Makemo

Makemo (pôvodný názov Te Paritua alebo Rangi Kemo) je veľký atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu vo Francúzskej Polynézii.

Nachádza sa v strede súostrovia a jeho najbližšími susedmi sú atoly Hiti ( na juhozápad) a atol Marutea ( na juhovýchod). Centrálny ostrov Francúzskej Polynézie Tahiti je vzdialený  smerom na západo-juhozápad.

Geografia atolu 
Atol na dĺžku nepresahuje  a na šírku má . Lagúna má celkovú rozlohu , pričom na mnohých miestach sa dvíha v podobe stovák koralových hláv, siahajúcich z dna až tesne k hladine. Voda sa do a z lagúny z okolitého oceánu dostáva ponad útes najmä z juhu a cez dva široké prieplavy zo severnej strany. Podobne ako u mnohých iných atolov v oblasti (Taenga, Katiu, Tahanea, Tuanake, Arutua, Hiti a i.), je jeho južná časť prstenca umiestnená iba tesne na úrovni hladiny oceánu, ale severná je tvorená vyšším a často takmer súvislým pásom súše s veľkým zastúpením vegetácie.

Do lagúny vedú dva široké a hlboké prieplavy pre lode, vybavené svetelnou navigáciou pre lode podľa IALA. Prieplav Tapuhiria, široký necelých  a hlboký , je situovaný na severovýchodnom konci atolu pri osade Ohaeva. Druhý, nazvaný Arikitamiro, je väčší, široký  a hlboký až  a leží v tesnom susedstve centra komunity, osady Pouheva. Oba prieplavy sú v dôsledku rozmanitosti a bohatstva podvodnej fauny vyhľadávaným miestom pre potápanie.

Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, na ktorej ležia aj atoly Hiti, Tuanake, Katiu a Tepoto.

Dejiny 
Na atole je možné nájsť pozostatky starovekých sídiel a kultúr, napr. dediny Punaruku, kaplnky, cintorína, starého väzenia ale aj zvyšky megalitického kamenného monobloku, ktorého pôvod nie je dones objasnený. Viaže sa však k nemu legenda polynézskeho hrdinu Moeava, ktorý sa na tomto atole narodil.

Prvý Európan, ktorý atol navštívil a je o tom písomná zmienka, bol John Buyers 10. marca 1803. Atol pomenoval „Philips's Island“ (Philipsov ostrov).

Ďalší záznam je datovaný 15. júla 1820 z pera Faddeja Faddejeviča Bellinsgauzena, ktorý mu dal názov „Kutuzov“.

Demografia 
V 19. storočí, keď sa Makemo stal francúzskym územím, mal asi 250 obyvateľov.

Súčasnosť 
Atol je veľmi nízko situovaný, bez výraznejších geomorfologických zaujímavostí. Na väčšine súše, kde je vegetácia schopná rásť a udržať sa, je vysadený kokosovník.

Väčšina populácie atolu žije v osade jedinej osade Pouheva, situovanej na severnej strane atolu hneď vedľa prieplavu do lagúny Arikitamiro. Súčasťou osady je veľký kostol Saint-Joseph alebo  vysoký maják, postavený v roku 1936.

Obyvatelia sa živia rybolovom, produkciou perál a produkciou kopry. Výrazným ekonomickým príspevkom pre komunitu je existencia moderného letiska na severnej strane prstenca, niekoľko kilometrov od komunitnej osady s asfaltovou dráhou dlhou  a rozvoj turizmu a potápačských centier, ktoré sa zameriavajú najmä na výlety do oblastí oboch prieplavov do lagúny.

Administratívne a geografické členenie 
Geograficky patrí atol Makemo k najväčšiemu zoskupeniu ostrovov v Tuamotu, Ostrovom Raeffsky. Tie zahŕňajú ešte aj atoly Anaa, Faaite, Tahanea, Motutunga, Takume, Raroia, Taenga, Nihiru, Katiu, Tuanake, Hiti, Tepoto Sud, Marutea Nord, Haraiki, Aratika, Kauehi, Taiaro a Raraka.

Administratívne je atol centrom rovnomennej komunity, do ktorej patria ešte atoly Haraiki, Marutea Nord, Nihiru, Katiu, Tuanake, Hiti, Tepoto Sud, Takume, Raroia a Taenga.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam letísk vo Francúzskej Polynézii

Externé odkazy 
Zoznam pôvodných názvov ostrovov Puamotu
 Makemo na tahitiheritage

Zdroje 
 Tahiti Heritage
 
 

Atoly Tichého oceánu