Chránená krajinná oblasť Šumava

Chránená krajinná oblasť Šumava bola vyhlásená Ministerstvom školstva a kultúry 27. decembra 1963 na rozlohe . 

V roku 1975 Ministerstvo kultúry ČSR upravilo podmienky ochrany prírody v tomto území. V marci roku 1991 vyhlásila vláda ČR Národný park Šumava vo vnútri doterajšej CHKO. Tým sa vlastne CHKO stala ochrannou zónou Národného parku a súčasne spravuje i ďalšie cenné partie Šumavy – ako je Královský hvozd s Černým a Čertovým jazerom a Boubín, ktoré sa rozhodnutím politikov do národného parku Šumava nedostali. Organizačne je správa CHKO začlenená do správy Národného parku, čo je pre spoločnú previazanosť činností výhodné. Jednotlivé pracoviská CHKO sú v Nýrsku, Kašperských Horách, Vimperku a Hornej Planej, hlavným sídlom správy CHKO je Sušice. 

CHKO Šumava podobne ako Národný park Bavorský les chráni kultúrne vysoko hodnotnú krajinu, kde sa ochrana prírody prelína s ľudskými aktivitami. Rozdiel je v tom, že CHKO disponuje väčšími, v zákonoch zakotvenými právomocami, zatiaľ čo Bavorský prírodný park pracuje viac na základe dobrovoľnosti a občianskeho uvedomenia.

Rozloha CHKO Šumava nepokrytá územím národného parku je . V tejto rozlohe je zahrnutých 27,4 % poľnohospodárskej pôdy (, z toho orná 9 tisíc ha, lúky a pastviny 11 tisíc ha), 57,6 % lesné pôdy () a 0,4 % zastavané pôdy (). Pralesovité zvyšky porastov zaujímajú cca 0,6 % rozlohy CHKO, ostatné plochy a sukcesné štádiá cca 15% plochy. Rozpätie nadmorských výšok sa pohybuje od  (Víteň) do  (Boubín). Počet obyvateľov je cca 21 000 (t. j. asi 22 obyv. /km²)a počet evidovaných domov cca 4 500.

Maloplošné chránené územia 
Zaisťujú dlhodobú ochranu výnimočných biotopov a garanciu ich dlhodobého monitorovania. V zásade je možné ich rozlíšiť na 3 rozdielne kategórie:

1. Pralesy a prírodné nepozmenené mokrade – Boubínský prales, Velká niva, Zátoňská hora a iné, na ktorých sa sleduje samovoľné
chovanie prirodzených lesov.
 
2. Samovoľne vzniknuté lesy a druhotné mokrade – Chřepice, Velké Bahno, Pravětínská lada, Nebe, určené k sledovaniu samovoľného
nástupu lesa a priestorovej flexibility rastlinných druhov ovplyvňovaných týmto lesom. 

3. Lokality ochrany výnimočných druhov – Blanice, Pod Popelní
horou, Vyšný a podobne, zaisťujúce ochranu ohrozených alebo typických druhov živočíchov alebo rastlín.

Národné prírodné rezervácie 

 Bílá Strž (1972 – )
 Boubínský prales (1858 – )
 Černé a Čertovo jezero (1911 – )
 Velká Niva (1989 – )

Prírodné rezervácie 

 Amálino údolí (1994 – )
 Čertova stráň (1992 – )
 Datelovská strž (2003 – )
 Hamižná (1995 – )
 Chřepice (1994 – )
 Kepelské mokřady (1995 – )
 Kyselovský les (1995 – )
 Lakmal (2003 – )
 Losenice (1998 – )
 Losenice II (2008 – )
 Městišťské rokle (1994 – )
 Milešický prales (1989 – )
 Na Mokřinách
 Na soutoku (2003 – )
 Nebe (1995 – )
 Niva Horského potoka
 Otovský potok
 Páteříková Huť (2003 – )
 Prameniště (1994 – )
 Pravětínská Lada (2000 – )
 Rašeliniště Borková (1995 – )
 Svobodova niva (1996 – )
 Zátoňská hora (1989 – )
 Zelenský luh (2003 – )
 Zhůřská pláň (2000 – )
 Zhůřský lom (1999 – )

Prírodné pamiatky 

 Blanice (národná prírodná pamiatka) (1989 – )
 Házlův kříž (1992 – )
 Jasánky (1992 – )
 Jilmová skála (1985 – )
 Královský hvozd (1991 – )
 Lipka (1933 – )
 Křišťanov – Vyšný (1989 – )
 Malý Polec (1982 – )
 Multerberské rašeliniště (1992 – ), s pravidelným výskytom losa obyčajného
 Pasecká slať (2000 – )
 Pestřice (1992 – )
 Pod Popelní horou (1985 – )
 Poušť (1992 – )
 Pramenisko Hamerského potoka (1992 – )
 Račínská prameniště (1992 – )
 Rašelinisko Kyselov
 Spáleniště
 Svatý Tomáš (1992 – )
 Velké Bahno (1992 – )

Iné projekty

Externé odkazy 
 Správa NP a CHKO Šumava

Zdroj 

 
Šumava
Šumava
Šumava