Medzikontinentálna balistická raketa

Medzikontinentálna balistická raketa (angl. intercontinental ballistic missile, skr. ICBM) je strategická balistická raketa schopná dopraviť s vysokou presnosťou na vzdialenosť prevyšujúcu 5 500 km bojovú hlavicu, väčšinou vybavenú atómovou alebo termonukleárnou náložou. Balistická raketa používa balistickú trajektóriu s výrazným stúpanim a prudkým klesaním, vrátane suborbitálnych a čiastočne orbitálnych trajektórii. Bojová hlavica je umiestnená v špeciálnom puzdre nazývanom návratové teleso, ktoré je vybavené tepelnou ochranou, umožňujúcou prekonať vysoké tepelné namáhanie spôsobené aerodynamickým ohrevom počas zostupu atmosférou k cieľu. Súčasné medzikontinentálne balistické rakety môžu niesť viac samostatne navádzaných návratových telies a okrem toho celý rad tzv. klamných hlavíc, väčšinou nafukovacích z pokovenej umelohmotnej fólie, ktoré majú za cieľ zhoršiť systémom protiraketové obrany účinný zásah proti blížiacim sa projektilom.

Súčasné medzikontinentálne balistické rakety používajú väčšinou motory na tuhé pohonné látky, ktoré majú z vojensko-operačného hľadiska celý rad výhod, z ktorých hlavnými sú dlhodobá skladovateľnosť v stave bojovej pohotovosti, vysoká spoľalivosť a relatívne bezpečná obsluha a údržba. Istou nevýhodou je ale o niečo menšia výkonnosť v porovnaní s raketami na kvapalné pohonné látky; pokrok vo vývoji heterogénnych tuhých pohonných látok v posledných desaťročiach však aj tento rozdiel značne znížil.

História 
Vývoj medzikontinentálnych balistických rakiet bol začatý v ZSSR a USA v päťdesiatych rokoch 20. storočia. Prvé úspešné štarty sa uskutočnili v roku 1957 v ZSSR (balistická raketa R-7) a v tom istom roku aj v USA (balistická raketa Atlas A; plný medzikontinentálny dolet bol však dosiahnutý až v roku 1958 s modifikáciou Atlas B). V sedemdesiatych rokoch vyvinula prvú generáciu medzikontinentálnych balistických rakiet tiež ČLR.

Obe superveľmoci, ZSSR a USA, vyvinuli postupne okrem ďalších typov pozemných medzikontinentálnych rakiet tiež rakety podobného doletu, ktorými boli vyzbrojované jadrové ponorky, tzv. námorné ICBM, označované aj SLBM (Submarine-launched ballistic missile). Tie poskytovali možnosť prekvapivého útoku z vopred neznámych pozícií pod hladinou oceánov.

Pretože vývoj stále nových prostriedkov na dopravu zbraní hromadného ničenia viedol k špirálovitej eskalácii, boli v rámci dohôd SALT a SALT II, uzatvorených medzi USA a ZSSR, stanovené limity ako na počty nukleárnych náloží, tak ich nosičov. Tieto zmluvy pripúšťali konverziu vybraných typov medzikontinentálnych balistických rakiet na nosné rakety pre potreby kozmonautiky. V roku 1972 bola tiež medzi USA a ZSSR uzatvorená zmluva ABM, obmedzujúca prostriedky protiraketovej obrany. Platila až do roku 2002, keď od nej USA odstúpili.

Zoznam medzikontinentálnych balistických rakiet

Rusko/ZSSR

Aktívne 
 R-36M – v označení NATO známa ako SS-18 Satan
 UR-100N – SS-19 Stiletto
 RT-2PM Topol – SS-25 Sickle
 RT-2UTTKh Topol-M – SS-27
 RS-24 – najmodernejšia ruská ICBM
 R-29RM  –  SS-N-23 Skiff, námorná ICBM (t. j. určená pre štarty z jadrovej ponorky)
 R-29RMU Sineva – námorná ICBM
 RSM-56 Bulava – najmodernejšia ruská námorná ICBM

Neaktívne 
 R-7 – prvá ICBM na svete, takto používaná do roku 1968, modifikovaná na najpoužívanejšiu nosnú raketu v histórii
 R-9 – používaná do roku 1976
 R-16 – používaná do r. 1977
 UR-100 –  do r. 1974
 RT-2
 MR-UR-100
 RT-23 – SS-24 Scalpel
 R-29 – prvá sovietska námorná ICBM
 R-39 – SS-N-20 Sturgeon, námorná ICBM

USA

Aktívne 
 LGM-30 Minuteman
 Trident – námorná ICBM

Neaktívne 
 SM-65 Atlas
 LGM-25C Titan II
 LGM-118 Peacekeeper

Čína 
 Dong Feng 4
 Dong Feng 5
 Dong Feng 31
 Julang 2 – námorná ICBM
 Dong Feng 41

Spojené kráľovstvo 
 Trident – námorná ICBM, zakúpená od USA, ICBM vlastnej výroby Spojené kráľovstvo nedisponuje

Francúzsko 
 M45 – námorná ICBM
 M51 – námorná ICBM

India 
 Agni-V

Referencie

Literatúra 
 J. Kroulík, B. Růžička: Vojenské rakety. Naše vojsko, Praha 1985. 586 str.

Zbrane
Rakety