Muži v čiernom

Muži v čiernom (, akronym MIB) sú podľa niektorých konšpiračných teórií ľudia oblečení v tmavých oblekoch, obvykle vydávajúci sa za vládnych agentov.

V konšpiračných teóriách spojených s UFO sa vyskytujú od 50. rokov 20. storočia a podľa vtedy ustáleného konceptu boli „muži v čiernom“ charakterizovaní ako (pôvodne a obvykle traja) agenti, ktorí majú zabezpečiť, aby sa svedkovia incidentov s UFO o svojom pozorovaní nikomu nezdôverovali. Správy o údajných stretnutiach sa vyskytujú do roku 1981 a indikujú, že ide o mimozemšťanov. Podľa najnovších zistení ide o hoax vytvorený v ufologickej kultúre.

Na rozdiel od konšpiračnej teórie sa v populárnej kultúre v 90. rokoch a začiatkom 21. storočia muži v čiernom uplatnili ako agenti tajnej ľudskej organizácie, ktorá monitoruje a kamufluje prítomnosť mimozemšťanov na Zemi.

Hovorovo sa ako muži v čiernom tiež označujú neuniformovaní príslušníci United States Secret Service, najmä pre charakteristické nosenie obvykle tmavých oblekov a slnečných okuliarov.

História 
Jerome Clark, pracovník súkromnej výskumnej organizácie Center for UFO Studies (CUFOS), uvádza ako prvý výskyt „muža v čiernom“ v spojení s UFO reportáž waleských novín Barmouth Advertiser z 30. marca 1905, podľa ktorej výnimočne inteligentnú mladú vidiecku ženu navštívil tri noci po sebe „muž oblečený v čiernom... [ktorý] doručil dievčaťu správu, ktorú sa bála vyrozprávať.“ Niektorí miestni v tomto období hovorili o stretnutiach s Ježišom, anjelmi, Satanom a diabolskými čiernymi psami, a keďže „muž v čiernom“ sa ako bytosť asociovaná so Satanom vyskytuje už v 18. storočí v príbehoch o čarodejniciach, Clark sa domnieva, že to súvisí s údajnými zjaveniami nebeských a pekelných bytostí zapáleným veriacich. Medzi takýmito zjaveniami sa nachádzali aj záhadné svetlá, ktoré možno dnes charakterizovať ako UFO (neidentifikovateľné lietajúce objekty).

Muži v čiernom v ufológii 

V modernom zmysle o stretnutí s mužom v čiernom vypovedal Harold Dahl, ktorý bol podľa vlastných slov svedkom aktivity UFO pri meste Tacoma v štáte Washington v Spojených štátoch. Dahl tvrdil, že ho nasledujúce ráno po údajnom incidente pozval na raňajky v centre mesta neznámy muž v tmavom obleku, ktorý mu potom pohrozil, aby o incidente nikomu nehovoril. Počas vyšetrovania United States Air Force (USAF) sa však Dahl a jeho kolega Fred L. Crisman priznali, že celý incident si len vymysleli.

Samotný koncept „mužov v čiernom“ ako konšpiračná teória vznikol v 50. rokoch a do kultúry UFO ho uviedol ufológ a spisovateľ Gray Baker knihou They Knew Too Much About Flying Saucers (1956). Bakerovi sa údajne zdôveril jeho kolega a zakladateľ ufologickej organizácie International Flying Saucer Bureau Albert K. Bender o tom, že ho navštívili muži – „zrejme agenti americkej vlády“ – ktorí mu v septembri 1953 pohrozili uväznením, pokiaľ niekomu prezradí odpoveď na záhadné prípady UFO.

Ale ako vyplýva z článku novinára Johna C. Sherwooda „Gray Barker: My Friend, the Myth-Maker“ (Skeptical Inquirer, 1998), Baker často prezentoval fiktívne príbehy o UFO ako pravdivé, najmä pre zisk z predaja svojich publikácií. Baker vydal Sherwoodovu knihu o pozorovaniach UFO v Michigane Flying Saucers Are Watching You (1967) a vo svojom časopise Saucer News publikoval jeho článok „Flying Saucer: Time Machines“ (1969) pod fiktívnym menom Dr. Richarda H. Pratta. Keďže Shewood sa prestával venovať ufológii, Baker ho presvedčil, aby vytvoril hoax o záhadných „mužoch v čiernom“ („blackmen“), ktorí stáli za „zmiznutím“ Sherwoodovej fiktívnej identity Dr. Richarda H. Pratta.

Novinár John A. Keel, ktorý sa začal ufológiou zaoberať v 60. rokoch, ako prvý použil akronym MIB na označenie „mužov v čiernom“ a údajne dvoch na diaľku pozoroval v lete 1967 na Long Islande. Opísal ich ako mužov tmavšej pleti s orientálnymi črtami alebo bledej pleti s vyklenutými očami. Tvrdil o nich, že sa správajú veľmi zvláštne, keďže ako agenti mimozemšťanov operujú v cudzom prostredí. Taktiež podľa neho mali šoférovať čierne autá značky Cadillac.

V roku 1967 plukovník George P. Freeman, hovorca projektu USAF Blue Book, vyhlásil, že niektoré osoby sa vydávali za príslušníkov USAF alebo iných federálnych organizácií a hrozili svedkom incidentov s UFO či v niektorých prípadoch aj konfiškovali ich fotografie. Vyšetrovatelia ale nedokázali zohnať dôkazy, ktoré by viedli ich odhaleniu a následne obžalobe z páchania federálneho zločinu (vydávanie sa za agentov Spojených štátov).

Z januára 1971 pochádza príbeh, podľa ktorého brazílsky roľník viackrát spozoroval muža v tmavom obleku hľadajúceho kamene vo vidieckej oblasti v blízkosti mesta Brazília. Tajomný muž údajne prilietal na malom „lietadle“ pripomínajúcom lietajúci tanier. Podobný príbeh bol zaznamenaný v júli 1971 vo Venezuele, kedy španielsky lekár údajne pozoroval ako dvaja muži v<čiernych oblekoch s červenými kravatami vystúpili z nového červeného automobilu Ford Mustang a následne nastúpili do lietajúceho taniera, ktorý pristál v blízkosti mesta Caracas.

Stretnutie s „mužmi v čiernom“ opísal mexický pilot Carlos de los Santos, ktorý mal vystúpiť v televíznej relácii ohľadne incidentu pri ktorom za denného svetla údajne takmer došlo ku kolízii jeho lietadla s tromi lietajúcimi diskami, 3. mája 1975 pri meste Mexiko. Podľa jeho tvrdení ho počas cesty do televízie zastavili štyria vysokí muži škandinávskeho vzhľadu v dvoch čiernych limuzínach Ford Galaxie, ktorí sa mu vyhrážali zabitím pokiaľ o incidente bude hovoriť a preto do televízneho štúdia neprišiel. K ďalšiemu podobnému stretnutiu podľa Santosa došlo pred tým, než mal svoj zážitok konzultovať s americkým astrofyzikom a ufológom Josefom Allenom Hynekom.

Posledné správy o „mužoch v čiernom“ sú datované k septembru 1976 (Maine, Spojené štáty), novembru 1980 (Philadelphia, Pensylvánia, Spojené štáty) a októbru 1981 (Victoria, Britská Kolumbia, Kanada). Z uvedeného (najmä článkov Johna C. Sherwooda v časopise Skeptical Inquirer) vyplýva, že „muži v čiernom“ sú fiktívnym konceptom v ufologickej kultúre, ktorého pôvodcom je zrejme Gary Baker. Sherwood sa tiež domnieva, že príbeh mohol byť čiastočne inšpirovaný tajnými operáciami USAF a Central Intelligence Agency počas 50. rokov, ktorých úlohou bolo produkovať a prinášať na verejnosť falošné príbehy objasňujúce pozorovania testovaných prieskumných lietadiel Lockheed U-2 a Lockheed SR-71 Blackbird. Podľa Jeroma Clarka sú správy o stretnutiach „mužov v čiernom“ „zážitkami“, o ktorých „sa nezdá, že by k nim došlo vo svete konsenzuálnej reality.“

V populárnej kultúre 

V kinematografii sa „muži v čiernom“ prvýkrát vyskytli v nízkorozpočtovej sci-fi komédii The Brother from Another Planet (1984), kde reprezentujú dvoch mimozemšťanov pátrajúcich po na Zemi stratenom mimozemšťanovi, ktorý je nemý a má ľudskú (afroamerickú) podobu. Jeho pokus nájsť si miesto v štvrti Harlem v New Yorku je alegóriou skúsenosti imigrantov v Spojených štátoch.

Komiks The Men in Black (1990, 1991), ktorého autorom je Lowell Cunningham a ilustrátorom Sandy Carruthers, zobrazuje „mužov v čiernom“ ako tajnú medzinárodnú organizáciu, ktorá monitoruje, vyšetruje a utajuje paranormálnu aktivitu na Zemi (okrem mimozemšťanov aj démonov, zombie, vlkolakov a pod.). Ako hlavné postavy vystupujú agenti Zed, Jay, Kay a Ecks, ktorý sa neskôr dozvie, že skutočným cieľom organizácie je manipulovať a pretvárať svet udržiavaním paranormálnych javov v tajnosti. K ovplyvňovaniu svedkov im slúži tzv. neutralyzer, zariadenie na „vymazávanie“ spomienok.

Cunninghamov námet si širšiu popularitu získal až po filmovej adaptácii komiksu v roku 1997, v sci-fi komédii Muži v čiernom, v ktorej účinkuje Tommy Lee Jones ako agent K a Will Smith ako agent J. Vo filme je organizácia zobrazená ako tajná agentúra, ktorá dohliada na mimozemšťanov tajne žijúcich na Zemi a kamufluje ich prítomnosť pred verejnosťou. Vďaka komerčnému úspechu filmu boli natočené dve filmové pokračovania, Muži v čiernom 2 (2002) a Muži v čiernom 3 (2012), 53-dielny animovaný seriál Men in Black: The Series (19972001) a vydaných niekoľko jednorazových komiksov. „Men in Black“ je tiež názov singlu, ktorý naspieval Will Smith k prvému filmu série.

Referencie

Použitá literatúra 
 . Zdroj: 
 
  (Poznámka: Heslo o filme z roku 1997.)
 
 

Konšpiračné teórie
Fiktívne postavy