Kórejská ľudovodemokratická republika

Kórejská ľudovodemokratická republika (hovorovo označovaná aj ako Severná Kórea, čo však nie je oficiálny slovenský krátky tvar názvu tohto štátu) je štát ležiaci na severe Kórejského polostrova. Hlavné mesto je Pchjongjang. Jeho južný sused je Kórejská republika – hranicu tvorí tzv. demilitarizovaná zóna. Na severe hraničí s Čínou () a  Ruskom ().

Pôvod názvu krajiny 
Názov Kórea, ktorý sa používa v „západnom“ svete, sa odvodzuje od názvu stredovekého kráľovstva Korjo (고려). Do Európy ho priniesol Marco Polo zo svojich výprav do Číny. V samotnej Kórei (tak na severe ako aj na juhu) sa používa výlučne na označenie obdobia panovania dynastie Korjo (918 – 1392).

V Severnej Kórei sa na označenie štátu používa názov „Čoson“ (조선, Krajina tichého rána), jazyka „Čosono“ (조선어), celého polostrova „Čosonpando“ (조선반도, polostrov Čoson). Je to skrátený tvar od „Čoson mindžudžui inmin konghwaguk“ (조선민주주의인민공화국) čo v preklade znie ako „Ľudovodemokratická republika Čoson“. Tento názov sa odvodzuje od 500 rokov trvajúceho kráľovstva „Čoson“ (1392 – 1897), v ktorom vládla dynastia I (이).  Dynastia Kim (Kim Il-song / 김일성 a Kim Čong-il / 김정일) je vnímaný ako pokračovateľ dynastie I.

Dejiny 
Pôvodné Kórejské kráľovstvo Čoson, v ktorom do roku 1910 vládla dynastia I, sa v roku 1905 po rusko-japonskej vojne stalo japonským protektorátom. V roku 1910 bola krajina obsadená Japonskom. Po druhej svetovej vojne, kedy skončila japonská okupácia, bolo roku 1948 rozdelené na dve časti – severnú a južnú, oddelené 38. rovnobežkou. V severnej časti sa nachádzala sovietska zóna v južnej americká. V oboch častiach krajiny, mali prebehnúť demokratické voľby, ktoré mali rozhodnúť o budúcom vývoji polostrova. Pod vplyvom Stalina, sa však na severe demokratické voľby neuskutočnili. Tieto časti krajiny postupne vytvorili samostatné republiky.

Komunistický sever – formálne Kórejská ľudovodemokratická republika v júni 1950 napadol pro-západný juh, čím sa začala kórejská vojna. Na stranu juhu sa však postavili krajiny Spoločenstva Spojených národov (OSN), na čele s USA. Tie postupne začali vytláčať komunistov z juhu krajiny, ktorý takmer celý obsadili. Po tom, čo sa vojská OSN dostali blízko Čínskej hranice vstúpila do vojny komunistická Čína, ktorá zatlačila vojská OSN späť približne na pôvodnú hranicu. V roku 1953 sa vojna skončila, ale k podpisu prímeria nikdy nedošlo. Vojnový stav medzi obomi krajinami naďalej trvá.

Severná Kórea pod vedením Kim Il-songa sa opierala o centrálne riadenú ekonomiku, ktorá však vplyvom nezodpovedného vedenia a embarga zo strany západných štátov, viackrát dohnala krajinu na pokraj hladomoru. Jeho syn a nasledovník Kim Čong-il viedol krajinu od roku 1994 do roku 2011. Obdobia nedostatku potravín sa však naďalej v krajine opakovali. Krajina bola na poli zahraničnej politiky naďalej výrazne izolovaná čo najmä zhoršil pád komunistických vlád po roku 1989 v Európe. Počas Kim Čong-ilovej vlády však došlo aj k zbližovaniu s Južnou Kóreou a Japonskom. Tento proces však silne narúšali snahy KĽDR o vývoj vlastného programu jadrových zbraní.

V roku 2011 po smrti svojho otca nastúpil na post hlavy štátu Kim Čong-un.

Obyvateľstvo 
Až 99,9% obyvateľstva Kórejskej ľudovodemokratickej republiky tvoria Kórejčania. S počtom 25 miliónov sa zaraďuje na 55. miesto na svete podľa počtu obyvateľov. S hustotou zaľudnenia 212 osôb / km² patrí k hustejšie obývaným krajinám na svete – 45. miesto. Tak ako sa menili všetky sféry povojnovej kórejskej spoločnosti, tak sa menilo aj zloženie obyvateľstva.

Najväčšie mestá sú Pchjongjang (okolo 2 miliónov obyvateľov), Käsong (개성), Sinidžu (신의주), Nampcho (남포), Čchongdžin (청진), Hamhung (함흥) a Wonsan (원산).

Z pohľadu náboženskej príslušnosti prevažuje budhizmus a konfucianizmus, v krajine žije aj menší počet kresťanov. Sloboda vierovyznania je garantovaná ústavou.

Školstvo 
Povinná školská dochádzka trvá jedenásť rokov a je úplne bezplatná. Nielen výuka a vzdelávacie zariadenia, ale aj učebnice, uniformy, ubytovanie a stravovanie sú poskytované pre študentov bez poplatkov. Školská dochádzka zahŕňa jeden rok predškolskej výchovy, štyri roky základnej školy (ľudovej školy pre deti od 6 do 9 rokov) a šesť rokov stredoškolského štúdia (deti od 10 do 16 rokov), buď v riadnych alebo špeciálnych stredných školách. Vysokoškolské vzdelanie je nepovinné a delí sa na dva typy: akademické a celoživotné vzdelávanie. V krajine sa nachádza vyše 300 vysokých škôl a najvýznamnejšou vysokou školou je Univerzita Kim Ir-sena a Univerzita vedy a technológie v Pchjongjangu. Štát sa tiež stará aj o mimoškolské aktivity detí.

Severná Kórea je jednou z najviac gramotných krajín na svete, miera gramotnosti tu dosahuje vyše 99%.

Zdravotníctvo 
Severná Kórea má systém národných zdravotných služieb a zdravotného poistenia, ktoré sú ponúkané zadarmo. V roku 2001 Severná Kórea minula 3% svojho hrubého domáceho produktu na zdravotníctvo. Od roku 1950 KĽDR kládla veľký dôraz na zdravotnú starostlivosť, a medzi rokmi 1955 a 1986 sa počet nemocníc zvýšil z 285 na 2401 a počet kliník z 1020 na 5644. Taktiež sú tu nemocnice patriace k výrobným závodom a baniam. Od roku 1979 bol väčší dôraz kladený na tradičnú kórejskú medicínu, založenú na liečbe bylinkami a na akupunktúre.

V 90-tych rokoch sa situácia vplyvom prírodných katastrof a ekonomických problémov zhoršila aj v zdravotníctve, ale v poslednom období sa opäť začína zlepšovať.

Administratívne členenie 

V súčasnosti sa Kórejská ľudovodemokratická republika delí na:

2 mestá pod priamym riadením vlády 
 Pchjongjang – je zároveň aj hlavným mestom Severnej Kórei (평양 직할시 / 平壤直轄市)
 Rason (라선 직할시 / 羅先 直轄市)

3 špeciálne regióny 
 Käsong priemyselná zóna (개성 공업 지구 / 開城工業地區)
 Kumgangsan turistická zóna (금강산 관광 지구 / 金剛山觀光地區)
 Sinuidžu (Sinidžu) špeciálna administratívna zóna (신의주 특별 행정구 / 新義州特別行政區)

9 provincií 
 Kangwondo (강원도 / 江原道)
 Pchjonganbukto (평안 북도 / 平安北道)
 Pchjongannamdo (평안 남도 / 平安南道)
 Hwanghäbukto (황해 북도 / 黃海北道)
 Hwanghänamdo (황해 남도 / 黃海南道)
 Hamgjongbukto (함경 북도 / 咸鏡北道)
 Hamgjongnamdo (함경 남도 / 咸鏡南道)
 Čagangdo (자강도 / 慈江道)
 Rjanggangdo  (량강도; 兩江道)

Referencie

Iné projekty 

 
Členovia OSN
Východná Ázia
Štáty v Ázii