Celoruský ústredný výkonný výbor

Celoruský ústredný výkonný výbor () bol najvyšší zakonodárny a kontrolný orgán štátnej moci RSFSR v rokoch 1917 - 1937. Kandidáti výboru boli vyberaní na základe voľby Celoruského zjazdu Rád. Do vytvorenia Zväzu sovietskych socialistických republík združoval aj členov Ukrajinskej a Bieloruskej SSR, ktorí boli volení na republikových zjazdoch Rád. IX. celoruský zjazd Rád okrem týchto členov združoval aj delegátov zo Zakaukazských republík. Od novembra 1917 jeho úlohy vykonávalo prezídium, operatívny orgán výboru.

Osobistosti výkonného výboru charakterizoval jeho najvýznamnejší ideológ Vladimir Iľjič Lenin, keď povedal:

„Výbor dáva možnosť zjednotiť výhody parlamentarizmu s výhodami nepriamej a priamej demokracie, t. j. zjednocovať do jedného volených predstaviteľov národa, zakonodárnu funkciu a vykonávanie (dodržiavanie) zákonov.“

Počas konsolidácie štátneho aparátu Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky neexistovalo jasné rodelenie kompetencií orgánov štátnej moci. Prečo tomu tak bolo, vysvetľuje najdôležitejšia príčina, ktorá hovorí, že „územie sovietskeho štátu odmietajúc buržoázny princíp rozdelenia moci, priznávajúc potrebu technického rozdelenia práce medzi orgány moci Ruskej Sovietskej Republiky.“.

Rozdelenie právomocí bolo sformulované až na VIII. celoruskom zjazde Rád vo výnose O sovietskej výstavbe. Vydanie zakonodárnych aktov, podľa dokumentu, vykonávali Celoruský zjazd rád, Celoruský ústredný výkonný výbor, jeho prezídium a Rada národných komisárov.

V máji roku 1925 výbor vypracoval Ústavu Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky, ktorá bola potvrdená na XII. zjazde Celoruského zjazdu Rád ešte v tom istom mesiaci. Táto ústava definitívne potvrdila systém miestnych a centrálnych orgánov štátnej moci a vlády.

Referencie

Pozri aj 
 Ústava Ruskej federácie

Dejiny Ruska