ALGOL 68

ALGOL 68 je imperatívny programovací jazyk predstavujúci rozsiahle a dôsledné rozvinutie predchádzajúcej verzie jazyka ALGOL 60. Vznikol v roku 1973 a bol navrhnutý podľa fundamentálneho princípu tzv. „ortogonálneho návrhu“ (). Ide o princíp minimálneho, univerzálneho, ľubovoľne kombinovateľného stavebnicového systému. 

Základných stavebnicovými prvkami tohto jazyka, sú údajové typy boolean, character, integer a real a tiež syntaxe jazyka. Z týchto stavebnicových prvkov sa pomocou tzv mode-makerov dajú zostrojiť ľubovoľne zložité oblasti dát. Takýto skladací systém sa dá považovať predchodcu objektového modelu. Mode-makermi na skladanie boli:
 [ ] na zostrojenie jednorozmerného poľa,
 struct na vytváranie záznamov,
 union na zjednotenie viacerých štruktúr,
 ref na konštruovanie adresy smerníka,
 proc na vytvorenie funkcie a procedúry.

Stavebnicový sytém doplňovali elementárne akcie. Týmito akciami boli:
 sčítanie, odčítanie, násobenie, delenie;
 =, <, ≤, >, ≥;
 zaokrúhľovanie čísel, absolútna hodnota, logaritmický súčet atď.
 typové konverzie;
 smerníkové operácie;
 vytváranie premenných (deklarácia spojená s pridelením pamäťového miesta, bloku – zásobníkovo usporiadaný loc alebo heap);
 priradenie, volanie procedúry, skok.

Pomocou týchto elementárnych akcií sa dali zostrojiť ľubovoľné ďalšie akcie. Skladať tieto elementárne operácie bolo možné nasledovne:
 postupnosť – operácie oddelené bodkočiarkou,
 súbežný výpočet – operácie oddelené čiarkou,
 podmienky if a case,
 cyklus while a cykly s počítadlom,
 exit opustenie vykonávanej operácie s návratovou hodnotou.

Najväčším problémom jazyka bol jeho preklad. Jeho rozvinuté vyjadrovacie schopnosti (výsledkom funkcie je opäť funkcia), spôsobovali problém pri zostrojovaní prekladača – kompilátora. Programy na väčšine systémov boli interpretované pomocou interpretra, čo malo za následok ich pomalší chod.

Zdroje 
 

Programovacie jazyky