Dohovor o chemických zbraniach

Dohovor o chemických zbraniach, celým názvom Dohovor o zákaze vývoja, výroby, hromadenia a použitia chemických zbraní a o ich zničení (), je medzinárodná zmluva, ktorou sa štáty zaviazali nevyvíjať, nevyrábať, inak nezískavať, nehromadiť, neskladovať alebo nepoužívať chemické zbrane, takisto ich ani priamo či nepriamo komukoľvek poskytovať.

Cieľom dohovoru je dosiahnuť pokrok k úplnému a všeobecnému odzbrojeniu zákazom a zničením zbraní hromadného ničenia. Dohovor potvrdzoval zásady Ženevského protokolu z roku 1925 (Protokol o zákaze používať vo vojne dusivé, otravné alebo iné podobné plyny a bakteriologické prostriedky) a Dohovor o biologických zbraniach z roku 1972. 

Slovensko podpísalo dohovor 14. januára 1993, deň po jeho slávnostnom otvorení v Paríži. Národná rada Slovenskej republiky s dohovorom vyslovila súhlas svojím uznesením č. 1266 z 8. septembra 1995 a prezident Slovenskej republiky ho ratifikoval 17. októbra 1995. Ratifikačná listina bola uložená u depozitára dohovoru, generálneho tajomníka Organizácie Spojených národov, 27. októbra 1995. Dohovor nadobudol platnosť 29. apríla 1997.

K decembru 2013 k zmluve pristúpilo 190 štátov (poslednou krajinou, ktorá zmluvu ratifikovala je Sýria).

Organizácia pre zákaz chemických zbraní 
Zmluvné štáty tohto dohovoru vytvorili Organizáciu pre zákaz chemických zbraní  (OPCW) (ktorej sa všetci stávajú automaticky členmi), ktorá má za úlohu dohliadať na dosiahnutie obsahu a cieľov vytýčených v dohovore a zabezpečenie realizácie všetkých jeho ustanovení. Sídlom organizácie je Haag. Za svoju dlhoročnú prácu na eliminovaní chemických zbraní bola organizácii udelená Nobelova cena za mier za rok 2013.

Referencie 

Medzinárodné zmluvy
Chemické zbrane