Ivan Gundulić

Ivan Gundulić (* 8. január 1589, Dubrovník, Chorvátsko – † 8. december 1638, Dubrovník) bol básnik a dramatik dubrovnického baroka 17. storočia.

Životopis
Celý jeho život je úzko spojený s dejinami nezávislej Dubrovníckej republiky. Narodil sa v rodine dubrovnického patricija Francesca Gundulića, senátora a diplomata, bývalého vyslanca v Carihrade a člena rady republiky. Dostal výborné vzdelanie. Vyštudoval filozofiu, rímske a všeobecné právo. Po ukončení zastával rôzne funkcie vo verejných úradoch republiky. V devätnástich rokoch sa stal členom Veliko Vijece (Veľkej rady). Dvakrát, v rokoch 1615 a 1619 zastával prechodne funkciu kneza (komisára alebo správcu) Konavle, oblasti na juhovýchode mesta.

V roku 1619 sa oženil s Nicoliou Sorokočević († 1644) s ktorou mal troch synov: Franjo (Francesco)(* 1630 - † 1700), Šiško (Žigmund) (* 1632 - † 1684) a Mato (Matheo)(* 1636 - † 1684) Od roku 1621 až do svojej smrti zastával rôzne funkcie v správe mesta: v roku 1636 sa stal senátorom, v roku 1637 sudcom, v roku 1638 členom Malej rady (Malo Vijece). Jeho úspešnú kariéru ukončila smrť.

Práca
Zo začiatku písal, alebo prekladal z taliančiny mytologické divadelné hry v tom čase obľúbené v dubrovníckych divadelných krúžkoch. Z nich sa celé zachovali iba dve (Ariadna, Unesená Prozerpína), ďalšie dve sa zachovali iba v zlomkoch (Diana, Armida) a šesť hier je známych iba podľa svojich názvov, ako ich autor zaznačil v úvode k svojmu prekladu Dávidových žalmov (1621). Neskôr tieto diela mladosti sám zavrhol a zložil lyricko-reflexívny epos v troch častiach (tzv. plačoch), ktorý vyšiel pod názvom Slzy márnotratného syna. Toto dielo je skvostom dubrovníckej barokovej literatúry. Námet na alegorickú pastiersku hru v troch dejstvách Dubravka (1628) čerpal z vtedajšej súčasnosti. Základom hry bola tradičná domáca slávnosť, pri ktorej bolo zvykom zasnubovať najkrajšie dievča s najkrajším mládencom. Ľúbostné motívy však zostávali v úzadí a do popredia sa dostávali reflexie o súčasnom politickom a spoločenskom živote Dubrovníka vrcholiace v nádhernej hymne na "krásnu, drahú a sladkú slobodu". Idea slobody a umelecké spracovanie hry získali Gundulićovi veľkú popularitu.

Popredné miesto v rámci európskej literatúry mu zabezpečil rozsiahly historicko romantický epos Osman (v 20 spevoch). Gundulićovo dielo sa delí na dve časti, autor ho však nestihol dokončiť, chýbajú v ňom dva spevy (14. a 15.). Neskorší básnici sa pokúšali nahradiť tieto spevy. Najlepšie sa to podarilo až v období chorvátskeho národného obrodenia básnikovi Ivanovi Mažuranićovi. S jeho doplnením vyšiel epos Osman po prvýkrát tlačou (1844) (pred tým sa šíril iba v odpisoch). Osman bol bezprostrednou reakciou na súčasnú politickú situáciu, ktorá po víťazstve Poliakov nad Turkami a po smrti tureckého sultána živila v podmanených slovanských národoch nádeje na rozpad tureckého panstva a na vymanenie sa spod jeho nadvlády.

Gundulićovým dielom preniká horúca oslava slobody, slovanské povedomie a pevná viera v osloboditeľské poslanie Slovanov. Celé jeho dielo vyniká lyrickou hĺbkou ako aj ideovou náplňou, ktorej podstatu tvorí hlásanie slobody, kritika súčasnej spoločnosti a myšlienka slovanského uvedomovania.

Dielo

Ariadna (1633)
Dubravka (1628)
Osman (1621-38)
Piesne pokorne kralja Davida (1621) 
Suze sina razmetnoga (1621)
Prozerpina ugrabljena 
Armida 
Diana 
Čerera
Kleopatra 
Galatea 
Adon 
Posvetilište ljuveno 
Koraljka od Šira

Externé odkazy
 Slzy márnotratného syna

Chorvátski spisovatelia
Chorvátski básnici
Osobnosti na bankovkách