Mária Bellová

MUDr. Mária Bellová (* 10. november 1885, Liptovský Svätý Peter† 20. november 1973, Príbovce) bola slovenská lekárka ftizeologička, ktorá sa venovala hlavne liečbe detskej tuberkulózy (tbc) a je známa aj ako historicky prvá slovenská lekárka. Jej dlhodobým a najvýznamnejším pôsobiskom bol Ústav pre tuberkulózne deti v Dolnom Smokovci (dnes, resp. od roku 2004 Národný ústav detskej tuberkulózy a respiračných chorôb, n. o. Dolný Smokovec).

Život

Detstvo a štúdium 
Narodila sa ako piate zo siedmich detí v rodine evanjelického farára, publicistu a kultúrneho pracovníka Štefana Bellu (* 1844† 1909) a jeho manželky Jany, rod. Karlovskej (* ?† 1904). Jedným z jej súrodencov bol Štefan Vladimír Bella (* 1880† 1952), ktorý sa stal profesorom vodného staviteľstva a patril k popredným európskym odborníkom v oblasti melioračných stavieb. Jej ďalší brat Igor (* 1901† ?) absolvoval evanjelickú teológiu, sestra Oľga (* 1878† ?) sa stala učiteľkou, Želmíra (* 1882† ?) poštovou úradníčkou a Natália (* 1888† ?) študovala na konzervatóriu, no zomrela ešte pred jeho dokončením.

Navštevovala dievčenskú školu v Pančeve a meštiansku školu v Liptovskom Mikuláši, následne v rokoch 19011905 absolvovala externé štúdium Evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici. Po zmaturovaní nastúpila na lekársku fakultu na univerzite v Budapešti, kde bola najskôr mimoriadnou (19051906) a vzápätí riadnou poslucháčkou (19061910), pričom v roku 1911 spromovala a získala titul doktorky všeobecného lekárstva. Ako súčasť svojej prípravy na lekársku dráhu v rokoch 19111912 absolvovala študijné pobyty v Berlíne, Paríži a v Bruseli. V rámci promočnej praxe pracovala ako praktikantka na psychiatrickom oddelení nemocnice v Pécsi (1910) a potom krátko v Trenčíne.

Lekárska kariéra 
Od roku 1913 bolo jej pôsobiskom chirurgické oddelenie nemocnice v Târgu Mureși v Sedmohradsku, vtedajšej súčasti Rakúsko-Uhorska, kde zotrvala ako vojenská lekárka počas prvej svetovej vojny (19141918) a vzápätí v rokoch 19181921 ako primárka detského oddelenia.

V roku 1921 sa vrátila do vlasti, Československa, kde nastúpila do funkcie sekundárnej lekárky chirurgického oddelenia nemocnice v Košiciach. Na tejto pozícii zotrvala do roku 1925, kedy sa jej novým pôsobiskom stal Ústav pre tuberkulózne deti v Dolnom Smokovci, v ktorom pôsobila až do roku 1957, najskôr ako „radová“ lekárka, následne ako primárka. Ako lekárka ftizeologička skúmala nové dietetické a hygienické metódy liečenia tbc, využitie liečivých bylín pri liečbe tbc kože a i., pričom vo svojej liečebnej praxi dosahovala mimoriadne dobré výsledky. Podieľala sa tiež na výchove a vzdelávaní zdravotníckeho personálu a osvetovej činnosti (organizovala prednášky o prevencii tbc, ochrane detí v rizikovom prostredí a pod.). V roku 1955 získala za svoje zásluhy Rad práce.

V roku 1957 odišla do starobného dôchodku.

Poznámky

Referencie

Použitá literatúra

Externé odkazy 
 
 Anna Malíková Jakubcová: Mária Bellová – prvá slovenská lekárka
Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 132 – evanjelická farnosť; pokrstená ako Maria Božena Bella

Slovenskí lekári
Slovenskí ftizeológovia
Osobnosti z Liptovského Petra