Stanca

Stanca () je forma básne, ktorá vznikla v 13. storočí v talianskej trubadúrskej poézii. Má jednu slohu s ôsmimi veršami, ktoré sa rýmujú podľa vzoru: ab-ab-ab-cc. Rytmicky je verš utvorený z päťstopého jambu a desiatich slabík.

Stanca talianska 
Talianska literatúra rozoznáva stancu - ottavu rimu sicílsku a toskánsku. 
 Toskánska ottava rima má rým ab-ab-ab-cc.
 Sicílska ottava rima má vzor rýmu nasledovný: ab-ab-ab-ab.

Oba druhy používajú desaťslabičný verš v päťstopovom jambe.

Stanca francúzska 
Francúzska poézia inkorporovala taliansku stanzu do novovznikajúcej renesančnej poetiky. Stancu písali v tvare od štvorveršovej slohy až po štrnásťveršovú. Rým zostal striedavý. Pri štrnásťveršovej obvykle posledné dva verše mali zhodný rým. Výnimkou je nóna s deviatimi veršami. Prvý, kto použil stancu je Jean de Lingendes v poéme "Premeny pastierky Iris" uverejnenej v antológii roku 1605.

Zoznam poddruhov žánru stanca 
 2 lines = Couplet
 3 lines = Tercet
 4 lines = Quatrain
 5 lines = Cinquain
 6 lines = Sestet
 7 lines = Septet
 8 lines = Octave

Iné pomenovania druhov stance 
 Terčeto, Tercet
 Baladická stanca, Ballad stanza
 Sestína, Sestet
 Burnsova stanca alebo škótska stanca, Burns stanza or Scottish stanza
 Ottava rima
 Sicílska oktáva, Sicilian octave
 Spenseriánska stanca, Spenserian stanza
 Balašova stanca, Balassi stanza
 Oneginova stanca, Onegin stanza
 Terza rima

Zdroj

Externé zdroje 
 Encyclopaedia Britannica - heslo stanza 

Básnické formy