Chicagski chlapci

Chicagski chlapci (z ) bola skupina juhoamerických (najmä čilských) neoliberálnych ekonómov prominentných okolo 70. a 80. rokov 20. storočia, z ktorých väčšina študovala na Katedre ekonómie Chicagskej univerzity pod vedením Miltona Friedmana a Arnolda Harbergera, alebo na jej partnerskej škole na oddelení ekonómie na Pápežskej katolíckej univerzite v Čile (Pontificia Universidad Católica de Chile). Po návrate do Latinskej Ameriky prijali pozície v mnohých juhoamerických vládach vrátane vojenskej diktatúry v Čile (19731990). Mnohí z nich ako ekonomickí poradcovia dosiahli vysoké pozície v rámci týchto vlád. Kým Heritage Foundation, známy pravicový think-tank, im pripisuje zásluhy za premenu Čile na najvýkonnejšiu ekonomiku Latinskej Ameriky s jednou s najpriateľskejších krajín k podnikaniu na svete, kritici poukazujú na drastický nárast nezamestnanosti, ktorý možno pripísať protiinflačnej politike implementovanej počas ich pôsobenia.

Členovia 
Nasledujúci zoznam obsahuje niektorých členov skupiny nazývanej Chicagski chlapci.
 José Piñera – autor čilskej dôchodkovej reformy, minister práce a sociálneho zabezpečenia Čile (1979 – 1980)
 Sergio de Castro – minister financií (1974 – 1982)
 Pablo Baraona – minister hospodárstva (1976 – 1979)
 Álvaro Bardón – minister hospodárstva (1982 – 1983)
 Hernán Büchi – minister hospodárstva (1979 – 1980), minister financií (1985 – 1989)
 Robert Kelly – minister hospodárstva (1978 – 1979)
 Fernando Léniz – minister hospodárstva (1973 – 1975)
 Emilio Sanfuentes – ekonomický poradca v centrálnej banke
 Juan Villarzú – riaditeľ rozpočtového úradu
 Jorge Cauas – minister súkromného vlastníctva (1975 – 1977)
 Francisco Soza
 Juan Carlos Méndez
 Rolf Lüders

Referencie

Pozri aj 
 Čilský zázrak

Čilskí ekonómovia
Školy ekonomického myslenia