Elektrický oblúk

Elektrický oblúk je elektrický výboj, ktorý nastáva vtedy, keď medzi dvoma elektródami s vysokým rozdielom potenciálov pretečie elektrický prúd cez normálne nevodivé plynné prostredie, napríklad cez vzduch alebo vákuum.

Vzniká pri vypínaní elektrického zariadenia medzi kontaktmi.  Je to vodivá dráha vytvorená rozžeravenými časticami látky, z ktorej sú vytvorené kontakty a z materiálu prostredia v ktorom oblúk horí.  Pre vodivú dráhu elektrického oblúka neplatí Ohmov zákon. Elektrický oblúk spôsobuje opaľovanie kontaktov, ktoré skracuje životnosť kontaktov a deformuje ich povrch, zvyšuje stykový odpor a teplotu styku. Oteplenie kontaktov závisí od materiálu kontaktov, technológie ich výroby, doby trvania elektrického oblúka, spôsobu zhášania oblúka.  Elektrický oblúk sa ľahšie zháša v striedavom obvode ako v jednosmernom (striedavý prúd – sínusový priebeh – prechod prúdu cez nulu pri ktorom oblúk zanikne).

Spôsoby zhášania elektrického oblúka:
Masívnou konštrukciou kontaktov – hlavne v jednosmerných obvodoch
Úpravou kontaktov
Prerušením oblúka vo viacerých miestach
Rýchlym oddialením kontaktov
Vyfúknutie oblúka magnetickým poľom
Vyfúknutie stlačeným vzduchom
Zhášacím médiom – olej, plyn (SF6), piesok (poistky)

Elektromagnetické žiarenie elektrického oblúka pri zváraní 
Najbežnejšie sa s elektrickým oblúkom stretávame pri oblúkovom zváraní.

Ionizujúce žiarenie pri zváraní
žiarenie alfa (napr. pri zváraní TIG)
napäťové špičky nesmú presahovať 110 V inak môže vznikať aj röntgenové žiarenie

Neionizujúce žiarenie pri zváraní
ultrafialové žiarenie: UVA, UVB, UVC
extrémne ultrafialové žiarenie (EUV)
viditeľné svetlo
infračervené žiarenie
vysokofrekvenčné elektromagnetické pole (pri vyššom výkone môže spôsobiť popáleniny kože, ale i vnútorných orgánov)

Referencie

Iné projekty