Epirský despotát

Epirský despotát alebo Epirské kniežatstvo (gréc. Δεσποτάτο της Ηπείρου) (1204 – 1337/1359) bol jeden zo štátov, ktoré vznikli po dočasnom zániku Byzantskej ríše  v roku 1204 po štvrtej križiackej výprave.

Bol to jeden zo štátov, ktoré sa považovali za legitímnych nástupcov Byzantskej ríše. Despotát sa nachádzal v dnešnom severozápadnom Grécku (Epirus). Označenie despotát je nepresné, pretože prví vládcovia neboli nositeľmi byzantského titulu despota.

Prvým vládcom bol Michael I. Komnenos Dukas, ktorý vládol v rokoch 1204 – 1215. Bol bratrancom byzantských cisárov Izáka II. Angela a Alexia III. Angela a pred pádom Konštantinopolu bol guvernérom themy v Milase. Jeho nástupcom sa stal Theodoros Komnenos Dukas (1215 – 1230) a neskôr Michaelov nemanželský syn Michael II. Komnenos Dukas (1215 – 1230).

Dobytie Solúnskeho kráľovstva 
Roku 1224 dobyl Solúnske kráľovstvo (a vládca prijal titul caesar do roku 1242). Roku 1337 bol pričlenený k medzitým obnovenej Byzantskej ríši.

Vládcovia Epirského despotátu

Dukovci 
 Michal I. Komnénos Doukas (1204 – 1215)
 Teodor Komnénos Doukas (1215 – 1230)
 Michal II. Komnénos Doukas (1230 – 1271)

Orsiniovci 
 Mikuláš Orsini (1318 – 1323)
 Ján II. Orsini (1323 – 1335)
 Nikefor II. Orsini (1335 – 1337) a (1356 – 1359)

Nemanjićovci 
 Simeon Uroš Nemanjić (Siniša) (1359 – 1366) cár Srbov a Grékov
 Tomáš II. Preljubović (1366 – 1384)
 Maria Angelina Dukaina Palaiologina (1384 – 1385)

Zdroje 
 Epiros. In: 
 EPIROS, DESPOTATE OF. In: 
 

Byzantská ríša
Dejiny Grécka
Zaniknuté štáty