Einsatzkommando 14

Einsatzkommando 14 bola spolu s Einsatzkommandom 13 jadrom väčšej skupiny Einsatzgruppe H (celý nemecký názov: Einsatzgruppen der Sicherheitspolizei und des Sicherheitsdienstes) nemeckých policajných a bezpečnostných síl pôsobiacich na Slovenskom území v priebehu a po skončení Slovenského národného povstania. Obe komandá boli založené v dňoch 30. až 31. augusta 1944 v Brne a na Slovensko boli vyslané v súvislosti s vypuknutím SNP, pričom sa stali zodpovedné za množstvo vojnových zločinov. Ich veliteľom bol SS-obersturmbannführer Josef Witiska, jemu podriadeným hlavným veliteľom Einsatzkommanda 14 bol SS-hauptsturmführer Georg Heuser.

Činnosť 
Jednotky Einsatzgruppe H operovali na území Slovenska od septembra 1944. Organické časti  Einsatzgruppe H okrem Einstatykománd 13 a 14 tvorili: Sonderkommando 7a, Sonderkommando ZbV 15, Kommando ZbV 29 a od konca januára 1945 aj Kommando ZbV 27. Do pôsobnosti Kommanda ZbV 27 so sídlom v Prešove od septembra 1944 až do konca januára 1945 patrilo celé územie východného Slovenska. Po presune na stredné Slovensko (veliteľstvo v Žiline) pokračovalo komando vo svojej činnosti v novozriadených oporných bodoch v Ružomberku a Trstenej, ale výrazne sa podieľali aj na represiách v priestore Žilina – Čadca. Spolupracujúcou protipartizánskou jednotkou bola Abwehrgruppe 218 (Edelweiss). 

Sídlom štábu Einsatzkommanda 14 bola od októbra 1944 Banská Bystrica, kde bol za veliteľa určený SS-obersturmführer Kurt Deffner. Od novembra 1944 malo svoje dočasné oporné body aj v Novej Bani, Žarnovici a Krupine. Do marca 1945 pôsobilo Einsatzkommando 14 v okresoch Banská Bystrica, Zvolen, Brezno nad Hronom, Banská Štiavnica, Kremnica, Dobšiná, Revúca, Hnúšťa, Lovinobaňa, Krupina, Modrý Kameň a Nová Baňa. Veliteľ oporného bodu v Novej Bani (sídlo bolo v podnikovej vilke Pohronských sklární) a v Žarnovici, bol kriminálny tajomník SS-scharfuhrer Otto Mai (vo funkcii bol do 28. februára 1945). Ďalší (neoverní) velitelia Einsatzkommando 14 boli:
 sturmbannfuhrer dr. Hans JASKULSKI
 untersturmfuhrer WINTER
 sturmscharfuhrer Johann WEIN
 obersturmfuhrer Johannes HOSSBACH
 sturmscharfuhrer Walter KROGER
 obersturmfuhrer Walter GROSS
 untersturmfuhrer Hans PREYER
 obersturmfuhrer Fritz RAMTHUN
 scharfuhrer Anton KANDZIK
 oberscharfuhrer Andreas INHOFER
 scharfuhrer Maximilian Bayer

Zločiny 
 23. 10. 1944 príslušníci tohto komanda z oporného bodu Baťovany (Partizánske) zavraždili 13 občanov z obce Velké Uherce v banskej štôlni, v priestore vojenského objektu v Zemianskych Kostolanoch. V snahe zahladiť vraždy, náložou zavalili vstup do štôlne. 

 Vo Zvolene v novembri 1944 jednotka zavraždila 128 ľudí (z toho 36 žien a 6 detí), neskôr nájdených v 6 masových hroboch. 
Neskôr komando vraždilo aj v okresoch Prievidza, Svätý Kríž nad Hronom, Toplčany, Nitra, Zlaté Moravce a Hlohovec. 
V januári a februári 1945 príslušníci komanda vraždili pri Kováčovej, kde bolo po vojne odokrytých 8 masových hrobov so 105 obeťami.
 od 5. novembra 1944 do 17. marca 1945 pod velením Kurta Deffnera členovia Einsatzkommanda 14 spolu s príslušníkmi POHG povraždili v Kremničke najmenej 747 osôb. 
 Jednotka spolupracovala s protipartizánskou jednotkou Abwehrgruppe 218 (Edelweiss), s ktorou sa podieľala na zajatí príslušníkov anglo-americkej styčnej misie na Vianoce 1944 na Veľkom boku.  Spolu so slovenskými kolaborantmi a zradcami Einsatzkomando 14 zajalo 3. novembra 1944 v Pohronskom Bukovci veliteľov povstania, generálov Viesta a Goliana.  (V dome Jozefíny Rybárovej SD z Banskej Bystrice pod velením SS -hauptsturmführera Jenscha a za priamej asistencie SS - sturmscharführera Róberta Piecka.)
 Podieľali sa na vraždách vlastencov, väzňov z Okresného súdu v Novej Bani, pri obciach Veľké Pole a Píla, v ktorých bývala nemecká menšina.Od 8. do 24. decembra 1944 zavraždili v tomto priestore bez vynesenia rozsudku 31 osôb, ktoré podozrievali z finančnej podpory Slovenského národného povstania, z organizovania zbrojnej výroby a pokračujúceho napomáhania partizánskeho hnutia. Pri obci Veľké Pole popravili 15 osôb, ktoré našli smrť v dvoch hromadných hroboch a pri obci Píla 16 osôb, ktoré zahrabali do štyroch masových hrobov. Medzi poslednými zavraždenými v Píle bol aj riaditeľ pivovaru vo Vyhniach Jaroslav Reiman a jeho ďalší spolupracovníci: František Pocta, Vojtech Kokeš, Karol Kršík a bývalý okresný policajný náčelník Vojtech Hanuliak. 
 od 4. do 11. januára1945 príslušníci vykonali vraždy vo vápenke v Nemeckej, kde popravovali osoby ranou do tyla. Ich mŕtve telá následne padali do pece vápenky. Presný počet obetí vraždenia v Nemeckej je v súčasnosti odhadovaný na približne 400. 

 16. februára 1945 všetky domy obce Priechod vyrabovali a podpálili. Úplne zhorelo 166 domov aj s hospodárskymi staviskami, 7 zhorelo čiastočne. Pri pokuse hasiť oheň fašisti zastrelili Jána Chabadu a Michala Mlynarčíka. V katastri obce 11. marca 1945 nacisti usmrtili ďalších 7 obyvateľov Priechodu.
Nechvalne známym sa stali aj protipartizánske akcie, pri ktorých boli vypálené a vydrancované partizánske obce Kalište (18. marca 1945) a Baláže. Jednotka zaživa upálila 9 občanov Kališťa priamo v ich domoch a 12 ranených partizánov v bunkri blízko obce. Ďalších 5 obyvateľov bolo zastrelených v obci a 19 blízko neďalekej Moštenice.

Prehľad miest ďalších represálí 
Zoznam ďalších obcí postihnutých represáliami v stredoslovenskom kraji (bez presnej identifikácie dátumu, obetí a páchateľov): 
 Banská Bystrica - Strelnica
 Banská Bystrica - Zvolenské Nemce
 Banská Štiavnica
 Braväcovo
 Brezno
 Čierny Balog
 Donovaly (a osady Bully, Polianka, Mistríky)
 Harmanec
 Hiadeľ
 Horná Mičiná
 Hronec
 Ilija
 Kalište
 Lom nad Rimavicou
 Ľubietová
 Medzibrod
 Moštenica
 Motyčky (osady Štubňa a Jergaly)
 Podkonice
 Podhronský Bukovec
 Poniky
 Sihla
 Slovenská Ľupča
 Staré Hory (osady Turecká a Richtárová)
 Strelníky (predtým Šajba)
 Švermovo (predtým Telgárt)
Celkovo je jednotka Einsatzkommando 14 považovaná za najaktívnejšiu nacistickú represívnu zložku, ktorá zasiahla na Slovenskom území po skončení povstania.

Einsatzkommando 14 bolo, podľa Jána Stanislava a Stanislava Mičeva na Slovensku zodpovedné za vraždu 2876 osôb. Komando sa spomedzi jednotiek Einsatzgruppy H najvýraznejšie podieľalo na represáliách voči Rómom.

Potrestanie 
Len veľmi málo členov Eisatzkommanda 14 bolo po vojne za svoje zločiny potrestaných. Veliteľ Einsatzgruppe H Josef Witiska bol zadržaný v americkej okupačnej zóne, pred plánovaným vydaním do Československa spáchal v roku 1946 samovraždu. Veliteľ Einsatzkommanda 14 Georg Heuser sa vyhýbal trestu až do roku 1959, keď bol prvýkrát zatknutý a začal s ním súdny proces v súvislosti so zločinmi, ktoré spáchal ešte v Sovietskom zväze. Bol odsúdený na 15 rokov väzenia, podmienečne bol prepustený v roku 1969. Obvinenia v súvislosti so zločinmi spáchanými na Slovensku boli voči nemu vznesené nemeckou prokuratúrou až na konci 80. rokov, súdny proces s ním sa však začať už nestihol, keďže zomrel v roku 1989.

Referencie

Použitá literatúra 
 

Slovenské národné povstanie
Schutzstaffel
Nemecké vojenské jednotky druhej svetovej vojny