Šarišský hrad

Šarišský hrad (-normovaný názov) alebo hrad Šariš patrí k najrozsiahlejším stredovekým hradom (zrúcaninám) na Slovensku. Hrad je národnou kultúrnou pamiatkou a to od roku 1963. Dátum vyhlásenia za NKP: 17.4.1963. Číslo rozhodnutia: SKK ONV PRESOV 32/63. Číslo ÚZPF 398/1-31.   Jeho celková zastavaná plocha prevyšuje 2,7 hektára. Je postavený na Šarišskom vrchu – kužeľovitom andezitovom 570 m vysokom kopci nad mestečkom Veľký Šariš cca 5 km od mesta Prešov. Poloha kopca v údolí rieky Torysy je predurčená na trvalé osídlenie. V roku 1964 bol celý Šarišský hradný vrch vyhlásený za národnú prírodnú rezerváciu.

Dejiny 
Príklady doložených historických názvov: 1245 castrum Sarus, 1312 castrum de Saarus.

Archeologický prieskum dokázal osídlenie hradného vrchu už v neolite, v neskorej dobe kamennej a v mladšej dobe bronzovej (13. – 11. stor. pred Kr.). Ďalšie obdobie osídlenia bolo preukázané na prelome letopočtu, až do 4. storočia. Táto kontinuita osídlenia bola prerušená a pokračovala až v 10. až 12. storočí.

Presné obdobie výstavby základnej stredovekej stavby nie je známe. Výstavba nového hradu začala v 13. storočí; odtiaľ pochádza aj prvá zmienka o hrade menom Sarus (1245). Hrad bol postavený, aby chránil severojužnú obchodnú cestu údolím rieky Torysy. Už od začiatku svojho jestvovania bol kráľovským hradom. Bol sídlom kráľov v čase, keď sa zdržiavali v Šariši.

Po vzniku Šarišského komitátu v 40. rokoch 13. storočia sa stal centrom nového správneho celku, sídlom šarišských županov (comes). Na začiatku 14. storočia sa hradu zmocnil rod Omodejovcov, nepriateľov kráľa Karola Róberta. Noví majitelia hrad rozšírili o obytné i hospodárske objekty a zosilnili jeho opevnenie. Hradný kapitán Demeter z neho terorizoval okolité mestá a kráľovi verných zemanov. Po Bitke pri Rozhanovciach (1312) sa stal opäť kráľovským majetkom. Kráľ Žigmund daroval hrad r. 1405 Petrovi Perénimu a od neho ho neskôr získali Šoóšovci. Na krátky čas, v rokoch 1441-1460, obsadil hrad Ján Jiskra z Brandýsa a jeho kapitáni. Po neúspešnom obliehaní ho nakoniec dohodou získal kráľ Matej Korvín.

V druhej polovici 15. storočia bol majetkom Peréniovcov, ktorí ho opäť rozšírili a opevnili novým hradným múrom. Peréniovci v roku 1526 po bitke pri Moháči prešli na stranu Jána Zápoľského a okupovali Košice (4. 12. 1536). Cisárske vojsko hrad obliehalo a v roku 1537 aj dobylo. Na Šarišský hrad sa presunuli provinčné orgány z kráľovského domu v Košiciach. Obavy z nájazdov Turkov po bitke pri Moháči spôsobili posilnenie jeho obranného systému. Hrad Šariš sa týmto stal centrom habsburskej časti kraja od Tatier po Tisu. Habsburgovci ho prestavali na mohutnú vojenskú pevnosť s kasárenským štýlom života. Mal stálu posádku asi 200 pešiakov a značný arzenál.

V roku 1642 sa hrad dostal do držby magnátskeho rodu Rákociovcov, ktorí obývali honosný kaštieľ v podhradí. Táto mohutná pevnosť však nezasiahla do nasledujúcich pohnutých udalostí posledných protihabsburských povstaní. V roku 1660 vybuchol sklad pušného prachu a celý hrad značne poškodil. V nasledujúcich rokoch ho preto používali iba na ubytovanie vojska. Hrad v roku 1687 vyhorel a viac nebol obnovený. Posledný z Rákociovcov, sedmohradské knieža František II. Rákoci, známy bojovník za slobodu Uhorska, zomrel vo vyhnanstve v Turecku a hrad prešiel po ženskej línii do vlastníctva rodu Aspermont, neskôr ho vlastnili Szirmayovci. Posledným vlastníkom hradu bol kráľovský komorník Gejza Puľský.

Opis hradného komplexu 
V priebehu stáročí hrad prešiel viacerými stavebnými úpravami. Centrom hradu bola hranolová veža (donjon) s rozmermi 13,2 × 13,2 metra a hrúbkou múrov 4,5 metra. Bol opevnený mohutným múrom a vchádzalo sa doňho bránou na severozápadnej strane. Je postavený z miestneho andezitového kameňa so spevnenými pieskovcovými nárožiami. Opevnenie predstavuje štrnásť, do hradbovej línie vstavaných bášt so strieľňami. Podobné hrady dal stavať kráľ Belo IV. z dôvodu zvýšenia obranyschopnosti krajiny počas vpádu Mongolov po celom uhorskom kráľovstve.

Dnešná podoba 
V dnešnej dobe je hrad vyhľadávaným miestom prechádzok obyvateľov Prešova a okolia. Na hrad vedie spevnená asfaltová cesta a je možné sa tam dostať aj bicyklom. Prístupová cesta slúži ako náučný chodník. Celý hradný vrch je národnou prírodnou rezerváciou. Opevnenie hradu je zachované, vrátane bášt. Plocha hradu už nie je zarastená divorastúcimi krovinami, vďaka dobrovoľníkom, ktorí sa starajú o areál hradu. Centrálna veža – donjon – umožňuje veľmi dobrý výhľad na okolie – od Vysokých Tatier, cez Levočské vrchy, Čergov a Slanské vrchy. Dobre sú viditeľné aj zrúcaniny ďalších stredovekých hradov – Kapušianskeho a Kamenického.

Nálezy na hrade  
Najstaršie osídlenie hradného kopca je dokázané nálezmi neolitickej keramiky a štiepaných kamenných produktov. Ďalšie obdobie osídlenia hradu (od prelomu letopočtov po 4. storočie po Kr.) dokazujú nálezy neskorolaténskej grafitovej keramiky a liatej bronzovej spony.

Prístup 
 po  značke z mesta Veľký Šariš
 po  značke z obce Šarišské Michaľany
Priamo z centra Prešova sem premáva aj linka č. 45 prešovskej mestskej hromadnej dopravy.

Okolie 
Blízke hrady: 
Hrad Bodoň
Kapušiansky hrad
Kysacký hrad
Lipovský hrad
Obišovský hrad
Šebešský hrad
Soľný hrad

Galéria

Referencie

Pozri aj 
Šarišská hradná cesta

Iné projekty

Externé odkazy 
Poloha hradu na turistickej mape

Hrady regiónu Šariš
Okres Prešov
Ruiny na Slovensku
Prešovská hradná cesta
Veľký Šariš