Mojžiš Etiópsky

Svätý Mojžiš Etiópsky (iné mená pozri nižšie; * 330, Etiópia?†407/408, Wádí an-Natrún) bol kresťanský mních, asketik a mučeník, jeden z púštnych otcov. Patrí medzi často zobrazovaných svätcov východnej ikonografie. Niekedy býva stotožňovaný s ďalšími egyptskými mníchmi s menom Mojžiš, ktorých spomínajú pramene.

Ako svätec je uctievaný Katolíckou, Pravoslávnou, Koptskou a Etiópskou cirkvou. Jeho sviatok chalcedónske cirkvi slávia 28. augusta, Etiópčania a Kopti 1. júla (24. ba'una/paóna), v synaxároch sa však vyskytujú aj iné dátumy (18. jún podľa juliánskeho). Kým v Koptskej cirkvi patrí medzi veľmi obľúbených svätcov, v Katolíckej cirkvi je jeho kult slabší. Môže za to zrejme oblasť jeho pôsobenia, ako aj fakt, že sa o deň svojej spomienky delí s veľkým západným učencom Augustínom z Hippa.

Mená 
 Mojžiš Etiópsky, Mojžiš Habešský, Mojsej Etiópčan
 Mojžiš Murín, Mojsej Murín, Mojžiš Čierny
 abba Mojžiš

Životopis 
Najranejšie správy o Mojžišovom živote poskytuje legenda spísaná biskupom Palladiom spísaná niekedy v rokoch 419420. Podľa nej Mojžiš pochádzal z chudobného sociálneho prostredia. Vie sa o ňom, že bol Etiópčan a že bol tmavej pleti. Pôvodne slúžil ako sluha alebo otrok egyptského úradníka. Za jeho nemorálne správanie a neustále krádeže bol však prepustený. Krátko na to sa okolo neho zoskupila skupina zločincov, ktorí terorizovali územie. Zvlášť známymi sa stali Mojžišova dravosť a sila. Podľa legendy mal cez rieku Níl na lane naraz preniesť štyroch ulúpených a zabitých baranov. Následne sa mal za z nich predané kože výrazne opiť a prejsť päťdesiat míľ ku svojim kumpánom.

Nevedno z akého dôvodu však nastal v Mojžišovom živote obrat. Predpokladá sa, že sa z obavy pred stíhaním uchýlil do kláštora, kde ohromený ich príkladom púštnych asketikov zanechal predchádzajúci život a obrátil sa na vieru. Spočiatku ho na jeho duchovnej ceste síce zastihli značné komplikácie („démoni smilstva“), pôstom, modlitbou a s podporou svätého Izidora Alexandrijského ich však mal postupne prekonať. Spočiatku žil na púšti Petra, neskôr v kláštore, kde sa okolo neho zoskupilo okolo 70 žiakov. Theofilos Alexandrijský, ktorý sa dopočul o jeho cnostiach Mojžiša vysvätil za kňaza. 

Po tom, čo na Mojžišov kláštor zaútočili mazickí Berberi, odmietol ho opustiť a údajne v duchu Kristových slov „...všetci, ktorí berú meč, mečom zahynú“ (Mt 26,52) zostal aj spolu so siedmymi spoločníkmi v ňom. Útočníci všetkých okrem jedného povraždili. Predpokladá sa, že k jeho vražde došlo niekedy v roku 407 alebo 408 počas prvého veľkého nájazdu Berberov na Skétis (Wádí an-Natrún). Pochovaný bol v kláštore Dair al-Baramus. Miesto je dodnes významným centrom Mojžišovho kultu.

V literatúre 
Väčšina zbierok výrokov púštnych otcov (apofthegmata) obsahuje v rôznych podobách sedem (osem) kapitol, ktoré poslal abba Mojžiš Poemenovi. Ide o súhrn Mojžišových rád svojim učňom. Vo svojom učení Mojžiš odporúčal mníchom, aby sa vyhýbali komunikácii s ľuďmi mimo mníšskej komunity, aby pamätali na smrť, zachovávali prikázania svätých otcovia a hlavne nikoho neodsudzovali. Okrem toho je spomínaný v kapitolách venovaných iným púštnym otcom pustovníkov, čo umožňuje datovať hlavné etapy jeho asketického života. Patril do 3. generácie egyptského mníšstva.

Referencie 

Byzantskí mnísi
Etiópski svätci a blahoslavení
Katolícki svätci
Mučeníci
Narodenia v 330
Pravoslávni svätci
Pustovníci
Úmrtia v 0. rokoch 5. storočia