Martin Kukučín

Martin Kukučín, vlastným menom Matej Bencúr (* 17. máj 1860, Jasenová † 21. máj 1928, Pakrac, Chorvátsko), bol slovenský lekár, známejší ako prozaik, dramatik a publicista. Bol najvýznamnejším predstaviteľom slovenského literárneho realizmu, zakladateľ modernej slovenskej prózy. Je po ňom pomenovaná planétka (23444) Kukučín, poliklinika a operačná sála v Punta Arenas a jeho meno nesie viacero ulíc v slovenských mestách.

Životopis 
Narodil sa v zemianskej rodine Bencúrovcov v Jasenovej, v obci Jasenová ako syn Jána Bencúra Juriša a Zuzany, rodenej Paškovej. Mal dvoch bratov a jednu sestru. Vzdelanie získal na vyššom evanjelickom gymnáziu v Revúcej (18711874), Martine a v Banskej Bystrici (1875), gymnázium navštevoval v Kežmarku a dokončil v Šoproni (18841885). Chcel sa prihlásiť na teologickú fakultu v Bratislave, no kvôli protislovenskej atmosfére, ktorá na fakulte vládla, sa napokon rozhodol pre štúdium na lekárskej fakulte v Prahe (18851893). 

Po skončení školy a absolvovaní praxe v Bratislave, Innsbrucku a vo Viedni sa neúspešne pokúšal zamestnať na Slovensku, preto sa prihlásil na súbeh a v roku 1893 dostal miesto obecného lekára v obci Selca na ostrove Brač (dnešné Chorvátsko, 18931906). Spolu s lekárskou ordináciou si zriaďuje i lekáreň a stáva sa aktívnym členom a neskôr (v roku 1904) aj predsedom čitateľského a kultúrneho spolku „Hrvatski Sastanak“. V rokoch 18961897 sa pokúsil vrátiť na Slovensko, no tento pokus sa mu nevydaril.  

V roku 1904 sa oženil s Pericou Didolićovou. V roku 1908 odchádzajú do Južnej Ameriky do Čile. V Santiagu úspešne absolvoval nostrifikačné skúšky a koncom roka 1908 odišiel do Punta Arenas, najjužnejšieho čilského mesta na pevnine, kde sa usadilo mnoho chorvátskych vysťahovalcov. Tam pôsobil najmä ako lekár. Stal sa prvým lekárom Medzinárodného Červeného kríža v Patagónii. V celom Čile ho dodnes vnímajú ako humanistu a ľudomila. Podľa "Mateja Bencura" je pomenovaná poliklinika vo východnej časti Punta Arenas a jeho meno nesie aj najmodernejšia operačná sála v tamojšej novej mestskej nemocnici.  

V rokoch 19221924 žil opäť na Slovensku, v rokoch 19221923 žil v Považskej Teplej, v rokoch 19241925 zas väčšinou v Chorvátsku. V roku 1925 sa ešte raz vracia nakrátko do Južnej Ameriky, aby vysporiadal svoje majetkové záležitosti, a na jar v roku 1926 sa definitívne vracia i so svojou chorou manželkou do kúpeľov Lipik v Chorvátsku. O dva roky nato zomrel v slavónskom Pakraci v náručí svojej manželky Perice. 

Pochovaný bol dočasne v Záhrebe, v roku 1928 boli jeho telesné pozostatky prevezené do Martina na Národný cintorín, kde ho pochovali 29. októbra 1928. Manželka Perica Kukučína prežila o 43 rokov. Zomrela 7. augusta 1971 ako 91-ročná a je spolu s manželom pochovaná na Národnom cintoríne v Martine.

Tvorba 
Svoju literárnu tvorbu odštartoval v roku 1883 poviedkou „Na hradskej ceste“. Spočiatku sa venoval hlavne písaniu poviedok a noviel, v ktorých sa vracia do svojej mladosti a k svojim prvým zamestnaniam, no taktiež takmer fotograficky podáva obraz dedinského života a sedliackeho zmýšľania. Svojim dielom „Dom v stráni“ založil tradíciu dedinského románu. V začiatkoch tvorby bola pre jeho diela charakteristická groteskno-humoristická štylizácia príbehov, no po roku 1918 sa jeho diela napĺňajú skôr tragicko-nostalgickými a existenciálnymi starosťami o osud vlastného národa a ľudstva. Pre Kukučínovo dielo je charakteristická viera v človeka – i keď sa Kukučín často posmieva nad obyčajným človekom, či kritizuje spoločenské pomery, stále verí v možnosť nápravy svojich postáv.

Jeden z najvýznamnejších slovenských spisovateľov, ako predstaviteľ realizmu už od prvých prác smeroval k novému stupňu vo vývine slovenskej realistickej prózy. Aktívne pracoval v mnohých organizáciách, bol členom Českej akadémie vied a umení. Jeho literárna tvorba presiahla rámec národnej literatúry a bola preložená do viacerých jazykov. Niektoré diela boli zdramatizované a sfilmované.

Pamiatky 

 rodný dom (múzeum od roku 1960) v Jasenovej
 pamätné tabule v Jasenovej, v Revúcej, v Šoproni, v Prahe, v Selce (ostrov Brač, Chorvátsko) 
 busta od F. Štefunku (1959)
 pomenovanie ulíc v slovenských mestách

Dielo

Próza 
 1883 – Na hradskej ceste, poviedka
 1885 – Rysavá jalovica
 1886 – Neprebudený
 1890 – Keď báčik z Chochoľova umrie, poviedka
 1891 – Na podkonickom bále
 1892 – Koniec a začiatok
 1892 – Dve cesty
 1894 – Dies irae
 1899 – Hody, poviedka
 1911 / 1912 – Dom v stráni, román z prostredia Brača
 1922 – Črty z ciest. Prechádzky po Patagónii, cestopis
 1922 – Mladé letá, spomienky na štúdium
 1926 – Mať volá, román o chorvátskych vysťahovalcoch v Čile
 1927 – Bohumil Valizlosť Zábor, historický román
 1927 – Lukáš Blahosej Krasoň, historický román
 1928 – Košútky. Klbká. Rozmarínový mládnik.
 Čas tratí – čas platí, poviedka
 Máje, poviedka
 Pán majster Obšíval, poviedka
 Na jarmok, črta
 Na Ondreja, črta
 Hajtman, poviedka
 Obecné trampoty, poviedka
 Z teplého hniezda
 Veľkou lyžicou
 Panský hájnik
 O Michale
 Na svitaní
 Ako sa kopú poklady
 Pozor na čižmy
 Sviatočné dumy
 Tri roje cez deň
 Svadba
 Parník
 Štedrý deň

Dráma 
 1907 – Komasácia, prvá realistická divadelná hra so sociálnou tématikou
 1922 – Bacuchovie dvor
 1924 – Obeta

Referencie

Literatúra 
 
 KUKUČÍN, Martin. In:

Iné projekty

Externé odkazy 
 Digitalizované diela Martina Kukučína
 Martin Kukučín - Bibliografia
 Výberová bibliografia
 
 Indexovaný záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 42; pokrstený ako Matěj Bencúr-Juriš

Martin Kukučín
Osobnosti z Jasenovej
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí lekári
Slováci v Chorvátsku
Absolventi Karlovej univerzity
Príslušníci zemianskeho stavu
Osobnosti na česko-slovenských poštových známkach
Slovenskí šľachtici
Uhorskí šľachtici
Úmrtia na pneumóniu
Osobnosti Evanjelického lýcea v Kežmarku
Pochovaní na Národnom cintoríne v Martine