Pápežský legát

Pápežský legát (iné názvy: apoštolský legát, legát; z ) je osobný reprezentant Svätej stolice, ktorý bol poverený misiou. Má osobitné poverenie reprezentovať Svätú stolicu pri miestnej cirkvi, štáte alebo medzinárodnej organizácii, príp. má mimoriadne poslanie pri určitej príležitosti.

Historické podoby 
Rímsky pápež už od svojich počiatkov využíval vyslancov, pričom od 11. storočia získavali na dôležitosti. Postupne sa vyprofilovali tri druhy legátov:
 legatus missus (plurál [pl.] legati missi; doslova [dosl.] „vyslaný legát“) – legát poverený nejakou konkrétnou misiou (úlohou),
 legatus natus (pl. legati nati; dosl. „rodený legát“) – držitelia arcibiskupského stolca, ku ktorému prináležal stály titul legáta (napr. arcibiskup canterburský v období pred anglickou reformáciou),
 legatus a latere (pl. legati a latere; dosl. „legát zo strany [pápeža]“, tzn. v bezprostrednom postavení k osobe pápeža) – legát s najvyšším postavením, priamy zástupca pápeža, tzn. vždy kardinál.

Systém legátov bol v priebehu storočí viackrát reogranizovaný. Významná zmena nastala v 16. storočí, kedy začali vznikať nunicatúry pri svetských vládach, s ktorými Svätá stolica udržiavala diplomatické styky.

Súčasné použitie 
Súčasné kanonické i medzinárodné právo pozná nasledujúce druhy legátov:
 legatus a latere – najvyšší druh legáta, ktorý musí byť kardinálom (pozri vyššie),
 apoštolský nuncius – vyslanec s diplomatickým]poslaním, obyčajne titulárny arcibiskup (na úrovni mimoriadneho a splnomocneného veľvyslanca),
 internuncius - nuncius-diplomat druhého rádu (na úrovni vyslanca),
 apoštolský delegát – reprezentant bez diplomatického štatútu.

Poznámky

Referencie

Odporúčaná literatúra

Zdroj 
 

Cirkevné tituly
Diplomacia
Pápežstvo