Informačné médium

Informačné médium je predmet (napr. kniha) alebo fyzikálny jav (napr. modulované elektromagnetické vlnenie), ktorý slúži na uchovanie a prenos informácií, t. j. vnemov (obraz, zvuk) a iných kulturálnych javov či abstrakcií (text, čísla). Niektoré z týchto prostriedkov pôsobia súčasne na veľké skupiny ľudí a sú spoločensky významným faktorom - označujú sa ako masmédiá.

Prostriedky, ktoré dokážu zaznamenať/preniesť/reprodukovať viacero druhov vnemov a to aj súčasne sa nazývajú multimédiá. 	

Na zachytenie vnemov, ich uchovanie na médium, prenos a následnú reprodukciu slúžia rôzne technické zariadenia. V poslednom čase dochádza k veľkému rozšíreniu elektronických zariadení na reprodukciu obrazu a zvuku označovaných všeobecne ako prehrávače.

Informačné médium v materiálnej, konkrétnej podobe ako prostriedok uchovania informácie sa nazýva aj informačný nosič.

Niekedy sa ako médium nesprávne označuje priamo prenášaná informácia (napr. zvuk).

Vznik pojmu informačné médium 
Názov informačné médium vznikol spojením slov informácia a médium. Informácia je údaj o reálnom prostredí, o jeho stave a procesoch v ňom prebiehajúcich, ktorý zmenšuje nevedomosť príjemcu informácie o prostredí a modifikuje varietu jeho správania. Médium slúži ako prenosový prostriedok, ktorým môže byť papier, telefónny kábel, optický kábel, optické vlákno, širokopásmový spoj, nerv v ľudskom tele a podobne.

Informačné médium z rôznych uhlov pohľadu
Informačné médium sa nazýva aj komunikačné médium alebo nosič informácii. Názov komunikačné médium sa používa aj preto. že vychádza z technologického aspektu komunikácie, v ktorej plní úlohu sprostredkovateľa, teda nosiča informácie. Informačné médium zohráva úlohu sprostredkovateľa, nie medzi dvoma komunikátormi, ale medzi dvoma úrovňami abstrakcie, a to medzi realizáciou (fyzická úroveň) a informačnou úrovňou.

Médium ako technologický prostriedok umožňuje informácie prenášať v priestore (vzduch, elektromagnetické vlnenie, koaxiálne káble atď.) alebo vo forme hmotných nosičov umožňuje fixovať a prenášať informácie aj v čase (papier, magnetická páska, optické disky, v širšom kontexte počítač a počítačové siete atď.). Za médium môžeme v určitom zmysle považovať aj reč ako systém dohovorených zvukov alebo písmo ako systém dohovorených znakov. Fixáciou informácií na médium potom vzniká dokument.

Pojmom informačné médium môžeme označiť aj človeka, ktorého vnímame ako sociálnu a spoločenskú bytosť. Na začiatku komunikačného spojenia je človek, ktorý svoje pocity a myšlienky formuluje do obrazovej, zvukovej, prípadne predmetnej podoby. Na konci spojenia je iný človek, ktorý tieto pocity a myšlienky prijíma cez svoje zmysly - najčastejšie zrakom, sluchom, prípadne hmatom. To znamená, že človek, ktorý je na začiatku komunikačného spojenia je nositeľom určitých informácii, a preto môže vystupovať v úlohe informačného média.

Informačné médium ako nosič informácie 
Informačné médium môžeme definovať aj ako nosič informácie. Je to fyzikálne médium určené alebo použité na fixovanie alebo prenášanie množiny dát či informácií, ktoré spolu s nimi tvorí informačný prameň. V komunikačných procesoch sa na prenos alebo fixovanie informácií využívajú rôzne druhy nosičov. Môžeme ich rozdeliť na energetické a hmotné. Komunikovanie prostredníctvom dokumentov predpokladá zaznamenanie informácií na hmotné nosiče. Vlastnosti hmotných nosičov informácií sú dôležité v rozličných súvislostiach:
 rozhodujú o spôsobe a charaktere záznamu informácií,
 určujú trvácnosť dokumentu, jeho manipulovateľnosť, skladovateľnosť a spôsob ochrany,
 podieľajú sa na rozhodovaní o spôsobe výroby dokumentu a jej nákladoch, o jeho distribúcii atď.
Teoreticky možno informácie zaznamenať na ľubovoľný materiál. Prakticky sa na túto funkciu využívali a využívajú len určité osobitne vhodné nosiče, napr. v minulosti papyrus, pergamen, v súčasnosti predovšetkým papier v rozličnej úprave a rozličných vlastností a umelé hmoty rozličného druhu a s rozličnou povrchovou úpravou. Ak spolu s hmotnou podstatou nosiča prihliadneme na jeho formu a spôsob záznamu informácií, aký umožňuje, môžeme vymedziť najmä tieto druhy nosičov, charakteristické pre súčasnú dokumentovú komunikáciu: papierové nosiče (v podobe jednotlivých kariet a hárkov, zošitov, nematografické, diazografické), magnetické pásky (zvukové, video), disky pre mechanický, magnetický a optický záznam zvuku, obrazu i textu). Niektoré nosiče umožňujú priamo čitateľnú formu záznamu (spravidla papierové materiály), iné nosiče vyžadujú premietnutie záznamu, jeho akustickú reprodukciu alebo jeho zobrazenie na televíznej obrazovke, či displeji počítača. Súčasná výroba nosiča informácií je zameraná na zvýšenie ich záznamovej kapacity, trvácnosti a odolnosti proti poškodeniu, na zjednodušenie zaznamenávania informácií a skvalitnenie záznamu, o docielenie ich ľahkej prenosnosti a poskytnutie rýchleho prístupu k zaznamenaným informáciám.

Charakteristiky informačného média 
Rôzne druhy informácií si vyžadujú aj rôzne druhy hmotných nosičov. Nosič informácie môže byť charakterizovaný dvoma atribútmi:
 záznamovou kapacitou,
 šírkou pásma.
Záznamová kapacita nosiča je množstvo dát, ktoré môže byť uložené na nosiči s prihliadnutím na jeho technologické a praktické obmedzenia. 

Šírka pásma nosiča informácií je ukazovateľom toho, ako rýchlo môžu byť uložené dáta načítané.

Delenie informačných médií

Médiá súvisiace so zvukom 

 audiokazeta
 gramofónová platňa
 rozhlas
 CD-ROM
 telefón

Obrazové médiá 
 fotografia
 plagát

Audiovizuálne médiá (kombinujú obraz (typicky pohyblivý) aj zvuk) 

 film
 televízia
 videomagnetická páska/videokazeta
 DVD/digitálny videodisk

Typicky textové médiá 

 kniha
 noviny
 web
 SMS
 e-mail

Ostatné 
 disketa
 koaxiálny kábel
 počítač

Referencie 

Multimédiá