Henotikon

Henotikon (iné názvy: Henótikon, v preklade: Edikt zjednotenia alebo Edikt jednoty z gréc. „zjednotenie“; z ἕν hen jedno) bol edikt vyhlásený roku 482 byzantským cisárom Zenónom, ktorého cieľom bolo urovnať teologické spory medzi prívržencami záverov ekumenického Chalcedónského koncilu (451) a monofyzitmi (resp. miafyzitmi), ktorí sa nachádzali najmä vo východných provinciách ríše.

Závery Chalcedónského koncilu neboli celkom odmietnuté, avšak v praxi ignorované. Definícia pravej viery, ktorú na Zenónov príkaz vypracoval konštantínopolský patriarcha Akakios a ktorá bola obsiahnutá v Henotikone, sa vracala naspäť k záverom predchádzajúcich koncilov, a to Prvému nicejskému (325), Prvému konštantínopolskému (381) a Efezskému (431).

Kompromisná formulácia Henotikonu monofyzitov (resp. miafyzitov) celkom uspokojovala, nemohla však priniesť skutočný zmier, pretože sa proti nemu postavili pápeži. Cisárov záujem nábožensky zjednotiť ríšu bol tak odsúdený na zánik. Namiesto toho viedol výnos dokonca na krátky čas k schizme medzi Rímom a Konštantínopolom (akakiánska schizma). Samotný edikt (a schizma) trvali až do roku 519, keď cisár Justín I. edikt odvolal.

Referencie

Pozri aj 
 Monofyzitizmus
 Akakiánska schizma
 Chalcedónsky koncil
 Náboženstvo v Byzantskej ríši

Kresťanská teológia
Dejiny kresťanstva
Náboženstvo v Byzantskej ríši