Juan Manuel Fangio

Juan Manuel Fangio (* 24. jún 1911, Balcarce, Argentína – † 17. júl 1995, Balcarce, Argentína) bol argentínsky automobilový pretekár, účastník majstrovstiev sveta formuly 1. Získal 5 majstrovských titulov, z toho 4 v rade za sebou.

Životopis 
Fangio sa narodil v argentínskom Balcarce, v rodine talianskych emigrantov. Z počiatku sa venoval futbalu a pre typický tvar svojich nôh získal prezývku El Chueco, čo znamená žokej na sude, ale veľmi rýchlo sa u neho prejavila vášeň pre mechaniku. 

V 16-ich rokoch opustil štúdia na škole, aby sa vyučil automechanikom. Po vojenskej službe si otvoril malý autoservis a začal pretekať v miestnych pretekoch. Išlo predovšetkým o diaľkové preteky na nespevnených cestách naprieč juhoamerickým kontinentom. Juan Manuel Fangio pretekal od 18. rokov na aute Ford, ktorý získal od taxislužby. Prvé veľké preteky absolvoval v roku 1934 na aute Ford T, musel však odstúpiť kvôli zlomenej očnici. 

V roku 1938 zostrojil spolu s bratom automobil, s ním nastúpil do pretekov Cochea. Preteky dokončil na 7. pozícii, keď dokázal zájsť najlepšie tréningové jazdy. Jedným z najzaujímavejších pretekov, v ktorom zvíťazil, bola Veľká cena severu na 10 000 kilometrov. Tieto preteky začína v Buenos Aires, stúpa pohorím Ánd až do Limy v Peru a vracia sa späť do Argentínskeho hlavného mesta.

Po 2. svetovej vojne sa v roku 1947 vracia do sveta pretekárskych automobilov ako pozorovateľ a nasledujúci rok i ako pilot. Vláda Juana Peróna mu dala špičkový pretekársky automobil Maserati 4CLT, aby sa zúčastnil Veľkej ceny Argentíny. Tam sa zoznámil s Francúzom Jeanem Pierrem Wimillem. V roku 1949 Fangio odišiel do Európy podporovaný režimom Juana Peróna.

Vo svojich 37 rokoch začína oslavovať úspechy na Európskych okruhoch. V roku 1950 podpísal zmluvu s továrnym tímom Alfy Romeo a v rovnakom roku bojuje o titul majstra sveta s tímovým kolegom Giuseppem Farinou, ktorý sa stal prvým šampiónom formuly 1. Nasledujúci rok už triumfuje v majstrovstvách sveta Fangio a získava prvý zo svojich piatich titulov.

Rok 1952 je pre Juana poznamenaný haváriou, ktorá ho vyradila zo zvyšku sezóny. Aby mohol pretekať na okruhu v Monze, musel pricestovať na okruh z Belfastu, kde pretekal pár hodín predtým. Z Paríža išiel bez prestávky celú noc, aby dorazil necelú polhodinu pred štartom. Unavený Fangio štartoval s vozidlom Maserati, nad ktorým po pár kolách stratil kontrolu a ťažko havaroval.

V roku 1953 je už v plnej forme a v pretekoch nestačí iba na suveréna posledných rokov Alberta Ascariho.

V roku 1954 prestúpil k tímu Mercedes, ktorý sa vrátil po 15. rokoch, ale Mercedes W196 nebol pripravený pre začiatok sezóny a preto Fangio začal rok s automobilom Maserati. Získava svoj druhý titul; z dvanástich veľkých cien ich vyhral celkom osem. 

Situácia v ďalšom roku bola podobná, Fangio dostáva nového kolegu Stirlinga Mossa a Mercedes je znovu neporaziteľný. Situácia sa zmení až po tragédii v Le Mans, kde zomrelo 82 ľudí. Mercedes sa rozhodol ukončiť športovú činnosť a tak Fangio zvažuje možnosť odchodu zo sveta veľkých cien. Znovu zasahuje Juan Perón a vyjednáva pre neho miesto u Ferrari, pre ktoré získava Fangio v roku 1956 už štvrtý titul. 

Svoj posledný titul i víťazstvo získal v roku 1957 za volantom auta Maserati. Fangio absolvoval ešte dva preteky v roku 1958 a s kariérou sa rozlúčil štvrtým miestom na Grand Prix Francúzska za volantom Maserati, ktoré však už technicky značne zaostávalo za Ferrari. Práve k tejto veľkej cene sa viaže i historka, ktorá dokazuje veľkosť rešpektu jazdcov voči Fangiovi. Mike Hawthorn idúci v čele na aute Ferrari Dino mal možnosť predbehnúť Fangia o jedno kolo, ale pribrzdil a nechal Fangia prejsť cieľom s rovnakým počtom kôl. Svoje konanie potom komentoval slovami: „Fangio sa nepredbieha o jedno kolo“.

Dňa 17. júla 1995 vo veku 84 rokov podľahol Juan Manuel Fangio srdcovému kolapsu. Argentína vyhlásila trojdňový smútok za päťnásobného svetového šampióna. Išlo o rekord, ktorý bol vyrovnaný až v roku 2002 Michaelom Schumacherom.

Tituly 
 1940 Majster Argentíny
 1941 Majster Argentíny
 1951 Majster sveta
 1954 Majster sveta
 1955 Majster sveta
 1956 Majster sveta
 1957 Majster sveta

Víťazstvá 
 1940 Grand Prix Internacional del Norte
 1940 Mil Millas Argentinas
 1942 Premio Mar y Sierras
 1947 Grand Prix Ciudad de Rosario
 1947 Premio Mecánica Rioplatense Ciudad de Montevideo
 1947 Premio Primavera Mecánica Argentina
 1947 Premio Doble Vuelta Sierra de la Ventana
 1948 Grand Prix Vuelta de Coronel Pringles
 1948 VIII Grand Prix Otoño Palermo
 1948 Premio Vuelta de Entre Rios
 1948 Grand Prix Ciudad de Mercedes
 1949 Grand Prix Jean-Pierre Wimille
 1949 II Grand Prix Internacional Gral San Martin
 1949 Premio Fraile Muerto Bell Ville
 1949 Grand Prix San Remo
 1949 Grand Prix Perpignan
 1949 Grand Prix Marseilles
 1949 Grand Prix Pau
 1949 Grand Prix Albi
 1949 Grand Prix Monza
 1950 Grand Prix de Pau
 1950 Grand Prix di San Remo
 1950 Grand Prix de Monaco
 1950 Circuit Des Ramparst
 1950 Grand Prix van Belgie
 1950 Grand Prix de l' A.C.F.
 1950 Circuito di Pescara
 1950 Grand Prix de Parana
 1950 Grand Prix del Presidente Arturo Alessandri Palma
 1950 XV 500 Millas de Rafaela
 1951 Grand Prix der Schweiz
 1951 Grand Prix de l' A.C.F.
 1951 Grand Prix di Bari
 1951 Grand Prix de España
 1952 Grand Prix da Cidade de Sao Paolo
 1952 Grand Prix Quinta de Boa Vista
 1952 Grand Prix Presidente Peron
 1952 Grand Prix Maria Eva Duarte de Peron
 1952 Grand Prix de Uruguay
 1952 Grand Prix de la ciudad de Montevideo
 1953 Vue des Alpes
 1953 Grand Prix Supercortemaggiore
 1953 Grand Prix d'Italia
 1953 Grand Prix Modena
 1953 Carrera Panamericana
 1954 Grand Prix de Republica Argentina
 1954 Grand Prix van Belgie
 1954 Grand Prix de l' A.C.F.
 1954 Grand Prix von Deutschland
 1954 Grand Prix der Schweiz
 1954 Grand Prix d'Italia
 1955 Grand Prix de la Republica Argentina
 1955 Grand Prix Ciudad de Buenos Aires
 1955 Internationales ADAC-Eifel-Rennen
 1955 Grand Prix van Belgie
 1955 Grand Prix van Nederland
 1955 Grand Prix Routier de Kristianstadt
 1955 Grand Prix d'Italia
 1955 Grand Prix Internacional de Venezuela
 1956 Grand Prix de la Republica Argentina
 1956 Grand Prix Ciudad de Buenos Aires
 1956 12 horas de Sebring
 1956 Grand Prix di Siracusa
 1956 British Grand Prix
 1956 Grand Prix von Deutschland
 1957 Grand Prix de la Republica Argentina
 1957 Grand Prix Ciudad de Buenos Aires
 1957 Grand Prix de Cuba
 1957 12 horas de Sebring
 1957 Grand Prix de Monaco
 1957 Grand Prix de Portugal
 1957 Grand Prix de l' A.C.F.
 1957 Grand Prix von Deutschland
 1957 Grand Prix Ciudad de Sao Paolo
 1957 Grand Prix de Rio de Janeiro
 1958 Grand Prix Buenos Aires

Formula 1 

 Žlté sú víťazstvá
 Modro sú 2. miesta
 Červeno 3. miesta
 Zeleno bodoval

Monoposty 
 1950 Alfa Romeo 158
 1951 Alfa Romeo 159
 1953 Maserati A6GCM
 1954 Maserati 250 F, Mercedes W196, Mercedes W196s
 1955 Mercedes W196, Mercedes W196s
 1956 Ferrari D50
 1957 Maserati 250 F
 1958 Maserati 250 F

Iné projekty

Externé odkazy 
 Museo del Automovilismo „Juan Manuel Fangio“
 Un Tributo al Chueco… Fangio Web
 Historial completo de Fangio

Zdroj 

Argentínski automobiloví pretekári
Majstri sveta F1
Osobnosti na argentínskych poštových známkach