Ľubica Trubíniová

Ing. Ľubica Trubíniová (* 30. október 1958, Bratislava) je slovenská geotechnička a environmentálna aktivistka.

V roku 1983 absolvovala s vyznamenaním a cenou dekana Stavebnú fakultu Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave, odbor Konštrukcie a dopravné stavby, špecializácia geotechnika. V roku 1993 bola zakladateľkou a riaditeľkou slovenskej odbočky organizácie Greenpeace. V rokoch 20042006 bola jedným z koordinátorov Mimovládneho výboru Naše Tatry – spontánnej iniciatívy ochranárov, odborníkov a osobností kultúrneho života na obnovu Tatranského národného parku po veternej smršti 19. novembra 2004.

Príležitostne publikuje v médiách a zborníkoch s environmentálnou a energetickou problematikou.

Za svoju činnosť získala v roku 1997 Cenu Josefa Vavrouška udeľovanú Nadáciou Charty 77 a v roku 2000 1. cenu The Sasakawa Environmental Award udeľovanú The Sasakawa Peace Foundation.

Časopis Nový Profit vyhlásil za výrok týždňa jej údajnú vetu „Ja elektrinu k svojmu životu nepotrebujem, ten televízor si kľudne pozriem aj pri sviečkach“. Ľubica Trubíniová tvrdí, že ide o znovu vytiahnutý pozostatok diskreditačnej kampane; chybu priznala i redakcia časopisu a verejne sa za ňu ospravedlnila.

V roku 2006 vo voľbách do NR SR kandidovala na 49. mieste kandidátky strany Slobodné Fórum, navrhla ju Demokratícká únia. Strana sa nedostala do parlamentu.

Referencie 

Slovenskí geológovia
Slovenskí občianski aktivisti
Slovenskí publicisti
Osobnosti Greenpeace
Absolventi Stavebnej fakulty Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Osobnosti z Bratislavy