Filoxén z Mabbúgu

Svätý Filoxén z Mabbúgu (iné mená pozri nižšie; * okolo 440, Tahal, Bet Garmaj† 523/524, Gangra, Paflagónia/Filippopolis) bol sýrsky teológ, spisovateľ a monofyzitský (miafyzitský) biskup v Hierapolise (aj Mabbúg). Jeho práca reprezentuje najlepšiu syntézu gréckej a sýrskej intelektuálnej tradície. Bol ovplyvnený alexandrijskou školou a teológiou svätého Cyrila z Alexandrie. Ako jeden z prvých oživil tradíciu sýrskej symbolickej teológie. Významne prispel aj k sýrskemu literárnemu dedičstvu. Napísal početné diela (homílie, komentáre, asketické traktáty), významný je preklad gréckeho Nového Zákona do sýrčiny na ktorého vzniku sa podieľal. Jakobitská cirkev ho uctieva ako svätého. Jeho spomienka pripadá na viacero dní: 10. december (smrť), 18. február (translácia ostatkov), 1. a 2. apríl, 16. a 18. august (vysviacka).

Mená 
 Filoxén z Mabbúgu iný prepis: Filoxén z Mabbugu
 Filoxénos z Mabbugu (iný prepis Filoxenos z Mabbugu)
 Filoxenus z Mabbugu
 Filoxenos Hierapolský
 v sýrčine ܦܝܠܠܘܟܣܝܢܘܣ ܕܡܒܘܓ
 Aksnájá, Aksenájá
 Xenaias

Životopis 
Správy o jeho živote sa nachádzajú v Mémre o Filoxénovi z pera Eliáša z Kartmínu. Filoxén sa narodil okolo roku 440 v perzskom meste Tahal (približne dnešný Kirkúk). Jeho pôvodné meno bolo Xenaias (možno Jozef). Počas episkopátu biskupa Iba študoval na perzskej teologickej škole v Edesse. Vo východnom teologickom centre nadviazal na učenie hlásajúce jednu Božskú podstatu Ježiša Krista a odmietol nestoriánstvo. Pre jeho horlivosť bol však z Edessy ortodoxným antiochijským patriarchom Kalendiom vyhnaný a jeho prípad sa dostal až k cisárovi Zenónovi. Filoxén, ktorý sympatizoval so Zenónovým Henotikonom podpísal predložené vyznanie viery a antiochijský patriarcha bol zosadený. Nový patriarcha  Peter bol miafyzitom a Filoxéna v roku 485 menoval metropolitom v Hierapolise (aj Mabúgg, dnešný Manbidž). Pri tejto príležitosti prijal meno Filoxén. Čoskoro si získal reputáciu teológa asketizmu a kristológie. V 90. rokoch 5. storočia sa stal jedným z hlavných vodcov nechalcedónskych kresťanov v Sýrii a Mezopotámii. Hoci sa mu nepodarilo premeniť Mabbúgu na centrum miafyzitskej teológie, počas svojho pôsobenia výrazne napomohol miafyzizmu na byzantskom východe i v Perzii. Snažil sa priviesť sýrsku teológiu bližšie ku gréckej terminológii a z Mabbúgu urobil centrum prekladateľov gréckej literatúry.

Po tom, čo sa však novým antiochijským patriarchom stal Flavián II., bol Filoxénos ako heretik vyhnaný. Pomoc hľadal v Konštantínopole, avšak tamojší patriarcha Macedonius II. ho exkomunikoval. Situácia sa pre miafyzitov zmenila po tom, čo sa cisárom stal umiernený Anastasios I. Cisára Filoxén presvedčil, aby Flaviána zosadil a na jeho miesto dosadil Severa. Filoxén následne situáciu využil a vo svojej diecéze brojil proti nestoriánom i ortodoxii. V roku 518 sa byzantským cisárom stal ortodoxný kresťan Justín I. a Filoxénos bol poslaný do exilu. Pôvodne sídlil v maloázijskej Gangre, neskôr v bulharskom Filippopole (podľa iných zdrojov naopak). I v exile pokračoval v písaní polemických diel. Zomrel možno násilne v roku 523/524. Po smrti bol uctievaný ako svätý, jeho kult bol silný najmä v okolí Tur Abdinu a neskôr po translácii jeho ostatkov v tureckom Midyate.

Dielo 
Filoxén je považovaný za jedného z najväčších majstrov sýrskej prózy, písal iba v sýrčine. Celkovo mu je pripisovaných asi 60 diel, z ktorých značná časť nie je vydaná. Autenticita mnohých z nich nie je jednoznačne dokázaná. Písal pojednania o liturgii, exegéze, morálnej a dogmatickej teológii, ako aj viacero listov významných z hľadiska cirkevných dejín. Medzi jeho najznámejšie dogmatické diela patria traktáty O Trojici a vtelení (tzv. Kniha Sentencií) a De uno e sancta trinitate incorporato et passo, v doslovnom preklade: O tom, že sa jeden z Trojice vtelil a trpel. Niekedy v rokoch 485500 napísal dielo Homílie, v ktorom ukazuje cestu k Bohu prostredníctvom askézy. Významným je preklad Nového Zákona do sýrčiny, na ktorý Filoxénos dohliadal a ktorý financoval. Jeho autorom bol chórbiskup Polykarpos, dielo vzniklo okolo rokov 505/508 a dodnes sa zachovali len fragmenty. Známe je aj ako Filoxeniana. Filoxénos zároveň komentoval niektoré evanjeliá (Matúš, Lukáš, Ján) a napísal biblické dielo Mémre o strome života. V listoch sa často zameriava na dogmatiku alebo otázku askézy.

Jeho teológia nie je jednoduchou reakciou proti Chalcedónskemu koncilu. Jeho kristológia je úzko spojená s trinitárnou doktrínou. Bez zmeny sa Boh rodí, trpí a zomiera. Zničením hriechu Syn robí z ľudstva nové stvorenie a spája ho s Bohom. Spasiteľ podľa Filoxéna nepreberá inú povahu a hypostázu ako Logos. Nazerá na ňu skôr zo soteriologického pohľadu. Jednu podstatu poníma menej ako princíp singularity a osobnej jednoty, ale skôr ako princíp sprostredkovania individuálnej ľudskosti Slova ľudom.

Referencie

Ďalšia literatúra 
 
 

Byzantskí teológovia
Sýrski filozofi
Byzantskí spisovatelia
Spisovatelia píšuci po sýrsky
Sýrski orientálni ortodoxní svätci
Narodenia v 5. storočí
Úmrtia v 523