Prechyľovanie priezviska

Prechyľovanie priezviska spočíva v tvorbe priezviska opačného pohlavia, prevažne však u žien, a to úpravou východiskového tvaru priezviska, väčšinou priezvisko osoby mužského pohlavia.

Dôvodom býva vyjadrenie rodinného stavu nositeľa/nositeľky priezviska. aby bol zosúladený s vyjadrením jeho gramatického rodu. Podobne prechyľujeme aj osobné mená (Ján - Jana) a podstatné mená označujúce osoby, napr. profesie (doktor - doktorka). Pri priezvisku sa ale postupuje odlišne. Prechyľovanie umožňuje ich skloňovanie v súlade s pravidlom zhody podmetu a prísudku a tým vyjadrenie vzťahov vo vete (napríklad, čo je vo vete podmetom a čo predmetom).

Naopak len zriedka sa prechyľuje zo ženského tvaru priezviska na mužský, napr. v prípade, že osoba zmení pohlavie na mužské alebo počas sobáša preberá ženích nevestino priezvisko, alebo pre syna slobodnej matky. Potom sa použije mužský tvar, bežne chápaný ako základný, neprechýlený.

Ženský variant priezviska býva tvorený ako feminatíva zo základnej, mužského variantu, alebo sú mužský a ženský variant gramaticky symetrické. V niektorých iných jazykoch a kultúrach sa navyše rozlišovali alebo rozlišovali dievčenské priezviská (príslušnosť k otcovi, napr. poľské -ówna) od priezviska manželiek (príslušnosť k manželovi, napr. v poľštine -owa). Prechyľovanie priezviska je typické najmä pre flektívne jazyky, v ktorých sa spravidla vykonáva špecifickými príponami. 

V Slovenčine sa prechyľovanie väčšinou neriadi gramatikou, mnohokrát ide iba o pripojenie koncovky -ová. Takže napr. z ruského priezviska Jakubov nie je prechýlená forma Jakubova, ale Jakubovová (alebo sa tiež neprechyľuje). Nerešpektujú sa ani latinské koncovky, ktoré pri skloňovaní vypadávajú, takže napr. z priezviska Simonides nie je prechýlená forma Simonidová, ale Simonidesová, od Herodes je Herodesová, nie Herodová, od Paulus je Paulusová, nie Paulová. Pri priezvisku končiacich na -ý ide o prídavné meno, takže napr. od priezviska Beblavý existuje prechýlená podoba Beblavá, alebo od priezviska Porubský existuje prechýlená podoba Porubská. V prípade priezviska ako Kočí existujú aj prechýlené formy Kočíčová, alebo neprechýlené Kočí. Prezvisko končiace sa na samohlásku -i (Margita Figuli), sa zvyčajne neprechyľujú.

Prechyľovanie cudzojazyčných priezvisk v slovenčine 
Pozri aj: Prechyľovanie cudzích ženských priezvisk

Pri prevádzaní ženských priezvisk do slovenčiny z jazykov, ktoré majú vlastné prechyľovacie prostriedky, sa spravidla používa priamo východiskový ženský tvar, najmä ak daný jazyk používa obdobné spôsoby prechyľovania, zrozumiteľné aj slovenskému poslucháčovi. Najmä u mien zo slovanských jazykov sa niekedy rešpektuje pôvodný tvar i skloňovanie: Anna Karenina, ale aj Anna Kareninová; Anna Kurnikovová ale aj Anna Kurnikova.

Ázijské (čínske, japonské, vietnamské, kórejské...) sa neprechyľujú.

Mená zahraničných umelkíň, kde meno môže tvoriť aj obchodnú značku sa zvyčajne neprechyľujú. (Napr. Whitney Houston, Godie Hawn...)

Prechyľovanie priezvisk v iných jazykoch

Čeština 
Čeština prechyľuje veľmi podobným spôsobom ako Slovenčina, ale uplatňuje sa viac výnimiek.

Lužická srbčina 
V dolnolužickej srbčine sa prechyľujú priezvisko rôzne pre vydaté a nevydaté ženy. Mená vydatých žien majú najčastejšie príponu -owa, (Nowak - Nowakowa), teda podobnú ako v slovenčine. Existujú aj ženské priezvisko s príponou -ka, tie sú tvorené prevažne od mužských priezvisko cudzieho pôvodu (Budarka, Urbanka). Dolnolužická srbčina má ešte príponu -ina/-yna, (Markula-Markulina, Nowka - Nowcyna), ktorú slovenčina nepozná.

Prechýlené priezvisko nevydaných žien sa u mužských priezvisk končiacich na spoluhlásku alebo na -o tvorí príponou -ojc/-jejc (Nowak - Nowakojc, Wuglaŕ - Wuglarjejc). Od mužských priezvisk končiacich na -a sa tvoria prechýlené tvary príponou -ic/-yc (Markula-Markulic, Nowka - Nowcyc). Obdobu týchto tvarov nájdeme v českých nárečiach (napr. Marka Novákojc alebo Mařka Novákovic).

Aj v hornolužickej srbčine sa prechyľujú priezvisko rôzne pre vydaté a nevydaté ženy. Pre príponu -owa tu platí, že sa používa pri mužských priezviskách končiacich na spoluhlásku (Rawp - Rawpowa). Mužské priezvisko končiace na -a, -o, -ski a -cki sa prechyľujú príponami -ina/-yna, (Andricki - Andryccyna). Oslovenia s príponou -ka (Urbanka) sa považujú za nespisovné.

Prechýlené priezvisko nevydatých žien sa u mužských priezvisk končiacich na spoluhlásku a na -ka alebo -ca tvorí príponou -ec (Kral - Kralec, Čornak - Čornakec). Od mužských priezvisk končiacich na -a či -o sa tvoria prechýlené tvary príponou -ic. (Róla - Rólic, Nedo - Nedźic).

Lužickosrbské ženské priezviská typu Nowakowa sa odporúča v českom texte skloňovať ako podobné slovenské. Priezvisko typu Budarka, Nowcyna sa odporúča skloňovať podľa vzoru žena.

Poľština 
V poľštine sa priezvisko prechyľujú podobne ako v slovenčine, ale priezvisko nevydatých žien sa prechyľujú odlišne. V súčasnej dobe sa prechyľovanie platné pre slobodné ženy (dcéry) opúšťa, a navyše vydaté ženy často používajú neprechýlené priezvisko, prípadne k svojmu pôvodnému priezvisku pripájajú neprechýlené priezvisko muža.

 Mužské priezviská, ktoré sú prídavnými menami (Czarny, Farny), sa prechyľujú ako prídavné mená zmenou gramatického rodu: Czarna, Farna.
 To platí aj pri najčastejších priezviskách so zakončením príponou -ski a -cki, ktoré sa prechyľujú aj zmenou rodu na -ska či -cka: Bujnicki – Bujnicka, Ciszewski – Ciszewska.

 Ak sa manželovo priezvisko končí na spoluhlásku, používa sa na prechýlenie spravidla prípona -owa: Kupisz – Kupiszowa, Michalak – Michalakowa.
 Podobne sa prechyľujú všeobecné podstatné mená mužského rodu, ak chceme vytvoriť označenie ženy remeselníka alebo úradníka: kowal – kowalowa – žena kováča, kováčka.
 Priezvisko dievčat sa v týchto prípadoch prechyľuje otcovo priezvisko príponou -ówna [čítame: -uvna]: (Pawlak – Pawlakówna, Kupisz – Kupiszówna).

 Ak sa manželovo priezvisko končí na samohlásku -a, potom sa prechyľuje pomocou prípony -ina: (Zaręba – Zarębina, Kulesza – Kuleszyna).
 Tieto priezviská sa ale často neprechyľujú (Bożena Ladra, Magdalena Krupa).
 Dievčenské priezvisko sa tu tvorí z otcovho priezviska príponou -anka, -ianka : (Zaręba – Zarębianka, Kulesza – Kuleszanka);
 rovnako sa tvorí dievčenské priezvisko od mužských priezvisk končiacich na spoluhlásku -b: (Gołąb – Gołębianka)

Ruština 
V ruštine sa prechyľuje tak, že k mužskému priezvisku sa pridáva prípona -a: Pavlov – Pavlova, Kurnikov – Kurnikova, Kuzmin – Kuzmina, Južnij - Južnaja.

Bulharčina 
Bulharské priezviská sa väčšinou končia na spoluhlásku -v. Ženské priezviská sa tvoria pridaním samohlásky a (Ivanov - Ivanova, Milanov - Milanova).

Litovčina 
V litovčine sa prechyľujú priezvisko rôzne pre vydaté ženy a slobodné dievčatá. Mužské priezvisko končievajú na , , , alebo . Dievčenské prípony sú , ,  a . Prípona pre vydaté ženy je .

Lotyčina 
Lotyština používa pre ženy dôsledne priezvisko v prechýlenom tvare. Charakter používaných prípon (predovšetkým -a, u mien cudzieho pôvodu často -e) je čisto gramatický, tj stačí priklonenie priezviska k ženskému vzoru skloňovania (Ozoliņš – Ozoliņa). Priezviská, ktoré sú už v mužskom tvare zakončené na -a alebo -e, sa nemenia.

Podľa rovnakých zásad sa prechyľujú aj priezvisko cudziniek, navyše sa ale cudzie vlastné mená (nielen osobné) prepisujú foneticky, a to aj mená z jazykov, ktoré sa zapisujú latinkou (Bills Klintons – Hilarija Klintone). Slovenské priezvisko na -ová, ruská na -ina, -ova a pod. sa teda už nemení.

Fínčina 
V 17. až 19. storočí obsahovali fínske priezviská žien ženskú príponu. Tá sa buď jednoducho pripájala k menu, alebo nahrádzala iné prípony ako ,  alebo . Napríklad z mena  sa prechýlením stalo meno .

Možnosť prechýliť priezvisko vo Fínsku zanikla v roku 1929, kedy bol prijatý zákon o manželstve.  Povinnosť manželky prijímať meno manžela bola zrušená v roku 1985, kedy bol prijatý nový zákon o priezvisku, ktorým sa zároveň zrušil príslušný paragraf zákona o manželstve. 

Dnes sú fínske priezviská spoločné pre mužov aj ženy, obaja používajú mužský variant. Výnimočne sa dá stretnúť aj s menami so ženskou príponou (napríklad ), tie ale užívajú aj muži. Vzhľadom na to, že gramatika fínčiny nerozlišuje menné rody, je používanie oboch variant jazykovo bezproblémové.

Maďarčina 
V maďarčine nejde o skutočné prechyľovanie. Žena si po vydaji zoberie celé meno manžela (priezvisko aj krstné meno) a ku krstnému menu pripoja príponu -né (Pál - Pálné). Od tohoto zvyku sa už dnes upúšťa.

Islandčina 
V islandčine sa klasické priezviská v užšom zmysle rodinného mena objavujú veľmi zriedka, najčastejšie sa namiesto priezviska používa patronymické, prípadne matronymické meno. To sa neprechyľuje. Samo o sebe informáciu o príslušnom rode nositeľa obsahuje. Dieťa preberá krstné meno po otcovi, pokiaľ nie je známy po matke (napr. ), ku ktorému sa pripojí  v prípade syna (, doslovne „Garðarov syn“) alebo  v prípade dcéry (, dosl. „Garðarova dcéra“). Výsledné patronymum či matronymum zostáva dieťaťu na celý život.

Islandské patronymické, príp. matronymické priezviská sa v slovenčine bežne prechyľujú. Prechýlenie sa vykonáva štandardnou príponou -ová, ktorá sa pripojí buď k celej ženskej podobe patronymického priezviska (Garðarsdóttirová), alebo k jeho mužskej podobe, ak je známa iba táto (Garðarssonová, príp. Garðarová)

Gréčtina 
Grécke mužské priezviská končiace sa na -s, sa prechyľujú na ženský tvar priezviska vynechaním spoluhlásky -s a v prípade ak sa končí meno na samohlásku -o, tá sa mení na u.

Kedros, žen. podoba Kedru –⁠⁠⁠ v slovenčine. Kedrosová

Fyliras, žen. podoba Fylira –⁠⁠⁠ v slovenčine. Fylirasová

Referencie

Externé odkazy 
 https://www.juls.savba.sk/attachments/pub_js_33/js_33.pdf

Zdroj 

Priezviská
Priezviská na Slovensku
Mená
Gender
Gramatika