George Bernard Shaw

George Bernard Shaw [Šó] (* 26. júl 1856, Dublin, Írsko – † 2. november 1950 Ayot St. Lawrence, Spojené kráľovstvo), bol anglický dramatik a esejista írskeho pôvodu a nositeľ Nobelovej ceny za literatúru v roku 1925. Je považovaný za zakladateľa modernej anglickej drámy.

Životopis 
Narodil sa v Dubline v nie veľmi zámožnej rodine. Keď mal asi 20 rokov, prišiel do Londýna a venoval sa žurnalistike. Vzdelanie získal ako samouk hlavne čítaním v knižnici Britského múzea. V 70. rokoch 19. storočia začal pracovať na svojej spisovateľskej kariére. V piatich, nie veľmi úspešných románoch opísal sociálne zábrany a prekážky vo vzťahoch medzi mladými ľuďmi. Prvého úspechu sa dočkal ako hudobný a divadelný kritik v časopisoch Star a Saturday Review. Uverejňoval kritiky o umeleckých výstavách a divadelných predstaveniach, zaujímal sa o hudbu a koncerty. Aj titulok eseje Dokonalý Wagnerovec prezrádza jeho hudobné záľuby. Potom prešiel k dramatickej tvorbe. 

G. B. Shaw je veľmi známy, predovšetkým vďaka svojim aforizmom. Na jeho drámu malo veľký vplyv dielo H. Ibsena. Spočiatku v rokoch  1879–1883 písal satirické romány, ktoré vyšli až v čase, kedy bol uznávaným autorom. Zaujímavá charakteristická črta Shawových vydávaných hier sú zdĺhavé predslovy, ktoré ich sprevádzajú. V týchto esejách písal Shaw viac o zvyčajne sporných názoroch na záležitosti, ktorých sa hry týkali, než o hrách samotných. Niektoré predslovy sú oveľa dlhšie ako samotná hra.

Shaw bol presvedčený, že moderná dráma má kritizovať život, preto písal historické hry, založené na ironizovaní meštianstva, mravného úpadku a obmedzenosti celej spoločenskej vrstvy. Bol majstrom kresby charakteru a svojim postavám vkladal do úst štipľavé a veľmi kritické slová proti meštiackej morálke. Jeho najsilnejšou zbraňou bol vtip, paradox, irónia, ba až sarkazmus, ktorými dialógy jeho hier prekypujú. O spoločenských problémoch sa vyjadroval otvorene, jeho dielo malo veľký vplyv na verejnú mienku.

G. B. Shaw sa angažoval i politicky, spolu s H. G. Wellsom založil Fabiánsku spoločnosť, ktorá šírila teóriu fabiánskeho socializmu. Tzn., že pomocou postupných reforiem zanikne kapitalizmus a vznikne socializmus. Do konca života sa hlásil k priateľstvu so Sovietskym zväzom.

V roku 1898 sa oženil s írskou dedičkou, Charlotte Payneovou-Townshend. V tom istom roku uviedli aj jeho prvú úspešnú drámu Candida. Povzbudený úspechom pokračoval sériou klasických komédií - drám, vrátane diel Pekelník, Muž budúcnosti, Živnosť pani Warrenovej, Človek  a nadčlovek, Cézar a Kleopatra, Major Barbara, Androcles a lev, a Pygmalion. Po prvej svetovej vojne, v ktorej zastával sporné názory, uviedol vážnejšie drámy vrátane diel Dom zlomených sŕdc a Svätá Jana (1923). 

Zomrel ako 94-ročný zámožný a známy človek a zanechal nadáciu pre toho, komu sa podarí zreformovať anglický pravopis. Jeho hry sa dodnes uvádzajú na mnohých svetových javiskách, populárny je aj u nás.

Dielo 
 1886 Cashel Byron profesionál - Cashel Byron's Profession
 1898 Nepríjemné a príjemné hry - (Plays Unpleasant and Pleasant)
 Nepríjemné hry:
 1892 Vdovcove domy - (Widowers' Houses) , vyšlo tiež, pod názvom Domy pána Sartoria, alebo Domáci pán. Táto dráma je založená na dramatickom rozhovore, v hre dochádza k prekvapivým zvratom. Hra je kritikou viktoriánskej morálky a spoločenského systému, ktorý umožňuje zámožným vrstvám obohacovať sa na úkor chudobných. Tiež kritizuje prístup k problematike sexu.
 1898  Záletník  - (The Philanderer) 
 [1898] Živnosť pani Warrenovej  - (Mrs. Warren's Profession), táto hra bola zakázaná cenzúrou, hraná bola až v roku 1925, v Čechách už v roku 1907, nastoľuje tu problém prostitúcie.
 Príjemné hry - tu sa zaoberá morálkou, kritizuje romantické poňatie spoločenských hodnôt (hrdinstva, lásky a pod.):
 1897  Muž osudu - (The Man of Destiny)  
 1898  Zbrane a hrdina  - (Arms and the Man), posmieva sa tu vojnovému hrdinstvu
 1898 Candida - (Candida) , psychologický portrét emancipovanej ženy, ktorej realizmus zvíťazí nad romantickou láskou
 1898 Človek nikdy nevie -  You Never Can Tell  
 1901 Tri hry pre puritánov - (Three Plays for Puritans):
 1897 Diablov učeník - (The Devil's Disciple), hrala sa tiež pod názvom Čertov kvietok– príbeh protestantského duchovného a rebelanta, ktorý bojuje za vec slobody v americkej vojne za nezávislosť
 1900 Konverzia kapitána Brassbounda (Captain Brassbound's Conversion)
 1901 Cézar a Kleopatra - (Caesar and Cleopatra), paródia hry W. Shakespeara
 1902-1903 Človek a nadčlovek - (Man and Superman)
 1904 Ďalšie ostrovy Johna Bulla''' (John Bull's Other Island) 1905 Majorka Barbara - (Major Barbara), hra o chudobe a Armáde spásy 
 1906 Doktorova dilema (The Doctor's Dilemma) 1908 Nerozvážny sobáš (Getting Married) 
 1910 (Dark Lady of the Sonnets) 
 1910 Nerovné manželstvo - (Misalliance) 1911 Fannina prvá hra - (Fanny's First Play) 1912 Androcles and the Lion, groteska o prenasledovaní kresťanov
 1912-1913 Pygmalion (Pygmalion), 
Pravdepodobne jeho najlepšie a najúspešnejšie dielo. Dráma – komédia má 5 dejstiev, podľa nej vznikol úspešný muzikál F. Loewa – My Fair Lady, bola taktiež sfilmovaná.  

Námet z Ovídiovej Premeny (cyperský umelec Pygmalion vytvoril krásnu sochu dievčaťa, do ktorej sa zamiloval, a Afrodita ju na jeho prosby oživila, dievčina jeho lásku opätovala). 

Londýnsky profesor fonetiky, starý mládenec, Higgins uzatvorí s priateľom Pickeeringom stávku, že urobí z jednej veľmi nekultivovanej, nevzdelanej pouličnej predavačky kvetín vyberanú dámu s kultivovaným prejavom. Eliza Doolitlová sa skutočne stane civilizovanou dámou, za pol roka s dokonalým spisovným vyjadrovaním a výslovnosťou. Svojím prirodzeným a kultivovaným pôvabom predbehne skostnatené vystupovanie a správanie Higginsa. 
Obľúbi si ju profesorova matka, ktorá ju prijme do svojho domu. Higgins po odchode dievčaťa plne ocení jej osobnostné kvality a navrhuje, aby u nich zostala. 
V epilógu, ktorý nie je súčasťou hry, Líza ponuku odmieta a dáva prednosť chudobnému mládencovi Fredymu. 

 1919 Dom zlomených srdcí - (Heartbreak House), skúma nedostatky našej civilizácie, ktoré viedli k 1. svetovej vojne a kritizuje bezvýchodiskovosť anglickej buržoázie.
 1921 Späť k Matuzalemovi (Back to Methuselah), utópia zaoberajúca sa problematikou dlhovekosti. Na toto dielo reagoval Karel Čapek dielom Vec Makropulos:
 Na začiatku In the Beginning
 Pieseň bratov Barnabášových The Gospel of the Brothers Barnabas
 Veci, ktoré sa stali The Thing Happens
 Tragédia staršieho džentlmena Tragedy of an Elderly Gentleman
 Až kam dôjdu myšlienky As Far as Thought Can Reach
 1923 Svätá Jana (Saint Joan), hlavná hrdinka Jana z Arku, sa stala predstaviteľkou zdravého rozumu bojujúca proti násiliu. Jana z Arku je tu opisovaná ako moderná žena. Ide vlastne o alegóriu stretnutia výnimočného jedinca s mocou.
 1929 Tragač s jablkami - (The Apple Cart) 
 1936 Milionárka - (The Millioneiress) 1938 Ženeva - (Geneva, a Fancied Page of History in Three Acts) 1939 Za zlatých čias dobrého kráľa Karola - (In Good King Charles' Golden Days) (The Six of Calais) (The Glimpse of Reality) (How He Lied to Her Husband) (Shakes versus Shav) Romány a zbierky esejí 
 Zdravý rozum o vojne (Commonsense about the War) Inteligentný ženský sprievodca po socializme a kapitalizme (The Intelligent Woman's Guide to Socialism and Capitalism) Čierne dievča hľadajúce Boha (The Black Girl in Search of God) 1944 (Everybody's Political What's What?) 
 1891 Podstata ibsenizmu – (The Quintessence of Ibsenism), túto esej venoval Henrikovi Ibsenovi
 1898 Perfektný Wagnerián - (The Perfect Wagnerite)''

Iné projekty

Externé odkazy 
 G. B. Shaw
 G. B. Shaw (anglicky)
 Životopis Georgea Bernarda Shawa (anglicky)
 Bernard Shaw a Gabriel Pascal

 
Osobnosti z Dublinu
Anglickí dramatici
Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Držitelia Oscara za najlepší adaptovaný scenár