Hornolužická srbčina

Hornolužická srbčina alebo horná lužická srbčina je z oboch lužických jazykov viac rozšírená medzi obyvateľstvom, a má lepšie kultúrne zázemie. Oblasť Hornej Lužice priamo susedí so severnou českou hranicou.

História a rozšírenie 
Prvá kniha vznikla v roku 1597, v 19. storočí mali národné obrodenie. Dnes ide o chránený menšinový jazyk, vznikajú materské škôlky, kde sa ho deti učia, keďže im ho vlastní rodičia nedokázali podať (projekt WITAJ).

Za centrum lužickej kultúry sa považuje mesto Budyšín (Budyšin, Bautzen) neďaleko Drážďan. V meste a okolí sa nachádzajú dvojjazyčné nápisy.

Malá komunita lužických emigrantov si tiež uchováva svoj jazyk v Texase v Lee County. Je pod vplyvom okolitej nemčiny i angličtiny.

Charakteristika 
Praslovanské G sa zmenilo na H rovnako ako v češtine.  Slabikotvorné R a L chýba, pred počiatočné O sa predsúva W (wón, wokno).
Zvláštnosťou je dvojné číslo, ktoré bolo aj do 14. storočia v slovenčine a v iných slovanských jazykoch, ale z nich vymizol (okrem zvyškov ako očú, dvoma).

Ďalšie zvláštne tvary sú pri slovesách: aorist a imperfektum.

Slovná zásoba obsahuje mnoho slov z nemčiny a češtiny (Lužica kedysi patrila do Českého kráľovstva).

Abeceda a výslovnosť 
Hornolužická abeceda sa líši od dolnolužickej a je nasledovná:

Vzorový text

Všeobecná deklarácia ľudských práv

Pozri aj 
Dolnolužická srbčina

Externé odkazy 
 Společnost přátel Lužice
 Serbski institut
 Česko-hornosrbský slovník
 Euromosaic information page
 Kurs serbskeje rěče, všetky lužickosrbské dialógy z učebnice Curs practic de limba sorabă

Lužická srbčina
Západoslovanské jazyky