Gubernia

Gubernia () bola vyššia územno-správna jednotka v Ruskej ríši v období 18. - začiatku 20. storočia, v RSFSR a Sovietskom zväze, ktorá sa utvorila v procese výstavby centralizovaného štátu za vlády Petra I. začiatkom 18. storočia.

Prvotné delenie za Petra I. 

Prvých 8 gubernií, ktoré vznikli na základe príkazu Petra I. počas jeho reformy miestnej vlády
 zo dňa 12. decembra 1708:
 Sankt-Peterburská gubernia
 Moskovská gubernia
 Archangelogorodská gubernia
 Smolenská gubernia
 Kyjevská gubernia
 Kazanská gubernia
 Azovská gubernia
 Sibírska gubernia

Reorganizácia za vlády Kataríny II. 

Nasledujúca realizácia systému miestnej vlády na základe programu reformy Petra I., ktorá sa skončila v roku 1780 sa spája s Organizáciou pre vládu v guberniách Ruského impéria. Po Roľníckom povstaní Jemeľjana Pugačova bolo totiž nutné posilniť centrálnu moc. Namiesto 20 gubernií bolo na začiatku vlády Kataríny II. ustanovených 40 s počtom obyvateľov 300 - 400 tisíc. Ku koncu jej vlády bolo gubernií 51, zlikvidovali sa provincie a gubernie sa spolčili do tzv. miestodržiteľstiev, kde 2 - 3 gubernie tvorili jedno miestodržiteľstvo. Tie sa potom delili na okresy s 20 - 30 tisíc obyvateľmi (12 000 - 15 000 obyvateľov na jednu guberniu). Námestníci a gubernátori boli podriadení senátu a prokuratúre, ktorú zastával generálny prokurátor. Na čele okresu stál vedúci okresnej polície, ktorého si šľachtici volili raz za 3 roky na svojom zjazde. Pravou rukou gubernátora bol viecegubernátor.

Organizácia pre vládu v guberniách Ruského impéria utvorila zložitý byrokratický systém administrácie gubernií, v ktorých hlavnú úlohu zohrávala šľachta. Tento systém bol podporovaný organizáciou stavovej šľachtickej samosprávy. Na niektoré z funkcií, ktoré zastávali šľachtici bolo možné opätovne po uplynutí mandátu funkcionára zvoliť ďalšieho šľachtica. Organizácia pre vládu v guberniách tak položila základy celej nasledujúcej organizácie vlády v Ruskom impériu.

Druhá guberniálna reforma 

V rokoch 1796 - 1797 prebiehala v Ruskom impériu druhá guberniálna reforma, výsledkom ktorej bolo zrušenie miestodržiteľstiev. V 19. storočí dochádza k rozdeleniu územno-správnych organizácií na 2 skupiny:
 Na území európskej časti Ruského impéria sa zachovala pôvodná organizácia gubernií (51 gubernií).
 V ostatných krajoch okrem pobaltských štátov (3 gubernie) vznikol systém generálnych gubernátorstiev.

Okrem toho v druhej polovici 19. storočia vzniklo 20 oblastí (administratívnych jednotiek zodpovedajúcim guberniám). Ako zvyčajne, oblasti sa nachádzali v pohraničných územiach. Pokračuje aj centralizácia a byrokratizácia miestnej vlády. Nastáva zjednodušenie miestneho aparátu a zosilnenie jeho podriadenia sa osobne gubernátorovi.

20. storočie 
Druhá guberniálna reforma trvala do začiatku 20. storočia. V rokoch 1907 - 1910 v Ruskom impériu platili mimoriadne metódy vlády. Zvýšila sa moc policajných orgánov i stavovsko-šľachtických organizácií (Rada spojenej šľachty).

Po februárovej revolúcii v roku 1917 dočasná vláda zachovala celý systém gubernátorských úradov, iba gubernátori v guberniách boli vymenení za gubernátorských komisárov a v okresoch za okresných komisárov. Z nich však bola väčšina šľachtického pôvodu. Zároveň sa formoval systém Sovietov
, ktorý zastával opozíciu vo vzťahu voči moci dočasnej vlády.

Na konci októbrovej revolúcie v roku 1917 bolo zachované prvotné rozdelenie gubernií. Zlikvidoval sa však starý gubernátorský aparát a vytvorili sa novoustanovené orgány sovietskej moci na čele s gubernátorským výkonným výborom, ktorý bol zvolený na gubernátorskom zjazde Sovietov.

Do roku 1917 bolo v Ruskom impériu 78 gubernií, z ktorých sa 25 v rokoch 1917 - 1920 stalo súčasťou Poľska, Fínska a pobaltských krajín Litvy, Lotyšska a Estónska. Gubernátorsko-územné rozdelenie bolo zrušené v rokoch 1924 - 1929 a nahradené novou rajonizáciou územia Sovietskeho zväzu na oblasti, kraje a okruhy.

Poznámky

Pozri aj 
 Zoznam gubernií Ruského impéria
 Zoznam gubernií v Ruskej socialistickej federatívnej sovietskej republike

Zdroj 
 Алексушин Г. В.: Самарские губернаторы. Самара. Самарский дом печати. 1996.

Dejiny Ruska