Békešská župa (Uhorsko)

Békešská župa resp. Békešská stolica resp. Békešský komitát (namiesto slova Békešská/-ý môže byť slovo Békéšska/-y alebo Bíkešská/-ý; iný názov: Békeš, Békéš; ) bola uhorská župa  resp. stolica resp. komitát na území dnešného juhovýchodného Maďarska. Územie Békešskej župy bolo menšie ako rozloha súčasnej maďarskej župy (pozri Békešská župa (Maďarsko)).

Charakteristika 
Békešská župa susedila s týmito župami: Čongrádskou, Jasovsko-veľkokumánsko-solnockou, Hajduckou, Bihárskou, Aradskou a Čanadskou župou. Rieka Körös pretínala župu z východu na západ.

Centrum 
Od začiatku 13. storočia bolo centrom Békešskej župy mesto Békeš, na začiatku 15. storočia, kedy sa mesto Békeš dostalo do vlastníctva rodiny Maróthi (1403) a pomaly začalo upadať, to bolo mesto Gyula. Nová železničná trať medzi Pešťou a Békešskou Čabou, dokončená v roku 1858 a Trianonská mierová zmluva zvýšili význam a počet obyvateľov Békešskej Čaby, ktorá sa pri reorganizácii v roku 1950, stala sídlom súčasnej Békešskej župy.

Dejiny 
Békešský komitát vznikol ako jeden z prvých v Uhorsku v 11. storočí. Na prelome 13. a 14. storočia sa tento komitát, podobne ako ostatné v Uhorsku, zmenil na šľachtickú stolicu. V roku 1566 obsadili mesto Gyula Turci. Pod ich nadvládou sa Békešská župa pomaly vyľudnila a upadla. Po vyhnaní Turkov 3. mája 1723 prepožičal kráľ Karol Habsburský celú župu bývalému zásobovaciemu komisárovi svojich vojsk Jánovi Jurajovi Harruckernovi, ktorý ju opäť zaľudnil a to nielen Maďarmi, ale aj Nemcami, Rumunmi a najmä Slovákmi (mestá: Békéscsaba/Békešská Čaba, Endrőd, Szarvas/Sarvaš, Tótkomlós/Slovenský Komlóš). Slováci ešte aj po silnej maďarizácii v rokoch 1868 - 1918 tvorili podľa sčítania obyvateľstva v roku 1910 väčšinu v Békešskočabianskom okrese (62 %) a silné zastúpenie mali aj v okresoch Sarvaš (43 %) a Orosháza (18 %). Po prvej svetovej vojne sa územie stalo súčasťou Maďarska a asimilácia Slovákov pokračovala. Po druhej svetovej vojne sa tisíce z nich presťahovali na Slovensko a v súčasnosti žije na území Békešskej župy približne 7 000 Slovákov. Územie súčasnej Békešskej župy sa však po rozpade Uhorska a tiež po druhej svetovej vojne zväčšilo o časti územia Aradskej župy, Čanádskej župy a Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župy.

Národnosti 
V roku 1880 z 229 757 obyvateľov župy bolo 152 877 Maďarov (66,54%), 53 517 Slovákov (23,29%), 6 611 Nemcov (2,88%), 5 347 Rumunov (2,33%) a 4,96% iných národností. Národnostné zloženie jednotlivých okresov Békešskej župy bolo nasledovné:

Slováci tvorili absolútnu alebo relatívnu väčšinu v týchto obciach:
 Gerla Póstelek: 701 obyvateľov / Slováci 46,50% (obec po povodniach v roku 1888 zanikla a jej chotár bol roku 1889 pripojený k obci Doboz)
 Mezőberény (Poľný Berinčok): 11 368 / 37,54 %
 Békešská Čaba: 32 616 / 73,81 %
 Sarvaš: 22 504 / 59,11 %
 Slovenský Komlóš: 8 416 / 85,12 %

Iné významné obce:
 Veľký Kondoróš: 2 120 / 21,65 %
 Svätý Ondrej: 6 195 / 15,00 %
 Földvár: 1 692 / 8,22 %
 Nový Kiďóš: 3 500 / 7,60 %
 Veľký Sénáš: 2 325 / 20,65 %
 Puszta Szent Tornya: 2 404 / 7,36 % (od roku 1902 súčasť obce Orosháza)

V roku 1910 bolo národnostné zloženie jednotlivých okresov Békešskej župy nasledovné:

Slováci tvorili absolútnu alebo relatívnu väčšinu v týchto obciach:
 Mezőberény (Poľný Berinčok): 13 285 / 37,03 %
 Békešská Čaba: 42 599 / 67,33 %
 Sarvaš: 25 879 / 62,84 %
 Slovenský Komlóš: 10 502 / 88,58 %
 Veľký Kondoróš: 5 225 / 41,88 %

Iné významné obce:
 Békeš: 26 875 / 3,18 % 
 Doboz: 6 885 / 12,65 %
 Békešský Samson: 4 374 / 4,25 %
 Csorvás: 5 686 / 9,62 %
 Békešský Svätý Ondrej: 7 137 / 19,99 %
 Nový Kiďóš: 4 331 / 5,86 %
 Veľký Sénáš: 4 670 / 6,01 %

Slúžnovské okresy 
V roku 1910 sa župa delila na tieto slúžnovské okresy:
 Békés/Békeš
 Békéscsaba/Békešská Čaba
 Gyoma
 Gyula
 Orosháza
 Szarvas/Sarvaš
 Szeghalom
 Mesto so zriadeným magistrátom

 Békešská Gyula

Referencie

Iné projekty 

Župy v Uhorsku