Jaroslav Filip

Jaroslav Filip (* 22. jún 1949, Hontianske Moravce – † 11. júl 2000, Bratislava) bol slovenský hudobník, hudobný skladateľ, humorista, dramaturg, herec a zanietený propagátor internetu s neobyčajne širokým spektrom aktivít.

Život 
Narodil sa v učiteľskej rodine. Mal troch súrodencov: o štyri roky mladšieho Ľuba, o šesť rokov mladšiu Táňu a o desať rokov mladšieho Vlastimila. Od siedmich rokov hral na klavíri, ktorému prišiel na chuť až v štrnástich rokoch. Spolu s láskou k hre na klavíri prepadol aj vášni bigbíťákov – vysielaniu Radia Luxembourg, jediného kanála, v ktorom hudobníci nasávali západnú hudbu. Bežne ho počúval aj niekoľko hodín v kuse. Študoval v základnej umeleckej škole v Šahách, ktorú ukončil ako jeden z prvých absolventov.

Začiatkom 60. rokov rokov študoval na konzervatóriu v Bratislave. V tom období bol veľkým obdivovateľom Deža Ursinyho a jeho skupiny Beatmen. Mestský život ho však čoskoro pohltil natoľko, že začal zanedbávať školu. V štúdiu pokračoval kvôli zlému prospechu na konzervatóriu v Žiline. Po jeho absolvovaní v roku 1968 sa vrátil do Bratislavy pretože chcel byť hercom, čo bolo jeho komediantskému naturelu najbližšie. Dvadsiateho augusta 1968 nastúpil ako asistent kamery do Slovenskej televízie, ale dlho sa tam nezdržal, lebo o deň neskôr začala okupácia. Nastúpil ako poštový doručovateľ na Slovkoncerte (tu pracoval aj Ján Lehotský). Podľa vlastných slov nič nerobil, iba nosil na poštu tašku s korešpondenciou, ktorú občas aj zabudol v neďalekom bare. Neskôr nastúpil na miesto asistenta kamery po druhýkrát a rozhodol sa pre filmovú dramaturgiu. Medzitým činorodo prenikal do muzikantského sveta.

Hrával v bratislavskom vysokoškolskom klube Véčko so skupinou Petra Lipu Blues Five. Zúčastnil sa s ňou aj Pražského beatového festivalu v roku 1969. Isté obdobie pracoval v agentúre Slovkoncert. Neskôr študoval na VŠMU dramaturgiu a scénaristiku, kde v roku 1976 promoval. V 70. rokoch sa udialo všetko, čo bolo pre ďalší Filipov život kľúčové (okrem stretnutia s počítačmi). Začal hrať s Ursinym a nahral s ním podstatné albumy, oženil sa, účinkoval v Divadle u Rolanda, pracoval v rozhlase v relácii Pohľady do kultúry, začal moderovať televízne relácie a dal sa dokopy s Lasicom a Satinským, skladal scéniky. Okrem toho pravidelne tvoril filmovú hudbu a stvárňoval rôzne filmové postavy. V roku 1977 vyšiel rozhovor s Jarom Filipom pod názvom V každom žije pieseň.

Po revolúcii verejnosť vnímala Filipa predovšetkým ako humoristu. Najskôr prostredníctvom rozhlasovej relácie Apropo, neskôr cez jej televízne obmeny a rôzne súvisiace spolupráce so Stanom Radičom, Rasťom Piškom, Miroslavom Nogom, Štefanom Skrúcaným a Zuzanou Tlučkovou. V ich tvorbe boli výrazne prítomné prvky politickej satiry, predovšetkým vo vzťahu k vládnej koalícii a jej predsedovi Vladimírovi Mečiarovi. Jaroslav Filip bol tiež známy ako zanietený fanúšik a propagátor nových technológií, predovšetkým mobilných telefónov a internetu. Prostredníctvom dial-up pripojenia bol online už od začiatku druhej polovice 90. rokov, teda v dobe, kedy bola jeho penetrácia na Slovensku veľmi nízka. Aktívne sa zúčasťňoval emailových fór s ďalšími (aj zahraničnými) Slovákmi a je tiež autorom prvej emailovej drámy. Spolu s Róbertom Dydom založili v januári 1997 prvý (nultý) slovenský internetový magazín Sieťovka. Bol tiež zanieteným hráčom počítačových hier a od roku 1994 publikoval články a recenzie počítačových hier v časopise RIKI. Známe boli jeho pravidelné rubriky „horoskopy“ a „Hello Maniacs!“. Jeho povestnú nespavosť a sklony pracovať v noci reflektovala tiež jeho rozhlasová relácia Noční vtáci na rádiu Twist, kde s poslucháčmi komunikoval telefonicky, ale aj online.

S manželkou Evou mal tri deti: synov Jara a Lea a dcéru Evu. Jeho dcérou je aj hudobníčka Dorota Nvotová, ktorej matkou je herečka Anna Šišková.

Zomrel za počítačom ráno 11. júla 2000 na následky masívneho srdcového infarktu, ktorý bol výsledkom nesprávnej životosprávy a viery v alternatívne liečebné postupy.

V roku 2002 o ňom vyšla životopisná kniha Človek hromadného výskytu od Mariana Jaslovského a v roku 2008 bol o ňom spracovaný dokument z cyklu Radosť zo života. Podľa dostupných informácií je v produkcii aj dokumentárny film Hľadanie, jeho aktuálny stav je však neznámy.

Hudba 
Meno Jara Filipa je primárne spájané s hudbou, ktorá tvorila najväčšiu časť jeho tvorby, hoci okrem nahrávok po nej ostalo len málo hmatateľných stôp keďže väčšinu skladieb komponoval priamo za klavírom a bez notových zápisov.

Prvé stopy jeho hudobnej tvorby mimo divadla sú spojené s Dežom Ursinym. Odhliadnuc od menších či väčších odmĺk, spolupracoval s bigbítovým skladateľom a spevákom takmer 24 rokov, najprv ako člen skupiny Provisorium a potom aj pri tvorbe sólových platní. Jaro Filip povedal o svojich začiatkoch v Provisoriu: „Do Provisoria som prišiel sťaby mladý chlapec z dediny, kuchynský klavirista typu, zahraj si všetko od bicích až po basu na klavíri. Môj štýl je dodnes poznamenaný sólovým hraním; Dežo mi vždy nadával, že načo zdvojujem basu. No preto, lebo doma som si ju musel hrať sám. To je, skrátka, choroba klaviristického samotárstva."

Napriek tomu, že skupina Provisorium sa v roku 1971 oficiálne rozpadla, pri mnohých ďalších projektoch sa znovu spomína tento názov, hoci s inými hudobníkmi. Je to preto, lebo v každom takomto projekte bol prítomný Dežo Ursiny a Jaro Filip – ostatní členovia sa stále menili, netvorili pevnú súčasť ich zoskupenia, takže išlo o akúsi „provizórnu“ kapelu.

Ich prvý spoločný album Jara Filipa, Satinského a Lasicu Bolo nás jedenásť z roku 1981 priniesol okrem typickej veselej tvorby aj niekoľko piesní, ktorých texty skrývali reflexie na spoločenské dianie a správanie ľudí. Rovnako plodne s dvojicou komikov nahral legendárne albumy S vetrom o preteky (1982), My (do tanca a na počúvanie) (1987) a Sťahovaví vtáci (1990). Spolu realizovali aj kabaret Ktosi je za dverami a viacero divadelných projektov. Práve hudobný prínos Jara Filipa priniesol pochmúrnu atmosféru a odkazovanie na vtedajšie štátne zriadenie či zlé ľudské vlastnosti. 

Pieseň „Za dedinou“ je o nedôvere v ľudí a nemožnosti otvorenej komunikácie s nimi: „Za dedinou rastú štyri vŕby, vždy ta zájdem, keď ma jazyk svrbí, iba jednej z nich sa zdôverím". Skladbu prespievala aj populárna skupina IMT Smile. O nadčasovosti a význame tohto albumu svedčí aj fakt, že v roku 2007 vyšla jeho reedícia pod hlavičkou denníka SME, v edícii Slovenské legendárne albumy a jeho živá verzia s hosťami zaznela aj na hudobnom festivale Pohoda 2017. 

Najvýraznejšia hudobná spolupráca v poslednom období života Jara Filipa začala vznikať v deväťdesiatych rokoch minulého storočia. V tom čase vzniklo niekoľko albumov Richarda Müllera s výrazným Filipovým prínosom. Práve touto tvorbou ukázal, že jeho talent nie je len v skladbách pre menšinové publikum, ale že dokáže tvoriť aj populárnu hudbu pre širšie spektrum poslucháčov. Mnohé piesne na albumy 33, LSD, Nočná optika či Koniec sveta sám skladal a niektoré z nich, ako napríklad „Milovanie v daždi“ či „Cigaretka na dva ťahy“ sú dnes notoricky známe.

Napriek tomu, že verejnosť pozná Jara Filipa do veľkej miery ako hudobníka, jeho prvý autorský album bol vydaný až v roku 1996. Na platňu s desiatimi piesňami zložil všetky texty Müller. V rovnakom roku vychádza aj CD s klavírnou ezoterickou hudbou Meditation for Piano. Jeho druhý a zároveň posledný sólový album vyšiel v roku 1998 a bol už podľa názvu Ten, čo hrával s Dežom poctou jeho nebohému priateľovi a kolegovi Dežovi Ursinymu. Okrem Andreja Šebana na gitare, Oskara Rózsu s basgitarou a Marcela Buntaja na bubnoch na ňom znovu spolupracoval s Müllerom, ktorý napísal všetky texty.

Vlastné projekty 
 CD – Cez okno – 1996, Salvador
 CD – Meditation for Piano – 1996, Transmusic
CD – Ten čo hrával s Dežom – 1998, Opus

Spolupráca s Richardom Müllerom 
 CD – 33 – 1994, BMG Ariola
CD – LSD – 1996, Polygram
CD – Nočná optika – 1998, Polygram
CD – Koniec sveta – 1999, Universal
CD – … a hosté – 2000, B+M Music, Universal

Spolupráca s Milanom Lasicom a Júliusom Satinským 
 LP  – Pred popravou – 1979, Opus, (záznam predstavenia)
 LP – Bolo nás jedenásť – 1981, Opus
 LP – S vetrom o preteky – 1982, Opus
 LP – My (do tanca a na počúvanie) – 1987, Opus
 LP – Sťahovaví vtáci – 1990, Opus
 CD – L + S + F – Bolo nás jedenásť – 2007, Opus, Sme  (reedícia z 1981)
 Deň Radosti – divadelné predstavenie Štúdia S, autor a interpret piesní, postava Klaviristu
 Jubileum – divadelné predstavenie Štúdia S, autor a interpret piesní

Spolupráca s Dežom Ursinym 

 LP – Dežo Ursiny & Provisorium – 1973, Supraphon
 LP – Pevnina detstva – 1978, Opus
 LP – Nové mapy ticha – 1979, Opus
 LP – Modrý vrch – 1981, Opus
 LP – Zelená – 1986, Opus
 LP – Na ceste domov – 1987, Opus
 LP – Momentky – 1990, Opus
 CD – Do tla – 1991, Arta F1
 2CD – Ten istý tanec – 1992, Arta F1
 CD – Príbeh – 1994, BMG Ariola

Kompilácie 

 CD – Najkrajšie piesne Jara Filipa – 2007, Opus

Filmová hudba 

 Film „Citová výchova jednej Dáši“ – 1980, Réžia: Jan Zeman
 Film „Čarbanice“ – 1982, Réžia: Eva Štefankovičová
 Dokumentárny film Času je málo a voda stúpa – 1997, réžia: Dežo Ursiny (1995) a Ivo Brachtl
 Film Rivers of Babylon – 1998, Extrémne trpká komédia o dravcovi, ktorého od vás neoddeľuje žiadna mreža (Na motívy rovnomenného románu Petra Pišťanka, réžia: Vlado Balco, produkcia: Marian Urban)

Scénická hudba 
Hudba k inscenáciám činohry SND a Novej scény v Bratislave:

 Leocadia – 1978
 Belasé kone na červenej tráve – 1980
 Pokus o lietanie – 1980
 Cyrano z Bergeracu – 1983
 Komik – 1983
 Marysa – 1983
 Dvaja – 1984
 Výnosné miesto – 1984
 Tri sestry – 1984
 Kvinteto – 1985

Iné projekty 

 Hudba k televíznemu seriálu Silvánovci
 Hudba k TV inscenácii: Carlo Goldoni – Prefíkaná vdova, Slovensko, 1981, réžia: Július Pántik
 Spolupráca s punkovou skupinou Zóna A na piesni „Nádherná zákerná“ (2000)
 Bol hosťom spolu s Richardom Müllerom v rozhlasovej relácii „Spolužiaci“ v Rádiu TWIST

Humor

Rádio 
Záložňa: talkshow (v spolupráci so Stanom Radičom)
Apropo plus: talkshow (Štefan Skrúcaný, Miroslav Noga, Zuzana Tlučková, Rasťo Piško, Stano Radič)
Noční vtáci

Televízia 
Apropo TV – televízna verzia rozhlasovej relácie (STV, VTV)
Reservé (TV Markíza)
Telecvoking – pokračovanie Apropo TV (TV Markíza)
Véčko – TV talkshow s hosťami – spolu so Stanom Radičom (TV Luna)
Kaviareň u Filipa – talkshow s hudobníkmi (STV)
Apropo TV New – pokračovanie úspešného televízneho projektu – už bez Skrúcaného, Nogu, Tlučkovej a Piška, ale stále so Stanom Radičom a v spolupráci s Borisom W. Dobakom, Mirom Kasprzykom, Robom Rothom, Ivom Brachtlom...

Spolupráca na albumoch 

 MC – Stredoslováci - Ján Snopko - 1996, Vydavateľstvo Štefana Wimmera, účinkujú: Rastislav Piško, Štefan Skrúcaný, Jaroslav Filip, Miroslav Noga
 MC – Stredoslováci - alebo Kua Kua II. - Ján Snopko - 1997,  Vydavateľstvo Štefana Wimmera, účinkujú: Štefan Skrúcaný, Miroslav Noga, Jaroslav Filip, Rastislav Piško
 MC, CD – Stredoslováci - alebo Kua Kua III. - Ján Snopko - 1998, Vydavateľstvo Štefana Wimmera, účinkujú: Štefan Skrúcaný, Miroslav Noga, Jaroslav Filip, Rastislav Piško
 MC, CD – Stredoslováci - alebo Kua Kua IV. - Ján Snopko - 1998, Vydavateľstvo Štefana Wimmera, účinkujú: Štefan Skrúcaný, Miroslav Noga, Jaroslav Filip, Rastislav Piško
 MC, CD – Stredoslováci - alebo Kua Kua V. - Ján Snopko - 1998 , Vydavateľstvo Štefana Wimmera, účinkujú: Štefan Skrúcaný, Miroslav Noga, Jaroslav Filip, Rastislav Piško

Divadlo

Spolupráca s divadlami 
Divadlo u Rolanda
 Divadlo pre deti a mládež v Trnave
 Divadlo West
 Nová scéna
 Slovenské národné divadlo
 Štúdio S
 Prešovské divadlo

Divadelné postavy 
Teta na zjedenie – 1978 – Bouda, predstavenie divadla Astorka
Commune de Paris – 1981 – Pepe
Svadba Krečinského – 1981 – Krečinskij
Hamlet III. – 1982 – Fengo
Charlie – 1982 – Zloduch a Študent
Ako sme sa hľadali – 1983 – vojak a učiteľ
Kaukazský kriedový kruh – 1983 – spevák
Finta – 1983 – Tom
Kvinteto – 1985 – klavirista, réžia: Blaho Uhlár
Prostáčik – Gordon, Angličan
Muž ako muž – Galy Gay
Kone sa strieľajú – Rocky

Film 
Filmové postavy:

Klebetnice – 1978
Najatý klaun – 1980
Smejeme sa storočiami – 1983 – (TV seriál)
O sláve a tráve – 1984 – muž v montérkach; réžia: Peter Solan – (hraný film)
Keď jubilant plače – 1984 -
Albert – 1985 – Albert; réžia: František Vláčil – (televízny film)
Nové Pištáčikové dobrodružstvá – 1987 – (TV seriál)
100 x bez slov (TV film) – 1987
Príbeh písacieho stroja – 1988
Iba deň – 1988 – Stano; réžia: Michal Ruttkay, Vladimír Štric, Kvetoslav Hečko – (hraný film)
Chlapská dovolenka – 1988
Kolotoč – 1989
Rozprávka rozprávok – 1991
Rošáda – 1991
Diabol vo Francúzsku – 1991

In memoriam 
Po Filipovej smrti vzniklo viacero aktivít vyzdvihujúcich jeho odkaz:
 2000 – Krištáľové krídlo in memoriam
 2004 – v tomto roku Jaroslavovi Filipovi prezident Ivan Gašparovič prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy, in memoriam.
 2008 – Müller spieva Lasicu, Lasica spieva Müllera, Müller a Lasica spievajú Filipa – kompilačný album, ktorý bol venovaný spoločnej tvorbe
 2008 – Radosť zo života, seriál Slovenskej televízie o nežijúcich osobnostiach slovenského kultúrneho a spoločenského života.
 2009 – Alena Čisáriková, Roman Slušný, Peter Valo: Nezostalo po nich ticho – 12 osobností očami ich blízkych, Forza Music, ISBN 978–80–89359–12–7, (12 osobností: Jaro Filip, Stano Radič, Pavol Juráň, Elena Galanová, Ondrej Nepela, Vladimír Dzurilla, František Dibarbora, Ivan Krajíček, Zora Kolínska, Karol Duchoň, Vladislav Müller, Gustáv Valach)

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam piesní Jaroslava Filipa

Iné projekty

Externé odkazy 
 Foto Jara Filipa 
 Oficiálna stránka Jara Filipa
 Filmografia Jara Filipa
 Zoznam článkov Jara "CD-ROM" Filipa v časopise RIKI

Zdroje 
 Marian Jaslovský
 Róbert Dyda

Slovenskí hudobní skladatelia
Slovenskí skladatelia filmovej hudby
Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí rozhlasoví moderátori
Slovenskí televízni moderátori
Slovenskí komici
Slovenskí humoristi
Slovenskí textári piesní
Držitelia Krištáľového krídla
Osobnosti z Hontianskych Moraviec
Jaroslav Filip
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra I. triedy