Paul Karrer

Paul Karrer (* 21. apríl 1889, Moskva, Rusko – † 18. jún 1971, Zürich, Švajčiarsko) bol švajčiarsky organický chemik známy za svoju prácu na karotenoidoch, flavínoch a vitamínoch A a B2. V roku 1937 získal spolu s Walterom Haworthom Nobelovu cenu za chémiu.

Životopis 
Narodil sa v Moskve ako syn Paula Karrera a Julie Lerchovej, ktorí mali švajčiarske občianstvo. V roku 1892 sa Karrerova rodina vrátila do Švajčiarska, kde začal navštevovať základnú školu v Lenzburgu kde aj v roku 1908 zmaturoval. Chémiu začal študovať na Univerzite v Zürich pod Alfredom Wernerom. Po získaní PhD v roku 1911 strávil niekoľko rokov ako asistent v Chemickom inštitúte. Neskôr odcestoval do Frankfurtu nad Mohanomom kde spolupracoval s Paulom Ehrlichom. V roku 1919 sa stal profesorom chémie a riaditeľom Chemického inštitútu.

Jeho raný výskum sa týkal komplexných kovových zmesov, ale jeho dôležitá práca bola v oblasti rastlinných pigmentov, čiastočne žltých karotenoidov. Objasnil ich chemickú štruktúru, kde ukazuje, že niektoré zmesi sa v tele transformujú na vitamín A. Jeho práca viedla k vytvoreniu správneho vzorca beta-karoténu, hlavného prekurzora vitamínu A. Počas tohto obdobia pôsobil v Karrerovom laboratóriu aj George Wald ktorý študoval vplyv vitamínu A na sietnicu. Neskôr, Karrer potvrdil štruktúru kyseliny L-askorbovej (vitamín A) a rozšíril svoj výskum na vitamín B2 a E. Jeho dôležitý poznatok v chémii flavínov viedol ku identifikovaniu riboflavínu ako časť komplexu, v minulosti chápaného ako vitamín B2.

Publikoval veľa vedeckých práv a získal mnoho vyznamenaný a cien, vrátane Nobelovej ceny v roku 1937. Jeho kniha Lehrbuch der Organischen Chemie ktorá bola publikovaná v roku 1927, mala 13 vydaní a bola preložená do siedmich jazykov.
Bol členom mnohých vedeckých akadémii, vrátane nemeckej Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina od roku 1925, od 1945 americkej United States National Academy of Sciences a od 1947 britskej Royal Society.

Je pochovaný na cintoríne Fluntern.

Práce 
 stereochemische Untersuchungen an Aminosäuren.
 1931 Strukturaufklärung des Vitamins A
 1932 Strukturaufklärung und Synthese des Vitamins B2
 1938 Strukturaufklärung und Synthese des Vitamins E
 1939 Reindarstellung des Vitamins K1
 Carotinoide, 1948
 Lehrbuch der organischen Chemie, Erste Auflage, Stuttgart, 1927

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Biografia na Nobelprize.org

Osobnosti z Moskvy
Švajčiarski chemici
Švajčiarski biochemici
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Švajčiarski nositelia Nobelovej ceny
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Členovia United States National Academy of Sciences