Milánsky edikt

Milánsky edikt () bola deklarácia cisárov Constantina I. a Licinia, uzavretá počas ich stretnutia v Miláne vo februári 313, ktorá zaručovala slobodu vyznania pre všetky náboženstvá v Rímskej ríši. Zachoval sa však vo forme, ktorá nie je ediktom a ktorá nebola vydaná v Miláne.

Rímsky dejepisec Lactantius sa o ňom vo svojom diele De mortibus persecutorum zmieňuje ako o liste, ktorý Licinius adresoval správcom provincií na východe, ktoré získal po porážke Maximiana a ktorý zverejnil v júni 313 v Nikomédii.

Kresťanstvo bolo za povolené náboženstvo (religio licita) uznané už skôr, serdickým ediktom (311), ktorý tiež kresťanom umožnil opätovne si postaviť chrámy.

Referencie

Literatúra 
Primárne zdroje
 Lactantius. De mortibus persecutorum. Zdroj: 
Sekundárne a terciárne zdroje
 
 
 

Staroveký Rím
Náboženstvo
Dejiny kresťanstva
313