Korytnačka slonia

Korytnačka slonia (lat. Chelonoidis nigra) je najväčšia suchozemská korytnačka na svete, žijúca v súostroví Galapágy. Dospelé jedince môžu vážiť cez 200 kilogramov a merať 1,2 metra. Živí sa rastlinami.

Opis 
Korytnačka slonia môže byť až 1,2 m dlhá a dosahuje hmotnosť 200 kg. Tvar panciera sa líši podľa poddruhu korytnačky: niektoré majú pancier sedlovitý a v prednej časti klenutý, čo im umožňuje zdvihnúť hlavu a dosiahnuť tak aj na vyššie zdroje potravy, iné majú pancier klenutý a živia sa nižšími rastlinami. Vždy je čierno sfarbený. Končatiny sú robustné, s krátkymi prstami.

Rozšírenie 
Je to endemit súostrovia Galapágy. Toto súostrovie je sopečného pôvodu. Korytnačky tak žijú na veľmi úrodnej pôde, zároveň ale tiež na čiernom sopečnom popole, ktorý je vysoko výhrevný.

Biológia 
Väčšinu života trávia pastvou v malých skupinách a vyhrievaním sa v mlákach alebo váľaním v blate. V období rozmnožovania sa samci stávajú teritoriálnymi a hľadajú partnerky. Technika zásnub je u samcov korytnačiek sloních nekompromisná. Len čo samec vyhľadá vhodnú samicu, drsne jej vnúti podriadené postavenie, hryzie a štípe ju do nôh, aby ju prinútil k nehybnosti. Potom sa vysunie na jej chrbát a pári sa s ňou.

Sú vajcorodé, samice vyhrabávajú v zemi jamy, kam potom kladú vajcia.

Ochrana 
Hoci niektoré korytnačky slonie žijú zaručene dlhšie ako 100 rokov, druh je z hľadiska ochrany zraniteľný vo svojej existencii. Tieto korytnačky sú ohrozované hlavne v mladom veku introdukovanými zvieratami, napríklad potkanmi, mačkami a potravinovou konkurenciou v podobe kôz a dobytka.

Od roku 1965 sa snaží výskumná stanica Charlesa Darwina (Charles Darwin Research Station) na základe programu a repatriácie korytnačiek sloních pozdvihnúť ich upadávajúcu populáciu. Do marca roku 2000 bolo vypustených do prírody 1000 korytnačiek sloních.

Poddruhy 
 G. nigra abingdoni (Gunther, 1877)
 G. nigra becki (Rothschild, 1901)
 G. nigra darwini (Van Denburgh, 1907)
 G. nigra ephippium (Gunther, 1845)
 G. nigra galapagoensis (Baur, 1889) †
 G. nigra guntheri (Baur, 1889)
 G. nigra hoodensis (Van Denburgh, 1907)
 G. nigra chathamensis (Van Denburgh, 1907)
 G. nigra micropyes (Gunther, 1875)
 G. nigra nigra (Harlan, 1827)
 G. nigra phantastica (Van Denburgh, 1907)
 G. nigra porteri (Rothschild, 1903)
 G. nigra vandenburghi (de Sola, 1930)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Fernando, C. 2000. „Geochelone nigra“ (On-line), Animal Diversity Web. Accessed November 03, 2007 (anglicky)

Zdroj 

Korytnačkovité
Vyhynuté živočíchy