Božena Viková-Kunětická

Božena Viková-Kunětická, rodená Novotná (* 30. júl 1862, Pardubice – † 18. marec 1934, Libočany u Žatce) bola česká nacionalistická politička, spisovateľka s feministickú tendenciou, dramatička.

Život 
Narodila sa v rodine obchodníka s obilím v Zámockej ulici v dome č. 22. Vzdelanie získala na školách v Pardubiciach. Chcela byť herečkou, kvôli tomu sa učila u Otilie Sklenářovej-Malej až do vyhorenia Národného divadla, zahrala si predtým na doskách Prozatímního divadla. Potom sa vydala za cukrovarníckeho úradníka J. Vika, žili v Uhříněvsi a Českom Brode a venovala sa rodine. Mala tri deti, obaja chlapci podľahli ešte malí záškrtu, zostala jej dcéra Vlasta.

Neskôr sa zapojila do politiky za mladočeskú stranu a v roku 1912 sa stala prvou českou ženou zvolenou do Českého krajinského snemu (za volebný obvod Mladá Boleslav-Nymburk). Snem sa v tejto dobe kvôli českonemeckým sporom neschádzal a následne bol Anenskými patentami v roku 1913 rozpustený. Preto otázka, či jej úrady dovolia jej mandát vykonávať, nebola nikdy vyriešená.

V rokoch 1918 – 1920 zasadala za Československú národnú demokraciu v Revolučnom národnom zhromaždení. Po parlamentných voľbách v roku 1920 získala senátorské kreslo v Národnom zhromaždení za národných demokratov. Mandát nadobudla ale až dodatočne roku 1925 ako náhradníčka potom, čo rezignoval senátor Jan Herben. V senáte zasadala len krátku dobu do parlamentných volieb v roku 1925.

Do roku 1930 predsedala Zemskej komisii žien národnej demokracie. Odmietala právne uznanie Sovietskeho zväzu. Vystupovala proti rozširovaniu nemeckého živlu v pohraničí, neznalosti českého jazyka u detí, ale tiež Židom alebo Masarykovi. Bola oddanou obdivovateľkou predsedu svojej strany, nacionálno-konzervatívneho politika Karla Kramářa, ktorého navštevovala vo Vysokém nad Jizerou.

V roku 1927 bola za svoje literárne a dramatické dielo vymenovaná za členku Českej akadémie vied, spoločne s Eliškou Krásnohorskou ako prvé ženy. V období 1. republiky bolo vydaných 15 zväzkov jej zozbieraných spisov. V románovej tvorbe obhajovala ženskú emancipáciu, feministické zásady proti mužom a to napriek tomu, že prežila šťastné manželstvo. Napísala aj niekoľko cestopisov, drám pre Stavovské a Národné divadlo, politicky zameraných spisov, pre poéziu použila aj pseudonym Ignota.

V roku 1934 bola vydaná jej biografia od J. Voborníka. Pozostalosť Vikovej-Kunětickej je uložená v Literárnom archíve Pamätníka národného písomníctva.

Urna bola uložená na Kunětickej hore.

Literárne dielo

Poviedková tvorba 
 Povídky (1887)
 Drobné povídky (1888)
 Čtyři povídky (1890)
 Po svatbě (1892)
 Nové povídky (1892)
 Vdova po chirurgovi (1893)
 Idylky (1894)
 Silhouetty mužů (1899)
 Staří mládenci a jiné povídky (1901)
 Macecha a jiné črty (1902)

Romány a novely 
 Justyna Holdanová (1892)
 Minulost (1895)
 Medřická (1897)
 Vzpoura (1901)
 Pán (1905)

Iné práce 
 Švýcarské scenerie (1902), cestopisné obrázky
 Věřím (1908), fejtóny k spiritizmu
 Má lásko (1908), lyrické dielo pod pseudonymom Ignota
 Dobytí severu (1912), politicko-etnologické úvahy
 Dál ! (1912), prednášky
 Vyznání (1919), rôzne štúdie
 Sebrané spisy (1919 – 1922), päť zväzkov
 Před lety (1920)

Dramatická tvorba

Veselohry 
 Sběratelka starožitností (1890)
 Neznámá pevnina (1899)
 Přítěž (1901)
 Cop (1905)
 Dospělé děti (1909)
 Reprezentantka domu (1911)

Ostatné hry 
 V bludišti (1890)
 V jařmu (1897)
 Co bylo (1902)
 Holčička (1905)
 Lidé (1909)

Referencie

Externé odkazy 
 Prvá česká poslankyňa Božena Viková Kunětická – padesatprocent.cz.
 Božena Viková-Kunětická, príbeh nacionalistické feministky – Program Slovenského rozhlasu 6.

Českí spisovatelia
Českí dramatici
Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Osobnosti z Pardubíc