Jiří Levý

Doc. PhDr. Jiří Levý, DrSc., (* 8. august 1926, Košice – † 17. január 1967, Brno) bol český literárny teoretik, historik a teoretik prekladu, syn vysokoškolského profesora romanistiky a prekladateľa z francúzštiny Otakara Levého.

Životopis 
Narodil sa a detstvo prežil na Slovensku, najprv v Košiciach a v rokoch 1929 – 1939 v Bratislave, kde jeho otec po vzniku Česko-Slovenska učil na strednej škole a neskôr pôsobil ako docent francúzskej literatúry na univerzite.

Po stredoškolskom štúdiu v Prahe sa venoval štúdiu angličtiny a češtiny na Masarykovej univerzite v Brne (PhDr. 1949). V rokoch 1950 – 1963 prednášal na Univerzite Palackého v Olomouci, od roku 1964 pôsobil na katedre českej literatúry a literárnej vedy na brnianskej univerzite. Kandidátska práca Vývoj prekladateľských metód v českej literatúre (1957), habilitačná práca Základné otázky teórie prekladu (1958) a doktorská práca Problémy porovnávacej verzifikácie (1963) vymedzujú celkom zreteľne okruh jeho bádateľských záujmov. Prispieval do domácich a zahraničných vedeckých časopisov, prednášal doma aj v zahraničí (Dubrovník, Varšava, Hamburg, Viedeň, Stuttgart) o problematike prekladania.

V Brne zorganizoval dve verzologické konferencie, založil Skupinu pre exaktné metódy a medziodborové vzťahy. Bol členom Zväzu československých spisovateľov, aktívne pracoval v prekladateľskej sekcii Zväzu českých spisovateľov, pôsobil v medzinárodnej prekladateľskej organizácii FIT. Bol členom redakčných rád Odeonu, časopisu Česká literatúra, Dialógu, časopisu Babel a redaktorom zborníka Teória verša.

Spolu s J. F. Fraňkom redigoval edíciu Český preklad. Ako prvý zväzok tejto edíce vyšla Levého publikácia České teórie prekladu (prvýkrát v roku 1957, SNKLU, 2. vydanie 1996, Ivo Železný). České teórie prekladu obsahujú Levého štúdiu Vývoj prekladateľských teórií a metód v českej literatúre a súbor závažných úvah českých prekladateľov, kde sú formulované prekladateľské normy od 15. storočia do roku 1945.

Knižná publikácia Umenie prekladu (1. vydanie 1963, 2. vydanie 1983) predstavuje základné dielo o prekladaní umeleckej literatúry. Všíma si genézu prekladu a stavbu prekladaného diela. Zameriava sa hlavne na prekladanie poézie. Toto dielo vzbudilo pozornosť v zahraničí, o čom svedčia jeho preklady do nemčiny (Die literarische Übersetzung, Theorie einer Kunstgattung, Frankfurt nad Mohanom, Athenaum 1969), ruštiny (Iskusstvo perevoda, Progress 1974) a srbochorvátčiny (Sarajevo, „Svetlost“ 1982).

Nemalú pozornosť venoval Jiří Levý aj teórii verša. V mnohých štúdiách sa zamýšľa nad verzologickými problémami v súvislosti s problematikou prekladu (Izochrónia faktov a izosylabizmus ako činitele básnickeho rytmu, Rytmus verša ako prostriedok dramatickej interpretácie, Verš českej ľudovej poézie a jej ohlasov, Vývoj českého divadelného blankverzu a ďalšie).

Závažné sú tiež štúdie monografické, práce o T. S. Eliotovi, W. Whitmanovi, B. Jonsonovi a iné. Posmrtne vyšiel súbor cudzojazyčných štúdií Paralipomena (1971) a výber štúdií Bude literárna veda exaktnou vedou? (1971). Svoj význam mala aj informatívna antológia Západná literárna veda a estetika (1966) a Súčasné divadelné prekladateľstvo (1966).

Bibliografia 
 1949/1950 O překládání Máchova Máje, Slovesná věda 3, 5, s. 216 – 222.
 1951/1952 Význam a metodika překladatelských cvičení při vyučování cizím jazykům, Ruský jazyk 2, č. 6, s. 191 – 192.
 1953 O některých zákonitostech překladatelské věrnosti, SaS 14, č. 2, s. 63 – 80.
 1955 O stylu překladu, Host do domu 2, č. 12, s. 543 – 544.
 1955 Překladatelský proces - jeho objektivní podmínky a psychologie, SaS 16, č. 3, s. 65 – 87.
 1955 Vývoj překladatelských teorií a metod, Interní edice SČS, Praha.
 1955 Walt Whitman v českém překladu, Host do domu, 2, č. 11, s. 513 – 515.
 1956 Čapkův Loupežník a Shakespeare, Sborník VŠP v Olomouci, Jazyk a literatura 3, s. 141 – 145.
 1956 Kapitoly z teorie a metodiky překladu (spolu s Bohuslavom Ilekom), Praha.
 1957 České teorie překladu, Praha.
 1957 K práci v dějinách českého překladu, Světová literatura 2, č. 4, s. 198 – 207.
 1957 Slovo a mluvní akt v anglickém verši, Sborník VŠP v Olomouci, Jazyk a literatura, s. 55 – 79.
 1957 Umělecké otázky překladu, Česká literatura 5, č. 4, s. 379 – 401.
 1958 Úvod do teorie překladu, Praha.
 1960 Některé technické otázky překladu, Dialog 4, č. 3 – 4, s. 89 – 99.
 1962 Izochronie taktů a izosylabismus jako činitelé básnického rytmu, SaS 23, č. 1, s. 1-8, č. 2, s. 83–94.
 1962 Kombinační možnosti verše, ČsRus 7, č. 2, s. 77 – 86.
 1962 K překladatelskému dílu O. F. Bablera, Studie o literatuře a překladatelství, AUP Olomoucensis, Philologica 8, Praha, s. 99 – 100.
 1962 O překládání divadelního dialogu, Divadlo 13, 10, s. 58 – 68.
 1962 Rytmus verše jako prostředek dramaturgické interpretace, Divadlo 13,9, s. 63 – 66.
 1962 Stav myšlení o překladu, Dialog č. 1, s. 3 – 11.
 1962 Verš české lidové poezie a jejích ohlasů, Slavia 31, č. 2, s. 242 – 256.
 1963 Deskreptivistický výklad poezie, SaS 24, č. 4, s. 287 – 288.
 1963 Teorie informace a literární proces, Česká literatura 11, 4, s. 281 – 307.
 1963, 1983 Umění překladu. Praha.
 1964 Matematický a experimentální rozbor verše, Česká literatura 12, č. 3, s. 181 – 213.
 1964 Na novou cestu, Dialog č. 3
 1964 O překládání shakespearovského verše a prózy, in: William Shakespeare, Historie II, Básně, Praha, s. 682 – 717.
 1964 Translation in Czechoslovakia, Babel 10, č. 2, s. 73 – 76.
 1965 Die Theorie des Verses - ihre matematische Aspekte, Matematik und Dichtung, Mnichov, s. 211 – 231
 1965 Kybernetika a poezie, Host do domu 12, č. 2, s. 56 – 59.
 1965 Verš a jazyk, Slovenská literatúra 12, č. 4, s. 376 – 381.
 1966 Sémantika verše, O literárnej Avantgardě, Bratislava, s. 17 – 42.
 1966 Československý strukturalismus a jeho zahraniční kontext. Struktura a smysl literárního díla, Praha 1966.
 1966 Translation as a Decision Process. To Honor Roman Jakobson: Essays on the Occasion of his Seventieth Birthday, 11. října 1966. The Hague.
 1967 Doslov, in: Slovo, písmo, akce, hlas, Praha 1967. S. 7 – 9.
 1967 Translation in Czechoslovakia. Ten Years of Translation-Proceedings of the Fourth Congress of the International Federation of Translators, Dubrovnik 1963. Oxford 1967. S. 211 – 218.
 1967 K teorii překládání. Aktualnyje problemy teorii chudožestvennogo perevoda (t. 2.). materialy vsesojuznogo simpoziuma (25 fevralja 2 marta 1966 g.), Moskva 1967. S. 296 – 307.
 1967 Poezije i kibernetika. Odjek, Sarajevo. 1. i 15. Avgust 1967.
 1969 Die literarische Übersetzung – Theorie einer Kunstgattung, Frankfurt – Bonn.
 1969 Mathematical Aspects of the Theory of Verse. In: Statistics and Style, Ed. L. Doležel. New York, American Elsevier Publishing Company 1969. S. 95 – 112.
 1969 Sostojanije teoretičeskoj mysli v oblasti perevoda, Masterstvo perevoda 6, Moskva 1970, s. 406 – 431.
 1970 Generative Poetics. Sign, Language, Culture, The Hague, Mouton 1970. S. 548 – 557.
 1971 Bude literární věda exaktní vědou?, Praha, Čs. spisovatel 1971.
 1971 Generative Poetik. Literaturwissenschaft und Linguistik. Ergebnisse und Perspektiven II./2, Frankfurt nad Mohanem, Athenaum 1971. S. 554 – 567.
 1971 Paraliponema, Brno.
 1971 Značenije formy i formy značenij. Semiotika i iskusstvometrija, Moskva, Mir 1972.
 1972 Překlad ako rozhodovací proces, Čítanka z teórie prekladu, Nitra, s. 82 – 96.
 1972 Teorie literárních textů. Strukturelle Textanalyse., Ed. W. A. Koch. Hildesheim, G. 0lms 1972. S. 61 – 74.
 1974 Iskusstvo perevoda, Moskva, Progress 1974.
 1982 Umjetnost prevodenja. „Svetlost“ OOUR Zavod za udžbenike i nastavna sredstva, Sarajevo 1982. Biblioteka „Lingvistika Poetika“.
 1983 Umění překladu, Praha, Panorama 1983. Edice Pyramida.
 1996 České teorie překladu I. a II., Ivo Železný 1996.
 1998 Umění překladu, Ivo Železný 1998.
 2012 Umění překladu'', Apostrof 2012.

Referencie

Externé odkazy 
 Prekladateľská súťaž Jiřího Levého

Zdroj 
 

Českí literárni historici
Českí literárni teoretici
Českí prekladatelia
Absolventi Masarykovej univerzity
Osobnosti z Košíc