Extra Playful

Extra Playful je v poradí tretie EP waleského hudobníka Johna Calea, vydané v septembri 2011. Ide o jeho prvý album zložený z nového štúdiového materiálu od roku 2005, kedy vydal album blackAcetate, a prvé EP od roku 2003, kedy vyšlo 5 Tracks. S vydaním tohto EP Cale oznámil, že na nasledujúci rok pripravuje nový štúdiový album. Jeho vydanie bolo predbežne oznámené na jar 2012, neskôr sa však presunulo na október, kedy album Shifty Adventures in Nookie Wood nakoniec vyšiel. Album Extra Playful vyšiel pod hlavičkou vydavateľstva Double Six Records, dcérskej spoločnosti vydavateľstva Domino Records. Ide o prvý album Johna Calea vydaný po podpísaní zmluvy s týmto vydavateľstvom.

Album obsahuje päť autorských piesní, v ktorých Calea sprevádza gitarista Dustin Boyer, bubeník Michael Jerome a basgitarista Erik Sanko doplnení o niekoľko ďalších hudobníkov, ktorí hrajú iba v niektorých piesňach. Album produkoval sám Cale. Pred vydaním albumu bol predstavený singel „Whaddya Mean by That?“, ku ktorému neskôr vznikol aj videoklip. Niekoľko týždňov po vydaní základného albumu vyšla ešte jeho špeciálna verzia doplnená o ďalšie dve skladby. V apríli 2012 vyšiel album remixov piesní z tohto albumu; medzi ich autormi sú popri iných Maria Minerva a Tim Hecker.

Vydanie 
Oznam o vydaní EP bol zverejnený v polovici júla 2011. Názov „Extra Playful“ vznikol po tom, ako sa Cale snažil zohnať dve slová, pričom prvé by začínalo na „E“ a druhé na „P“. Na bielom podklade obalu albumu je čierny kábel so zástrčkami situovaný do tvaru Caleovho podpisu. V spodnej časti je text „EP: Extra Playful“. Špeciálna „čierna“ verzia má čierny podklad a zvyšok je v bielej farbe. Prvý a jediný singel z albumu „Whaddya Mean by That?“ bol predstavený 25. júla 2011 a vyšiel len digitálne na internete, nie však na CD ani gramofónovej platni. Obal singla je podobný obalu EP, jediný rozdiel je v zmene textu „EP: Extra Playful“ na „Whaddya Mean by That“.

Samotný album vyšiel prvýkrát 19. septembra 2011 na 12" gramofónovej doske pod hlavičkou vydavateľstva Double Six Records. Ako bonus bol k tejto verzii v booklete uvedený aj kód na stiahnutie v elektronickej verzii; chybne tu bola uvedená informácia, že platňa má mať 45 otáčok za minútu (používané pre single), v skutočnosti ale mala 33 otáčok (používané pre dlhohrajúce platne). Na CD vyšiel až 10. októbra 2011, tu už kód pre stiahnutie z internetu uvedený nebol. Dňa 25. novembra 2011, na čierny piatok - deň po vďakyvzdaní, vyšla iba na CD špeciálna verzia Black Edition (anglicky čierna edícia), ktorá obsahuje ešte dve skladby navyše. Táto verzia bola dostupná iba v Spojených štátoch a vyšla v obmedzenom počte 2000 kusov.

Dňa 21. apríla 2012, pri príležitosti Record Store Day - dňa, kedy sa vydávajú raritné vinylové albumy na podporu nezávislým predajcom, vyšiel album Extra Playful: Transitions obsahujúci remixy niekoľkých skladieb z tohto EP doplnené o dve skladby, ktoré sú poctou Johnovi Caleovi. Pôvodne bolo nahrávacou spoločnosťou oznámené, že v booklete bude uvedený kód pre digitálne stiahnutie albumu z internetu; v skutočnosti tomu však tak nebolo. Počet dosiek bol obmedzený na 750 kusov a album vyšiel na bielej 150 gramovej gramofónovej platni. O dva dni neskôr vyšiel aj v digitálnej verzii vo formáte FLAC alebo MP3 (320kbps). Predstavili sa tu Maria Minerva (remix „Whaddya Mean by That“), Actress (remix „Perfection“) a Alva Noto (remix „Catastrofuk“). Ďalej potom Leyland Kirby („Watching and Waiting for You to Begin“) a Tim Hecker („Suffocation Raga for John Cale“).

Skladby 
Album otvára pieseň „Catastrofuk“, ktorú Cale (spočiatku pod názvom „Catastrophic“) uvádzal pri svojich koncertoch už od júna 2008, kedy ju prvýkrát predstavil v Oxforde. K piesni bol predstavený videoklip, ktorý režírovala Caleova dcéra Eden. Cale vo videu chodí vo skafandri na cudzej planéte; mimo neho v ňom vystupujú ešte tri deti pri čajovom posedení. Pieseň je v rýchlom tempe a začína najprv hrou na akustickú gitaru, postupne sa pridáva fuzz basa doplnená o krátke sóla na elektrickú gitaru; občas sa tu vyskytuje aj klavír, ale hlavne rôzne elektronické slučky. Pojednáva o tom, že sa občas rôzne veci vymknú kontrole. Ďalšiu pieseň „Whaddya Mean by That?“ tiež prvýkrát na koncerte zahral v júni 2008 v Oxforde. Ide o pomalú pieseň, ktorá je so svojou dĺžkou päť a pol minúty najdlhšia pieseň na albume. Gitarové sólo sa v nej prelína z jedného reproduktora do druhého. Na rozdiel od prvej piesne, kde hrá na bicie Michael Jerome, ho tu vystriedal Deantoni Parks. Rovnako k tejto piesni bol natočený videoklip; režisérmi sú v tomto prípade Charlie & Joe. Vo videu Cale chodí po lese. Video bolo predstavené 20. septembra 2011.

Skladba „Hey Ray“ pojednávajúca o americkom výtvarníkovi Rayovi Johnsonovi, ktorý bol jedným z prvých umelcov, ktorých Cale stretol po svojom príchode do New Yorku, bola predstavená už v januári 2007 na koncerte v Wrexhame v Anglicku. V každom verši jednej slohy texte Cale zmieňuje rôzne udalosti v rokoch 1963 až 1968, začína „na Lispenard Street“, končí potom rokom 1967 („to je zlatý vek“) a na úplný koniec, pre rok 1968, je „a to je všetko“. Inšpiráciou pre vznik tejto piesne boli listy, ktoré Johnson v šesťdesiatych rokoch písal Caleovi. Sprievodné vokály v tejto piesni spievajú speváčky Noelle Scaggs a Destani Wolf. V pozadí francúzsky spievanej piesne „Pile a L'heure“ znejú violové drony, ktoré Cale využíva už od začiatku svojej kariéry, a výrazné bicie. Na konci piesne je počuť hluk ako pri výbuchu. Táto pieseň bola v alternatívnej verzii použitá pri záverečných titulkoch vo filme Sport de filles francúzskej režisérky Patricie Mazuyovej. Cale je tiež autorom originálnej hudby k tomuto filmu zasadenej do jeho deja.

Štandardnú verziu EP uzatvára pieseň nazvaná „Perfection“, v ktorej znejú výrazné syntetizované bicie. Špeciálna verzia obsahuje ešte dve skladby navyše. Prvá z nich nesie názov „Bluetooth Swings“. Jej remix (s doplneným názvom „Bluetooth Swings Redux“) bol vydaný ako bonus na špeciálnu verziu albumu Shifty Adventures in Nookie Wood. Poslednú pieseň nazvanú „The Hanging“ sprevádza trúbka Chrisa Bautistu.

Podpora albumu 
Po vydaní albumu Cale vyrazil na turné, počas ktorého odohral pätnásť koncertov vo Francúzsku, dva vo Švajčiarsku, jeden v Nórsku, tri v Švédsku a jeden v Dánsku. Popri gitaristovi Dustinovi Boyerovi a bubeníkovi Michaelovi Jeromeovi, ktorí hrali aj na albume, ho tu sprevádzal ešte basgitarista Joey Maramba.

Zoznam skladieb 
Všetky skladby napísal, aranžoval a produkoval John Cale. Na gramofónovej verzii sú prvé dve piesne na prvej strane dosky a zvyšné tri na druhej. Špeciálna „čierna“ verzia vyšla iba na CD.

Obsadenie 

 Hudobníci
 John Cale − spev, klávesy, syntetizátory, gitara, viola, basgitara
 Dustin Boyer − gitara, syntetizátory, sprievodné vokály
 Michael Jerome − bicie, perkusie, sprievodné vokály
 Erik Sanko − basgitara, sprievodné vokály
 Deantoni Parks − bicie v „Whaddya Mean by That?“ a „Bluetooth Swings“
 Chris Bautista − trúbka v „The Hanging“
 Noelle Scaggs − sprievodné vokály v „Hey Ray“
 Destani Wolf − sprievodné vokály v „Hey Ray“
 Technická podpora
 John Cale − produkcia
 Mickey Petralia − mixing
 Dustin Boyer − nahrávanie
 Nita Scott − výkonný producent

Kritika

Hodnotenie 
 PopMatters 
 Pitchfork Media 
 Spin 
 Consequence of Sound 
 Tiny Mix Tapes 
 The Gap 
 Record Collector 
 Drowned in Sound (7/10)
 Contact Music (9/10)
 The Grid (7/10)

Referencie

Externé odkazy 
 Extra Playful na Allmusic

Zdroj 
 

Albumy Johna Calea
Hudobné albumy z 2011
Albumy produkované Johnom Caleom