Hrtan

Hrtan alebo larynx (gen. laryngu, nom. pl. laryngy) () je rúrkovitý, približne 5 –  dlhý, orgán tvorený radom chrupiek.

Topografia 
Hrtan je umiestnený v krku cicavcov. V smere od pľúc je hrtan spojený s priedušnicou. Z druhej strany je spojený s hltanom. V prednej časti hrtana sa nachádza štítna chrupka (), ľudovo nazývaná aj ohryzok. Nad hrtanom sa nachádza kosť jazylka (), ktorá hýbe hrtanom, napríklad počas prehĺtania.

Chrupky hrtana 
Hrtan tvorí niekoľko chrupiek. Najväčšie sú príklopková chrupka (cartilago epiglottis), štítna chrupka (cartilago thyroidea), párové hlasivkové chrupky (cartilagines arytenoideae) a prstencová chrupka (cartilago cricoidea). Tieto chrupky sú vzájomne pospájané väzivom a kĺbmi. V hrtane sa nachádzajú aj drobné chrupky: cartilago cornicuata (naväzuje na hrot hlasivkovej chrupky), cartilago cuneiformis (nad predchádzajúcou chrupkou), cartilago triticea (vo väze ligametum thyrohyoideum laterale).
Príklopková chrupka má tvar lyžice a podmieňuje hrtanovú príklopku, čiže vstup do laryngu. Na príklopkovej chrupke popisujeme:
 lamina epiglottidis – laterálna časť 
 petiolus epiglottidis – spodná časť, ktorou je pripojená na chrupku štítnu. 
Štítna chrupka je pod chrupkou príklopkovou a je to najväčšia chrupka hrtana.  Popisujeme na nej: 
 prominentia laryngis – ventrálna uložená časť
 lamina dextra a lamina sinistra
 linea obliqua – časť na stranách chrupky na ktorú sa upevňuje sval musculus sternothyroideus a začína tam musculus thyrohyoideus. Na hornom a dolnom okraji sú hrbolčeky tuberculum superius a tuberculum inferius.
 rohy cornua superiora a cornua inferiora, na spodných je kĺbna plôška pre skĺbenie s prstencovou chrupkou.
 otvor foramen thyroideum, ktorý je variabilný. Ak sa vyskytuje prechádza cezeň n. laryngeus superior (inak tento nerv prechádza cez väzivovú membrana thyrohyoidea).
Na hlasivkových chrupkách sú zrejmé tieto útvary:
 báza (basis cartilaginis arytenoidae)
 hrot (apex cartilaginis arytenoidae)
 výbežky: processus vocalis (upevňujú sa naň hlasivky), processus muscularis (upevňujú sa tam svaly hrtana).
 steny: facies posterior (mierne konkávna), facies medialis, facies anterolateralis. Na facies anterolateralis sú útvary: hrbolček – colliculus, crista arcuata, ktorá oddeľuje priehlbiny fovea triangularis (mediálne) a fovea oblonga (laterálne). 
Najnižšie uložená je prstencová chrupka. Na nej popisujeme:
 predná časť arcus cartilaginis cricoidae
 zadná časť lamina cartilaginis cricoidae
  kĺbne plôšky pre skĺbenie s hlasivkovou chrupkou – konvexné a mediálne uložené facies articularis arytenoideae, kĺbne plôšky pre chrupku štítnu –  konkávne a laterálne uložené facies articularis thyroideae.

Kĺby a syndesmózy hrtana 
Na hrtane nájdeme tieto kĺby:
Articulatio cricothyroidea je kĺb medzi spodnými rohmi štítnej chrupky (obsahujú kĺbnu hlavicu) a kĺbnymi plôškami facies articularis thyroideae na prstencovej chrupke. Pohyby v tomto kĺbe sú kývavé. Štítna chrupka sa nakláňa dopredu a dozadu. 
Articulatio cricoarytenoidea je kĺb medzi hlasivkovými chrupkami a chrupkou prstencovou. Tento kĺb umožňuje rotáciu hlasivkových chrupiek a vďake voľnejšiemu kĺbnemu puzdru  aj ich čiastočný posun dopredu a dozadu.
Chrupky hrtana sú spojené aj pomocou väziva, čiže syndesmózami. Syndesmózy na hrtane sú:
 Ligamentum thyrohyoideum mediamum medzi incisura thyroidea superior a jazylkou.
 Ligamentum thyroihyoideum laterale medzi hornými rohmi štítnej chrupky a rohmi jazylky. Obsahuje cartilago triticea.
 Membrana thyrohyoidea medzi jazylkou a hornou časťou štítnej chrupky.
 Ligamentum hyoepiglotticum medzi príklopkovou chrupkou a jazylkou.
 Ligamentum thyroepiglotticum medzi zadnou stenou štítnej chrupky a petiolus epiglottidis. 
 Ligamentum cricothyroideum medianum medzi dolným zárezom štítnej chrupky a arcus cartillaginis cricoidae
 Conus elasticus medzi štítnou a prstencovou chrupkou.
 Ligamentum cricotracheale medzi prstencovou chrupkou a prvou chrupkou trachey.

Svaly hrtana 
Predná skupina

Laterálna skupina

Zadná skupina

Stavba steny hrtana 
Stena hrtana sa skladá zo sliznice, podslizničného väziva, svaloviny a chrupiek a väzivovej adventície v tomto poradí smerom od lumen hrtana von.
Sliznica hrtana je tvorená viacradovým cylindrickým epitelom s riasinkami, ktorý je typický pre dýchacie cesty. Riasinky kmitajú smerom do hltana, čím odstraňujú nečistoty. Pod epitelom je riedke väzivo nazvané lamina propria mucosae, kde sú umiestnené lymfatické uzlíky. Sliznica je od podslizničného väziva oddelená elastickými vláknami.
Podslizničné väzivo hrtana obsahuje hrtanové žľazy. Sú to tuboalveolárne žľazy a ich sekrét je seromucinózny (t. j. obsahuje seróznu aj mucinóznu – hlienivú zložku). Úlohou týchto žliaz je zvlhčovať sliznicu hrtana, ktorá rýchlo vysychá kvôli prúdiacemu vzduchu. Tieto žľazy sú početnejšie v hornej časti, na hlasivkových väzoch sa nenachádzajú vôbec. Úsek väziva nad hlasivkovými väzmi je nazývaný membrana quadrangularis, ktorá vystupuje v predsieni hrtana do ligamentum vestibulare podmieňujúce rovnomennú riasu (plica). Pod hlasivkovými chrupkami je podslizničné väzivo nazvané conus elasticus.
Svalovina a chrupky hrtana sú tvorené priečne pruhovaným svalstvom a hyalínnymi chrupkami. Sú popísané v osobitných častiach.
Adventícia hrtana je tenká väzivová vrstva tvorená riedkym kolagénnym väzivom na vonkajšej strane. Často sa spája s adventíciou pažeráku, uloženého za hrtanom.

Funkcia 
Primárnou funkciou hrtana je chrániť pľúca pred poškodením a umožniť prístup vzduchu do a von z pľúc. Hrtan pri prehĺtaní zatvára prístup do pľúc, čím ich chráni pred poškodením, ktoré by mohlo nastať vdýchnutím potravy alebo nečistôt.
Ďalšou funkciou hrtana je tvorba zvuku (hlasu). Hlas vzniká prechodom vzduchu cez hlasivky umiestnené v hrtane. Vzniknutý zvuk je potom u ľudí pomocou zubov, jazyka a pier upravený na reč.

Referencie

Iné projekty

Zdroje 
 

Dýchacia sústava