Sukcesia (ekológia)

Sukcesia je ekologický termín označujúci vývoj a zmeny v zložení spoločenstiev v ekosystéme a predstáv o ňom. Rozlišuje sa tzv. primárna sukcesia, odohrávajúca sa na novom území (teda popisujúca vznik spoločenstiev; napr. na práve vzniknutom sopečnom ostrove, atole), a sekundárna sukcesia, ktorá sa zaoberá vývojom v už existujúcich spoločenstvách, napríklad zarastanie umelo vzniknutých a neudržiavaných lúk.

Princíp sukcesie 
Keď rastliny rastú, tak sa mení prostredie, napríklad vytváraním väčšieho tieňa alebo ovplyvňovaním úrodnosti poľnohospodárskej pôdy. Nakoniec sa miesto stane menej vhodné pre rastliny, ktoré tam práve rastú a stane sa vhodnejšie pre rastliny s odlišnými požiadavkami. Pretože semená a výtrusy sa ľahko prenášajú vzduchom, začne sa tu dariť mladým rastlinám iných druhov a celé spoločenstvo sa mení. Nakoniec prevládne úplne nová skupina rastlín, ktoré zvíťazili v boji o svetlo, vodu a živiny. S postupom zmien vegetácie dochádza aj k zmenám živočíšnych populácií, pretože tým, ako sa striedajú rastliny, sa mení taktiež dostupná potrava a možný úkryt pre živočíchy.

Prírodná sukcesia je riadny a predvídateľný sled zmien v rastlinstve osídľujúcom určité územie. Tieto zmeny pokračujú tak dlho, pokiaľ sa rastlinné spoločenstvo v určitom bode neustáli a nie je dosiahnuté takzvané klimaxové spoločenstvo. Závisí na množstve činiteľov, najmä na podnebí a pôdnych podmienkach, ktoré rastliny patria do klimaxového spoločenstva. Trávy predstavujú klimaxové spoločenstvo v euroázijskej stepi a v srdci Severnej Ameriky; smreky, jedle a iné severské vždyzelené stromy dominujú v rozsiahlej oblasti južne od polárneho kruhu.

Začiatok sukcesie 
Oheň, sopečné výbuchy, prachové búrky, víchrice, ľadovce, záplavy, teda akékoľvek narušenie vegetácie môže zvyčajne prerušiť sukcesiu a čiastočne alebo úplne obnažiť pôdu a nastaviť znovu prvé štádiá sukcesie (zvyčajne zostane na mieste zvyšok pôdy a rastlín). Prudký výbuch sopky Krakatoa neďaleko ostrova Jáva v roku 1883 zabil celý život v okolí tým, že povrch sopky pokryl popolom a pyroklastickým materiálom. Počas prvého roku sa v popole začali objavovať trávy a iné pionierske rastliny; počas 50 rokov sa ostrovy úplne pokryli vegetáciou a zloženie rastlín bolo takmer nerozoznateľné od zloženia na ostatných ostrovoch v tejto oblasti. Prípad z nedávnej doby: obnova porastu v oblasti hory Svätej Heleny na pacifickom pobreží na severozápade USA začala už v dobe, kedy výbuch sopky ešte doznieval. K prírodným procesom, ktoré utvárajú krajinu patrí taktiež lesný požiar, ktorý je často spôsobený bleskom.

Zdroj 
 

Ekológia