Amoxicilín

Amoxicilín je liečivo, β-laktámové antibiotikum, ATC kód: J01CA04.

Sumárny vzorec amoxicilínu je C16H19N3O5S, mólová hmotnosť je 365,4 g/mol. 

Amoxicilín bol prvý raz dostupný v roku 1972. Je to aminobenzylpenicilín s baktericídnym účinkom spočívajúcom v schopnosti inhibovať syntézu bunkových stien baktérií.

Amoxicilín je určený na liečbu nasledovných bakteriálnych infekcií vyvolaných grampozitívnymi a gramnegatívnymi patogénmi citlivými na amoxicilín:
infekcie horných dýchacích ciest, vrátane infekcií uší, nosa a krku 
infekcie dolných dýchacích ciest 
infekcie dolných močových ciest
profylaxia endokarditídy u rizikových pacientov, t. j. pri chirurgickom zákroku v ústnej dutine alebo oblasti horných dýchacích ciest

Zvyčajne citlivé druhy baktérií na amoxicilín 
Grampozitívne aeróby
Bacillus anthracis
Listeria monocytogenes
Staphylococcus aureus (beta-laktamáza negatívny, citlivý na meticilín)
Streptococcus agalactiae
Streptococcus bovis
Streptococcus pyogenes
Gramnegatívne aeróby 
Helicobacter pylori 
Neisseria meningitidis
Anaeróby
Clostridium spp
Peptostreptococci
Aeróby typu Staphylococcus sú voči amoxicilínu rezistentné.

Nežiaduce účinky 

Nežiaduce účinky sú podobné ako pri iných β-laktámových  antibiotikách. Najčastejšími sú nevoľnosť (nauzea), zvracanie, hnačka a ľahká únava. Účinky na gastrointestinálny trakt sú väčšinou mierne a zvyčajne vymiznú buď v priebehu liečby alebo krátko po jej ukončení. Výskyt týchto nežiaducich účinkov je možné znížiť užitím amoxicilínu počas jedla.

Beta-laktámové antibiotiká
Základné a špeciálne esenciálne liečivá podľa WHO