Právna skutočnosť

Právne skutočnosti sú podmienky či predpoklady, ustanovené právnou normou, ktoré determinujú vznik, zmenu a zánik právnych vzťahov. Delia sa na subjektívne a objektívne (pozri nižšie).

Delenie právnych skutočností: 
 subjektívna právna skutočnosť (synonymá: právne relevantné konanie, konanie, právne konanie v širšom zmysle; najmä v súkromnom práve: úkon, právny úkon v širšom zmysle) - toto je právna skutočnosť, ktorá je prejavom vôle ľudí: 
 konanie podľa práva (synonymá: neprotiprávne konanie, dovolené konanie, právne konanie v užšom zmysle, najmä v súkromnom práve: právny úkon v užšom zmysle):
 právny úkon v najužšom (a najčastejšom) zmysle - napr. zmluva, závet
 vytvorenie veci alebo diela (synonymum: reálny akt)  - napr. namaľovanie obrazu
 individuálny právny akt (v užšom zmysle len konštitutívny individuálny právny akt, t.j. zakladajúci nové práva a povinnosti) 
 protiprávne konanie (synonymá: delikt v širšom zmysle, nedovolené konanie, zakázané konanie, najmä v súkromnom práve: protiprávny úkon):
 zavinené protiprávne konanie (synonymum: delikt v užšom zmysle)
 nezavinené protiprávne konanie.
 objektívna právna skutočnosť - toto je právna skutočnosť, ktorá vzniká nezávisle od vôle ľudí:
 právna udalosť - právne udalosti sú prírodné a spoločenské javy mimo ľudského správania, napr. zničenie knihy pri požiari
 právna domnienka a fikcia - napr. prezumpcia neviny, prezumpcia znalosti práva atď.

Pôvodný zdroj 
 Jozef Prusák: Teória práva, Bratislava, 1999, ISBN 80-7160-113-6
 Ján Lazar: Základy občianskeho hmotného práva, 2004 ISBN 80-8904-789-0

Externé odkazy 
 Moderné delenie právnych skutočností v súkromnom práve (právní čin znamená právne konanie, právní jednání znamená právny úkon v najužšom zmysle)]

Právo