Donecká panva

Donecká panva (iné názvy: Donecká uhoľná panva, Donecká kamen(n)ouhoľná panva, Donbas; ukr. Донецький (вугільний) басейн - Doneckyj (vugiľnyj) basejn alebo Донбас - Donbas, rus. Донецкий (угольный) бассейн - Doneckij (ugoľnyj) bassejn alebo Донбасс - Donbass) je uhoľná panva a zároveň priemyselná oblasť na východe Ukrajiny a juhozápade Ruska.

Rozsah 
Pojem Donbas resp. Donecká ((kameno)uhoľná) panva môže mať tieto významy:
Donbas v užšom zmysle (tzv. Starý Donbas) zaberá okolo 24 000 km2 a nachádza sa približne medzi mestami Krasnoarmijsk, Kramatorsk, Lysyčansk, Kamensk-Šachtinskij, Šachti a Doneck, čiže sa nachádza v časti Doneckej a Luhanskej oblasti Ukrajiny a časti Rostovskej oblasti Ruska. 
Donbas v širšom zmysle (tzv. Veľký Donbas) zaberá okolo 60 000 km2, je zo západu na východ asi 620 km dlhý, zo severu na juh má šírku asi 70170 km; zaberá aj priľahlé územia západne, juhozápadne a severne od Starého Donbasu v Dnepropetrovskej oblasti, Doneckej oblasti, Luhanskej oblasti a Rostovskej oblasti. Niekedy sa uvádza, že Veľký Donbas zahŕňa aj ďalšie uhlonosné územia v okolí, najmä v Charkovskej, Černihivskej a Sumskej oblasti. 
Nepresne sa do (Starého či Veľkého) Donbasu zahŕňa popri vyššie uvedených územiach aj ostatné územie Luhanskej a Doneckej oblasti, hoci je toto ostatné územie prevažne poľnohospodárske. 
Ojedinele sa Donbas stotožňuje len s Doneckou pahorkatinou (iné názvy: Donecká plošina, Donecký masív, Donecký chrbát; ukr. Doneckyj kriaž).

Dejiny 
V stredoveku bol dnešný Donbas súčasťou riedko osídlených Divokých polí. Neskôr tvoril hranicu medzi Záporožskou Sičou a územím Donských kozákov. Geologický výskum oblasti sa začal v období vlády Petra I. Prispeli k tomu výskumy G. Kapustina začiatkom 18. storočia a J. Kovalevského začiatkom 19. storočia. Významnou oblasťou ťažby uhlia sa stal koncom 19. storočia. Najväčšie mesto regiónu Doneck, založil v roku 1869 Welšský priemyselník John Hughes na mieste kozáckej stanice Oleksandrivka.

Charakteristika 
Donbas sa rozkladá na území Doneckej pahorkatiny a okolitých nížin (najmä Dneperská nížina [ukr. Prydniprovska nyzovyna] a Donecká nížina). 
 
Ma mierne zvlnený rovinatý povrch. Najvyšší bod sa nachádza v nadmorskej výške  v oblasti Doneckej pahorkatiny. Hlavné rieky v oblasti sú Severský Donec, Don, Kaľmius a Samara.

Donecká panva je významným priemyselným regiónom, v ktorom žije asi 8 miliónov obyvateľov. Je pomenovaná podľa rieky (Severský) Donec. Zásoby uhlia Veľkého Donbasu vypočítané v roku 1968 sa pohybovali kolo 128 miliárd ton.

Pred konfliktom na východnej Ukrajine, ktorý sa rozpútal v roku 2014, bolo za neoficiálne centrum regiónu považované mesto Doneck (vtedy piate najväčšie mesto na Ukrajine). Medzi veľké mestá (nad 100 000 obyvateľov) patrili aj Luhansk, Mariupoľ, Makiivka, Horlivka, Kramatorsk, Sloviansk, Alčevsk, Sievierodoneck a Lysyčansk.

Geológia 
Donecká panva je súčasťou Dnepersko-doneckého aulakogénu, ktorý oddeľuje ukrajinský štít od voronežského masívu. Je to riftová panva severozápadno-juhovýchodného smeru. Jedna z najväčších paleozoických uhoľných panví na svete.

Stratigrafia 
Doneckú panvu vypĺňajú hlavne horniny paleozoika a mezozoika, ktoré ležia diskordantne na staršom prekambrickom kryštaliniku. Miestami sú paleozoické sedimenty popretínané intrúziami kyslými, bázickými a ultrabázickými intruzívami a vulkanitmi vrchnodevónskeho, permského, triasového a jurského veku. Najstaršími horninami sú asi 600 m hrubé vrchnodevónske pieskovce, ílovce a vápence. Na niektorých miestach však devónske horniny nie sú prítomné a na kryštaliniku ležia priamo horniny karbónu. Ultrabázický vrchnodevónsky vulkanizmus bol spätý s výstupom magmy pozdĺž poklesových zlomov. Jeho produktami boli hlavne bazalty, bazanity, nefelinity, pikrity a trachyty. Hlbšie umiestnené intrúzie tvorilo gabro a dolerity. Nájdené boli aj stocky kimberlitov. Karbónske horniny sú zastúpené spodným (mississip) aj vrchným útvarom (pensylván). Ich celková hrúbka sa v osovej časti panvy pohybuje okolo 18 km. Prudko klesá k okrajom panvy a nižšia je i v jej západnej časti, kde dosahuje hrúbku okolo 3-6 km. Spodnokarbónske horniny sú zastúpené hlavne masívnymi vápencami, vyššiu časť tvoria hrubé vrstvy pieskovca a bridlíc striedajúcimi sa rôzne hrubými vrstvami čierneho uhlia a vápencov. Karbónske sedimenty sú členené na niekoľko oddelení s jednotlivými produktívnymi slojmi. Obsah prchavých látok v uhlí sa v rámci panvy generálne znižuje  smerom od JV na SZ. Čierne uhlie tvorí približne 60% a antracit 40% zásob uhlia. Väčšina slojov má hrúbku 0,5 až 0,7 m. Bez známky diskordancie na nich ležia permské horniny o hrúbke do 3 km. Ich spodnú časť tvoria pieskovce, evapority a dolomity. Vyššiu časť tvoria nesúhlasne ležiace pestré pieskovce a zlepence. Mezozoické horniny ležia na podloží diskordantne, tvoria ich horniny triasu, jury aj kriedy. Kenozoické uloženiny tvoria paleogénne piesky, íly a sliene o hrúbke do 450 m. Miestami sa v nich vyskytujú i sloje hnedého uhlia. Sedimenty neogénu tvoria žlté piesky s vrstvami ílov.

Vznik a vývoj 
Vývoj panvy sa začal extenziou kôry v strednom a vrchnom devóne. Hlavná fáza riftingu sa odohrala vo frasne a famene, mierna reaktivácia zlomov sa udiala i vo viséne po dlhšom období pokoja v karbóne. Rift vznikol na juhozápade východoeurópskej platformy v oblasti chrbta Karpinského a postupoval smerom na severozápad cez ukrajinský štít a voronežský masív až do oblasti pripiaťského segmentu riftu na dnešných bielorusko-ukrajinských hraniciach. Hĺbka Moho pod Doneckou panvou dosahuje 40 km. Inverzia panvy neskôr postihla hlavne okolité sektory riftovej panvy (pripiaťsko-dneperský a karpinského chrbát).

Referencie 

Geológia Ukrajiny
Geológia Ruska
Geografia Doneckej oblasti
Geografia Luhanskej oblasti
Geografia Rostovskej oblasti