Otakar Vávra

Prof. Otakar Vávra (* 28. február 1911, Hradec Králové – † 15. september 2011, Praha) bol český filmový režisér, scenárista a pedagóg.

Filmový tvorca 
Študoval v Brne a Prahe architektúru. Počas rokov 1929 – 1930, kedy stále ešte študoval, spolupracoval na niekoľkých dokumentoch. Roku 1931 produkoval experimentálny film Světlo proniká tmou (aj následujúce krátke filmy Žijeme v Praze a Listopad boli experimentálnymi snímkami). Prvým filmom, ktorý režíroval, bola Filosofská historie z roku 1937.

Ďalším filmom bol Cech panen Kutnohorských, kde si zahrala Zorka Janů, sestra známej Lídy Baarovej. Zorka Janů hrala aj vo Vávrových filmoch zo 40. rokov Podvod s Rubensem a Pacientka Dr. Hegela. Jej sestra Lída Baarová hrala vo Vávrových filmoch Panenství, Maskovaná milenka, Dívka v modrém a Turbína.

Po roku 1945 nakrútil Krakatit, film so silným protivojnovým posolstvom. Po februárovom komunistickom puči roku 1948 sa prispôsobil novej situácii a nakrúcal a produkoval filmy oslavujúce nový režim alebo epické historické fresky podporujúce oficiálnu interpretáciu českej histórie: Jan Hus, Jan Žižka a Proti všem. V ďalšom desaťročí sa režim stal liberálnejším a toto obdobie prinieslo jeho najhodnotnejšie filmy: Zlatá reneta, Romance pro křídlovku a predovšetkým Kladivo na čarodejnice. Podobne ako celý český film, v šesťdesiatych rokoch 20. storočia prežíval mimoriadne tvorivé obdobie. Po páde socializmu štát viac-menej prestal dotovať kinematografiu a jeho posledným dlhometrážnym filmom tak zostala Evropa tančila valčík. 
Počas svojho života nakrútil celkom 52 hraných filmov a približne k 80 filmom napísal scenár.

Zomrel 15. septembra 2011 dve hodiny pred polnocou na pooperačné komplikácie zlomeniny krčku stehennej kosti.

Pedagóg 
V päťdesiatych rokoch spoločne s inými českými režisérmi pomohol založiť FAMU, na ktorej vyučoval po päť dekád (od roku 1963 ako profesor). Jeho študentmi boli Miloš Forman a iní predstavitelia českej novej vlny. Z FAMU odišiel v roku 2008.

Vávra odsudzovaný aj vyznamenaný 
Jeho dlhý život sa mu stal inšpiráciou k autobiografii Podivný život režiséra. „Môj život bol s chybami, nehrdinský, ale často dosť odvážny,“ tvrdil vo svojich pamätiach. „Človek sa predsa po porážke vždycky zdvíha a nikdy nestráca nádej. Umelec musí mať nezlomnú vieru v človeka,“ napísal v závere svojej knihy. V svojej knihe Paměti aneb moje filmové století sa nevhodne rozpisoval o svojich filmových kolegoch. Mimo iné prezradil, že dedo Sašu Rašilova bral kokaín. Alebo napr. hovorí, že: „S Adinou sme boli strašní kamaráti. Taký kamaráti, že sme si raz povedali, aká je to hanba, že sme spolu ešte nespali, keď sa tak dlho poznáme. Ona mi zvoľňovala rytmus milovania. Bol som neuvážený a ona mi to upravovala,“ spomínal na vášnivé chvíľky s Adinou Mandlovou.
 
V roku 2001 bol vyznamenaný Českým levom za celoživotný prínos českej kinematografii aj Cenou za mimoriadny umelecký prínos svetovému filmu na karlovarskom filmovom festivale a v roku 2004 Medailou Za zásluhy. Ocenený bol prakticky každým politickým systémom, ktorým prešiel.

Osobný život 
V posledných desaťročiach bola jeho partnerkou takmer o 40 rokov mladšia režisérka Jitka Němcová. Z prvého manželstva mal jedného syna.

Vybrané diela

Kladivo na čarodějnice 
Jeho „opus magnum“ je Kladivo na čarodejnice (1969), film založený na rovnomennej (1963) knihe Václava Kaplického o čarodejníckych procesoch 17. storočia. Kaplický sa naopak inšpiroval knihou Malleus maleficarum.

Dej sa sústreďuje na osudy skutočných obžalovaných v čarodejníckych procesoch v Česku v rokoch 1678 – 1695. V čase humanizmu znovu prepukla medziľudská nenávisť zapríčinená mocichtivými jedincami. Inkvizítor Jindřich František Boblig z Edelstadtu rozpútal sériu procesov, ktoré stáli život viac než stovku ľudí. Opisom brutality moci film zvádzal k spojeniu s politickými procesmi 50. rokov, hlavne s osudom Milady Horákovej alebo s procesom so Slánským. Sám Vávra tento postreh potvrdil ako správny.

Čiernobiela alegória plná symbolov sleduje príbeh až do procesu a odsúdenia kňaza. Neschopnosť zastaviť zlo hneď spočiatku len inkvizítora podporuje v jeho činoch. Film končí jeho slovami: „Já už nejsem obyčejný člověk. Já jsem... nahoře.“

Romance pro křídlovku 
Ďalším z jeho tvorivých vrcholov sa stala Romance pro křídlovku (1966). Čiernobiely film je založený na rovnomennej básni Františka Hrubína o láske medzi študentom, ktorý si užíva letné prázdniny, a dcérou principála. Milenci sa rozhodnú utiecť, ale otec vyberie pre dievča iného nápadníka.

On sám tento svoj film označoval za vôbec najlepší.

Krakatit 
Krakatit (1947) je film nakrútený na motívy rovnakomenného románu Karla Čapka z roku 1924. Vynálezca nebezpečnej výbušniny sa snaží uchovať svoj objav v tajnosti, aby nemohol byť zneužitý.

Čiernobiela verzia bola v roku 1980 nasledovaná farebnou, ktorá nesie názov Temné slunce. Remake snímku posunul príbeh do modernej doby a nevyhol sa propagande. Často je považovaný za jeho najslabšiu prácu.

Filmografia

Réžia 

 1931 Světlo proniká tmou
 1934 Žijeme v Praze
 1935 Listopad
 1936 Velbloud uchem jehly
 1937 Panenství
 1937 Filosofská historie
 1938 Na 100 %
 1938 Cech panen kutnohorských
 1939 Dívka v modrém
 1939 Humoreska
 1939 Kouzelný dům
 1939 Maskovaná milenka
 1940 Pacientka Dr. Hegla
 1940 Podvod s Rubensem
 1940 Pohádka máje
 1941 Turbína
 1942 Okouzlená
 1942 Přijdu hned
 1943 Šťastnou cestu
 1945 Rozina sebranec
 1945 Vlast vítá
 1946 Cesta k barikádám
 1946 Nezbedný bakalář
 1947 Krakatit
 1947 Předtucha
 1949 Láska
 1949 Němá barikáda

 1953 Nástup
 1954 Jan Hus
 1955 Jan Žižka
 1956 Proti všem
 1958 Občan Brych
 1959 První parta
 1960 Policejní hodina
 1960 Srpnová neděle
 1961 Noční host
 1962 Horoucí srdce
 1965 Zlatá reneta
 1966 Romance pro křídlovku
 1968 Třináctá komnata
 1969 Kladivo na čarodejnice
 1973 Dny zrady
 1974 Sokolovo
 1976 Osvobození Prahy
 1977 Příběh lásky a cti
 1980 Temné slunce
 1983 Putování Jana Amose
 1984 Komediant
 1985 Veronika
 1985 Oldřich a Božena
 1989 Evropa tančila valčík
 2003 Moje Praha
 2006 Hlava kance – videoklip

Známi žiaci 
 Miloš Forman
 Jiří Menzel
 Věra Chytilová
 Evald Schorm
 Jan Schmidt
 Emir Kusturica
 Janju Glogovac
 Lordan Zafranović

Literatúra 
 Sakkara, M. (1980) : Die grosse Zeit des deutschen Films: 1933 – 1945. Leoni am Starnberg See: Druffel Verlag.
 Sebald, H. (1995) : Witch-children: from Salem witch-hunts to modern courtrooms. Amherst, N.Y.: Prometheus Books.
 Vávra, O. (1996) : Podivný život režiséra: Obrazy vzpomínek. Praha: Prostor.
 Vávra, O. (1982) : Zamyšlení režiséra, Praha: Panorama.
 Otakar Vávra - 100 let (2011), Praha, Millennium Publishing, Novela Bohemica

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Legenda českého filmu, Otakar Vávra, slaví 98 let. Pod palmami – iDNES, 27. 2. 2009
 Otakar Vávra  v Kdo byl kdo
 Otakar Vávra – zvukový záznam relácie Českého rozhlasu Portréty, 29. 8. 2010
 
 
 
 Otakar Vávra – profil v projekte Československý filmový zázrak – Zlatá šedesátá
 Zemřel režisér Otakar Vávra, stoletý matador českého filmu

Osobnosti z Hradca Králové
Českí filmoví režiséri
Českí filmoví scenáristi
Českí univerzitní profesori
Česko-slovenskí národní umelci
Držitelia Českého leva
Držitelia ceny Krištáľový glóbus
Storoční ľudia