SU-76

SU-76 ( – samohybné lafeta) bolo sovietske samohybné delo používané počas druhej svetovej vojny.

Opis 

Bolo postavené na podvozku tanku T-70. SU-76 bolo samohybné delo vyzbrojené 76,2 mm kanónom ZiS-3. Podvozok mal svoj pôvod v tanku T-70, ale musel sa rozšíriť na 2,73 m a predĺžiť o jedno pojazdové koleso na 4,88 m. Typ mal však vážne technické nedostatky a musel sa preto modernizovať. Ten už dostal označenie SU-76m a bol najvyrábanejším sovietským samohybným delom v období druhej svetovej vojny. Dostal tiež silnejšie motory 2 x GAZ-203 namiesto pôvodných 2 x GAZ-202. Medzi svojimi užívateľmi nebolo však veľmi obľúbené. Bol to typický hrubý vojnový výrobok. Vodič sedel pri dvoch motoroch, od ktorých nebol nijako oddelený. Krabicovitá nadstavba s výzbrojou bola z vrchu nekrytá, čo znamenalo, že obsluha je ohrozená granátmi a streľbou z ručných zbraní. Výhodou ale bolo to, že pechota mohla komunikovať s posádkou SU-76, čo je dôležité pri bojoch v mestskej zástavbe. Často to tiež zachránilo životy v prípade zásahu vozidla pechotnou protitankovou zbraňou. Po skončení vojny boli čoskoro vyradené a poskytnuté niektorým krajinám napr. Číne, KĽDR a Severnému Vietnamu. Stroje tohto typu boli aj vo výzbroji Česko-slovenskej armády. Celkovo bolo vyrobených 14 292 SU-76.

Verzie 
OSU-76 – prototyp postavený na podvozku T-60
SU-76M – prvé prevedenie, čoskoro nahradené SU-76m
SU-76B – verzia s uzavretou nadstavbou, vyrobených len niekoľko málo kusov
SU-76I – verzia postavená na koristných podvozkoch nemeckých tankov PzKpfw III

Zdroj 

Sovietske samohybné delostrelectvo