Vlk polárny

Vlk polárny alebo vlk aljašský (Canis lupus tundrarum) je v starších systémoch poddruh vlka dravého. V novších systémoch sa považuje za súčasť poddruhu Canis lupus occidentalis.

Výskyt 
Obýva prevažne tundry na Aljaške, pri pobreží Severného ľadového oceánu.

Opis tela 
Vlk polárny je pomerne veľký; dĺžka tela i s chvostom sa pohybuje medzi 130–160 cm a samec môže vážiť až 80 kg. Samice sú menšie, je tu výrazný pohlavný dimorfizmus. Je to jeden z najväčších vlkov Severnej Ameriky. Srsť vlka polárneho je zvyčajne biela nebo svetlo sivá, pomerne dlhá, aj keď nie tak dlhá, ako u podobného severosibírskeho poddruhu Canis lupus albus. Dožíva sa asi 7 rokov.

Lov 
Tento vlk loví predovšetkým pižmone, soby karibu a ďalšie veľké samce. Je však oportunistom a nepohrdne ani menšími zvieratami alebo rastlinnou stravou. Vydrží aj týždeň bez jedla. Tieto vlky lovia v svorkách a vedia spolupracovať, väčšinou keď ide o lov. Ten väčšinou prebieha tak, že skupina vlkov ženie stádo pred sebou a vlky, ktoré bežia spredu sa snažia od stáda oddeliť slabé jedince; mláďatá, chorých alebo starých. Pri úspešnom love vždy prvý žerie alfa-pár, potom zvyšok lovcov a nakoniec aj mláďatá.

Rozmnožovanie 
Samec vlka polárneho dosahuje pohlavnú dospelosť vo veku 3 rokov, samica už vo veku 2 rokov. Samica niekoľko dní pred pôrodom hrabe malé diery alebo sa uchýli do jaskyne, kde mláďatá porodí. Obvykle sú v jednom vrhu 2 - 4 mláďatá. O mláďatá sa v prvých dňoch stará matka, ktorá ich dojčí. Po viac než mesiaci mláďatá necháva v spoločnosti jedného či dvoch „strážcov“ a sama odchádza na lov.

Hierarchia svorky 
Vlk polárny je svorkové zviera, ktoré sa zdržiava v svorkách pozostávajúcich z niekoľko až 20 jedincov. Svorku vedie alfa-pár, samec a samica, to sú vo väčšine prípadov jediné vlky, ktoré sa v svorke pária, ale nie je to pravidlo. Okrem toho sú prítomné jeden či dva podradnejšie jedince, ktoré strážia mláďatá, keď ide skupina na lov. Zvyšok sú väčšinou lovci bez výrazného postavenia.

Zdroj

Psovité