Damofón z Messény

Damofón () bol starogrécky sochár z 2. stor. pred Kr.

Damofón z Messény je pre množstvo epigrafických a archeologických zdrojov doteraz najlepšie zdokumentovaný sochár z helenistického obdobia.

Pausanias z jeho diel opísal niekoľko veľkých súsoší, všetky zhotovené na Peloponéze, a časti jednej zo skupín, ktoré Pausanias videl, niektoré diela z chrámu Despoiny v Lykosoure v Arkadii, sa vo fragmentoch zachovali. Pri opise sôch, ktoré Damofón vyrobil pre rôzne chrámy v Messéne, vo svojom rodnom meste, Pausanias spomína, že Eliďania si ho najviac vážili za vysokú kvalitu práce, ktorú vykonal pri oprave Feidiovej sochy Dia v Olympii (Pausanias 4.31.6): „Z božích chrámov je tu Poseidónov a Afroditin, najviac si však zasluhuje zmienku socha Matky bohov z parského mramoru, dielo Damofóna, onoho umelca, ktorý tiež dôkladne stmelil rozpadnuté časti Dia Olympského, zhotovené zo slonovej kosti, vyslúžiac si tak od Eliďanov nejednu poctu. Z Damofónovej ruky vzišla tiež messénska Lafria.“ Pausanias tu ďalej píše: „Najväčším počtom znamenitých sôch sa môže pochváliť Asklépiova svätyňa... Mramorové sochy pochádzajú od Damofóna, ktorý jediný, pokiaľ viem vynikol medzi Massénčanmi v sochárskom umení“

Praskliny v slonovine Dia Olympského mohli vzniknúť v dôsledku zemetrasenia v roku 183 pred Kr. Tento dátum v kombinácii s archeologickými a epigrafickými dôkazmi potvrdzujú datovanie Damofónovho pôsobenia do prvej polovice druhého storočia pred Kr. Je možné, že intímny kontakt s Feidiovým majstrovským dielom ho inšpiroval k oživeniu Feidiovho umenia vo vlastnej tvorbe. Preto sa pravdepodobne ako Feidias špecializoval na kultové diela, niektoré z nich v kolosálnom meradle. Z diel z chrámu Despoiny („dievča“, variant Koré, t.j. Persefony) opísanych Pausaniom (8. 37. 3-5) sa v roku 1889 podarilo nájsť značné množstvo fragmentov, vrátane troch veľkých hláv. Bradatý muž s bohatými vlasmi podobnými ako mal Feidiov Zeus, je jednoznačne Anytos; iná veľká hlava ženy so závojom; má veľké oči, okrúhly profil hlavy a úzke ústa pripomínajú postavy na vlyse Parthenónu a tiež (súdiac podľa toho, čo sa vie o jeho vzhľade z rôznych kópií) Feidiovu Athénu Parthenos. Damofón však zjavne slobodne moduloval tento „Feidiov štýl“ aj maniermi z iných štýlových tradícií (vyznačujú sa istým zveličovaním emotívneho výrazu, t. j. krajná prepiatosť, dynamický, napätý, dramatický štýl). Napríklad pri tvorbe Anyta pravdepodobne vychádzal z Feidiovho Dia Olympského, hlboká a búrlivá rezba jeho vlasov a brady však prezrádza, že mu bol dobre známy aj helenistický klasicistický štýl. Účes a zaoblené pery „Artemidy“ na druhej strane zjavne predstavujú Praxitelov štýl (možno konkrétne Praxitelovu Artemidu Brauroniu na Akropole v Aténach), zmyselnosť Praxitelovho štýlu.
 
Damofónovo pôsobenie ako sochára sa dostalo na svetlo sveta nielen prostredníctvom Pausania, ktorý dosvedčuje, že bol činný vo viacerých mestách Peloponézu: Messény (4.31.6-7, 10), Lykosoury (8.37. 1, 3-10), Megalopolisu (8.31.1-6), Aigionu (7.23.5-7 ) či Olympie (4.31.6), ale tiež aj prostredníctvom epigrafických nálezov objavených v meste Gerenia v Lakónii a v lokalitách mimo Peloponézu, a to v Oiantheii v západnej Lokride (SEG 54, 452), Leukade (IG IX2.1.4, 1475; SEG 51, 466), v meste Kranioi v Kefalonii (IG IX2.1.4, 1583; SEG 51, 467), na ostrovoch Mélos a Kythnos (SEG 49, 423). O stĺpe (s nápisom SEG 41, 332 ) objavenom v Arkadskom meste Lykosoura (v komplexe Asklepieióna ) sa grécky archeológ Petros Themelis domnieva, že bol pôvodne posmrtným pamätníkom (héroónom) Damofóna (možno postavenom pri hroboch Damofónovej rodiny). Tento monumentálny dórsky stĺp, na ktorom je napísaných sedem dekrétov na počesť sochára Damofóna z Messény obsahuje súbor dlhých a ešte nie úplne publikovaných epigrafických textov, ktoré pozostávajú zo siedmich dekrétov miest Lykosoura, Leukas, Kranioi, Mélos, Kythnos, Oiantheia, Gerenia, ktoré všetky Damofónovi udelili vyznamenania v súvislosti s jeho umeleckou činnosťou. Text predstavuje mimoriadnu správu o kariére a činoch výnimočného sochára, ktorý sa bezprecedentne zviditeľnil. Vo väčšine miest, kde pôsobil, mu boli udelené výnimočné pocty súvisiace nielen s jeho umeleckou činnosťou, ale aj s jeho dobrodeniami voči miestnym komunitám. V skutočnosti ponúkal svoje služby často bez platenia a bol systematicky poctený ikonickými sochami a pochvalnými textami vo všetkých svätyniach, pre ktoré vytvoril kultové sochy.

Referencie a bibliografia

Iné projekty 

 

Sochári starovekého Grécka