Ekológia

Ekológia (← z gréc. oikos – dom, logos – veda) je vedný odbor biológie, ktorý skúma vzťahy medzi organizmami a životným prostredím a vzťahy medzi živými organizmami navzájom. Osoba, ktorá sa zaoberá ekológiou, sa volá ekológ.

Ekológia študuje ekologické systémy, ich štruktúru, organizáciu a zmeny v nich prebiehajúce. Prístup ekológie k štúdiu životného prostredia sa často považuje za interdisciplinárny. Ekológia poskytuje teoretické a praktické poznatky pre riešenie problémov životného prostredia. Poznanie základných ekologických princípov a zákonitostí je nutné pre zachovanie prírodnej rovnováhy; nutné pre trvalú existenciu zdravej a produkčnej krajiny.

Podľa inej uznávanej definície, používanej obzvlášť v humánnej ekológii, je ekológia trojstranný vzájomný vzťah medzi jedincami jedného druhu, organizovanou aktivitou tohto druhu a životným prostredím, v ktorom táto aktivita prebieha.

Názov 
Termín ekológia zaviedol v roku 1866 nemecký biológ Ernst Haeckel. Vo svojom diele Všeobecná morfológia organizmov ho definuje ako vedu „…o vzťahoch organizmov s okolitým svetom, to znamená v širšom význame veda o podmienkach života.“

V angličtine sa niekedy stretávame s písaním slova ekológia tak, ako ho uviedol Eugenius Warming v názve svojho diela The Oecology of Plants (Ekológia rastlín).

Špecialista zaoberajúci sa ekológiou sa nazýva ekológ.

Ekologické disciplíny 

Ekológia je obsiahla veda, ktorá sa člení na hlavné a vedľajšie pododbory. Základné rozdelenie je:
 všeobecná ekológia – zovšeobecňuje ekologické javy bez ohľadu na systematickú príslušnosť organizmov
 špeciálna ekológia – študuje životné podmienky organizmov v rôznych typoch prostredia
 aplikovaná ekológia – zaoberá sa praktickým využitím poznatkov ekológie

Pododbory 
Medzi hlavné pododbory (usporiadané podľa rozsahu predmetu štúdia od najužšieho po najširší) patria:
 behaviorálna ekológia – študuje ekologické a evolučné základy správania živočíchov a úlohu ich správania v procese adaptácie na podmienky ich životného prostredia
 druhová ekológia (autekológia) – skúma priame vzťahy druhov k ich prostrediu
 populačná ekológia (demekológia) – zaoberá sa dynamikou populácií jednotlivých biologických druhov a vzájomnými vzťahmi medzi populáciami a faktormi prostredia
 ekológia spoločenstiev (synekológia) – študuje vzťahy medzi druhmi v rámci biologických spoločenstiev
 krajinná ekológia – skúma interakcie medzi jednotlivými zložkami krajinnej sféry
 ekológia ekosystémov – zaoberá sa tokom látok a energie v ekosystéme
 globálna ekológia (makroekológia) – pristupuje k otázkam ekológie z globálneho hľadiska
 geonika – sleduje vplyvy činností človeka a ním vyvolaných aktivít na prírodné prostredie a interakciu prírodného a antropogénneho prostredia

Ekológia sa rozdeľuje aj podľa cieľových skupín záujmu, napríklad:
 ekológia zvierat 
 ekológia hmyzu
 humánna ekológia
 ekológia rastlín

Základné pojmy 
bióm – biosféra – biotop – ekologická nika – ekosystém – spoločenstvo

Environmentálna kríza 
Environmentálna kríza vo zmysle ohrozenia Zeme je reálna skutočnosť. Jej hroziace následky môžu poškodiť celú Zem, dlhodobo a nenávratne. Z tohto hľadiska ide o tri environmentálne hrozby:
 narušenie stability e prírodných zdrojov
 kontaminácia biotopov
 ohrozenie ekosystémov ako základnej zložky prírodného prostredia
Tieto tri prvky sú navzájom prepojené.

História environmentálnych katastrof a kríz

Pravek 
 výrub väčšiny lesov

Starovek 
 zmena „Úrodného polmesiaca“ na púšť a polopúšť
 vyčerpanie pôdy

Antika 
 ničenie lesov okolo stredozemného mora (na výrobu lodí, strojov, a stavieb)
 vyčerpanie pôdy
 erózia a následne zosuvy pôdy

Stredovek 
 sťahovanie národov – vojny a následná devastácia niektorých častí Európy, Ázie a Afriky

Novovek 
 priemyselná revolúcia – negatívny dosah – masová likvidácia lesov
 drancovanie surovín, aglomerácia
 vojny – požiare, kontaminácia a znečistenie prostredia (ovzdušia, pôdy aj vody) jedovatými a rádioaktívnymi látkami
 odpad, kyslé dažde, znečistenie vôd

Súčasnosť 
 globalizácia – mnohé zdroje stoja pred vyčerpaním
 erózia a ničenie poľnohospodárskej pôdy, nevhodné poľnohospodárske technológie
 ničenie dažďových lesov (Južná Amerika, Ázia)
 zmena polostepí na polopúšte (Severná Amerika, Sibír, Austrália)
 požiare
 hromadný výlov rýb a morských živočíchov – vymieranie živočíšnych druhov, na druhej strane premnoženie nevhodných druhov a následné škody (Austrália – králiky, u nás – jelenia a srnčia zver)
 zásahy do vodných režimov (priehrady, zmena riečísk, nevhodné zavlažovanie – Rusko, Sibír, severná Afrika, Ázia)
 rádioaktívne zamorenie – úniky pri spracovaní rádioaktívnych materiálov, katastrofy (černobyľská havária), vojenská hrozba
 narušenie ozonosféry – skleníkové plyny, kyslý dážď, zvyškové teplo, odpady, doprava, veľké havárie (tankery, ropné plošiny)
 konzumná spoločnosť – strata morálnych hodnôt a následné civilizačné dosahy.

Iné projekty

Zdroje 
 Eichler Jozef: Křesťanství a ekologie, 5. 10. 1996, Česká kresťanská akademie, Praha.