Svetozár Stračina

Svetozár Stračina (* 3. december 1940, Martin – † 26. február 1996, Bratislava, pochovaný v Banskej Bystrici) bol slovenský hudobný skladateľ, zberateľ ľudových piesní a editor ich nahrávok, spoluorganizátor folklórnych festivalov, autor piesní a úprav hudobného folklóru, orchestrálnych diel, filmovej a scénickej hudby.

Životopis 
Základnú školu a štúdium hry na klavíri a akordeóne na Hudobnej škole absolvoval v Banskej Bystrici. V rokoch 19601965 vyštudoval hudobnú vedu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Ešte počas vysokoškolského štúdia sa začal venovať skladateľstvu. Začínal so scénickou hudbou pre niekoľko bratislavských divadiel (predovšetkým Divadlo poézie, Divadlo pantomímy, Slovenské národné divadlo a Nová scéna), neskôr sa však už naplno venoval folklóru.

Zásadnou pre jeho ďalšiu tvorbu sa stala spolupráca so súborom Lúčnica a s jej umeleckým vedúcim Štefanom Nosáľom začiatkom šesťdesiatych rokov dvadsiateho storočia. Pre Lúčnicu skomponoval množstvo skladieb, ako aj celých scénických programov - medzi najznámejšie patria „Na obnôcke“ (1963), „Čirčianka“ (1966), „Sviatok na Zemplíne“ (1968), „Terchovanci idú“ (1969), „Vitaj, naša jar“ (1974) či celovečerný reprezentačný program „To je Lúčnica“ (1988). Taktiež spolupracoval aj so SĽUKom. V rokoch 1967 – 1996 zložil hudbu k 43 programovým číslam tohto súboru, napr. „Drevorubači“ (1967), „Biela plť na Váhu“ (1973), „S batôžkom a krošňou“ (1978), „Chlieb náš každodenný“ (1989), alebo cyklus vianočných kolied zo zbierky Andreja Kmeťa „Betlehemský večný salaš“ (1990). Okrem toho vytvoril množstvo kompozícií pre Orchester ľudových nástrojov a úprav pre mnohých interpretov slovenskej ľudovej piesne (Anna Hulejová, Helena Záhradníková, Darina Laščiaková, Michal Seredič, Ján Ambróz, Angela Vargicová, Ľudová hudba bratov Muchovcov a i.). Svojou prácou sa všemožne usiloval podporovať slovenské folklórne hnutie, patril k spoluorganizátorom folklórnych festivalov v Detve a Východnej, námety pre svoju hudobnú aj scénickú tvorbu čerpal od nositeľov tradičnej ľudovej kultúry, s ktorými sa často stretával, zbieral ľudové piesne.
Významná je aj jeho spolupráca na tvorbe gramoalbumov s tradičnou hudbou významných folklórnych regiónov - Kysúc, Oravy, Liptova, Podpoľania či Terchovej.

V rámci rozhlasovej, televíznej a filmovej tvorby spolupracoval s poprednými slovenskými režisérmi (napr. Martin Ťapák, Andrej Lettrich) a vytvoril scénickú hudbu pre približne 160 filmov, množstvo televíznych a rozhlasových inscenácií.

V rokoch 1970 – 1985 sa Stračina zúčastňoval ako reprezentant Československa medzinárodnej súťaže nahrávok folklórnej hudby „Prix de musique folklorique de Radio Bratislava“, ktorú organizoval Československý rozhlas. Jeho skladby získali 10 ocenení, vďaka čomu bol najúspešnejším skladateľom v histórii súťaže a stal sa celoeurópsky uznávanou osobnosťou v oblasti tradičnej hudby. Po viacročnej prestávke bola súťaž v roku 2003 obnovená a v dvojročných intervaloch ju usporadúva Rozhlas a televízia Slovenska spolu s Európskou vysielacou úniou EBU ako medzinárodnú rozhlasovú súťaž nahrávok tradičného folklóru „Grand Prix Svetozára Stračinu“ ().

V januári 1996 dostal Stračina od vtedajšieho ministra kultúry SR Ivana Hudeca ocenenie „poctu Eugena Suchoňa“ za jeho vklad do slovenskej hudobnej tvorby. Bolo to posledné ocenenie, ktoré si prevzal, pretože o necelé dva mesiace, koncom februára 1996 v Bratislave zomrel. Pochovali ho však podľa jeho želania v Banskej Bystrici.

Na jeho počesť sú pomenované ulice v Martine (Ulica S. Stračinu), Detve (S. Stračinu) a v Banskej Bystrici (Ulica Svetozára Stračinu).

V roku 2015 slovenská skupina Malokarpatan vydala album Stridžie dni na počesť pamiatke Svetozára Stračinu.

Ocenenia 
 1996 - pocta Eugena Suchoňa - ocenenie ministra kultúry SR
 2011 - Rad Ľudovíta Štúra I. triedy - In memoriam

Filmová hudba 
 1969 – Málka, réžia: Martin Ťapák
 1970 – Rysavá jalovica, réžia: Martin Ťapák
 1971 – Nevesta hôľ, réžia: Martin Ťapák
 1974 – Deň, ktorý neumrie, réžia: Martin Ťapák
 1975 – Pacho, hybský zbojník, réžia: Martin Ťapák, kamera: Benedikt Krivošík
 1976 – Sváko Ragan, réžia: Martin Ťapák
 1977 – Vianočné oblátky, réžia: Martin Ťapák
 1977 – Ako sa Vinco zaťal, réžia: Juraj Lihosit
 1978 – Krutá ľúbosť, réžia: Martin Ťapák
 1978 – Nech žije deduško (TV seriál), réžia: Jozef Medveď
 1979 – Dve frašky, réžia: Martin Ťapák
 1979 – Mišo, réžia: Martin Ťapák
 1979 – Smrť chodí po horách, réžia: Ivan Teren
 1981 – Bičianka z doliny, réžia: Jozef Zachar
 1981 – Na baňu klopajú (TV seriál), réžia: Andrej Lettrich
 1981 – Noční jazdci, réžia: Martin Hollý ml.
 1981 – Plavčík a Vratko, réžia: Martin Ťapák
 1982 – Popolvár najväčší na svete, réžia: Martin Ťapák
 1986 – Alžbetin dvor (TV seriál), réžia: Andrej Lettrich
 1986 – Kohút nezaspieva, réžia: Martin Ťapák
 1988 – Maľovanky – spievanky – Jeseň, bábkový film, réžia: Helena Slavíková-Rabarová, kamera: Milan Peťovský
 1989 – Montiho čardáš, réžia: Martin Ťapák
 1991 – Zuzanka Hraškovie, réžia: Franek Chmiel

Referencie

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 Svetozár Stračina na stránke SĽUK-u
 Grand Prix Svetozára Stračinu (Svetozár Stračina Grand Prix)

Zdroj 
 

Slovenskí hudobní skladatelia
Osobnosti z Martina
SĽUK
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra I. triedy