Sereď

Sereď je mesto ležiace v Trnavskom kraji.

Polohopis 
Mesto Sereď leží v juhozápadnej časti Slovenska v Podunajskej nížine na pravobrežnom vale Váhu. Katastrálne územie mesta leží po oboch stranách rieky, ktorá preteká mestom, ale iba malou časťou na ľavej strane Váhu. Mesto leží v nadmorskej výške v rozmedzí od  do  a povrch celého katastrálneho územia je plochý s minimálnymi výškovými rozdielmi. Leží  severne od Galanty,  západne od Nitry,  južne od Hlohovca a  juhovýchodne od Trnavy.

Podnebie 
Územie mesta ako celá Podunajská nížina, v ktorej leží, patrí k najteplejším a najsuchším územiam Slovenska. Oblasť sa vyznačuje miernou zimou a dlhším slnečným svitom. Priemerná ročná teplota je okolo 9,6 °C pričom najchladnejším mesiacom je január a najteplejším júl. Počet letných dní (teplota nad 25 °C) býva v roku asi 70 a bezmrazivých dní je okolo 190. Počet dní s celodenným mrazom býva v roku priemerne 30 až 40. Zimy sú mierne a snehová pokrývka sa vyskytuje do . Územie sa vyznačuje vysokým počtom slnečného svitu (priemer 2012 hodín ročne) a tým, že je veľmi dobre prevetrávané (iba asi 20 dní v roku býva bezveterných). Celá oblasť patrí medzi najsuchšie oblasti Slovenska, keď priemer ročných zrážok je asi .

Mestské časti 
 Sereď
 Dolný Čepeň
 Stredný Čepeň
 Horný Čepeň
 Nový Majer
 Malý Háj

Vodné toky a vodné plochy 
Sereď má jednu z najkrajších polôh na rekreačno – turistické účely. Rybačka a vodné športy na Váhu a v blízkej priehrade Kráľová sa môžu pre turistov stať nezabudnuteľným zážitkom. Rieka Váh oddávna pôsobí a spoluvytvára prostredie vo svojom okolí a počas každej povodne menila smer, šírku a hĺbku koryta, vytvárala spleť ramien, podmývala a odnášala pôdu, ohrozovala životy a majetky ľudí. Preto ju volali Wágu (Wagus) – bludný, nestály.

Jedna z veľkých povodní bola zaznamenaná v roku 1683, ďalšia, ešte väčšia, ktorá mala katastrofálne následky a postihla všetky obce v povodí Váhu, bola 26. augusta 1813. Zahynulo vtedy takmer 300 ľudí, veľké počty koní, dobytka, oviec a ošípaných a rieka zničila veľké plochy polí s úrodou. Poškodené boli cesty, mosty, hrádze, obytné a hospodárske budovy. Prvé známe projekty na reguláciu Váhu sa zachovali z 18. storočia, ale systematicky sa hrádze začali budovať až v 19. storočí, kedy vznikajú aj vodné družstvá, zaoberajúce sa reguláciou Váhu.

Pri Seredi sa nachádzal jeden z dôležitých prechodov, ktorý bol súčasťou diaľkovej cesty. Tento prechod sa spomína už v roku 1074, kedy tadiaľ prechádzal nemecký cisár Henrich IV. V roku 1252 sa spomína už most cez rieku Váh a prekladisko dreva. Tento strategický bod – prechod sa stal svedkom mnohých udalostí, najmä vojenských stretnutí, o ktorých dnes už ani nevieme.

Dejiny 
Prvú písomnú zmienku o meste „Zereth“ nájdeme v listine o príjmoch z cirkevných desiatkov z roku 1313. Sereď so svojím prechodom cez Váh bola hraničnou obcou bratislavskej a nitrianskej župy a pre časté zmeny vážskeho koryta, patrila čiastočne do jednej i druhej župy.

Význam Serede a vlastne aj jej vznik bol podmienený dôležitosťou obchodnej cesty z Budína do Prahy, tzv. Českej cesty, ktorá podnietila vznik chýrnych seredských dobytčích a obilných trhov. Obrovské stáda dobytka, ktorého sa v Seredi predalo niekoľko desiatok tisíc kusov ročne, sa kedysi presúvali mestom. Význam dobytčích trhov sa skončil až v 19. storočí, kedy bola do Serede privedená prvá železnica v Uhorsku z Trnavy a Bratislavy (1846). Odvtedy sa dobytok vozil po železnici.

Tradícia seredských jarmokov prežila dodnes – na deň sv. Jána Krstiteľa (24. júna) sa v Seredi koná Seredský tradičný jarmok a Pivný festival. Až do prehradenia Váhu Nosickou priehradou v roku 1947, bolo v Seredi veľké prístavisko pltí, ktoré robili z Váhu dôležitú dopravnú tepnu. Plte okrem dreva privážali hlavne soľ z Poľska a preto vznikol v Seredi dôležitý Soľný úrad s erárnym skladom soli.

Prúdenie vody v koryte Váhu využívalo od nepamäti niekoľko lodných mlynov na múku, tzv. hajóvov. Križovatka vodnej a suchej obchodnej cesty bola v 19. storočí určujúca pre vznik priemyselných podnikov v Seredi. Od roku 1845 tu pracuje cukrovar, neskôr vznikol podnik na spracovanie kávovín, výrobu pečiva a z Bratislavy sem bola v roku 1950 premiestnená aj výroba značkového šumivého vína Hubert. Za socializmu sa Sereď stala strediskom výroby niklu, žiaľ, táto cesta industrializácie v centre tradične poľnohospodárskej oblasti sa ukázala ako neschodná a hutnícky priemysel definitívne zanikol.

Počas druhej svetovej vojny sa tu nachádzal tábor, kde väznili Židov (v súčasnosti sa nachádza v jeho priestoroch Múzeum holokaustu). Pracovný tábor v Seredi vznikol z vojenských útvarov v roku 1941. Jeho dejiny sú spojené so štyrmi fázami; v prvej ho vybudovali a zriaďovali v ňom pracovné dielne, v druhej sa stal jedným z piatich centier pre organizáciu transportov Židov. Ako pracovný tábor s výrobňou v dielňach fungoval v tretej fáze a v poslednej, od roku 1944 do konca marca 1945 sa stal koncentračným táborom. Od roku 1942 do konca roku 1944 v ňom pracovalo približne 700 až 1200 väzňov.

Symboly mesta

Erb 
Erb mesta Sereď tvorí: červený štít, z jeho spodného okraja vyrastá nízky a nadol prehnutý hradobný múr ukončený cimburím. V otvorenej bráne je do polovice vytiahnutá mreža. Nad bránou je veža s jedným oknom zastrešená sedlovou strechou. Nad ňou je cimburím ukončená a ihlanom zastrešená vysoká veža s dvoma oknami. Po bokoch sa nachádzajú dve brány s vežičkami zastrešenými sedlovými strechami, ktoré sú spojené polkruhovitým, nadol prehnutým štylizovaným múrom, prechádzajúcim medzi strednou vežou nad bránou a veľkou vežou v pozadí – všetko strieborné, brána a okná vo farbe štítu.

Obyvateľstvo 
Národnostné zloženie
Slováci – 96,16 %
Maďari – 1,32 %
Česi – 0,95 %
Rómovia – 0,65 %
Rusíni – 0,03 %
Nemci – 0,03 %
Ukrajinci – 0,02 %
Bulhari – 0,01%
a iní
Náboženské zloženie obyvateľstva
rímskokatolíci – 72,52 %
bez vyznania – 20,77 %
protestanti (hl. evanjelici a. v.) – 1,97 %
gréckokatolíci – 0,15 %
pravoslávni – 0,14 %
a iní

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Rímskokatolícky Kostol sv. Jána Krstiteľa, jednoloďová barokovo-klasicistická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty, z roku 1781. Stojí v blízkosti staršieho stredovekého kostola, ktorý zanikol po požiari v roku 1777. Donátorom nového kostola bol  František Esterházi. V interiéri sa nachádza barokový hlavný oltár s obrazom sv. Jána Krstiteľa kázajúceho ľuďom, s bočnými sochami sv. Ladislava a sv. Štefana. V kostole sa nachádzajú dva renesančné epitafy pochádzajúce z pôvodného kostola, jeden neznámeho zemepána z prvej polovice 17. storočia. Druhý z nich patril Fridrichovi Rottenbergovi, kastelánovi šintavského hradu, ktorý zomrel v roku 1589. Ďalej sa tu nachádza bočný oltár Zmrtvychvstania Ježiša Krista, so sochami sv. Anny s Pannou Máriou a sv. Jozefa s Ježiškom a oltár sv. Jána Nepomuckého s obrazom od Franza Schellemayera z roku 1785. Organ od firmy Rieger z Krnova je z roku 1946. Fasády kostola sú členené lizénami a segmentovo ukončenými oknami s profilovanými šambránami s klenákmi. Veža vyrastá zo štítového priečelia s volútami a párom váz a stredným rizalitom. Je členená pilastrami a ukončená korunnou rímsou s terčíkom s hodinami a barokovou helmicou.

 Esterháziovský kaštieľ, dvojpodlažná dvojtraktová klasicistická stavba na pôdoryse písmena L s dvoma nárožnými rizalitmi, z prvej polovice 19. storočia. Stojí na mieste stredovekého šintavského vodného hradu. Na nádvorí kaštieľa sa v rokoch 1981-1992 konal rozsiahly archeologický výskum, ktorý odhalil základy stredovekého hradu Žigmunda Luxemburského. Pod hradom sa však našli ešte aj zvyšky opevnenia strážcov brodu na Českej ceste, siahajúce až k 10. storočiu. Úpravami prešiel na konci 19. storočia. Po druhej svetovej vojne tu sídlil Okresný národný výbor. Orgány mesta sa za pomoci občianskeho združenia Vodný hrad, snažia o jeho obnovu. Fasády sú členené oknami s profilovanými osteniami a nadokennými rímsami. Rizality sú členené pásovou rustikou a a vysokým rádom polostĺpov. V parteri rizalitu sú polkruhovo ukončené okná s profilovanými šambránami. V  blízkosti kaštieľa sa nachádza rozsiahly krajinársky park.

 Socha Immaculaty, barokové súsošie z roku 1736. Donátormi súsošia boli František Alchorn a Anna Mária Poschinová. Socha Panny Márie je umiestnená na stĺpe, pod ním sú na podstavci umiestnené sochy sv. Floriána a sv. Jána Nepomuckého.

 Stĺp Najsvätejšej Trojice, barokové súsošie z druhej polovice 18. storočia. Nachádza sa v záhrade farského kostola. Súčasťou súsošia sú sochy Najsvätejšej Trojice, sv. Petra, sv. Pavla a sv. Anny. Na stĺpe sú umiestnené kópie sôch od Františka Šmigrovského z roku 1996, ich originály sú v Mestskom múzeu.

 Budova radnice, dvojpodlažná eklektická budova na pôdoryse písmena L so stredným rizalitom, z roku 1910. Staviteľom objektu je Ján Tomaschek ml. z Nitry. V súčasnosti tu sídli Mestské múzeum. V budove sa nachádza veľká zasadacia sála, ktorá kedysi slúžila mestskému zastupiteľstvu, ale dnes sa tu konajú sobášne obrady. Nachádzajú sa tu obrazy s pohľadmi na Petrohrad, ktoré si zo svojej diplomatickej misie na cárskom dvore doniesol Mikuláš Esterházy v roku 1761. Zasadnutiam mestského zastupiteľstva slúži od roku 1981 zasadačka v novej budove Mestského úradu, ktorá so starým susedí. Fasáda je v parteri členená pásovou rustikou, poschodie je oddelené kordónovou rímsou. Okná poschodia majú profilované šambrány a nadokenné rímsy. Bočné krídlo má polkruhovo ukončené okná so šambránami s klenákmi a konzolami a nadokennou rímsou. Nárožie je akcentované vežicou a atikou s kruhovým oknom. Objekt je prepojený s vedľajšou prízemnou budovou fary, postavenej taktiež staviteľom Tomaschekom. Fasáde bývalej fary dominuje segmentovo ukončený rizalit s reliéfom Madony.

 Mikve, židovské kúpele, jednopodlažná eklektická budova s prvkami secesie na pôdoryse obdĺžnika, z rokov 1904-1905. Stojí na mieste staršej stavby rovnakého účelu. V budove sídlil aj obchod s kóšer mäsom. Úpravami prešla po druhej svetovej vojne. Fasády sú členené pilastrami a pásovou rustikou. Atypická je atika tvorená otvorenými segmentovými arkádami. Vysoká strecha má manzardový tvar. Vstup je lemovaný dvoma prevýšenými polostĺpmi.

 Židovský cintorín, nachádza sa na Cukrovarskej ulici vedľa seredského cukrovaru. Cintorín sa tu nachádza asi od konca 18. alebo začiatku 19. storočia. Na základe nariadenia z roku 1777 sa nesmelo pochovávať v blízkosti obydlí, a preto museli Židia starý cintorín zanechať a vybudovať si nový (starý cintorín sa nachádzal na mieste, kde dnes stojí kultúrny dom). V roku 1882 si postavili vstupnú budovu na cintorín. 

 Budova gymnázia, trojpodlažná trojkrídlová modernistická stavba z 30. rokov 20. storočia. Postavená bola ako tzv. Mešťanská škola a je ukážkou knzervatívnej moderny, typickej pre architektúru verejných budov v medzivojnovom období. Priečelie lemované dvoma kruhovými vežami ustupuje do nárožnej predzáhrady. Fasády sú členené pilastrami a korunnou rímsou so zoborezom.

 Pracovný a koncentračný tábor Židov, zriadený v septembri 1941. Ide o jediný zachovaný koncentračný tábor na Slovensku, ďalšie dva sa nachádzali vo Vyhniach a Novákoch. Tábor bol zriadený ako pracovný. Nachádzala sa tu veľká stolárska dielňa pre väznených mužov. Ďalej sa tu nachádzali zámočnícka dielňa a prevádzka na výrobu betónového tovaru. Väznené ženy pracovali v krajčírskej dielni. Z tohto tábora odchádzali transporty do vyhladzovacích táborov. Po potlačení SNP tu bol zriadený koncentračný tábor, v ktorom boli väzni vystavený týraniu a vraždám. V súčasnosti tu sídli Múzeum holokaustu v Seredi, súčasť SNM.

Školstvo 
 Základné školy
 Základná škola Juraja Fándlyho
 Základná škola J. A. Komenského
 Cirkevná základná škola sv. Cyrila a Metoda
 Stredné školy
 Gymnázium Vojtecha Mihálika
 Obchodná akadémia

Hospodárstvo a ekonomika 
V Seredi sídlia dôležité firmy ako napríklad:
 Slovenské Cukrovary
 Hubert J.E.
 Semmelrock
 SEDITA
 B.M. Kávoviny
 ZIPP
 FM Logistic
 ALFUN
 LIDL
 Amazon
 LPP Slovakia - sklady v PNK Park Sereď

Doprava

Cestná doprava
Sereď je napojená na rýchlostnú cestu R1, ktorá ju spája s mestami Trnava a Nitra. Od Senca a Sládkovičova vedie I/62, od Galanty I/35 a od Hlohovca II/507. Hlavnou autobusovou stanicou je stanica na Námestí slobody.

Železničná doprava
Dôležitosť prístavu a prekladiska pltí dokazuje aj to, že konečná stanica prvej konskej železnice v Uhorsku (Bratislava-Trnava) bola práve v Seredi (1846). Koľaj končila až pri Váhu (konská stanica bola v priestore dnešnej Kuzmányho ulice). Železnice dopravovali tovar potom do Bratislavy a ďalej do Viedne. Dnes je Sereď križovatkou tratí Galanta – Leopoldov a Trnava – Sereď.

Vodná doprava
V minulosti slúžil Váh ako významná vodná cesta a v Seredi bol dôležitý prístav pltí a prekladisko tovaru (spomína sa už v 13. storočí). Z Trenčianskej, Oravskej, Turčianskej a Liptovskej župy bol plťami do Serede prepravovaný okrem dreva a dreveného náradia aj kameň, surové a kujné železo, liatina, vlna, po domácky vyrábané súkno a plátno, papier, sklo a iné výrobky a potraviny. Prepravovali sem aj soľ, ktorú do soľných skladov v Ružomberku a Žiline vozili z poľskej Vieličky. V Seredi mal sídlo Kráľovský soľný úrad.

Vodnú silu Váhu v minulosti využívali na pohon vodných mlynov. Ešte v roku 1882 bolo na Váhu 14 vodných mlynov. S rozvojom parných a potom elektrických mlynov postupne zanikali a posledný vodný mlyn na Váhu zanikol v 50. rokoch 20. storočia.

Letecká doprava
Najbližšie letiská sú v Bratislave () a v Piešťanoch ().

Kultúra 
Každoročne sa konajú v meste jarné slávnosti Flora fest, Seredský hodový jarmok a Vianočné trhy s bohatým kultúrnym programom. Tieto slávnosti a kultúru v meste primárne zabezpečuje Dom kultúry, rozpočtová organizácia mesta Sereď. V jeho správe je samotný dom kultúry, knižnica, múzeum, kino a amfiteáter. Najnovším prírastkom je zrekonštruovaný amfiteáter, ktorý v lete premieta filmy a usporadúva koncerty. Kino NOVA je jedným z najúspešnejších slovenských digitalizovaných jednosálových kín a prešlo výraznou modernizáciou.

Jednou z najznámejších seredských a slovenských jazzových kapiel je Seredský Dixieland.

Šport 
Basketbal – Lokomotíva Sereď, ŠBK Sereď
Tanec – LY Dance United,Life is Perfect 
Hádzaná – Slávia Sereď
Florbal – ICE Players Sereď
Tenis – Tenisový klub SEREĎ
Futbal – ŠKF Sereď Fortuna liga
Box – Buldog boxing club Sereď    
Stolný tenis – STK Mladosť Sereď
Taekwondo – ITF Hong Ryong Sereď
Hokejbal – HBK Seredskí Barani
Cyklistika - ŠK Cyklo-Tour Sereď

Osobnosti mesta

Rodáci 
 Martin Klein (* 1864 – † 1924), operný spevák (tenorista), huslista, herec a divadelný režisér
 František Kubač (* 1887 – † 1958), partizán, politik, funkcionár KSČ, predseda Slovenskej národnej rady 
 Ferdinand Silberstein-Silvan (* 1902 – † 1983), architekt
 Ľudovít Holotík (* 1923 – † 1985), historik
 Valter Šeda (* 1931 – † 2002),  matematik a profesor 
 Oľga Odzganová  (* 1933  † 2012), rozhlasová redaktorka a hudobná publicistka
 Ján Navrátil (* 1935), básnik a spisovateľ
 Jozef Mokoš (* 1941), básnik, dramatik, spisovateľ pre deti
 Jozef Dóka ml. (* 1948 – † 2011),  grafický dizajnér
 Ján Červenka (* 1957 – † 2023), zvukár, basgitarista a audiovizuálny technik

Pôsobili tu 
 Juraj Fándly (* 1750 – † 1811), osvietenský spisovateľ, rímskokatolícky kňaz a entomológ – včelár
 Ján Fišer (* 1896 – † 1963), hudobný skladateľ, muzikológ a hudobný pedagóg
 Vojtech Mihálik (* 1926 – † 2001), básnik, prekladateľ, publicista a politik
 Jaroslav Červenka (* 1937 – † 2006), džezový klarinetista, altsaxofonista, skladateľ, hudobný aranžér a pedagóg

Partnerské mestá  
  Alblasserdam, Holandsko
  Leopoldsdorf im Marchfelde, Rakúsko
  Tišnov, Česko

Literatúra  
 SEREĎ dejiny mesta

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam kultúrnych pamiatok v Seredi

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mesta
 Oficiálna mestské noviny
 Internetové noviny z regiónu Sereď
 Internetové noviny z regiónu Sereď
 Regionálna televízia

 
Okres Galanta
Mestá na Slovensku
Trnavský kraj
Mestá v Trnavskom kraji