Užovka hladká

Užovka hladká alebo štíhlovka hladká (lat. Coronella austriaca) je európsky druh nejedovatého hada. Je to jediná živorodá užovka z rodu Coronella.

Systematika 
V súčasnosti sa delí na dva tradičné poddruhy:
Coronella austriaca austriaca - vyskytuje sa na väčšina územia druhu; dnes je tu zahrnutý aj bývalý poddruh Coronella austriaca fitzingeri vyskytujúci sa na Sicílii a v južnom Taliansku
Coronella austriaca acutirostris - vyskytuje sa v Portugalsku
Tieto poddruhy podľa novších zistení nie sú správnym vyjadrením skutočných vývojových vzťahov vnútri tohto druhu, nové delenie na poddruhy však zatiaľ (stav okolo roku 2021) nebolo navrhnuté.

Výzor 

Užovka hladká je 50 až 60 centimetrov dlhý had. Dva exempláre vo Švédsku mali 83 cm a jeden v Ukrajine (blízko Černobyľu) mal 92 cm.

Má plochú hlavu, ktorá je ťažko odlíšiteľná od krku. Jej šupiny sú na rozdiel od užoviek rodu Natrix hladké a podľa neho dostala aj svoje meno. Okolo tela má 19 radov šupín, na chrbte má šupiny menšie ako na bokoch. Samce majú 150 až 164 brušných šupín, samice 152 až 200. Rostrálny štítok na hlave má trojuholníkovitý tvar, ktorý hlboko zasahuje do internazálneho štítku. Niekedy ho dokonca rozdeľuje. Užovka má jeden (zriedkavo dva) predočné štítky a dva zaočné. Za očami má dva páry tylový štítkov, niekedy dva a tri, zriedkavo potom jeden a dva. Horných perných štítkov má väčšinou 7, zriedkavo 8. Análny štítok pod chvostom je jeden, niekedy je však rozdelený na dva. Samce majú 54 až 70 párov podchvostových štítkov, samice 46 až 76.

Samce bývajú hnedé, niekedy až do červena. Samice sú skôr sivohnedej farby. Za hlavou sa vyskytuje tmavá škvrna a po stranách sa tiahne tmavý pás. Na chrbte sa škvrny niekedy spájajú, takže užovka pripomína vretenicu. Z týchto dôvodov sú veľmi často zabíjané. Na rozdiel od vreteníc však jej oči majú guľatú zrenicu. Od ňucháča cez oči a ďalej po tele sa tiahne tmavý pruh. Jazyk býva červenohnedý až tmavo červený.

Rozšírenie 
Táto užovka je rozšírená prakticky po celej Európe s výnimkou časti Pyrenejského polostrova, severu Anglicka, celého Írska a severu Škandinávie. V Škandinávii vystupuje až na 64. stupeň severnej šírky. Východnou hranicou rozšírenia je Kaspické more a severozápad Iránu. Obýva tiež celé Turecko.

Výskyt a stav na Slovensku 
Ekosozologický status od roku 2001  VU - zraniteľný. Odhadovaná veľkosť populácie v rokoch 20072012 bola 1 0005 000 jedincov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20002012) aj dlhodobý trend od roku 1988 (19882012) boli klesajúce. Kvalita biotopov bola vyhodnotená ako priemerná a klesajúca. Klesajúca je aj rozloha vhodných biotopov a početnosť jej hlavnej koristi - jašteríc..

Odhadovaná veľkosť populácie v rokoch 20132018 bola 1 0005 000, vyjadrená v jednotkách v sieti 1x1 km, bola . Kvalita i plocha obývaného biotopu bola vyhodnotená ako klesajúca.

Z pohľadu výskytu v Karpatoch bol v rámci projektu Bioregio vypracovaný návrh ekosozologického statusu za celé pohorie ako ako aj za Slovensko VU - zraniteľný.

Spôsob života a rozmnožovanie 
Je široko rozšírená v slnečných a kamenistých krovinatých stráňach a v skalách. Vyhľadáva tiež rôzne hromady sutín a ďalšie suché a krovinaté miesta. Lovia predovšetkým jašterice, občas ale uloví aj slepúcha alebo hada. V mladosti žerie aj kobylky a ďalší hmyz. Pohybuje sa rýchlo. Sú známe aj prípady kanibalizmu. Je to denný živočích.

Od októbra do marca zimuje, v apríli sa pári. Je živorodá, gravidita trvá 3 až 4 mesiace, potom samica rodí živé mláďatá, ktoré sú 12 až 20 cm dlhé. Najdlhší novorodenci bývajú však až 27 centimetrov dlhí. Väčšinou ich býva 2 až 15.

Pri ohrození vypúšťa zapáchajúci tekutinu z kloaky a zúrivo hryzie. Charakteristické je tiež hlasné syčanie, nafukovanie krku a splošťovanie hlavy.

Ochrana 
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021). Druh je zaradený do Bernského dohovoru (Príloha III) a smernici o biotopoch (Príloha II).

Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov užovka hladká patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, početnejšia je v južnejších častiach svojho areálu rozšírenia, okrem Pyrenejského polostrova a Kazachstanu, kde je podobne zriedkavá ako v severnejších oblastiach jej výskytu.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Zdroje 

 Příroda v ČSSR, Práce - nakladatelství a vydavatelství ROH, 1988

Užovkovité
Zákonom chránené živočíchy na Slovensku