Hoplofóbia

Hoplofóbia (angl. hoplophobia, z angl. hopl(o)- – zbraň < starogr. ὅπλον hóplon – zbraň, časť brnenia + angl. -phobia – strach; odpor < starogr. -φοβία -phobia < φόβος phóbos – strach) je neologizmus zavedený plukovníkom Námornej pechoty Spojených štátov vo výslužbe Jeffom Cooperom v roku 1962 na označenie iracionálneho odporu voči zbraniam. Termín sa v medicínskej oblasti uplatnil na pomenovanie fóbie zo zbraní, ktorá sa zaraďuje do širšej kategórie špecifických fóbií.

V politickom diskurze sa výraz používa aj na označenie strachu z ozbrojených občanov, čo sa v americkom kontexte chápe najmä ako odpor voči druhému dodatku Ústavy Spojených štátov, ktorý zaručuje občanom právo držať a nosiť zbrane a vytvárať domobranu. V Spojených štátoch ho niektorí zástancovia druhého dodatku používajú ako pejoratívum voči proponentom zrušenia druhého dodatku ústavy a teda zákazu držby a nosenia zbraní, príp. sprísneniu terajšej legislatívy o zbraniach. Hoci výraz nevstúpil do širšieho používania, Cooper ho pokladal za vhodnejší než slangové výrazy ako gun grabbers („habači/konfiškátori zbraní“) či anti-gun nuts („protizbraňoví blázni“), pretože podľa neho vystihoval, že u hoplofóbov nejde o politické presvedčenie založené na logike, racionalite alebo pravdivých argumentoch, ale o iracionálny strach, podobne ako pri iných fóbiách. Podľa Coopera je najčastejším prejavom hoplofóbie „myšlienka, že nástroje majú vlastnú vôľu, nezávislú od vôle svojho používateľa“. Tým zrejme tiež naráža na častý argument, že zbrane (samy o sebe) ľudí nezabíjajú, ľudí zabíjajú ľudia.

Referencie 

Fóbie