Pelagius II.

Pelagius II. (* ?, Rím, Taliansko – † 7. február 590, Rím) bol 63. pápež. Pápežský úrad zastával od 26. novembra 579 do svojej smrti.

Bol zrejme gótskeho pôvodu. K najpálčivejším problémom jeho pontifikátu patrilo vyrovnanie sa s Longobardmi, ktorí ohrozovali Rím, a epidémiou moru, ktorému aj sám podľahol. Za jeho vlády sa tiež zhoršili vzťahy medzi západnou a východnou cirkvou.

Život a vláda 
O predchádzajúcom živote Pelagia II. nie je známych veľa informácií. Bol synom Vinigilda (niekedy písaný Wunigild) a narodil sa v Ríme. Za pápeža ho zvolili 26. novembra 579 bez cisárovho potvrdenia. Rím bol práve v obkľúčení Longobardov. Byzantínci ani Frankovia neboli príliš ochotní pomôcť.
K sporu s Byzantíncami tiež prispel fakt, že konštantínopolský patriarcha Ján začal používať titul ekumenický patriarcha, proti čomu sa Pelagius II. postavil (a tiež zakázal).
Liber Pontificalis zmieňuje, že rieka Tiber sa za Pelagiovej vlády veľmi rozvodnila a že sa pápežovi podarilo znova objaviť hrob sv. Vavrinca.
V tej dobe sa španielski Vizigóti obrátili na kresťanskú vieru.

Literatúra

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Pelagius II. na Enciclopedia Treccani

Zdroj 

Narodenia v 6. storočí
Úmrtia 7. februára
Úmrtia v 590
Talianski pápeži
Osobnosti z Ríma
Úmrtia na mor