Otvorenie (šach)

Otvorenie je úvodná časť šachovej partie. V ňom sa uvádzajú do hry pešiaci a figúry a zvyčajne sa určí, ako sa bude hra vyvíjať (ostrá hra, pozičné manévrovanie, a. i.). Podľa súčasného stavu teórie môže otvorenie trvať 10 – 15 ťahov, niekedy aj viac. Z otvorenia prechádza šachová partia do strednej hry, výnimočne priamo do koncovky.

Keďže biely má v šachu výhodu prvého ťahu, obvykle sa snaží z otvorenia získať iniciatívu.

Čierny je naopak nútený odrážať súperove hrozby a usilovať sa o vyrovnanie hry a získanie protihry. Obvykle používa tieto metódy:
 Zjednodušovanie pozície pomocou výmen figúr a pešiakov 
 Protiútokom. Najčastejším spôsobom protiútoku býva útok na bielych centrálnych pešiakov.
Podľa spôsobu rozohratia partie delíme šachové otvorenia na tri veľké skupiny:

Otvorené hry 

Otvorené hry vznikajú, ak biely v prvom ťahu potiahne pešiakom z e2 na e4 a čierny odpovie ťahom pešiaka z e7 na e5.
Až do konca 19. storočia mali otvorené hry v šachu dominantné postavenie. V súčasnosti si drží popularitu predovšetkým Španielska hra, v posledných dvadsiatich rokoch vzrástla popularita Škótskej hry a u hráčov nižšej úrovne je populárna aj Talianska hra.

Polootvorené hry 
Polootvorené hry vznikajú, ak biely potiahne pešiakom z e2 na e4 a čierny odpovie iným ťahom, než pešiakom z e7 na e5.
Do konca Druhej svetovej vojny bola najpopulárnejšou polootvorenou hrou Francúzska obrana. Po vojne nastal veľký rozmach polootvorených hier. Sicílska obrana sa postupne stala najpopulárnejším šachovým otvorením vôbec, veľkú obľubu si získali aj Caro-Kannova obrana a Pircova obrana.

Zatvorené hry 
Zatvorené hry vznikajú, ak biely v prvom ťahu zahrá inak, ako pešiakom z e2 na e4.
Dodnes je najpopulárnejšou zatvorenou hrou Dámsky gambit. V 20. rokoch 20. storočia nastal pod vplyvom predstaviteľov šachového hypermodernizmu veľký rozmach zatvorených hier. Vznikli úplne nové otvorenia, ktoré dostali súhrnný názov indické obrany.

Iné projekty 

 
Šach