Nangá parbat

Nangá parbat (iné názvy: Nángá parbat, nepresne Nanga parbat, nesprávne Nangáparvat; po urdsky نانگا پربت - transliterácia nángá parbat/transkripcia nangá parbat; po hindsky नंगा परबत - nangá parbat; etymológia: zo sanskritského nanga parvata = nahý vrch, v hindčine by doslovný preklad tohto sanskritského názvu znel nangá parvat = nahý vrch) alebo Diámir (nepresne: Diamir) je deviaty najvyšší vrch Zeme, vysoký  Leží v Pakistane, v Kašmírskych Himalájach, v horskej skupine Nanga Parbat,  severne od Šrínagaru. Je to najzápadnejšia Osemtisícovka.

Nangá parbat tvorí šesťvrcholový masív:
 hlavný vrchol - 
 južný vrchol - 
 predvrchol - 
 severný vrchol - 
 „strieborné zuby“ - 
 juhovýchodný vrchol - 
Jeho juhovýchodná (rupálska) stena je najväčšou stenou na svete. Je vysoká 4 700 (4 500) m. Ďalšie vysoké steny sú severná (rakiotská) -  a západná (diamirská) - . Z doliny rieky Indus na hlavný vrchol je vzdialenosť  pri prevýšení , čo je najväčšie prevýšenie na Zemi.

Nangá parbat patrí v Himalájach k najnebezpečnejším vrchom. Okrem technicky náročného terénu je známy aj veľmi nepriaznivým počasím. Okolité vrchy prevyšuje o viac, ako 1 000 metrov, takže nie je nijako chránený pred vetrom, ani monzúnovými zrážkami. Sú tu časté lavíny a silné búrky.

Prvý pokus o výstup na Nangá parbat urobili v roku 1895 britskí horolezci. Traja z nich zahynuli.

V roku 1934 sa pokúsila o výstup nemecká výprava, počas niekoľkodňovej búrky zahynulo 10 ľudí. V roku 1937 zahynulo po páde lavíny 16 členov nemeckej výpravy.

Prvovýstup na vrchol sa podaril v roku 1953. Na vrchole stál rakúsky horolezec Hermann Buhl, ktorý v záverečnom úseku liezol sám a bez pomoci kyslíkového prístroja.

Slovenskí horolezci I. Fiala a M. Orolin vystúpili na Nangá parbat v roku 1971, keď urobili aj prvovýstup na predvrchol. V roku 1978 urobili slovenskí horolezci prvovýstup na severný vrchol.

Iné projekty 

Vrchy v Pakistane
Vrchy v Himalájach
Osemtisícovky v Pakistane