Športový chuligán

Športoví chuligáni alebo chuligáni (z ) sú výtržníci z radov fanúšikov hlavne futbalových klubov. Počas zápasov, ale aj pred či po nich, na štadiónoch, v dopravných prostriedkoch, či v uliciach miest je bežný vandalizmus a bitky medzi ich jednotlivými skupinami a výtržnosti fanúšikov súperiacich futbalových tímov, ktoré si vyžadujú zásahy policajných jednotiek.

Chuligáni sú vlastne gangy, ktoré sú sformované so zámerom zapojiť sa do bitiek s členmi chuligánskych skupín, ktoré sa zgrupujú pod klubovou zástavou súperiaceho tímu. Skupiny chuligánov hlavne z východnej a južnej Európy môžu byť niekedy prepojené aj na niektoré (hlavne nacionálne zamerané) politické strany, no niektoré sú viac ľavicovo až proti rasisticky politicky orientované. V každom prípade skupiny chuligánov, vyznávajúce politické idey nepatria medzi reprezentatívnu vzorku fanúšikov tímov.

Dejiny 
Zmienky o násilí na futbalových zápasoch sa vyskytovali už v stredovekom Anglicku. Roku 1314 Eduard II. zakázal futbal, pretože veril, že nedisciplinované správanie sprevádzajúce zápasy by mohlo prerásť do sociálnych nepokojov, dokonca až do vlastizrady. Zápasy boli podľa neho násilníckou, nekontrolovateľnou drsnou vidieckou rivalitou ohrozujúcou vzťahy medzi oblasťami.
 
Prvý oficiálne zaznamenaný prejav chuligánstva vo futbale je z Anglicka z osemdesiatych rokov 19. storočia, kedy gangy fanúšikov zastrašovali svoje okolie, hlavne rozhodcov, fanúšikov súpera a hráčov. Roku 1885 po prehre na priateľskom zápase medzi Preston North End a Aston Villou 5:0 boli futbalové tímy zahnané kameňmi, palicami, údermi a pľuvancami. Jeden hráč Prestonu bol zbitý do bezvedomia. Noviny písali, že fanúšikovia boli vtedy revajúcou tlupou. Nasledujúci rok fanúšikovia Prestonu vyvolali bitku s fanúšikmi Queen Parku na vlakovej stanici. Táto bitka bola prvou zaznamenanou bitkou fanúšikov mimo štadiónu. 

V roku 1905 po zápase s  Blackburn Rovers boli súdení fanúšikovia Prestonu za chuligánstvo. Medzi nimi bola aj 70- ročná „opitá a výtržnícka“ žena.

Medzi vojnami v 20. storočí neboli zaznamenané významné výčiny chuligánov. Širší záujem médií o tento neduh začal koncom 50. rokov, keď sa začali prejavovať vandalské výčiny na štadiónoch Latinskej Ameriky. Vo futbalovej sezóne 1955/ 56 bolo zaznamenaných niekoľko výčinov anglických fanúšikov klubov Liverpoolu a Evertonu. Od začiatku 60. rokov sa stáva priemerne 25 chuligánskych výčinov spôsobených anglickými fanúšikmi.

Smrť na štadiónoch 
V priebehu rokov sa vyskytlo niekoľko prípadov, kedy došlo pri týchto potýčkach k smrteľným zraneniam. Medzi najznámejšie nešťastia v histórii futbalu, ktoré mohla Európa vidieť v priamom televíznom prenose, patrí bitka medzi talianskymi fanúšikmi (tifosi) Juventusu Turín a anglickými (vtedy rowdies), ktorí sa zúčastnili ako fanúšikovia FC Liverpool na zápase Ligy majstrov UEFA na bruselskom štadióne Heysel 29. mája 1985, kedy došlo k zabitiu 39 fanúšikov (32 Talianov, 4 Belgičanov, 2 Francúzov a jedného Íra). Po tomto zápase došlo k päťročnému vylúčeniu všetkých anglických klubov zo všetkých súťaží UEFA.

Prečo? 
V tomto období došlo aj vo vtedajšom Česko-Slovensku k vandalskému vyčíňaniu vlajkonosičov pražského futbalového klubu Sparta Praha vo vlaku z Banskej Bystrice do Prahy po pohárovom zápase. Táto udalosť sa stala inšpiráciou pre napísanie scenára k českému filmu Proč? režiséra Karla Smyczeka. V sekvenciách tohto filmu môžeme zaregistrovať aj skandovanie demolujúcich vlajkonosičov: „Brussel! Brussel..!“, ktorá je z ich strany akousi „glorifikáciou“ vtedy aktuálnej udalosti.

Športové chuligánstvo vo svete

Argentína 
 1968 – 70 ľudí mŕtvych pri panickom úteku pri požiari na tribúnach v Buenos Aires, keď mládež na ne hodila horiaci papier.
 2002 - vyšetrovaním futbalového chuligánstva bolo v Argentíne zistených 40 prípadov vrážd počas zápasov za posledných 10 rokov. Len v roku 2002 bolo päť mŕtvych a množstvo incidentov s použitím nožov a strelných zbraní. Od tridsiatych rokov do roku 2002 zomrelo pri incidentoch na futbalových zápasoch v Argentíne 152 ľudí.
 Roku 2005 bol policajným gumeným projektilom zastrelený hráč Carlos Ezcurra. Počas polčasu v Mendoze medzi druholigovými San Martin a Gody Cruz niekto hodil medzi fanúšikov skalu, obidva tábory sa začali biť. Policajt nechtiac zasiahol jedného z hráčov, ktorí chceli upokojiť rozvášnený dav.

Brazília 
V porovnaní s inými futbalovými veľmocami sú brazílski fanúšikovia miernejší.
 4. marec, 1974 – počas bitky na zápase so Salvádorom boli štyria mŕtvi a 1 500 zranených divákov.

Peru 
24. mája 1964 bolo počas nepokojov pri zápase medzi Peru a Argentínou na olympijskú kvalifikáciu v Lime zabitých viac ako 300 a ďalších 500 futbalových fanúšikov bolo zranených.

Salvádor a Honduras 
Medzi Salvádorom a Hondurasom bol v roku 1969 rozpútaný šesťdňový konflikt, ktorý dostal názov „Futbalová vojna“. Príčinou boli tri futbalové zápasy (mali rozhodnúť o kvalifikácii na MS 1970), ktoré zvýšili vtedajšie politické napätie medzi týmito krajinami. 

Nie je presne známe koľko ľudí bolo v tomto konflikte zavraždených, tisíce ľudí opustilo svoje domovy. 27. júna 1969 Honduras prerušil diplomatické vzťahy so Salvádorom. Ráno 14. júla 1969 vypukla medzi týmito krajinami krátka vojna.

Chorvátsko 
V Chorvátsku sa objavilo futbalové chuligánstvo v 90. rokoch po občianskej vojne, ktorej výsledkom bol rozpad Juhoslovanskej federácie. Dva najznámejšie fanúšikovské kluby, ktoré sa nedajú celkom zaradiť medzi chuligánov, sú Torcida (Hajduk Split) a Bad Blue Boys (Dinamo Záhreb). Väčšie napätia u chorvátskych fanúšikov pri futbalových zápasoch vznikajú hlavne proti srbským súperom a pri zápasoch proti Bosne a Hercegovine.

Anglicko 
Anglicko, vzhľadom na tradície, patrí nielen medzi futbalové veľmoci, ale aj medzi veľmoci futbalového chuligánstva. Aj miestne futbalové derby sú zároveň derby fanúšikovských klubov. Najväčší rozmach tohto športového neduhu nastal v Anglicku v 60. rokoch 20. storočia. Futbalové chuligánstvo patrí k životnému štýlu niektorých skupín mladých ľudí. Gangy chuligánov nasledujú svoje futbalové mužstvá na každom zápase a na každom zápase sa nájde dôvod rozpútať bitku medzi fanúšikmi súperiacich strán.

Literatura 
 Smolík, J. (2010): Subkultury mládeže. Uvedení do problematiky, Praha: Grada. ISBN 978-80-247-2907-7

Zdroj 

Fanúšikovia
Subkultúry