Chrám Bohorodičky Ljevišskej

Chrám Bohorodičky Ljevišskej (, ) je pravoslávny episkopálny chrám Srbskej pravoslávnej cirkvi v meste Prizren nachádzajúci sa na spornom území Kosova. Chrám bol postavený v 14. storočí v srbsko-byzantskom štýle na mieste staršieho chrámu niekedy z 10. storočia alebo 11. storočia. Stavba v sebe kombinuje prvky byzantskej architektúry a západnej románskej architektúry, nachádza sa v nej veľké množstvo zachovaných fresiek. V osmanskom období bola budova využívaná aj ako mešita. V roku 2004 bol chrám poškodený počas nepokojov v Kosove a od toho istého roku je chrám v vrámci lokality Stredovekých pamiatok v Kosove súčasťou svetového kultúrneho dedičstva UNESCO. V roku 2006 bol z dôvodu politickej nestability v regióne zapísaný na zoznam ohrozených pamiatok. Spolu s ostatnými pamiatkami UNESCO na území Kosova stavba na zozname zotrvala aj po roku 2019.

História 

Prvý chrám na mieste dnešnej stavby bola trojloďová bazilika vystavaná v 10. alebo 11. storočí. Pozostatky starého kostola sa dnes z veľkej miery nachádzajú pod základmi dnešnej stavby, niektoré bočné steny boli zachované. Chrám (monastier) zrejme slúžil ako sídlo biskupstva spomínaného za vlády Bazila II., a koncom 12. storočia bol výrazne poškodený počas okupácie mesta Štefanom Nemanjom. Počas vlády Nemanjovho syna Štefana Prvokorunovaného bol chrám niekedy v rokoch 12201230 čiastočne zrekonštruovaný a jeho steny boli okrášlené freskami so slovanskými inskripciami Z toho, štýlovo komnénovského obdobia sa zachovala freska Bohorodičky Eleusy a dve fresky zobrazujúce zázraky (svadba v Káne a uzdravenie slepca). 

Zásadnou rekonštrukciou a výstavbou chrám prešiel v rokoch 13061307 za vlády Štefana Uroša II. Milutina. Na prácu dohliadali biskupi Damián a Sáva, architektonicky prácu viedol Nikola(os) a fresky zhotovil akýsi Astrapas, zvyčajne stotožňovaný so známym Michalom Astrapom. Nový chrám patril k najkrajším stredovekým srbským chrámom a jeho poňatie bolo architektonicky originálne, nekopírujúce predošlé modely stavieb. Finálna stavba kombinovala pôvodnú trojloďovú baziliku a byzantský päťkupolový kostol v tvare vpísaného kríža s vonkajším nartexom a dvoj-úrovňovou zvonicou. Centrálna kupola je položená na štyroch pilieroch a menšie kupoly sú diagonálne umiestnené na rokoch. Vonkajšie uličky sú z východnej strany zakončené apsidami, nad exonartexom sa nachádza zvonica a dve bočné kaplnky. Steny boli postavené z tehál a kameňa (vápenca), využíva sa ozdobná technika cloisonné, ktorú striedajú ozdobné oblúkové rámy, štíty a okná. Novšie fresky v chráme vznikali v období 13071313 a vychádzali z byzantského programu.

V období osmanskej nadvlády nad Srbskom (a Kosovom) bol chrám využívaný ako mešita. Bol pribudovaný minaret a fresky boli zakryté omietkou a haseným vápnom. Začiatkom 20. storočia bola budova po páde osmanskej moci opäť premenená na kresťanský chrám a v roku 1923 bol zbúraný minaret. V rokoch 19501952 prebehla rekonštrukcia chrámu a boli odkryté pôvodné fresky.
Po vojne v Kosove (19981999) bol chrám uzavretý a pod ochranou nemeckých vojakov, objavilo sa viacero pokusov extrémistov chrám desekreovať, a v roku 2004 boli chrám a jeho fresky čiastočne poškodené. V tom istom roku bol chrám vrámci Stredovekých pamiatok v Kosove zapísaný na zoznam kultúrnych pamiatok UNESCO a následne o dva roky neskôr na zoznam ohrozených pamiatok.

Fresky 

Fresky v chráme možno rozdeliť do dvoch období - fresky z prvej polovice 13. storočia, ktoré štýlovo nadväzujú na komnénovské umenie a fresky zo začiatku 14. storočia (13071314), ktoré nadväzujú na umenie palaiologovského obdobia. 
Raných fresiek sa zachovalo pomerne málo exemplárov, ide o fresku Bohorodičky Eleusy, ktorá je zobrazená s košíkom na chleba, pretože pomáha svojmu synovi Kristovi Kŕmiteľovi. Vyobrazenia sú veselé, maľované vo svetlých farbách, čo dokazuje, že sa umelci odklonili od výraznosti neskorého komnénovského obdobia, niektoré prvky a teologicky dobre koncipovaná ikonografia však naznačujú pretrvávanie tradície byzantského štýlu.

Autorom neskorších fresiek bol autor podpísaný ako Astrapas, ktorý býva stotožňovaný s Michalom Astrapom, umelcom, ktorý vyzdobil ďalšie srbské chrámy a monastiere. Medzi palaiologovské fresky patrí obraz Krista Ochrancu mesta Prizren, fresky s námetmi zo života svätého Mikuláša, fresky s námetom cirkevného koncilu, či episkopálnymi námetmi. V lodi sa nachádzajú scény udalostí veľkých sviatkov, Kristovo utrpenie, zázraky a podobenstvá, ako aj fresky kresťanských svätcov. Obrazy svätíc a srbských šľachticov sa nachádzajú na pilieroch. Západná stena zobrazuje Zosnutie Bohorodičky, východná Poslednú večeru, Umývanie nôh, a Kristov súd. V nartexe sa nachádza donátorská freska ktétora - zakladateľa Štefana Uroša II. Milutina a jeho otca, ktorí stoja pod žehnajúcim Kristom. Na protiľahlej stene sú zobrazení raní Nemanjićovci: Štefan Nemanja ako mních Simeon, zobrazený je nad vchodom, a Štefan Prvokorunovaný. Steny exonartexu obsahujú námetov niekoľko: Strom Jesseho, Posledný súd, Klimakov nebeský rebrík, proroci, cyklus s tematikou krstu, a iné. Hoci fresky nesú niektoré miestne srbské prvky, sú vo všeobecnosti považované za typické maľby palaiologovskej renesancie. Z hľadiska autorovho štýlu, pokiaľ ide o dielo Michala Astrapa, sú fresky čiastočne odlišné od jeho ranejších diel (napr. ochridský Peribleptos). Stále využíva kontrastnosť tieňa a svetla, no farby sú viac harmonizované. Postavy na freskách majú sofistikovaný výraz a sú pozitívne modelované.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Ďalšia literatúra 
 MARKOVIĆ, Miodrag; VOJVODIĆ, Dragan. Serbian Artistic Heritage in Kosovo and Metohija: Identity, Significance, Vulnerability. SASA, 2017. ISBN 978-86-7025-753-5. S. 169213 (po anglicky, katalóg fresiek s popisom)

Externé odkazy 
Bogorodica Ljeviška- Fond Blago
Bogorodica Ljeviška – Crkva koja se uznela na nebo (po srbsky)

Katedrály v Kosove
Stredoveké pamiatky v Kosove
Byzantská sakrálna architektúra v Kosove