Byľomor bukový

Byľomor bukový (lat. Mikiola fagi) je druh hmyzu z rodu byľomor (Mikiola) z čeľade byľomorovité (Cecidomyiidae). V Európe je to bežný a hojne rozšírený druh. Jeho prítomnosť potvrdzujú nápadné, spočiatku žltozelené, postupne červené súdkovité hálky, ktoré sa nachádzajú na vrchnej strane listov buka lesného (Fagus sylvatica).

Opis 
Byľomor bukový je malá muška čierno-hnedej farby s dĺžkou tela 4-5 mm. Brucho samcov je žltohnedé, brucho samíc červenkasté. Dospelé jedince majú polopriehľadné blanité krídla vystužené iba štyrmi pozdĺžnym žilkami. Dospelé jedince sa liahnu koncom marca a lietajú až do mája. Samičky po spárení kladú v oblasti listových žiliek jednotlivo len 0,3 mm veľké červené vajíčka. Jedna samička dokáže za sezónu zniesť do 300 vajíčok.

Z vajíčok nakladených v jarných mesiacoch sa liahnu larvy byľomora novej generácie. Drobné larvy sú belavej farby a hneď po vyliahnutí sa začnú živiť listovými pletivami hostiteľskej rastliny. Pri požieraní jej tkanív uvoľňujú látku, ktorá spôsobuje ich neprirodzený rast a okolo larvy sa začína vytvárať hálka. Vnútri hálky sa nachádza len jedna larva. Hálky majú súdkovitý až kužeľovitý tvar, navrchu zašpicatený a na povrchu sú hladké, matné až lesklé. Hálky sú spočiatku bledozelené, neskôr žlté až červenkasté. Pri premnožení sa na jednej listovej čepeli môže vyskytovať až 30 hálok. Hálky obsahujúce samčie larvy sú malé a úzke; hálky obsahujúce samičie larvy sú veľké a guľovité.

Tvrdá drevnatá stena hálky pozostáva z niekoľkých vrstiev dlhých, sklovitých  buniek, s vnútornou výstelkou z oveľa menších, zelenkastých buniek. Dno hálky pokrývajú zdurené pletivové bunky listovej čepele; pravdepodobne tvoria potravu pre larvu. Hálka rastie oveľa rýchlejšie ako larva; preto hálka spočiatku v porovnaní s ňou obsahuje len veľmi malú larvu.

Úplne vyvinutá larva uzatvorí otvor na dne hálky viečkom a z listu odpadne. V prízemnej lesnej podstielke larva v hálke prezimuje. Začiatkom marca sa larvy zakuklia a po 23 týždňoch sa vyliahnu ako nová generácia dospelých jedincov.

Hálky obsahujúce zdravé larvy byľomora z listov opadnú, zatiaľ čo hálky, ktoré zostávajú počas zimy prichytené na listoch, obsahujú larvy napadnuté parazitoidmi. Tieto larvy nie sú schopné hálku otvoriť.  Z týchto hálok sa na jar rodia iba parazitoidy.

Rozšírenie 
Byľomor bukový žije vo veľkých častiach Európy v porastovej oblasti buka lesného. Ako biotop sú preferované okraje bukových lesov. Druh bol zavlečený aj do Severnej Ameriky. Podľa dát z portálu iNaturalist, druh sa vyskytuje až po 62,74 stupeň severnej šírky (Nórsko, Molde) a vertikálne až do výšky  (Taliansko, Veneto).

Ekológia 
Byľomor bukový je monofágny hmyz, ktorý parazituje iba na stromoch z čeľade bukovité (Fagaceae). Najčastejšie napáda mladé buky vo veku do 10 rokov a to v stredných a vyšších polohách. Príznaky napadnutia byľomorom sa na listoch môžu prejavovať ich neprirodzenými tvarmi, skorým opadávaním, zažltnutím a usychaním. Podstatné zníženie asimilačnej plochy môže spôsobiť zníženie prírastku drevín. Vertikálny výskyt druhu v poraste stredoeurópskeho zmiešaného lesa je najväčší vo výškach nad 30 m, teda v korunách stromov (cez 40 % celkového počtu). Priemerné napadnutie na celom výškovom profile stromov dosahuje 0,51 hálky na list. Byľomor je klasifikovaný ako lokálny a príležitostný škodca a protiopatrenia proti nemu sa nepoužívajú. Ohniská výskytu zvyčajne zaniknú už po jednom až dvoch rokoch v dôsledku aktivity prirodzených nepriateľov, najmä parazitoidov. Masový výskyt byľomora bukového sa vyskytuje každých 7-10 rokov.

Asi 1422 % lariev v hálkach je usmrtených obrannou aktivitou rastlinných pletív a značnú časť v zime zničia vtáky, najmä sýkorka veľká (Parus major). Larvu môže usmrtiť vo vnútri hálky aj rozvoj rastlinnej patogénnej huby Apiognomonia errabunda. Vývin v hálkach zvyčajne dokončí len 38 % lariev, pričom až 82 % úmrtnosť možno pripísať hmyzím parazitoidom.

Galéria

Referencie 

článkonožce
šesťnôžky
hmyz
dvojkrídlovce
komáre
byľomorovité