Lev VII.

Lev VII. (* ? – † 13. júl 939) rodom Riman, sa stal hlavným kňazom kostola San Sisto, pravdepodobne rehoľník - benediktín.        126. Pápežom bol od 3. januára 936 do 13. júla 939.

Pontifikát 

Za svoje zvolenie 3. januára 936 vďačil Alberichovi II. vládcovi Ríma, patricijovi a senátorovi všetkých Rimanov, ktorý mestu vládol v rokoch 932 – 954. O jeho pôvode je známe len to, že bol rodom Riman benediktín, ktorý sa stal rektorom Chrámu sv. Sixta.

Hoci ho panovník obmedzil len na cirkevné úlohy, dal mu plnú podporu na rozvoj kláštorného života. Na začiatku svojho pontifikátu pozval do Ríma veľkého reformného opáta Oda z Cluny, ktorý na pápežovu žiadosť uzavrel krehkú dohodu medzi Alberichom a italským kráľom Hugom, ktorý od svojho vypovedania z Ríma v roku 932 vyvíjal vytrvalé úsilie, aby získal vládu nad mestom. Počas svojho pobytu v Ríme bol Odo poverený reformovaním kláštorov v meste a jeho okolí, pričom začal s komunitou pri Bazilike sv. Pavla. Dal prestavať aj tento kláštor pri Bazilike sv. Pavla za hradbami. Obnovil privilégiá zreštaurovaného opátstva v Subiacu (na mieste pustovne na nachádza Kláštor sv. Benedikta) a v januári v roku 938 privilégiá na obnovené opátstvo v Gorze (neďaleko Metzu).

Okolo roku 937 pápež Lev VII. poslal pálium Achaldagovi, arcibiskupovi stolice Brémy – Hambrug, a vymenoval arcibiskupa Frederika z Mohuča za apoštolského vikára a legáta pre celé Nemecko, pričom ho poveril jednotným programom pre prepotrebnú reformu duchovenstva všetkých stupňov a nabádal ho, aby vyhnal Židov, ktorí sa odmietli dať pokrstiť. Dobový kronikár Flodoard z Remeša, ktorý ho v roku 936 navštívil, vyjadril svoj veľmi priaznivý dojem, ktorý naňho urobila pápežova povaha, múdrosť a osobná srdečnosť.

Odsúdil praktiky čarodejníkov a jasnovidcov a vystupoval proti poverám. Zomrel 13. júla 939. Je pochovaný vo vatikánskych hrobkách.

Iné projekty 

Úmrtia v 939
Talianski pápeži