Vysokoenergetický fosfát

Vysokoenergetický fosfát (alebo fosforečnan) môže byť jedna z dvoch vecí: 

 Fosfát-fosfátová väzba (fosfoanhydridová/makroergická/fosfagenová) prítomná v mnohých zlúčeninách, ako sú napríklad adenozíndifosfát (ADP) alebo adenozíntrifosfát (ATP)
 Zlúčeniny, ktoré obsahujú tieto väzby, ako napríklad difosfáty či trifosfáty nukleozidov alebo fosfagény (molekuly slúžiace ako zdroj energie v svaloch). Ak sa hovorí o poole vysokoenergetických fosfátov, ide o celkovú koncentráciu zlúčenín s vysokoenergetickými fosfátovými väzbami.

Vysokoenergetické väzby sa často zaznačujú vlnovkou, „~“. Pomocou tejto vlnovky je ATP možné zapísať ako A-P~P~P. Tento zápis navrhol Fritz Albert Lipmann, ktorý ako prvý povedal, že ATP je hlavný spôsob presunu energie v bunke, a to v roku 1941. Tento zápis zdôrazňuje bioenergetický potenciál týchto väzieb vzhľadom na veľké množstvo uvoľnenej energie pri ich hydrolýze.

Pojem „vysokoenergetický“ môže spôsobiť zmätok, pretože záporná voľná energia nepramení priamo z rozkladu týchto väzieb. Rozklad týchto väzieb, tak ako väčšiny väzieb, je v skutočnosti endergonický a energiu spotrebúva. Záporná voľná energia pozostáva z toho, že väzby vznikajúce po hydrolýze (alebo fosforylácii pomocou ATP) majú nižšiu energiu než väzby prítomné pred hydrolýzou. Toto zahŕňa všetky väzby prítomné v reakcii, nielen tieto fosfátové väzby. Uvoľnenie energie je výsledkom mnohých faktorov, ktoré zahŕňajú rezonančnú stabilitu a solvatáciu produktov relatívne voči reaktantom.

Reakcie vysokoenergetických fosfátov 
Vysokoenergetické fosfáty majú zvyčajne pyrofosfátové (difosforečnanové) väzby, teda anhydridové väzby vznikajúce dehydratáciou derivátov kyseliny fosforečnej. Hydrolýza tejto väzby je za fyziologických podmienok exergonická, takže sa uvoľňuje energia.

Okrem poslednej uvedenej reakcie, PPi → 2 Pi, tieto reakcie väčšinou neprebiehajú v bunkách samovoľne, ale sú spriahnuté s inými procesmi, ktoré vyžadujú energiu. Reakcie vysokoenergetických fosfátov teda môžu:

 dodať energiu bunkovým procesom, čím umožnia ich priebeh
 spriahnuť procesy s konkrétnym nukleozidom, čím umožnia reguláciu daného procesu
 posunúť rovnováhu reakcie tým, že reakcia prebehne v jednom smere výrazne rýchlejšie, čím sa zabráni ustaveniu rovnováhy

Reakcia ATP + H2O → AMP + PPi je schopná dodať vyššiu energiu než pri štiepení jedného fosfátu. AMP sa potom regeneruje na ATP v dvoch krokoch, najprv pomocou reakcie ATP + AMP ↔ 2 ADP (katalyzovaná adenylátkinázou) a potom bežnými spôsobmi regenerácie ATP, teda napríklad oxidatívnou fosforyláciou alebo dráhami ako je glykolýza.

Referencie

Pozri aj 
 Makroergická väzba
 Adenozíntrifosfát
 Adenozíndifosfát

Zdroj 

Fosforečnany
Chemická väzba