Zápal vonkajšieho zvukovodu

Zápal vonkajšieho zvukovodu (Otitis externa), občas aj plavecké ucho patrí k častým a bolestivým ochoreniam vonkajšieho ucha. Najčastejšie je spôsobený baktériami, menej často vírusmi a mykózou. Medzi mikroorganizmy, ktoré vyvolávajú zápaly vonkajšieho zvukovodu patrí Haemophilus influenzae, Streptococcus, Staphylococcus, Pseudomonas aeruginosa, E. coli, Proteus mirabilis, ďalej vírusy vyvolávajúce chrípku, herpetické vírusy a kvasinky, najčastejšie Aspergilus niger, flavus, fumigatus. 

Vyskytuje sa u všetkých vekových skupín. Pacienti si toto ochorenie často zamieňajú so zápalom stredného ucha. Na rozdiel od zápalu stredného ucha je zápal vonkajšieho zvukovodu:

 lokalizovaný v ušnom kanáli pred bubienkom
 vyskytuje sa častejšie v lete alebo pri vodných aktivitách
 nebýva sprevádzaný infekciami horných dýchacích ciest ani teplotami
 typická je bolesť objavujúca sa pri žuvaní a pri ťahu na boltec

Rozlišuje sa zápal akútny (trvajúci menej ako 6 týždňov) a chronický (trvajúci dlhšie ako 3 mesiace), infekčný a neinfekčný. Podľa rozsahu potom ohraničený a difúzny.

Predispozícia pre vznik zápalu vonkajšieho zvukovodu 

 Porušenie celistvosti kože a mikrotraumatizácie pri čistení ucha – vonkajší zvukovod (auris externa) je vystlaný kožou s mazovými žľazami, ktoré produkujú ušný maz, ten prirodzeným spôsobom viaže odumreté bunky, nečistoty a zbavuje sa ich samočistiacim mechanizmom.  A tak ho nie je potrebné inak odstraňovať. Pri snahe o jeho odstránenie môže ľahko prísť k porušeniu kože zvukovodu, čím sa otvorí cesta na prienik choroboplodných zárodkov a vznikne zápal. K poraneniu kože vonkajšieho zvukovodu môže prísť nie len pri neopatrnom čistení (napr. vatovou tyčinkou), prichádza k nemu aj  pri úrazoch alebo bodnutí hmyzom. Poranenie zvukovodu hrozí tiež pri používaní ušných sviečok.
 Zvýšená vlhkosť vzduchu - zápal vonkajšieho zvukovodu sa na rozdiel od zápalu stredného ucha vyskytuje prevažne v letných mesiacoch. Najčastejšou príčinou býva nadmerná vlhkosť v uchu, ktorá zvyčajne vzniká v dôsledku kúpania. Obzvlášť stojatá voda môže obsahovať škodlivé mikroorganizmy, ktoré patria medzi najrizikovejšie faktory vzniku zápalu. Niekedy sa preto zápal vonkajšieho zvukovodu označuje ako „plavecké ucho“.
 Narušenie ochrannej kožnej bariéry pri dermatologických ochoreniach, napr. psoriáza, pacienti trpiaci rôznymi dermatitídami a ekzémami, sú na vznik tohto ochorenia náchylnejší.
 Zúženie zvukovodu kostnými výrastkami vo vnútornej časti vonkajšieho zvukovodu.
 Používanie kozmetických prípravkov zvyšujúcich pH kože.

Diagnóza 
Diagnózu určuje lekár na otorinolaringológii (ORL) a to na základe symptómov a prevedeného vyšetrenia pomocou otoskopu.

Liečba 
U väčšiny zápalov vonkajšieho zvukovodu ide iba o lokálnu liečbu, ktorá spočíva v toalete (výplachu) zvukovodu a odstránení detritu (odumretých buniek a ich zvyškov), úprave pH, redukcii zápalového opuchu lokálnymi kortikosteroidmi, v aplikácii antibakteriálnych ušných kvapiek alebo antimykotických mastí. Celkové antibiotiká sa zvyčajne nepredpisujú, iba pokiaľ sa zápal šíri do okolia alebo u rizikových pacientov. Analgetiká na tlmenie bolesti sú spravidla predpisované vždy. Počas liečby je potrebné ucho chrániť pred vodou.   Tomuto ochoreniu možno predchádzať správnou ušnou hygienou.

Referencie 

Choroby ucha a hlávkového výbežku