Chorvátsko

Chorvátsko (), dlhý tvar Chorvátska republika,  je juhoeurópsky a stredomorský štát na brehu Jadranského mora. Kedysi patrilo monarchii Habsburgovcov, neskôr bolo súčasťou Juhoslávie. Nezávislosť získalo v roku 1991.

Poloha 
Nachádza sa v juhovýchodnej Európe, na Balkánskom polostrove, na brehu Jadranského mora a na mnohých ostrovoch v Jadranskom mori. Patria mu dve tretiny kamenistého pobrežia Jadranského mora (polostrov Istria a Dalmácia).

Dejiny 

Pozri aj: Dejiny Juhoslávie, Vojna v Chorvátsku
 starovek: územie Chorvátska je osídlené ilýrskymi a keltskými kmeňmi
 1. storočie5. storočie: prevažne súčasťou Rímskej ríše
 6. storočie9. storočie: dalmátske mestá súčasťou Byzantskej ríše, vznik Chorvátskeho kniežatstva, franský vplyv
 6.7. storočie: osídľovanie Slovanmi (žijú tu dodnes) a Avarmi (vyhynuli v 9. stor.)
 8. storočie: Slovanov a Avarov si podmanila Východofranská ríša
 koniec 9. storočia11. storočie: samostatné Chorvátske kniežatstvo (neskôr od roku 924/925 Chorvátske kráľovstvo), časti Slavónska sú však súčasťou Uhorska
 1091 a 11021918: súčasť Uhorska, Dalmácia však sčasti prešla iným vývojom (pozri nižšie)
 14. storočie1797: Dalmácia prevažne pod kontrolou Benátskej republiky
 od 15. storočia: sústavne napádané Turkami (Osmanskou ríšou), ktorí koncom 16. storočia skoro celú krajinu obsadili (neobsadený západ patril k tzv. Kráľovskému Uhorsku, ktorého jadro tvorilo Slovinsko, neobsadená Dalmácia Benátskou republikou a Dubrovnícka republika)
 pred 1700: vytlačenie Turkov
 17971918: Dalmácia súčasťou Rakúska (s výnimkou rokov 18051814, keď bola Napoleonom pripojená k Francúzsku)
 prvá polovica 19. storočia: sformovali sa chorvátske národné hnutia, požadujúce plnú autonómiu Chorvátska a vystupujúce s programom jazykového, kultúrneho a politického zjednotenia južných Slovanov (ilyrizmus)
 18481849: v čase revolúcie narazili národné požiadavky Chorvátov na maďarizačnú politiku uhorskej revolučnej vlády, v dôsledku čoho sa chorvátska politická reprezentácia (na čele s bánom J. Jelačičom) postavila na stranu Habsburgovcov (Rakúska) a pomáhala jej potlačiť revolúciu vo Viedni a v Maďarsku
 18671918: Po rakúsko-maďarskom vyrovnaní 1867 patrí vlastné Chorvátsko v rámci Rakúska-Uhorska spolu napr. so Slovenskom do Zalitavska; Dalmácia je súčasťou Predlitavska
 18681918: vlastné Chorvátsko má na základe tzv. chorvátsko-uhorského vyrovnania (1868) čiastočnú vnútornú, cirkevnú, školskú a súdnu autonómiu v rámci (veľkého) Uhorska. Na čele Chorvátska stojí bán.
 koniec 19. stor.: V chorvátskom politickom tábore sa vytvorili dva smery; jeden juhoslovanský, usilujúci sa o spoluprácu a okrem iného aj o štátne politické zjednotenie všetkých južných Slovanov, a druhý (od 60-tych rokov 19. stor.) veľkochorvátsky, nacionalistický a ostro protisrbsky zameraný, žiadajúci vytvorenie tzv. Veľkého Chorvátska v rámci trialisticky prebudovaného Rakúsko-Uhorska.
 1918: Keďže Prvá svetová vojna vytvorila podmienky pre víťazstvo juhoslovanského, protihabsburského smeru, stalo sa 1. decembra 1918 vlastné Chorvátsko a Dalmácia súčasťou Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov, ktoré sa v roku 1929 premenovalo na Juhosláviu.
 19391941: V rámci Juhoslávie existuje autonómna chorvátska bánovina, zahŕňajúca aj Dalmáciu

 19411945: Nezávislý štát Chorvátsko (Nezavisna Država Hrvatska), satelitný štát Nemecka vytvorený chorvátskymi fašistami po napadnutí Juhoslávie nemeckou, talianskou a maďarskou armádou v apríli 1941 na neobsadenom teritóriu
 1945: Chorvátsko jednou zo zväzových republík Juhoslávie
 1990:
 apríl: vo voľbách zvíťazila strana HDZ (Chorvátska demokratická jednota) Franja Tudjmana, ktorý bol menovaný predsedom štátneho predsedníctva (prezidentom)
 august: premenovanie na "Chorvátska republika"
 19911995: občania sa v referende rozhodli o odpojení od Juhoslávie a 25. júna 1991 bola vyhlásená Chorvátska republika (krajinami sveta uznaná až v roku 1992), čo vyvolalo občiansku vojnu až do roku 1995 (pozri Dejiny Juhoslávie), v rámci ktorej Srbi obsadili východ, stred a stredozápad Chorvátska. Na tomto území vyhlásili nikým neuznaný štát:Republika srbská Krajina. Chorvátsko napokon v roku 1995 Srbov porazilo. Vojna zasadila ranu tunajšiemu cestovnému ruchu, ale v súčasnosti je Chorvátsko druhá najvyspelejšia krajina bývalej Juhoslávie.
 1997: autoritatívny Tudjman bol opäť zvolený za prezidenta
 1999: zomrel Tudjman a krajina prešla od roku 2000 liberálnymi reformami
 2004: Chorvátsko sa stalo oficiálnym kandidátom na členstvo v EU
 1. apríl 2009: Chorvátsko sa stalo členom NATO
 1. júl 2013: Chorvátsko sa stalo 28. členom Európskej únie
 1. január 2023: Chorvátsko sa stalo členom eurozóny a členom Schengenu

Obyvateľstvo 
Podľa sčítania ľudu z roku 2001 v Chorvátsku žije 4 437 460 obyvateľov, z toho je 2 301 560 žien a 2 135 900 mužov.
Priemerný vek je 39,3 (muži 37,5, ženy 41,0). Priemerná dĺžka života je 75 rokov, gramotných je 98.5% obyvateľov. Priemerný ročný prírastok obyvateľstva: 0,40 % v roku 1992 (z 0,82 % v r. 1948).

Národnostné zloženie 

V roku 2001:
 Chorváti 89,63 %
 Srbi 4,54 %
 Bosniaci 0,47 %
 Taliani 0,44 %
 Maďari 0,37 %
 Albánci 0,34 %
 Slovinci 0,30 %
 Česi 0,24 %
 Rusi 0.1 %

Náboženské zloženie 
 Rímskokatolícka cirkev 86,83 %
 Pravoslávna cirkev 4,40 %
 Moslimovia 1,30 %

Administratívne členenie 

Chorvátsko sa od roku 1992 delí na 21 žúp a tie sa delia na opčiny (v priemere okolo 10 – 20), ktoré majú podobné postavenie ako slovenské obce.

Cestovný ruch 
Najčastejšie navštevovanými miestami alebo mestami je Split, Dubrovnik, Biograd na Moru, Zadar, Pula, Opatija, Vodice, Šibenik, Novi Vinodolski, Makarská.

Doprava 

V Chorvátsku sa v roku 2006 nachádzalo  ciest,  bolo spevnených, z toho bolo  diaľnic (autoceste). Od vyhlásenia nezávislosti v roku 1991 Chorvátsko veľmi pokročilo v stavbe diaľnic. Väčšina diaľničných úsekov, okrem obchvatu Záhrebu, je spoplatnená.

Diaľničné úseky:
 A1 Záhreb – Ploče, 
 A2 Záhreb – Krapina – Macelj, 
 A3 Bregana – Záhreb – Lipovac, 
 A4 Záhreb – Goričan, 
 A5 Sredanci – Osijek, 
 A6 Záhreb – Rijeka, 
 A7 Rupa – Rijeka, 
 A8 Rijeka – Kanfanar, 
 A9 Umag – Kanfanar – Pula, 
 A11 Velika Gorica – Buševec, 
 A12 Sveta Helena – Vrbovec,

Vzdialenosti z Bratislavy (najkratšie)

Štátne sviatky a dni pracovného pokoja

Štátne sviatky 
 1. január: Nový rok
 1. máj: Sviatok práce
 30. máj: Deň Chorvátskeho parlamentu
 22. jún: Deň boja proti fašizmu – vzťahuje sa k začiatku povstania v roku 1941
 25. jún: Deň štátnosti – výročie vyhlásenia nezávislosti v roku 1991
 5. august: Deň národnej vďačnosti (oslobodenie Kninu v roku 1995)
 15. august: Sviatok Nanebovzatie Panny Marie
 8. október: Deň nezávislosti
 25. december: 1. sviatok vianočný
 26. december: 2. sviatok vianočný

Dni pracovného pokoja 
 6. január: Traja králi
 Veľkonočný pondelok (pohyblivý sviatok)
 Sviatok Božieho tela (pohyblivý sviatok)
 1. november: Sviatok všetkých svätých

Referencie

Galéria

Pozri aj 
 Chorvátčina
 Vstup Chorvátska do Európskej únie
 Zoznam miest v Chorvátsku
 Juhoslávia

Iné projekty 

 
Členovia OSN
Členovia NATO
Štáty v Európe