Salamanca (rušeň)

Salamanca je jeden z prvých - ak nie vôbec prvý z - ozubnicových parných rušňov, ktorý bol úplne prakticky použitý v službe. 

Rušeň navrhol v roku 1811 John Blenkinsop a na konštrukcii rušňa sa podieľal Matthew Murray. Rušeň bol vyrobený a uvedený do prevádzky v roku 1812 na železnici banskej spoločnosti Middleton Collier Railway spájajúcej Middleton a Leeds v Spojenom kráľovstve. Prevádzku rušňa ukončila v roku 1834 ďalšia explózia kotla, k predchádzajúcej explózii došlo už v roku 1818. V obidvoch prípadoch bolo príčinou prehriatie kotla a absencia poistných ventilov.

Označenie, resp. pomenovanie Salamanca pripomína bitku pri Salamanke (mesto v Španielsku), v ktorej v roku 1812 britsko-portugalská aliancia porazila francúzske vojsko.

Konštrukcia 

Konštrukcia rušňa bola riešená s jedným hnacím kolesom, ktoré bolo umiestnené medzi bežnými kolesami a bolo ozubené. Toto ozubené koleso zapadalo do ozubeného hrebeňa uloženého mimo koľají. Týmto riešením sa dosiahol prenos veľkej ťažnej sily rušňa aj pri jeho malej adhéznej hmotnosti. Touto konštrukciou bol položený základ ďalších ozubnicových železníc. Dve bežné dvojkolesia len niesli hmotnosť stroja a zaisťovali smerové vedenie. Rušeň bol konštruovaný pre rozchod 1 245 mm.

Pohon  

Pohon zabezpečoval parný stroj, pričom boli použité dva vertikálne valce umiestnené symetricky k stredu stroja nad ozubeným kolesom. Na konštrukciu stroja sa použili hnacie valce s priemerom 8 "(203 mm) a zdvihom 20" (508 mm), ktoré zabezpečovali potrebnú ťažnú silu na prevádzku s ťažkými uhoľnými vozňami. Rušeň bol schopný utiahnuť až 100 ton, t.j. 30 vagónov naložených uhlím. Prenos sily bol realizovaný pomocou dvoch kľukových mechanizmov, pre každý valec jeden, ktoré poháňali cez pomocné ozubené kolesá (pastorky, 30 zubov) spoločné ozubené koleso (60 zubov) na hlavnom hriadeli okolo ozubnice (20 zubov).  Ako jeden z prvých rušňov mal dvojvalcový parný stroj a v konštrukcii bolo použité pootočenie uhla záberu týchto strojov o 90° tak, aby bol striedavo prekonávaný mŕtvy bod úvrate. Týmto riešením odpadla nutnosť použitia zotrvačníka, ktorý pri starších, jednovalcových typoch rušňov pomáhal na prekonanie úvrate. Táto konštrukcia taktiež umožňovala rozbeh aj v prípade, že sa pri zastavení nachádzal jeden piest v úvrati, čo u jednovalcových strojov nebolo možné.

Kotol 

V konštrukcii stroja bol použitý jednoplamencový kotol. Valce boli zasadené vertikálne priamo do tela kotla (mimo plamenca).

Parametre

Referencie 

Železnica v Anglicku