Mária Kráľovičová

Mária Kráľovičová alebo Marína Kráľovičová (vyd. Procházková; * 7. jún 1927, Čáry – 5. december 2022, Bratislava) bola slovenská herečka.

V Slovenskom národnom divadle pôsobila 74 rokov.

Životopis 
Narodila sa v dedine Čáry na Záhorí. Hereckú kariéru začala ako osemnásťročná v Komornom divadle v Martine. Za dva roky tu vytvorila 14 postáv a hneď v prvej sezóne získala na Divadelnej žatve v Prahe ocenenie Talent roka za postavu Aničky v Tajovského Ženskom zákone. O päťdesiat rokov neskôr vytvorila v tej istej hre prepísanej pre SND do záhoráckeho dialektu postavu Dory Chomútskej. Medzitým sedliačky takmer nehrala, stala sa totiž najprv lyrickou a neskôr charakterovou dramatickou herečkou.

V rokoch 19471950 študovala herectvo na Štátnom konzervatóriu v Bratislave, ale už 1. januára 1948 sa stala členkou Slovenského národného divadla. V marci 1948 sa tu po boku Andreja Bagara v premiére Molièrovej Školy žien predstavila v úlohe Agnesy. Skutočnou hviezdou sa stala v novembri 1948, keď ju Jozef Budský obsadil do zdramatizovanej Sládkovičovej Maríny. Moderný javiskový tvar tohto predstavenia obrazov, svetla a veršov, ktoré bolo neskôr označované za inscenáciu storočia, ale ktoré zakrátko zakázali a stiahli, bol spoločným dielom výtvarníkov Dezidera Millyho, Jána Mudrocha, skladateľa Andreja Očenáša a literátov Alexandra Matušku a Jozefa Felixa. Marína predurčila jej recitátorskú dráhu.

Odohrala vyše štyristo divadelných, filmových a televíznych postav a ešte dvojnásobok v rozhlase. Medzi jej postavami nechýba Shakespearova Júlia, Ofélia, či pani Fordová, Hviezdoslavova Salome, Schillerova Amália, Brechtova Virginia, Arbuzovova Vala, Čechovova Sára aj Ranevská, lady Torrancová Tennessee Williamsa, Maggie-Marylin Arthura Millera, Iwaszkiewiczova George Sandová, či Costeaova Ona a Edith Piafová. K osemdesiatinám jej venovalo SND hru S mamou Táne Kusej, kde za postavu Terézie Klimovej bola navrhnutá na ocenenie Dosky, a k osemdesiatpäťke rovnako hlavnú úlohu Cissy Robsonovej v hre oscarového dramatika Richarda Harwooda Kvarteto.

V roku 2013 sa vydala na rozlúčkové turné po Slovensku s komédiou Marca Camolettiho Kto zhasol svetlo a detektívkou Ryba v trojke.

Bola prvou slovenskou televíznou herečkou (r. 1957 spolu s Elom Romančíkom „Dovidenia Luciene“ v réžii Jána Roháča) a prvou recitátorkou, ktorá slovenskú poéziu prezentovala v recitáloch na troch kontinentoch (napr. už v roku 1958 na Expo v Bruseli v réžii Alfreda Radoka, v Montreale, Havane, Hanoji, Jeruzaleme...)

Bola národnou umelkyňou, dvojnásobnou laureátkou štátnej ceny, nositeľkou Radu Ľudovíta Štúra I. triedy, Zlatého krokodíla, Krištáľového krídla, má svoju tabuľku na chodníku slávy v Bratislave, je v sieni slávy osobností televíznej obrazovky OTO. Aktívne pracovala v Zväze slovenských dramatických umení a v ústrednom výbore Slovenského zväzu žien a od roku 2006 bola richtárkou Spolku Záhorákov. S manželom, básnikom, spisovateľom a novinárom Mirom Procházkom, mala dve deti.

Ocenenia 
 1946 – talent roka, Divadelná žatva Praha
 1961 – laureátka štátnej ceny
 1967 – titul zaslúžilá umelkyňa
 1976 – Krištáľová ruža
 1978 – Cena Andreja Bagara
 1979 – titul národná umelkyňa
 1979 – televízna cena Zlatý krokodíl
 1984 – laureátka štátnej ceny
 1998 – Cena Literárneho fondu za celoživotnú tvorbu
 2001 – Zlatá slučka, cena za najlepší dabing
 2002 – štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy
 2004 – Kvet Tálie
 2006 – Sieň slávy Osobnosť televíznej obrazovky OTO
 2007 – Cena Jozefa Kronera za celoživotné herecké dielo
 2007 – výročná cena Literárneho fondu
 2007 – Krištáľové krídlo v kategórii divadlo
 2010 – Chodník slávy Divadla Pavla Országha Hviezdoslava
 2012 – Osobnosť Bratislavy
 2012 – Medaila prezidenta Slovenskej republiky za významné zásluhy o rozvoj slovenskej kultúry
 2014 – Cena predsedu Národnej rady Slovenskej republiky za rozvoj kultúry a za výnimočný prínos v oblasti dramatického umenia

Filmografia (výber) 
 1950: Priehrada (ako Uľka Bojnová)
 1959: Muž, ktorý sa nevrátil (ako Kovalská)
 1960: Skalní v ofsajde (ako Sekáčová)
 1962: Výlet po Dunaji (ako Domastová)
 1963: Ivanov (ako Anna Sára)
 1966: Šiesty júl
 1970: Inferno
 1971: Ľudský hlas
 1975: Buddenbrookovci
 1978: Jedenáste prikázanie
 1997: Duchovia (ako Kvetka) – seriál
 2000: Amálka, ja sa zbláznim
 2005: Rodinné tajomstvá
 2006: Veľké šťastie
 2008: Priateľky (ako Mária) – seriál

Aktuálne inscenácie 
 SND
 Georges Feydeau: Chrobák v hlave (ako Olympia Feraillonová)
 Ronald Harwood: Kvarteto (ako Cissy Robsonová)
 Valeria Schulczová a Roman Olekšák: Leni (ako Bertha)
 Thomas Mann : Buddenbrookovci (ako Lina)
 Christopher Hampton: Popol a vášeň (ako Nini)
 Franz Lehár: Zem úsmevov (ako Excelencia Hardeggová)
 Ivan Stodola: Bačova žena (ako Gazdiná)

 Iné divadlá
 Marc Camoletti: Kto zhasol svetlo (ako Anna)
 Wolfgang Kohlhaase a Rita Zimmerová: Ryba v trojke (ako Charlotta Heckendorfová)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
  
 Mária Kráľovičová na FDb.cz
 Mária Kráľovičová na Osobnosti.sk
 https://www.szpb.sk/arte-content/uploads/2021/01/boj-1-2021_s1-12.pdf

Osobnosti z Čár
Slovenské dabingové herečky
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Členovia Činohry Slovenského národného divadla
Členovia Slovenského komorného divadla
Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Česko-slovenskí národní umelci
Držitelia Krištáľového krídla
Cena Literárneho fondu
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra I. triedy