Sikorsky UH-60 Black Hawk

Sikorsky UH-60 Black Hawk je dvojmotorová, štvorlistová, stredne ťažká viacúčelová helikoptéra, ktorú vyrába spoločnosť Sikorsky Aircraft. Dizajn helikoptéry bol vytvorený pre konkurz Utility Tactical Transport Aircraft System (UTTAS) v roku 1972, ktorý usporiadala armáda United States Army. Armáda označila prototyp ako UH-60A a vybrala Black Hawk ako víťazná helikoptéra programu v roku 1976.

Helikoptéra sa dostala do služby u americkej armády v roku 1979, kedy nahradila taktickú transportnú helikoptéru Bell UH-1 Iroquois. Následne boli vyrábané varianty helikoptéry Black Hawk na elektronický boj či pre špeciálne operácie. Tiež boli vyvinuté vylepšené varianty UH-60L a UH-60M. Upravené verzie boli vyvinuté pre armádu, vzdušné sily, námornictvo a pobrežnú stráž Spojených štátov amerických. Takisto boli tieto helikoptéry exportované do iných krajín. Helikoptéry Black Hawk sa zúčastnili aj niekoľkých bojových konfliktov v Grenade, Paname, Iraku, Somálsku, na Balkáne, v Afganistane a ďalších krajinách Blízkeho východu.

Vznik a vývoj 
UH-60 "Black Hawk" bol výsledkom ponaučení, ktoré získala americká armáda počas vojny vo Vietname. Hoci vojna v juhovýchodnej Ázii potvrdila užitočnosť vrtuľníkov v modernom konflikte, Spojené štáty za toto poznanie zaplatili vysokú cenu v podobe enormných strát vrtuľníkov a ich posádok. Z celkového počtu 11 827 vrtuľníkov, ktoré slúžili vo Vietname, bolo v boji zostrelených až 5 086. Z toho 3 305 pripadalo na najobľúbenejší vrtuľník svojej doby UH-1 Iroquois. 

Po vietnamskej vojne investovala americká armáda do vývoja helikoptér značné finančné prostriedky, pretože si uvedomovala, že keď jej ľahko ozbrojení vietnamskí vojaci dokázali spôsobiť 50 percentné straty, tak stret s vojskami Varšavskej zmluvy by bol fatálny. Obavy z možných strát v ďalšom konflikte viedli k novým požiadavkám na budúci vrtuľník, ktorý mal byť rýchlejší a lepšie obrnený.

V januári 1972 získali spoločnosti Boeing-Vertol a Sikorsky zmluvu na vývoj a výrobu prototypov. V tejto súťaži zvíťazil prototyp Sikorskeho YUH-60A, ktorý americká armáda v decembri 1976 uprednostnila pred YUH-61A od Boeing-Vertol. Prvé sériovo vyrobené UH-60A získala americká armáda v októbri 1978 a v júni 1979 bol tento typ oficiálne zaradený do služby.

Konštrukcia 

UH-60 je vybavený hlavným a chvostovým rotorom, ktoré sú štvorlisté a sú poháňané dvomi turbohriadeľovými motormi General Electric T700. Vrtuľník má dlhý a nízky profil, aby spĺňal požiadavku armády na prepravu dopravným lietadlom C-130 Hercules. 

Vrtuľníky UH-60 môžu vykonávať širokú škálu misií vrátane taktického transportu vojakov, elektronického boja a leteckej evakuácie. VIP verzia známa ako VH-60N sa používa na prepravu dôležitých vládnych činiteľov (napr. členov Kongresu) alebo amerického prezidenta (volací znak "Marine One"). Black Hawk môže prepravovať 1 200 kg nákladu interne alebo 4 100 kg nákladu zaveseného externe (UH-60L/M). Vrtuľník tak dokáže pri bojových operáciách prepraviť 11 vojakov s vybavením alebo húfnicu M119 s 30 nábojmi a štvorčlennú posádku.

Black Hawk je vybavený pokrokovou avionikou vrátane navigačného systému GPS.

UH-60 môže byť vybavený krídelným systémom, ktorý sa nazýva ESSS (External Stores Support System). Na tieto krídla môžu byť upevnené externé palivové nádrže alebo rôzna výzbroj. Na každom krídle má dva závesné body a celkovo tak dokáže vrtuľník niesť štyri palivové nádrže (2x 870 litrov a 2x 1700 litrov). Pod krídla môže byť zavesená aj výzbroj do hmotnosti 4500 kg, ako sú rakety, riadené strely a guľomety.

Operačné nasadenie 

K prvému bojovému nasadeniu vrtuľníkov Black Hawk došlo v roku 1983 počas invázie do Grenady. 

Jeden UH-60 a dva MH-60 sa v roku 1989 zúčastnili operácie Just Cause, čo bol názov pre americkú intervenciu v Paname.

V roku 1991 sa viac ako 300 vrtuľníkov Black Hawk zapojilo do vojny v Perzskom zálive. Dňa 27. februára 1991 boli dva UH-60 zostrelené počas toho, ako sa snažili zachrániť pilota havarovanej stíhačky F-16C a posádku vrtuľníka UH-1H.

Vrtuľníky UH-60 sa v roku 1993 zapojili aj do bojov v somálskom meste Mogadišo, v ktorých stáli americké jednotky podporované OSN proti k samozvanému prezidentovi Mohamedovi Farrahovi Aididovi. Počas tejto operácie boli dva UH-60 zostrelené. Táto udalosť bola spopularizovaná vďaka filmovému spracovaniu Ridleyho Scotta "Čierny jastrab zostrelený".

V 90. rokoch 20. storočia sa Black Hawky zúčastnili bojov na Balkáne a v roku 2003 sa podieľali aj na intervencii do Iraku. UH-60 našli uplatnenie aj počas operácií v Afganistane.

Dva špeciálne upravené Black Hawky sa 1. mája 2011 zúčastnili operácie Neptune Spear, v rámci ktorej bol zabitý Usáma bin Ládin. Počas operácie sa jeden z vrtuľníkov zrútil a jeho posádka ho následne zneškodnila výbušninou, aby nedošlo k úniku technológií.

Verzie 
UH-60A Black Hawk: pôvodná verzia určená pre americkú armádu, ktorá dokáže prepraviť 4 až 11 vojakov.
UH-60C Black Hawk: upravená verzia pre potreby riadenia a velenia.
UH-60L Black Hawk: UH-60A s vylepšenými motormi T700-GE-701C, s odolnejšou prevodovkou a vylepšeným systémom riadenia letu.
UH-60V Black Hawk: UH-60L vylepšený o sklený kokpit, prevzatý z verzie UH-60M.
UH-60M Black Hawk: V porovnaní so staršími verziami je vybavený výkonnejšími a spoľahlivejšími motormi General Electric T700-GE-701D, vylepšenými lopatkami rotora a plne digitálnym "skleneným" kokpitom. Výroba tejto verzie sa začala v roku 2006.

Vojenskí používatelia

Súčasní používatelia 

Vzdušné sily Slovenskej republiky

  Austrália
Australian Army Aviation
  Rakúsko
Rakúske vzdušné sily
  Bahrajn
Kráľovské bahrajnské vzdušné sily
  Brazília
Brazílske vzdušné sily
Brazílske pozemné sily
Brazílske námorníctvo (pozri SH-60 Seahawk)
  Brunej
Kráľovské brunejské vzdušné sily
  Čile
Čilské vzdušné sily
  Čína
Vzdušné sily Čínskej ľudovej oslobodzovacej armády
  Kolumbia
Kolumbijské vzdušné sily
Národná armáda Kolumbie
  Egypt
Egyptské vzdušné sily
Unit 777
  Izrael
Izraelské vzdušné sily
  Japonsko
Pozri Mitsubishi H-60
  Jordánsko
Kráľovské jordánske vzdušné sily
  Malajzia
Kráľovské malajzijské vzdušné sily
  Mexiko
Mexické vzdušné sily
Mexické námorníctvo

  Maroko
Kráľovské marocké žandárstvo
  Filipíny
Filipínske vzdušné sily
252. prezidentská vrtuľníková letka
  Saudská Arábia
Kráľovské saudské vzdušné sily
Kráľovské saudské pozemné sily
  Kórejská republika
Vzdušné sily Kórejskej republiky
Pozemné sily Kórejskej republiky
Námorníctvo Kórejskej republiky
  Slovensko
Vzdušné sily Slovenskej republiky (9 dodaných + 2 objednané)
  Švédsko
Švédske vzdušné sily
  Taiwan
Vzdušné sily Čínskej republiky
Pozemné sily Čínskej republiky (60 objednaných)
Námorníctvo Čínskej republiky (pozri SH-60 Seahawk)
  Thajsko
Kráľovské thajské pozemné sily
  Turecko
Turecké vzdušné sily (6 objednaných)
Turecké pozemné sily
  Spojené arabské emiráty
Vzdušné sily Spojených arabských emirátov
  Spojené štáty
United States Army
United States Marine Corps (pozri VH-60 Presidential Hawk)

Budúci používatelia 
  Lotyšsko
Lotyšské vzdušné sily - v novembri 2018 objednali štyri vrtuľníky UH-60M v hodnote 200 miliónov amerických dolárov. Do roku 2021 chcú nimi nahradiť zastarané sovietske vrtuľníky Mi-17.

Civilní používatelia 
  Slovensko

 súkromná spoločnosť Slovak Training Academy v Košiciach prevádzkuje 4 staršie vrtuľníky UH-60 na výcvik pilotov. Je jediným civilným užívateľom UH-60 v Európe.

Takticko-technické údaje (UH-60M) 

Dáta pochádzajú z Encyclopedia of Modern Warplanes, International Directory, Black Hawk

Hlavné charakteristiky 
 Posádka: 2 piloti a 2 členovia obsluhy zbraní
 Kapacity: 1 200 kg nákladu vnútri, vrátane 11 vojakov alebo 6 nosidiel, alebo 4100 kg (UH-60L) externého nákladu 
 Dĺžka: 
 Dĺžka trupu: 
 Šírka trupu: 
 Priemer hlavného rotora: 
 Plocha rotora: 210 m²
 Výška: 
 Hmotnosť prázdnej helikoptéry: 
 Hmotnosť plne naloženej helikoptéry: 
 Pohonná jednotka. 2 × turbohriadeľový motor General Electric T700-GE-701D, každý s výkonom 1500 kW/2000 koní

Výkony 
 Maximálna cestovná rýchlosť: /h
 Stúpavosť: /s
 Prevádzkový dostup: 
 Plošné zaťaženie rotora: 35,4 kg/m²
 Pomer výkon/hmotnosť: 158 W/kg
 Preletový dolet:  s ESSS krídlami a externými nádržami
 Bojový rádius:

Výzbroj 
 Zbrane:
 2 × 7,62 mm guľomet M240
 2 × 7,62 mm guľomet M134 Minigun alebo
 2 × 7,62 mm guľomety GAU-19 typu gatling

 Nosné body: 4
 Rakety: 70 mm Hydra 70
 Riadené strely: laserom navádzané strely AGM-114 Hellfire, riadené strely vzduch-vzduch AIM-92 Stinger 
 Ostatné: guľomety M230 kalibru 7,62 mm, 12,7 mm, 20 mm alebo 30 mm

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Black Hawk U.S. Army fact file
Sikorsky Aircraft BLACK HAWK stránka

Zdroj 

Vojenské lietadlá USA
Vrtuľníky Sikorsky
Vojenské vrtuľníky