Publius Valerius Cato

Publius Valerius Cato (1. storočie pred Kr.) bol rímsky básnik a gramatik, zakladateľ mladorímskej literárnej školy v Ríme.

Život 
Cato pochádzal z Predalpskej Galie (Gallia Citerior), kde prišiel o rodinný majetok v dôsledku občianskych nepokojov za vlády Cornelia Sullu. V Ríme sa živil ako gramatik a učiteľ poézie. V istom období života bol pomerne zámožný a vlastnil vilu v Tuscule, ale prišiel o ňu kvôli dlžobám a v starobe upadol opäť do chudoby.

Počas svojej literárnej kariéry bol Cato nielen učiteľom a autorom poézie, ale aj obávaným literárnym kritikom. Jeden z členov jeho krúžku, Marcus Furius Bibaculus, o ňom v tomto duchu zložil epigram: Cato grammaticus, Latina Siren, qui solus legit ac facit poetas (Cato, gramatik, latinská Siréna, len on básnikov číta a sám ich tvorí).

Dielo 
Cato napísal niekoľko epillí, ktoré si jeho generácia vysoko cenila. Nám známe názvy sú: Dictynna (tiež Diana) a Lydia. Ďalšie, menšie básne pripisované Catonovi, nie sú s istotou jeho diela. Ide o Indignatio (Hnev), v ktorom sa bráni pred tvrdením, že je pôvodom otrok, a dvojicu básní Dirae a Lydia patriacu do zbierky Appendix Vergiliana pripisovanej neprávom Vergíliovi.

Valerius Cato pravdepodobne tiež pripravil na vydanie dielo satirika Lucilia.

Literatúra 
 

Básnici starovekého Ríma