Tekovské Lužany

Tekovské Lužany (v minulosti Veľké-/Tekovské Šarluhy, ) sú obec na Slovensku v okrese Levice.

Polohopis 
Obec sa nachádza vo východnej časti Podunajskej nížiny, v širokej doline dolného Hrona. Zo severu na juh preteká potok Lužianka a cca 1 km východne vedie železničná trať Štúrovo – Levice. Južnou časťou obce prechádza cesta I/75 z Nových Zámkov na Šarovce, ktorú v obci križuje cesta III. triedy z Kalnej nad Hronom. Vzdušnou čiarou je vzdialená 12 km juhozápadne od Levíc, 40 km juhovýchodne od Nitry, 30 km východne od Nových Zámkov a 35 km severne od Štúrova.

Územie obce tvoria tri katastre: Tekovské Lužany (3 216 ha), Tekovské Lužianky (394 ha), Hulvinky (786 ha). Chotár obce susedí s katastrami obcí Farná, Jur nad Hronom, Málaš, Ondrejovce, Plavé Vozokany, Šarovce, Turá a Želiezovce. Priemerná nadmorská výška územia obce je , pričom kolíše od 145 do

Dejiny 
Archeologické nálezy z okolia obce dokladajú osídlenie už v mladšej dobe kamennej, dôkazy však zanechali aj ľudia, žijúci tu v dobe bronzovej, halštatskej, laténskej i rímskej. Najstarší písomne doložený záznam o existencií osady „Surlou“ s farou pochádza z roku 1156, v roku 1293 je už tunajšia farnosť v súpise majetku ostrihomského arcibiskupstva. V roku 1311 veľkú časť arcibiskupských panstiev vyplienil Matúš Čák Trenčiansky. Začiatkom 16. storočia boli Tekovské Lužany zemepánskym mestečkom (oppidum), no ich rozmach spomalili nájazdy tureckých vojsk. Mestečko aj s okolím bolo vyplienené v roku 1561, no už v rokoch 15711573 tu bolo 196 poddanských usadlostí. V roku 1601 tu fungovala škola, jarmoky sú doložené od roku 1662. Charakter Lužian bol poľnohospodársky a pre 80 daňovníkov s rodinami tu už v roku 1720 fungovala mäsiareň i krčma. O štvrťstoročie neskôr tu bolo 15 remeselníkov, 6 obchodníkov so soľou a štyria s iným tovarom, v roku 1839 bolo v miestnom cechu už 26 remeselníkov. V druhej polovici polovici 18. storočia tu bolo ročne až osem jarmokov, z toho až 7 bolo spoločných a ponúkalo tak tovar i dobytok, vrátane koní. 

Súpisov obyvateľov z roku 1770 uvádza, že mestečko Tekovské Lužany obýva 1017 obyvateľov, v roku 1786 to bolo už 1241 obyvateľov, žijúcich v 252 rodinách v 232 domoch. Takmer presná polovica z nich boli muži (621) a štatistiky uvádzajú aj 2 kňazov, 7 šľachticov, 13 mešťanov, 147 sedliakov, 120 želiarov, či 180 detí. Trhové právo na poľnohospodárske plodiny získalo mestečko až 10. apríla 1845 od cisára Ferdinanda I. Už o 4 roky neskôr, 19. apríla 1849 sa v blízkosti dnešných Lužian odohralo krvavé bojové stretnutie maďarských a cisárskych vojakov, v ktorom cisárski vojaci utrpeli porážku a v ktorom padlo a bolo zranených 1400 vojakov. Na oslavu víťazstva a úcty k padlým bol v obci v roku 1876 postavený pamätník, ktorý je dnes chránenou kultúrnou pamiatkou. Význam mestečka v tomto období dokazuje fakt, že bolo medzi rokmi 18491884 sídlom okresu. Strategický význam mala aj v roku 1887 ukončená výstavba trate z Levíc do Štúrova, ktorá napojila Lužany na celouhorskú železničnú sieť. 

Tekovské Lužany so širokým okolím sa po skončení prvej svetovej vojny stalo súčasťou Československej republiky, no už v júni 1919 sa sem dostala armáda Maďarskej republiky rád. V apríli 1921, počas vlny štrajkov poľnohospodárskych robotníkov, bolo v Tekovských Lužanoch 314 štrajkujúcich, ktorí napadli četnícku stanicu. V roku 1929 bola realizovaná elektrifikácia obce, ktorá vtedy využívala ešte naftový generátor. Po pripojení regiónu k horthyovskému Maďarsku v roku 1938 bolo deportované židovské obyvateľstvo. K oslobodeniu obce došlo 25. marca 1945, v roku 1948 bol dokončený nový obecný úrad a začalo sa postupné zoštátňovanie veľkostatkov, vrátane mliekárne a mlyna. Priebežne začalo vysťahovanie maďarského obyvateľstva, kedy od roku 1947 obec opustilo až 315 rodín, ktoré nahradilo 130 rodín z Kondroša, Sarvaša, Békešskej Čaby a z Čabačúdu. Ďalších 141 rodín bolo presídlených do Česka. V rokoch 1949 až 1961 bola obec súčasťou želiezovského okresu. 

Kolektivizáciu zavŕšilo založenie Jednotného roľníckeho družstva v roku 1949, po ktorom vznikli aj družstvá v Hulvinkách a Tekovských Lužiankach. Zaujímavosťou bola existencia dvoch družstiev v obci: JRD Pokrok združovalo aj dvory v obci Málaš a Čaka, a JRD XII. zjazdu KSČ – Družba, pod ktoré patrili dvory v obciach Ondrejovce, Plavé Vozokany, Tekovských Lužiankach a Hulvinkách. Na území osady Zálagoš hospodáril Štátny majetok Želiezovce. Z rozvojových investícií možno spomenúť zavedenie obecného rozhlasu v roku 1952, premenu cirkevnej školy na internátne Poľnohospodárske učilište v roku 1958 (pôsobilo od 1. septembra 1961 do konca roku 1966), asfaltovanie miestnych ulíc a vybudovanie chodníkov v rokoch 1958 až 1964 a rekonštrukciu pošty. Nasledovali melioračné práce na potoku Lužianka, na ktorom bola vybudovaná menšia vodná nádrž a vo vysokom tempe prebiehala výstavba rodinných domov. Dokončený bol kultúrny dom, základná a materská škola, detské jasle, zdravotné stredisko, pekáreň, kúpalisko so saunou, benzínové čerpadlo, športový štadión, dom smútku a zrekonštruované bolo miestne kino. Medzi poslednými významnými dielami bola dokončená plynofikácia a obecný vodovod.

Tekovské Lužianky 
Miestna časť Tekovské Lužianky /pôvodne Malé Šarluhy/ sú písomne doložené v roku 1339. Ako poddanská obec bola majetkom želiezovských zemanov a v roku 1601 mali 45 domov. Počas sčítania v roku 1786 tu stálo už 60 domov, v ktorých bývalo 306 obyvateľov, v roku 1826 obývalo 371 ľudí 56 domov. Populačné maximum Lužianky dosiahli okolo roku 1890, keď tu žilo 705 obyvateľov, odvtedy ich počet postupne klesal až na 513 osôb v roku 1961. Obec patrila pod notársky úrad v Tekovských Lužanoch, kde bola aj príslušná základná škola. Nachádzala sa tu synagóga pre okolité židovské obce a v medzivojnovom období tu boli 4 obchody so zmiešaným tovarom, 2 krčmy, holič a tiež mlyn. Od roku 1965 sú Tekovské Lužianky administratívnou súčasťou obce Tekovské Lužany.

Hulvinky 
Miestna časť Hulvinky sú ako osada Heulen prvýkrát písomne doložené v roku 1354. Patrili ostrihomskému arcibiskupstvu a podľa evidencie mali v roku 1601 36 domov, v roku 1786 31 domov a 181 obyvateľov, no v roku 1961 už 411 obyvateľov. V 18. storočí (zmienka z r. 1715) tu fungoval vodný mlyn, ktorý však často trpel nedostatkom vody. Nachádzala sa tu reformovaná základná škola s učiteľským bytom, v roku 1920 bol založený „Hulvinský reformovaný spevokol“ a v roku 1930 pribudla zvonica. V minulosti tu bola silná tradícia pestovania viniča hroznorodého, ktorá je doložená už v roku 1600. K Lužanom bola obec pričlenená v roku 1965.

Obyvateľstvo 
Národnostné zložnie (2011) 66% Slováci, 29% Maďari a 3% Rómovia. Nábožensky sú tu zastúpení katolíci (najpočetnejší), evanjelici, kalvíni, baptisti, jehovisti a zastúpení sú ateisti.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 

 Rímskokatolícky kostol sv. Štefana, jednoloďová baroková stavba so segmentovo ukončeným presbytériom a predstavanou vežou z roku 1740. Zariadenie kostola pochádza z doby jeho vzniku. Fasáda kostola je členená pilastrami a kordónovými rímsami. Veža je ukončená zvonovitou helmicou s laternou. 

 Reformovaný kostol, jednoloďová barokovo-klasicistická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a predstavanou vežou z roku 1784. Stavebne bol upravený v roku 1857 a 1886, kedy pristavali vežu. Interiér má drevený strop v tvare polvalca. Zariadenie kostola pochádza z 19. storočia. Veža členená pilastrami je ukončená barokovou helmicou. 
 Trojičný stĺp, barokové súsošie z roku 1756. Nachádza sa v areáli katolíckej fary. 
 Pamätník bitky pri Tekovských Lužanoch, kamenný neoklasicistický obelisk z roku 1876. Bitka pri Tekovských Lužanoch z roku 1849 bola víťaznou bitkou maďarskej revolučnej armády, kedy porazili cisársku armádu.

Osobnosti obce 
 Andrej Dudich (Endre Dudich) (* 1895 - † 1971), maďarksý zoológ, speleológ, pedagóg, entomológ a akademik
 Milan Laluha (* 1930 - † 2013), maliar a grafik
 Ondrej Antovszký  (*  - † 20. januára 2021), kuchár 1. ligy, kodifikátor slovenskej kuchyne

Partnerské obce 
  Ay, Francúzsko
  Bátaszék, Maďarsko (1997)
  Besigheim, Nemecko
  Ditrău, Rumunsko
  Kondoroš, Maďarsko (1998)
  Newton Abbot, Spojené kráľovstvo

Referencie

Iné projekty

Zdroj 
 Oficiálna stránka obce

 
Obce okresu Levice