Paradoxografia

Paradoxografia (od paradoxografoi) je v starogréckej literatúre opis podivuhodných udalostí a prírodných javov.

Paradoxografia je starobylý literárny žáner. Kallimachos z Kyrény, knihovník Alexandrijskej knižnice a autor prvého vedecky spracovaného katalógu kníh, do tohto liteárneho žánru zaradil Zbierku príbehov, dielo spisovateľa Antigona z Karistosu.
 
Medzi iných autorov diel a fragmentov dochovaných v tomto žánri patria:
 Palaifatos: O úžasných veciach (Peri apistón) (4. stor. pred Kr.)
 Aratos zo Soloi:  Nebeské javy (fainomena) (cca 240 pred Kr.) Je báseň, ktorá vysvetľuje nezvyčajné atmosférické (nebeské) javy
 Apollónios Paradoxograf: Čarovný príbeh (Istoriai thaumasiai) (2. stor. pred Kr.) Je dielo o prírodných javoch.
 Predpokladané dielo od Aristotela, teda Pseudo-Aristotela: O zázračnych počutých záležitostiach (Peri thaumasión akousmatón). Je zbierkou tematicky usporiadaných anekdot.
 Flegón z Trallu: O zázrakoch (Peri thaumasión) (2. storočie) Toto dielo je pravdepodobne najznámejším príkladom tohto žánru. Obsahuje okrem strašidelných príbehov, príbehy o vzácnych živočíchoch, ako sú napr. Kentauri, o hermafroditoch a iné podivuhodné príbehy. Flegónovo dielo sa vyznačuje stručnými popismi s dôrazom na presnosť príbehu.
 Hérakleitos: Na úžasných veciach (Istoriai apistón) (1. alebo 2. storočie)
 Klaudios Ailianos: O zvláštnostiach zvierat (Peri zóón idiotétos) (3. storočie). Toto dielo formou anekdot či bájok hovorí o vlastnostiach zvierat.

Aj v latinčine Varro Reatinus a Cicero napísali písomné diela tohto literárneho žánru s názvom Admiranda (zázraky), ktoré sa ale nezachovali.

Referencie a bibliografia

Zdroj 

 
Literárne žánre