Skupina kozmonautov CKBM

Skupina kozmonautov CKBM vznikla roku 1972 v Čelomejovej Centrálnej konštrukčnej kancelárii strojárstva (CKBM) v Reutove. Vedenie podniku počítalo s letmi svojich zamestnancov na orbitálnu stanicu Almaz v kozmickej lodi TKS. Vývoj lode TKS sa preťahoval, preto k Almazom, vypusteným ako Saľut 2, Saľut 3 a Saľut 5, lietali upravené Sojuzy. Program TKS bol nakoniec v roku 1981 z finančných dôvodov zrušený, skupina však existovala až do apríla 1987. Nikto z jej členov sa do vesmíru nedostal.

História skupiny 
Zostavovanie skupiny kozmonautov CKBM (od 1983 NPO Mašinostrojenija) začalo v roku 1967, prihlásilo sa viac ako 300 inžinierov. Vybraní kandidáti z radov inžinierov spoločnosti prešli previerkou zdravotného stavu v Inštitúte lekársko-biologických problémov, súhlas Medzirezortnej lekárskej komisie (GMK) na výcvik dostali 20. mája 1968 Oleg Nikolajevič Beřkovič (do 1969) a Leonard Dmitrijevič Smiričevskij (do 1971), 16. októbra 1968 Viktor Nikolajevič Jeremič (do 1971), Valerij Grigorievič Makrušin a Eduard Dmitrijevič Suchanov. V lete 1970 bola na lekárske testy vyslaná druhá skupina kandidátov. 25. februára 1971 súhlas GMK na výcvik dostali Alexej Anatolievič Grečanik s Dmitrijom Andrejevičom Jujukovom. Po získaní súhlasu lekárov boli kandidáti zaradení do špeciálnej skupiny skúšobných inžinierov. Jej členovia absolvovali fyzickú, parašutistickú a potápačskú prípravu, tréning v stave beztiaže. Spolupracovali pri skúškach a vývoji stanice Almaz a lode TKS.

Z členov špeciálnej skupiny získal kvalifikáciu skúšobného kozmonauta () 22. marca 1972 Valerij Makrušin a 27. marca 1973 Dmitrij Jujukov. 26. júla 1973 získal súhlas GMK a bol zaradený medzi skúšobných inžinierov Valerij Alexandrovič Romanov.

Roku 1975 generálny konštruktér Vladimir Čelomej rozhodol o rozšírení počtu kozmonautov na šesť ľudí. Skupina bola rozšírená predovšetkým o inžinierov z pobočky v Filách. 31. augusta 1977 tak získal súhlas GMK na výcvik Vladimír Mkrtyčovič Gevorkian a 1. novembra 1977 Valerij Alexandrovič Chatulev. V decembri 1978 získali kvalifikáciu skúšobný kozmonaut Grečanik, Romanov, Gevorkian a Chatujev.

Valerij Makrušin, Valerij Romanov a Dmitrij Jujukov boli v decembri 1978 určení do posádok lodí TKS. Ale onedlho (roku 1981) bol celý program letov lodí TKS zrušený.

Medzitým od roku 1978 prebiehalo ďalšie kolo rozširovania skupiny. Súhlas GMK na výcvik a zaradenie medzi skúšobných inžinierov získali postupne Anatolij Merkurjevič Čech (do 1982) v júli 1979, Boris Nikolajevič Morozov 31. októbra 1979, Sergej Vladimirovič Čelomej (do 1983, syn Vladimira Čelomeja) a Sergej Andrejevič Čučin 14. apríla 1981, Sergej Erislavovič Kondratiev a Lev Nikolajevič Tararin roku 1981. Vzhľadom na ukončenie programu TKS sa nikto z tejto šestice kozmonautom nestal.

Skupina bola zrušená príkazom ministra všeobecného strojárstva č.138 z 8. apríla 1987.

Kozmonauti CKBM/NPO Mašinostrojenija

Externé zdroje

Referencie 

Kozmonautika v Sovietskom zväze