Childerich I.

Childerich I. (*okolo 436  - † 481 alebo 482 Tournai Franská ríša) bol kráľ Salských Frankov z dynastie Merovejovcov. Začiatok jeho panovania sa datuje na roky 457 alebo 458. Childerich je meno pozostávajúce z dvoch franských slov „hild“ = bitka a „rīk“ = mocný,  latinizované bolo na Childericus. Childerik I. bol otcom kráľa Chlodovika I.
Bol prvým historicky doloženým kráľom dynastie Merovejovcov. Literárne zdroje a archeologické výskumy ho definujú zároveň ako „rex francorum“- kráľa Frankov a zároveň ako guvernéra rímskej provincie „Gallia Belgica“. Childerik I. preferoval v politike fúziu germánsku, rímsku a podunajských pohanských germánskych kmeňov. Ako kráľ pohanského kmeňa mal politickú výhodu v tom, že nebol arián, čo mu umožnilo uchádzať sa o kresťanský krst nikejského vyznania a kráľovské pomazanie episkopátu.

Bibliografické zdroje
 Primárnym dôležitým zdrojom údajov o Childerikovi I. je historická kronika Grégoira de Tours Decem libros historiarum  (originálny názov). V nej autor preložil a vyložil zdroje, ktoré mal vtedy k dispozícii, napríklad Annales  Andecavenses a Vita Sanctii Remigii, ktoré sú dnes nezvestné. 
 Tri základné zdroje uvedené Grégoirom de Tours umožňujú skonštruovať predstavu o politickej situácii v severnej Galii. Boli to „Kronika Hydacea“, biskupa v Chaves v Galícii, a tiež galo-románska kronika z 5. storočia nazvaná „Chronique de 511“ a Kronika Máriusa, biskupa z Avenches.  
 Dva ďalšie zdroje dopĺňajú informácie: Vita Sanctae Genovefae, ktorý pripomína dobýjanie Paríža Childerikom I. a jeden list, ktorý napísal Saint Rémi Chlodovikovi I. a v ktorom uvádza určité informácie o jeho otcovi Childerikovi I. 
 Objav hrobky Childerika I. v roku 1653 a nájdený mobiliár v ňom zabezpečil vynikajúce archeologické dôkazy o jeho živote.

Život
Prvá zmienka o Childerikovi sa datuje na rok 457. Osem rokov dozadu od tohoto dátumu, v roku 451, sa stalo, že pritiahol na seba hnev Frankov, ktorí ho zosadili z trónu, pretože zneuctil ženy. Utiekol do Durínska, kde sa zdržal osem rokov a bol hosťom kráľa Basina. Počas tohoto pobytu zviedol dcéru svojho hostiteľa Basine a odviedol si ju do svojej provincie, v ktorej už vládol pokoj. Frankovia ho znovu zvolili za kráľa a oženil sa s Basine. Z tohto manželstva sa narodil Clovis I. (Chlodovik I.)  

Táto časť rozprávania Grégoira z Tours sa podobá na mnohé ústne tradované legendy. Tradícia dala meno matke budúceho kráľa Clovisa I. Basine de Thuringe.

V „Liste sv. Rémiho Clovisovi“ sa píše: „Une grande rumeur parvient à l'instant de nous. Vous venez de prendre en main l'administration de la Belgique seconde. Ce n'est pas une nouveauté que vous commenciez à être ce que vos parents ont été”(Prichádzate aby ste prevzal administráciu Belgickej Galie. Nie je novinka, že začínate byť tým, čím boli vaši otcovia.)
Táto fráza dokazuje, že Childerik zaujal reálne dôležité miesto v rímskej spoločnosti a vojenskú a občiansku zodpovednosť za Belgickú Galiu. 
   
V liste nie je upresnená možná zodpovednosť za iné rímske provincie. Miesta Remeš, Tournai a Soissons boli súčasťou Belgickej Galie. Childerik bol pochovaný s insígniami rímskeho generála: zlatá brošňa vo forme kríža poukazovala na hodnosť cisárskeho vojvodcu, paludamentum - plášť rímskych generálov tiež. Tento plášť možno rozoznať na jeho zlatej pečati. Preto Michel Rouche vzniesol hypotézu, že Childerikov post guvernéra bol totožný s osobou Aegidia.

Kráľ Salských Frankov  
Childerik nielenže prevzal provinciu Belgickej Galie ale zúčastnil sa na spoločnom boji s inými rímskymi provinciami. Tiež participoval na politike Ríma v dôsledku svojich výbojov naprieč celou Galiou. Po svojom návrate z Durínska oživil rímsku partiu v politike, aktívne podporiac vojenské operácie generála Aegidia, ktorý bol ďalším rímskym zástupcom v severnej Galii a tiež sa vzbúril proti Flaviovi Ricimerovi - rímskemu guvernérovi celej Galie. Childerik a Aegidius spolu so Salskými Frankami okolo 458 podporili Maiorianusa (457 - 461), čo posilnilo fransko-rímske vzťahy v Galii. Uskutočnil aj vyhnanie Burgundov z mesta Lyon, aby nastolil Aegidia v Arles potom, ako sa stal Maiorianus cisárom.

Bitka pri Orléanse (463)
„Hydaceova kronika“, tiež „Chronica Gallica de 511“ rozprávajú o bitke v roku 463. Marius d´Avenches píše, že bitka sa musela udiať pri Orléanse medzi Aegidiusom a Vizigótmi - Frederik, brat kráľa Vizigótov Eurica, bol zabitý. Podľa „Kroniky 511“, Vizigóti prehrali s Frankami.
 
O storočie neskôr píše Grégoire de Tours, že „Childericus Aurelianis pugnas egit“. Pri čítaní týchto zdrojov Grégoire de Tours dedukoval, že ak Frankovia boli  prítomní v tomto priestore, Childerik tam musel byť tiež ako vojvodca Salských Frankov. Tieto dva zdroje vyvolávajú alternatívny názor: buď tam boli dve bitky alebo Childerik bol v čele Frankov ako spojenec rímskeho generála Aegidia. Po Aegidiovej smrti v 464 Childerik  pokračoval v obrane severnej Galie na čele Salských Frankov v mene Ríma. Syagrius, syn Aegidia, zdedil po ňom kraj okolo Soissons, Senlis a Beauvais a zosobnil tak poslednú rímsku autoritu.

Obliehanie Paríža (465 - 475)
V roku 465 Childerik I. obliehal Paríž. Táto epizóda zo života Childerikovho by bola ťažko pochopiteľná, ak by sme nezohľadnili osobnosť Sainte Geneviève. Táto ako členka mestskej rady Paríža a hlboko katolícky veriaca prišla sem vytvoriť kult sv. Denisa a vychvaľovať antiariánsku politiku. Syagrius, ktorý panoval v časti severnej Galie, sa naopak začal približovať k ariánskym Vizigótom. V Paríži hrozila vojna medzi Frankami a Syagriusovou stranou. Sainte Geneviève, franského pôvodu, stretla zrejme Childerika v Laone, aby ho požiadala zasiahnuť. Na jej intervenciu sa rozhodol poraziť Syagaria bez toho, aby začal otvorenú vojnu proti Parížu a začal desať rokov trvajúce embargo mesta. Počas týchto desať rokov sa podarilo Sainte Geneviève vytvoriť mierovú zónu okolo mesta bez toho, aby favorizovala niektorú stranu konfliktu.

Bitka pri Angers (469)
V roku 469  vyhlásil rímsky gróf Pavol vojnu Vizigótom s podporou Rímskej ríše a Frankov. Odoaker (tiež Eadwacer alebo Adovacrius) ohrozoval Angers  spolu s kmeňom Sasov. Childerik prišiel na miesto v nasledujúci deň a porazil Odoakra. Aj gróf Pavol bol zabitý počas bitky a Childerik prevzal vládu nad mestom. Niektorí komentátori z toho dedukovali, že bojoval na strane grófa Pavla a že bol spojencom Rimanov. Preto kronikár Fredegar myslel, že grófa Pavla zabil Childerik. Moderní historici zamietajú túto hypotézu, pretože v tejto bitke bojovalo na obidvoch stranách viacero skupín Rimanov, čo zahmlilo rozloženie síl. 

Potom bitky medzi Rimanmi a ich spojencami na jednej strane a Sasmi na druhej pokračovali. Childerik sa zmocnil ostrovov na dolnej Loire, "ktoré boli dobyté a vyplienené a množstvo ľudu zmizlo". Rignomer, príbuzný Childerika I. a brat kráľa z Cambrai Ragnakara, tam bol tiež, aby obraňoval Loiru a jej deltu pri Mans.

V roku 469 Armoričania a Bretónci kráľa Rhiotama (Ambrosius Aurelianus podľa Léona Fleuriota) sa vylodili na dolnej Loire s jednotkou 12 000 mužov, aby kryli cisára Anthémiusa a dosiahli Frankov pri Déols. Ale Vizigót Euric ich porazil v bitke trvajúcej dva dni. Bretónci, ktorí prežili, utiekli do Burgundska a Euric sa zmocnil mesta Tours.

Spojenectvo s Odoakerom
V roku 476 po páde Rímskej ríše a prevzatí moci Odoakerom vláda fransko-rímska v Belgickej Galii bola rozdelená na zóny vplyvu Childerika I. a Syagriusa, syna Aegidia.

Naproti Syagriusovi, ktorý sa priblížil na stranu Vizigótov, Childerik sa rozhodol  byť vazalom germánskeho vojvodcu z kmeňa Skýrov Odoakera, ktorý bol spriaznený s východorímskym cisárom Zénónom. Po tejto aliancii sa Odoaker stal zo strany Zénóna uznaným kráľom Západorímskej ríše.

Childerik zorganizoval ťaženie na podporu Alamanov, ktorí začali inváziu do severnej Itálie a prešiel cez Splügen a Bellinzonu. Týmto gestom ukázal, že je verný novo nastolenému cisárovi. Childerik podľa tvrdenia Grégoira de Tours získal týmto činom európsky rozmer. Odoakar sa stal uznaným kráľom Itálie.

Na začiatku roku 470 sa jeho osobnosť už nezjavuje v kronikách. Štúdium mincí, ktoré sa našli v jeho hrobe dovoľuje datovať jeho smrť na roky medzi 477 až 484. Jeho skon je tradične datovaný na rok 481 alebo 482. Na presnejšie určenie neexistuje kompetentný dokument.

Referencie

Zdroje

  
 
Merovejovci
Králi Francúzska
Vládcovia Frankov
Panovníci v Európe