Služobník Boží

Služobník Boží je označenie používané v katolíckej cirkvi pre zosnulú osobu, u ktorej bol začatý kanonizačný proces, ktorý doteraz nebol ukončený ani udelením najnižšieho stupňa („ctihodný“).

Definícia 
Používanie označenia upravuje inštrukcia Kongregácie pre kauzy svätých „Sanctorum Mater“ z roku 2008, ktorá uvádza (čl. 4, § 2): „Kresťan, ktorého proces blahorečenia a svätorečenia bol začatý, sa nazýva Služobník Boží.“ Predtým, než biskup začne proces blahorečenia, musí overiť, či sa kandidát teší povesti svätosti, mučeníctva alebo povesti zázračných znamení (príhovornej moci). 
 Povesť svätosti (fama sanctitatis) je názor, ktorý sa rozšíril medzi veriacimi, o čistote a bezúhonnosti života kandidáta a o tom, že žil heroickým spôsobom všetky kresťanské čnosti;
 Povesť mučeníctva (fama martyrii) je názor, ktorý sa rozšíril medzi veriacimi, že kandidát obetoval svoj život za vieru alebo za cnosť spojenú s vierou;
 Povesť zázračných znamení (fama signorum) je názor, ktorý sa rozšíril medzi veriacimi, o milostiach získaných od Boha na príhovor kandidáta.
Začatiu konania tiež musí predchádzať „Nihil Obstat“ čiže vyjadrenie vatikánskej Kongregácie pre kauzy svätých, že nič nebráni tomu, aby sa začalo konanie (čl. 45, § 2).

Príklady služobníkov Božích 
 Benedikt XIII.
 Izabela I. Kastílska
 Bartolomé de las Casas
 Josef Toufar
 Jan Vojtaššák
 Ján Havlík
 Pius VII.
 Lúcia dos Santos
 Terézia Neumannová
 Dorothy Day
 Walter Ciszek
 Zita Bourbonsko-Parmská

Referencie

Pozri aj 
 Ctihodný
 Blahoslavený
 Svätec
 kanonizácia (cirkev)

Zdroj 

 
Rímskokatolícka cirkev
Kanonizácia