobil už ako uznávaný básnik a spisovateľ Slaný, Vraný, Praha a Obříství. V mestečku Liteň na Berounsku síce prežil iba 4 roky detstva, ale situoval do Litni svoje dielo Ve stínu lípy. Preto je v Litni jeho osobnosť pripomínaná zvlášť intenzívne. Liteňský farár P. Josef Kreisinger vo svojej práci Liteň a přifařené obce k ním vydanej v roku 1896 (teda za Čechovho života) uvádza v zozname správcov a direktorov liteňského panstva Roku 1852–1855 Frant. Čech, otec našeho předního básníka. V Litni pripomína od roku 1925 Čechov pobyt pamätná tabuľa na dome správcu panstva vedľa zámku zvanom po ňom Čechovna, od 5. júna 1938 pomník Svatopluka Čecha v Litni pri kostole sv. Petra a Pavla na mieste, kde stála Lipa Svatopluka Čecha. Podobne ako v Litni boli ako ohlas jeho básne Ve stínu lípy na rôznych miestach Čiech označované lipy symbolicky ako Lipa Svatopluka Čecha. V Litni je významu Svatopluka Čecha venovaná časť expozície Múzea Svatopluka Čecha a Jarmily Novotnej V roku 2013 bol v Litni inštalovaný Náučný chodník Liteň, ktorého štyri zastavenia na svojich paneloch pripomínajú Čechov pobyt v Litni a jeho dielo. v Obříství na Mělnicku je Pamätník Svatopluka Čecha umiestnený v jeho domčeku a drevenej prístavbe, ktorý Čech zakúpil na národopisnej výstave v Prahe v roku 1895 a v ktorom v rokoch 18951903 žil. V parčíku na námestí je pomník s bustou Svatopluka Čecha, odhalený 19. júna 1921. Jeho pražský pobyt pripomínajú pamätné tabule v Holešoviciach a na Letnej v Prahe 7. na dome čp. 557/44 v Letohradskej ulici doska uvádza jeho pobyt v rokoch 189095 (podľa súpisu pražských domovských príslušníkov)) a na dome čp. 908/17 v Šimáčkovej ulici, ktorý pamätná doska pripomína ako miesto jeho smrti. Táto adresa je uvedená aj v matričnom zázname o básnikovej smrti: Praha čís. pop. 908-VII. Šimáčkova ul.). V tom istom čase žil tiež vo vile Pod Havránkou čp. 134/15 v Tróji, na ktorej bola umiestnená aj pamätná doska.

Galéria miest spojených so životom Svatopluka Čecha

Sochy a pomníky Svatopluka Čecha

Ulice, námestia, múzeá a školy Svatopluka Čecha

Referencie

Iné projekty

Literatúra

Online dostupné diela autora

Pozri aj 
 Zoznam českých spisovateľov
 Česká literatúra v rokoch 1815 – 1918
 Liteň
 Ostředek
 Obříství
 Postupice
 Peruc
 Slaný

Externé odkazy 
 Voľne dostupné diela Svatopluka Čecha v digitálnej knižnici Kramerius NK ČR
 Verejne dostupné diela Svatopluka Čecha v Digitálnej knižnici MZK
 Rozhlasové adaptácie vybraných diel vo formáte MP3 na webe Českého rozhlasu 3 - Vltava
 Na webe Legie
 DŘEVOJÁNEK, Milan. Petrklíče na Vyšehradě. Neviditelný pes, február 2008, 1. časť a 2. časť
 Poměr Svatopluka Čecha k oprávcům jazyka

Zdroj 

Českí básnici
Českí spisovatelia románov
Českí novinári
Českí spisovatelia science-fiction
Fejtonisti
Pochovaní v Prahe
Osobnosti na česko-slovenských poštových známkach