The Fugees

The Fugees bola americká hudobná skupina populárna predovšetkým v 90. rokoch, ktorej členovia pochádzali z New Jersey. Repertoár skupiny obsahoval predovšetkým hip hop s prvkami soulu a karibskej hudby (čiastočne reggae). Bývalí členovia skupiny sú Lauryn Hillová, Prakazrel Michel (známy najmä ako Pras) a Wyclef Jean. Názov skupiny Fugees, je odvodený od slova refugee čo v slangu znamená Haitský utečenec, čo pre Wyclefa a Prasa bolo srdcovou záležitosťou, keďže obaja pochádzali z Haiti. Skupina nahrala dva albumy "Blunted on reality" (1993) a "The Score" (1996), ktoré bolo multiplatinové a vyhralo dve ceny Grammy. V roku 1997 sa skupina rozpadla a každý z členov sa vydal na sólovú dráhu.

História

Začiatky 
Wyclef Jean sa narodil 17. októbra 1972 v Croix-des-Bouquets na Haiti. O 9 rokov neskôr sa presťahoval s rodinou do Brooklynu. Ako syn ministra žil v pomerne dobre zabezpečenej rodine, a možno práve to bol dôvod, že sa dostal na katedru hudobných vied, kde začal študovať jazz. V tom čase ho okrem hovoreného slova zaujala aj hra na gitare (ktorej sa venuje až dodnes) a prišlo aj na ďalšie sťahovanie sa do New Jersey. Tu začal splietať hudobné plány so svojím bratrancom "Prasom".

Prakazrel Michel, prezývaný "Pras", sa narodil 19. októbra 1972, dva dni po svojom bratrancovi Wyclefovi, na Haiti. Vyrastal však v Brooklyne, neskôr v New Yorku a nakoniec v New Jersey kde ako 15-ročný spoznal 12-ročnú Lauryn a zoznámil ju so svojim bratrancom Wyclefom.

Lauryn Hillová sa narodila 25. mája 1975 v New Jersey.

Títo traja spolu okolo roku 1988 založili skupinu s názvom Tranzlator crew. Neskôr v roku 1992 s nimi firma Ruffhouse records uzavrela zmluvu a po vzájomnej dohode skupina prijala názov 'The Fugees', odvodené od slova Refugees – v slangu znamená "Haitský utečenec", čo pre Wyclefa a Prasa bolo srdcovou záležitosťou, keďže obaja pochádzali z Haiti.

Blunted on reality 
Približne o rok na to, vo februári 1994, vyšiel ich debutový album Blunted on reality. Niektoré médiá ich radili do štýlov k Cypress Hill alebo aj Digable Planets, od čoho sa však skupina riadne dištancovala tvrdeniami, že ku svojej tvorbe húliť trávu naozaj nepotrebujú a poukazovala na svoju vieru a textovú uvedomelosť (dvaja z troch členov navštevovali vysokoškolské kurzy). Album nebol veľmi úspešný, no aj tak obsahoval niekoľko výrazných piesní, čoho dôkazom sú napríklad piesne „Nappy Heads“ či „Vocab“.

The Score 
Vo februári roku 1996 vydali svoj druhý album s názvom "The Score", z ktorého sa predalo približne 18 miliónov kusov, a stal sa tak multi-platinovým. Album bol jasne ovplyvnený soulom ako aj reggae (dôkazom sú remake piesní Roberty Flack "Killing me softly" alebo Boba Marleyho "No woman no cry"). Ďalšie piesne ako "Ready or not", "Fu-Gee-La" či "Cowboys" sa dlhodobo umieštňovali na prvých priečkach v rôznych hitparádach. V tomto istom roku vyšiel album "Bootleg Version", ktorý obsahoval prepracované staršie piesne "Nappy Heads", "Vocab" a pod., ako aj zremixované nové piesne ako napríklad "Fu-Gee-La". Ako hosť sa tu v piesni "If I ruled the world" objavil aj Nas a svojimi remixami sa v niekoľkých prípadoch prezentoval aj Clark Kent. K obom albumom vyšlo aj video, jednoducho nazvané "The score". Tento album sa stal prelomom na hip-hopovej scéne a hip-hop sa začal časovo deliť na „pred The Score“ a „po The Score“.

Sólo kariéry

Wyclef 
Ohúrení celosvetovým úspechom sa všetci traja členovia rozhodli pre sólové kariéry. Ako prvý v skupine na "The score" naviazal Wyclef, keď v roku 1997 vydal svoj debutový album "The carnival" (Featuring the Refugee All-Stars), ktoré bolo ako kritikou tak aj širokou verejnosťou prijaté docela kladne a platina ho neminula. Na tomto albume mu hosťovalo viacero spevákov ako kubánska spevácka legenda Celia Cruz, časť New Yorského filharmonického orchestru (išlo o pieseň "Gone till November", ktorá Wyclefovi priniesla nomináciu na Grammy), a mimo iných samozrejme aj Pras a Lauryn. Wyclef taktiež producíroval a podieľal sa na pesničkách od Black Eyed Peas, Cypress Hill, dokonca aj od umelcov mimo hip-hopový žáner ako Simply Red, Destiny´s child či Whitey Houston (pieseň "My love is your love") a ďalší.

Lauryn 

Ako druhá v poradí v roku 1998 svoj album "The Miseducation of Lauryn Hill" vydala i nežná tretina skupiny, a podarilo sa jej na ňom skĺbiť silné spevácke dispozície s rapovými prvkami a album dosiahol obrovského komerčného aj kritického úspechu. Predalo sa niečo okolo 18 miliónov albumov. Dá sa povedať, že sa Lauryn po materskej dovolenke vrátila vo veľkej forme. To potvrdilo aj každoročné udeľovanie cien Grammy, kedy si Lauryn domov odniesla z úctyhodných 11 nominácii 5 cien a to vrátane albumu roku. Onedlho na to vyrazila na turné so skupinou Outkast.

Pras 
V tom istom roku, 1998, so svojim počinom na seba upozornil aj tretí člen skupiny – Pras, ktorý na "skúšku" vypustil do sveta album "Ghetto Supastar". Obsahoval rovnomenný úvodný hit, v ktorom malí prsty aj Ol´Dirty Bastard a speváčka Mya. Neskôr na to Pras debutoval po druhýkrát avšak na filmovom plátne, kde sa objavil v snímke "Mystery Men", v ktorom si zahral typického záporáka. Okrem tohto filmu si zahral v ďalších ako napríklad "Turn it up" (názov zmenený z pôvodného "Ghetto Superstar"), "Higher Ed" a "Full Contact", za ktoré moc kladných ohlasov nezískal.

Koniec 
Čas plynul ďalej a onedlho sa začali šíriť zvesti o údajnom nezdravom ovzduší medzi jednotlivými členmi skupiny, ktoré však Wyclef Jean rezolútne vyvracal, nič menej sa vrhol na nahrávanie svojho druhého albumu, o ktorom tvrdil, že príde opäť až po ďalšom spoločnom albume všetkých troch. Ani sme sa nenazdali a v roku 2000 vychádza jeho ďalší album s názvom "The Ecleftic", ktorý aj napriek tomu, že získal platinovku, pôsobil ľahko nemastným neslaným dojmom. Nakoniec ešte v ten istý rok vyšiel celkom zbytočný album "The Complete Score", ktorý nemenil nič na tom, že skupina ako celok ďalej pokračovať nebude.

Počinom s poradovým číslom dva sa v roku 2001 prezentovala aj Lauryn Hillová a u Sony svojim fanúšikom naservírovala album "MTV Unplugged No. 2.0", ktorý vyšiel ako double CD, a ako už názov napovedá, išlo o tradičnú formu "živáčov" z dielne tejto hudobnej televízie. Album síce postrádal rap (len "Time Freedom" a "Mystery of Iniquity") a bol prešpikovaný bluesom, soulom a ďalšími žánrami, svoju kvalitu však nepostrádal a Laurinin osobitý štýl zaujať dokázal. Avšak nie až natoľko ako jej prvý album a nakoniec sa predalo "len" približne pol milióna albumov.

Obnovenie spolupráce 
V roku 2003, sa firma rozhodla na pulty dodať album "Greatest Hits", kde samo sebou dostali priestor ako veci z "Blunted on reality" a "The Score", tak aj nejaké "živáče" hrané na rádiových staniciach. Sú to ako inak skladby nadmieru známe.

V roku 2004 vystúpili spoločne vo filme "Block party" a v roku 2005 sa začalo špekulovať o návrate skupiny ako celku. Naspievali spoločný singel "Take it easy" a vydali sa na ďalšie spoločné turné po celých 9 rokoch ako skupina. Navštívili niekoľko krajín, medzi nimi aj Slovensko, a už to vyzeralo pre ich skalných fanúšikov, ktorí na nich nezanevreli ani po rozpade, veľmi nádejne. Avšak všetky nádeje sa rozplynuli hneď ako Pras v jednom rozhovore vylúčil možnosť ďalšej spolupráce trojice Wyclef Jean, Pras Michel a Lauryn Hillová. Za príčinu označil práve ženskú zložku legendárnej formácie: "Skôr uvidíte Usámu Bin Ládina s Georgom Bushom na kávičke preberať zahraničnú politiku, ako budem ja znovu pracovať s Lauryn. Comeback Fugees preto nie je možný. Myslím si, že veci dospeli do takého štádia, že by bol potrebný zásah Boha, aby sa zmenila, lebo je už úplne mimo." V poslednom čase médiá často informovali o hviezdnych manieroch Lauryn. Údajne dokonca trvá na tom, aby ju všetci oslovovali Miss. Hill. Taktiež Wyclef sa o nej nevyjadril práve najlepšie, keď jej v jednom rozhovore odkázal aby vyhľadala psychiatrickú pomoc.

 O skupine vyšla taktiež kniha "Fugees: The Unofficial Book", napísal ju Chris Roberts.

Ceny

Grammy 

 
Fugees, The