Macropus

Macropus (po slovensky: kengura alebo klokan alebo staršie kenguru) je rod z čeľade kengurovité (Macropodidae). V rámci čeľade kengurovité patrí do tribusu Macropodini z podčeľade Macropodinae.

Macropus je v starších systémoch aj názov jedného z podrodov patriacich do rodu Macropus - pozri nižšie.

Zloženie rodu

Macropus v užšom zmysle 
Do rodu Macropus v súčasnosti (t.j. zhruba od roku 2015) patria popri niekoľkých vyhynutých druhoch len dva recentné druhy: 
kengura sivá (=kengura veľká; lat. Macropus giganteus)
kengura tmavochvostá (lat. Macropus fuliginosus). 

Rovnaký rozsah rodu Macropus ako dnes sa vyskytoval aj v dávnejšej dobe, presnejšie u niektorých autorov v období do 30. rokov 20. storočia; rozdiel voči dnešku bol však v tom, že dnešné dva recentné druhy rodu boli rozdelené na viacero menších druhov.

Macropus v širšom zmysle 
V období zhruba od 70. rokov 20. storočia do začiatku 21. storočia (zhruba do roku 2015) rod Macropus pozostával z druhov dnešného rodu Macropus v užšom zmysle a dnešných rodov Osphranter a Notamacropus; zhruba od 40. rokov do 70. rokov 20. storočia pozostával z druhov dnešného rodu Macropus v užšom zmysle a dnešného rodu Osphranter.  Uvedené zahrnuté taxóny pritom niekedy mali v rámci tohto širšieho ponímaného rodu Macropus postavenie podrodov. To znamená, že rod Macropus sa niekedy delil na podrody:
 Macropus – Tento podrod zodpovedal súčasnému rodu Macropus (čiže rodu Macropus v užšom zmysle) - pozri vyššie. Okolo polovice 20. storočia (do začiatku 70. rokov 20. storočia) sa kengura tmavochvostá často považovala za súčasť druhu kengura sivá, z čoho vyplýva, že podrod Macropus zahŕňal (popri vyhynutých druhoch) len jeden recentný druh kengura sivá.
 Osphranter – Tento podrod zodpovedal súčasnému rodu Osphranter. Z tohto podrodu sa v 20. storočí druh kengura červená často vyčleňoval do samostatného podrodu (alebo samostatného rodu) Megaleia. Podrod Osphranter (resp. podrod Osphranter v užšom zmysle a (pod)rod Megaleia)  sa delí na niekoľko vyhynutých druhov a nasledujúce recentné druhy: 
kengura antilopia (dnes: Osphranter antilopinus, staršie: Macropus (Osphranter) antilopinus) - do 60. rokov 20. storočia sa tento taxón často považoval za súčasť kengury horskej
kengura horská (=kengura vrchovská, euro; dnes: Osphranter robustus, staršie: Macropus (Osphranter) robustus)
kengura čierna (dnes: Osphranter bernardus, staršie: Macropus (Osphranter) bernardus)  - tento druh sa do roku 1969 omylom považoval za vyhynutý (čiže sa nepovažoval za recentný)
kengura červená (dnes: Osphranter rufus; staršie názvy: Macropus (Osphranter) rufus, Macropus (Megaleia) rufus, Megaleia rufa). 
Notamacropus – Tento podrod zodpovedal súčasnému rodu Notamacropus. Do 70. rokov 20. storočia sa často považoval za súčasť nie rodu Macropus, ale za súčasť buď rodu Wallabia (po slovensky: valabia) alebo podľa niektorých autorov za súčasť (inak vyhynutého) rodu Protemnodon (ktorý vtedy zahŕňal aj dnešný rod Wallabia). Podrod Notamacropus sa pôvodne nazýval Prionotemnus, ale v roku 1985 sa zistilo, že jeho typový druh patrí do samostatného (vyhynutého) rodu Prionotemnus a zvyšok dostal dnešné meno Notamacropus. Taxón Notamacropus (resp. zodpovedajúca bývalá časť rodu Wallabia či Protemnodon) má zhruba už od polovice 20. storočia dodnes stabilné rozdelenie na recentných 7 druhov (plus jeden až tri vyhynuté druhy); sú to konkrétne tieto recentné druhy:
 kengura svižná (dnes: Notamacropus agilis; staršie názvy: Macropus (Notamacropus) agilis, Protemnodon agilis)
 kengura čiernopása (dnes: Notamacropus dorsalis; staršie názvy: Macropus (Notamacropus) dorsalis, Protemnodon dorsalis)
 kengura dama (dnes: Notamacropus eugenii; staršie názvy:  Macropus (Notamacropus) eugenii, Wallabia eugenii, Protemnodon eugenii, Thylogale eugenii)
 kengura irma (dnes: Notamacropus irma; staršie názvy: Macropus (Notamacropus) irma, Wallabia irma, Protemnodon irma)
 kengura parma (dnes: Notamacropus parma; staršie názvy: Macropus (Notamacropus) parma, Wallabia parma, Protemnodon parma, Thylogale parma)
 kengura Parryho (dnes: Notamacropus parryi; staršie názvy: Macropus (Notamacropus) parryi, Wallabia canguru, Wallabia parryi, Protemnodon parryi) 
 kengura červenošedá (=kengura červenokrká; dnes: Notamacropus rufogriseus; staršie názvy: Macropus (Notamacropus) rufogriseus [alebo ruficollis], Wallabia rufogrisea [alebo ruficollis], Protemnodon rufogriseus) - jedince tohto druhu vyskytujúce sa v Tasmánii a na ostrovoch Brassovho prielivu sa v minulosti niekedy uvádzali ako samostatný druh kengura Bennettova (Macropus bennetti, Macropus fruticosus, Wallabia bennetti)

Zdroje tejto kapitoly: Mikko's Phylogeny Archive ,  Dawson, L, & Flannery, T. (1985). Taxonomic and Phylogenetic Status of Living and Fossil Kangaroos and Wallabies of the Genus Macropus Shaw (Macropodidae: Marsupialia), with a New Subgeneric Name for the Larger Wallabies. Australian Journal of Zoology, 33(4), 473. doi:10.1071/zo9850473BREHM, A. E., RAMMNER, W. et al. Život zvierat v štyroch zväzkoch 4 - Cicavce. Bratislava: Obzor. 1971. S. 29-39

Macropus v najširšom zmysle 
U niektorých v 20. a 19. storočí (resp. pre bod a) aj v 21. storočí) je rod Macropus chápaný ešte širšie – zahŕňal v závislosti od autora popri už spomenutých dnešných rodoch Macropus v užšom zmysle, Osphranter a Notamacropus:
a) aj dnešný rod Wallabia (dnes po slovensky podľa Luptáka 2003 valabia), 
b) alebo aj dnešné rody Wallabia a Thylogale a prípadne aj Setonix (všetky tri rody sa dnes po slovensky podľa Luptáka 2003 volajú valabia),
c) alebo v 19. storočí ojedinele: všetky rody z dnešných čeľadí kengurovité (Macropodidae) a potkanokengurovité (Potoroidae). 
Aj vymedzenie podrodu Macropus bolo širšie než dnes - patrili doň nielen všetky druhy z dnešného rodu Macropus v užšom zmysle, ale aj všetky druhy z dnešného rodu Osphranter, čiže podrod Macropus zahŕňal všetky najväčšie druhy z čeľade kengurovité.

Charakteristika
Charakteristiku rodu pozri v článkoch o druhoch kengura sivá a kengura tmavochvostá, resp. pre rod Macropus v širšom zmysle aj v článkoch o rodoch Osphranter a Notamacropus.

Názvy a etymológia

Kengura a pod.
Dnešné slovenské slovo kengura malo pôvodne od konca 18. do začiatku 20. storočia podoby: kengurú (v roku 1798), känguru, kängurú, kengeru a kenguru. V prvej polovici 20. storočia a potom až do konca 70. rokov sa z uvedených tvarov vyskytoval prakticky už len tvar kenguru, ktorý bol od roku 1940 uvedený aj Pravidlách slovenského pravopisu (v Pravidlách slovenského pravopisu z roku 1931 nebol uvedený vôbec žiaden názov tohto zvieraťa). Zhruba v 50. rokoch 20. storočia sa (najprv najmä v učebniciach pre školy) paralelne k tvaru kenguru objavuje novotvar kengura. Tvar kengura bol potom od roku 1967 uvedený aj v Pravidlách slovenského pravopisu (namiesto dovtedajšieho tvaru kenguru), následne sa začal intenzívne používať a od 80. rokov 20. storočia sa uvádza ako jediný kodifikovaný i jediný v biologických textoch používaný tvar z vyššie uvedených variantov (niektorí autori však uprednostňujú tvar klokan - o tom pozri nižšie).

Pokiaľ ide o etymológiu, slovenské slovo kengura vzniklo z vyššie uvedených starších slovenských tvarov, ktoré (pravdepodobne prostredníctvom iných európskych jazykov) vznikli z anglického slova kangaroo (iné anglické zápisy: kanguru, kangooroo). Toto anglické slovo vzniklo skreslením slova gangurru, ktorým sa v jazyku Guugu Yimithirr, t.j. jazyku austrálskych domorodcov z okolia dnešného Cooktownu, označoval jeden typ (samca) kengury horskej (Osphranter robustus, =Macropus robustus). Slovo prvýkrát použili James Cook a Joseph Banks, ktorí ho počuli v lete roku 1770 od miestnych domorodcov, keď ich loď Endeavor z dôvodu opráv kotvila blízko dnešného mesta Cooktown. Obaja si do svojich denníkov zapísali, že domorodci zviera volajú "kanguru" alebo "kangooroo" a mylne sa domnievali, že ide o všeobecný názov kengúr (hoci v skutočnosti išlo špeciálne len o názov jedného špecifického typu kengury). Treba dodať, že zhruba do 60. rokov 20. storočia ešte nebolo známe, ktoré konkrétne domorodé slovo v roku 1770 Cook a Banks vlastne počuli, a preto na základe iných indícií (obrázkov a pod.) rôzni autori predpokladali, že zviera opísané Cookom a Banksom bol druh kengura horská (Osphranter robustus, =Macropus robustus) alebo kengura sivá (Macropus giganteus, = Macropus canguru) alebo kengura Parryho (Notamacropus parryi, = Macropus parryi, Wallabia canguru)

Klokan 
Slovo klokan je ekvivalent medzinárodného slova kengura používaný okrem slovenčiny aj v češtine a chorvátčine. V slovenčine sa slovo klokan (v 19. stor. ojedinele v tvare klokaň) objavuje okolo polovice 19. storočia a dobové texty ho až do začiatku 20. storočia uvádzajú buď ako jediný slovenský názov alebo ho uvádzajú ako variantný názov popri názve känguru (resp. kängurú, kenguru a pod.). V Pravidlách slovenského pravopisu z roku 1931 slovo klokan ani slovo kenguru (ani iné podobné slovo) nebolo vôbec uvedené. V rokoch 1936 až 1953 sa slovo klokan považovalo za nesprávne (bohemizmus), takto to uvádzali aj Pravidlá slovenského pravopisu z roku 1940. Od roku 1953 do roku 1987 sa slovo klokan podľa jazykových slovníkov síce opäť považovalo za správne a neutrálne spisovné slovo, ale mnohé texty, vrátane biologických a učebnicových textov, sa mu zjavne vyhýbali (čiže používali len slovo kengura/kenguru), i keď ojedinele sa uvádzalo aj slovo klokan (spravidla popri slove kengura/kenguru). Od roka 1987 sa jazykovedné príručky snažia rozličnými spôsobmi označiť slovo klokan za málo vhodné až nesprávne. Konkrétne: Krátky slovník slovenského jazyka slovo klokan najprv označoval ako zastarané (KSSJ 1987, 1989, 1997), potom ako výraz zo subštandardu, čiže výraz nespisovný (KSSJ 2003) a nakoniec ako výraz síce spisovný, ale len hovorový (KSSJ 2020); Pravidlá slovenského pravopisu od roku 1991 dodnes slovo klokan (na rozdiel od starších vydaní) úplne prestali uvádzať ; a príručka Slovenčina bez chýb (1998) slovo klokan označuje ako nesprávne. Mnohé (aj odborné) texty sa tohto hodnotenia uvedených príručiek pridŕžajú a používajú výlučne alebo primárne slovo kengura, iné (aj odborné) texty však naopak používajú výlučne alebo primárne slovo klokan.

Pokiaľ ide o etymológiu, slovenské slovo klokan je prevzaté z češtiny. České slovo klokan vymyslel český prírodovedec J.S. Presl, pravdepodobne v roku 1821. Nie je jasné, ako Presl toto slovo utvoril:  môže pochádzať zo staročeského slova klok(a), ktoré znamená plášť, pláštik, zástera (slovo klok znamenala aj špeciálne jeden typ plášťa, napr. v stredoveku to bol istý zvonovitý plášť); alebo môže pochádzať z všeoslovanského slova klokať, ktoré znamená kvokať (napr. v českých a slovenských nárečiach slovo kloka [variant: kvoka] znamená kvočka); alebo môže pochádzať z ruského slova klok, ktoré znamená chumáč (lebo kengura má hrbú srsť); a ďalšia (nepravdepodobná) možnosť je, že ide o nejakú obmenu slova skokan (lebo kengura skáče).

Poznámky

Referencie 

Kengurovité