Todor Živkov

Todor Christov Živkov (; * 7. september 1911, Pravec, Bulharsko – † 5. august 1998, Sofia, Bulharsko) bol komunistický vodca Bulharska od 4. marca 1954 do 10. novembra 1989.

Životopis 
Narodil sa v chudobnej rodine roľníka v meste Pravec neďaleko Botevgradu na západe krajiny. Ešte ako malý chlapec sa spolu s rodinou presťahoval do hlavného mesta za lepším životným štandardom.

V roku 1930 vstúpil do Komunistickej strany Bulharskej socialistickej republiky. Stal sa tajomníkom krajského výboru. Zapojil sa do partizánskeho hnutia v Botevgradskej oblasti a od 9. septembra 1944 riadil Zbor ľudovej milície. O rok neskôr, tak ako jeho predchodca, však neúspešne kandidoval na post poslanca za Komunistickú stranu Bulharska. 

Po nastolení komunistickej diktatúry v Bulharsku na jeseň 1947 sa horlivo podieľal na vnútrostraníckych čistkách a násilnej kolektivizácii poľnohospodárstva. Do parlamentu a na čelné pozície v strane sa však dostal až v roku 1948. V nasledujúcich dvoch rokoch zastával dôležitú funkciu predsedu mestskej organizácie Komunistickej strany Bulharska v Sofii.

V roku 1950 sa stal tajomníkom Ústredného výboru Komunistickej strany Buharska a v tom istom roku kandidoval na post člena politbyra. O rok neskôr sa ním aj stal.

Popularita Todora Živkova v rokoch socializmu rýchlo stúpala, čo sa naplno prejavilo až po Stalinovej smrti, keď s pomocou Nikitu Chruščova v marci 1954 získal post prvého tajomníka Ústredného výboru Komunistickej strany Bulharska po Vălkovi Červenkovovi. Svoju pozíciu lídra potvrdil na sneme strany v apríli 1956. Už tri roky predtým bol členom vlády a od 7. júla 1971 do 17. novembra 1989 zastával – podľa novej ústavy najdôležitejšiu štátnu funkciu – post predsedu Veľkého národného zhromaždenia.

Todor Christov Živkov bol najdlhšie vládnucim predstaviteľom v Bulharsku v 20. storočí. V krajine vládol 35 rokov – od roku 1954 až do pádu komunizmu v krajine 10. novembra 1989.

Po revolúcii bol z čela strany zosadený a vylúčený a 18. januára 1990 zatknutý a obvinený z defraudácie. V roku 1992 mu Najvyšší súd Bulharskej republiky vymeral sedem rokov väzenia. O štyri roky neskôr – 9. februára 1996 – ho však prepustili do domáceho väzenia, kde zostal až do svojej smrti.

Umrel na zápal pľúc v Sofii dňa 5. augusta 1998.

Jeho prezývka v národe bola Tato alebo Baj Tošo.

Referencie

Iné projekty 

Predsedovia vlády Bulharska
Bulharskí ateisti
Bulharskí komunisti
Bulharskí politici
Úmrtia na pneumóniu
Osobnosti z oblasti Sofia