Orozomukoid

Orozomukoid alebo α1-kyslý glykoproteín (AGP), je glykoproteín z krvnej plazmy. V prípade ľudského AGP ide o jednu z najintenzívnejšie študovaných bielkovín krvného séra. Aj keď dosiaľ nebola štruktúra ani fyziologická úloha tejto bielkoviny celkom objasnená, je zrejmé, že ide o proteín akútnej fázy, ktorého koncentrácia vzrastá pri patologických stavoch, preto je využívaný v lekárskych testoch ako indikátor potenciálnych patologických stavov.

Štruktúra 
Molekulu ľudského AGP tvorí jeden reťazec 183 aminokyselín, kódovaný dvoma génmi ORM1 a ORM2 s neobvykle vysokým počtom možných substitúcií, na 22 pozíciách. Napriek tomu existujú len tri genetické varianty tejto bielkoviny (značené ako A, F1 a S). Medzi cysteínmi 5–147 a 72–164 sa vytvárajú dva disulfidické mostíky.

Z celkovej relatívnej molekulovej hmotnosti AGP, 41 kDa, pripadá približne 42 % na cukornú zložku tvorenú rozvetvenými glykánmi (druhý najväčší známy obsah cukornej zložky u proteínov), ktoré sú k hlavnému reťazcu viazané na piatich miestach N-glykozidickými väzbami (Asn reziduuá 15, 38, 54, 75 a 85). Tieto glykány sú di- až pentaantenárne, pričom aj výskyt rôznych typov je podmienený geneticky a súvisí s ich pozíciou na peptidovom reťazci, prípadne kolíše pri rôznych patologických stavoch. Cukorná zložka má významný vplyv na výbornú rozpustnosť AGP a prispieva tiež k mimoriadnej tepelnej stabilite tejto bielkoviny.

Fyziologická funkcia 
Fyziologická úloha tejto bielkoviny zatiaľ nie je celkom jasná. V krvnej plazme sa bežne vyskytuje v koncentrácii 0,6 až 1,2 mg/ml. Je známe, že hladina AGP v krvi rastie pri zápalových procesoch, zhubných nádorových ochoreniach, niektorých infekciách, a tiež väčších chirurgických výkonoch,tiež rastie aj vpočas tehotenstva. Súčasne bola preukázaná schopnosť AGP viazať in vitro rôzne ligandy, ktorých spektrum je veľmi široké – siahajúce od malých anorganických iónov po steroidné hormóny a rôzne lieky, a to ako bazické tak neutrálne aj kyslé. Zdá sa teda že AGP by mohol byť primárne transportérom.

Referencie

Literatúra 
 Schmid K., L. H. Chen, J. C. Occhino, E. A. Foster, K. Sperando: Biochemistry 15 (1976) 2245 – 2255.
 Schwick H. G., K. Heide, H. Haupt: In The Glycoconjugates, Vol. 1; pp 268 – 269 Academic Press: New York (1977).
 Kopecký V., Jr., R. Ettrich, K. Hofbauerová, V. Baumruk: Biochem. Biophys. Res. Commun. 300 (2003) 41 – 46.

Zdroj 

Glykoproteíny
Plazmatické proteíny