Laco Novomeský

Laco Novomeský (vlastným menom Ladislav Novomeský) (* 27. december 1904, Budapešť – † 4. september 1976, Bratislava) bol slovenský komunistický politik, ľavicový intelektuál. Bol členom redakcie časopisu DAV, v ktorom pôsobil od jeho počiatkov ako básnik, redaktor, novinár, publicista. Písal aj pod pseudonymami: A. Krištof, Andrej Ogrod, Pavel Havran, Brkoslav, Gama, Gamma, n.gorod, N.Gorod, Pavel Hronec, Vacek, Xenon.

Život 
Pochádzal z rodiny krajčíra Samuela Novomeského a Irmy rod. Príkopovej. Rodičia sa presťahovali zo Senice do Budapešti, kde sa narodil aj začal chodiť školy. Po roku 1919 sa presťahovali nazad a v štúdiu pokračoval v Senici a na učiteľskom ústave v Modre, kde v roku 1923 zmaturoval. Začal pôsobiť ako učiteľ a zároveň sa ako externý poslucháč zapísal na Filozofickú fakultu Univerzity Komenského, kde ho zaujala literárna a politická činnosť. V roku 1925 vstúpil do Komunistickej strany, zanechal štúdium aj učiteľstvo, odišiel do Ostravy, kde sa stal redaktorom komunistických novín Pravda. Do roku 1924 to bola Pravda chudoby a bola vydávaná vo Vrútkach. V roku 1924 bola redakcia presťahovaná do Ostravy a riadil ju Klement Gottwald. S príchodom Novomeského v roku 1925 získala Pravda štatút ústredného tlačového orgánu KSČ sa Slovensku. Je uvádzaný ako zakladateľ DAV, čo bola prvá skupina slovenských ľavicovo orientovaných vzdelancov (voľné združenie študentov-socialistov zo Slovenska) založená v Prahe v roku 1922. Novomeský s týmito pražskými intelektuálmi začal spolupracovať prostredníctvom vtedajšieho redaktora komunistickej tlače Klementa Gottwalda začiatkom roku 1924.

Od roku 1929 pracoval v redakcii Rudého práva v Prahe. Zároveň prispieval do ďalších českých a slovenských komunisticky orientovaných periodík. Počas občianskej vojny v Španielsku urobil reportáž z Valencie, Barcelony a Madridu.

Pokiaľ Gottwaldovi prischol prívlastok „profesionálny revolucionár“, ktorý sa uvádzal aj v jeho oficiálnych životopisoch, Novomeskému napriek tomu, že sa podobne od svojich 21 rokov živil „revolúciou“ prischol v pražskom prostredí imidž podľa Petra Bílého „kaviarenského komunistu“ alebo podľa Zola Mikeša „salónneho komunistu“.

V Prahe sa hlásil k slovenskej avantgardnej ľavicovej skupine davistov, združených okolo DAV, ktorý vychádzal do roku 1937. V roku 1939 sa presťahoval na Slovensko – do Bratislavy, kde napriek zákazu pokračoval v komunistickej činnosti. V auguste 1943 sa spolu so svojim mladším priateľom Gustávom Husákom stal členom V. ilegálneho vedenia KSS, ktoré viedol Karol Šmidke. Bol jedným z popredných organizátorov SNP. Bol spoluzakladateľ a podpredseda povstaleckej SNR v Banskej Bystrici (1944). Po vojne bol členom predsedníctva ÚV KSS, povereník pre školstvo a osvetu (19451950).

Na zjazde KSS v roku 1950 obvinený z tzv. buržoázneho nacionalizmu a 6. februára 1951 bol spolu s Husákom zatknutý. V roku 1954 bol odsúdený na 10 rokov väzenia v inscenovanom procese s rozvratnou skupinou buržoáznych nacionalistov. „Priznal sa“, pretože podľa vlastných slov, neznášal fackovanie. V tomto čase nemohol publikovať. Vo väzení napísal 4 000 básni na tabakové papieriky ale väčšinu z nich vyfajčil. 22. decembra 1955 bol prepustený na podmienku.

Zolo Mikeš (Aktuality.sk) Novomeského obviňuje, že jeho výpovede boli použité v inom procese (proces so Slánskym) proti jeho priateľovi Clementisovi a tým prispel k jeho odsúdeniu na trest smrti. Mikeš uvádza, že zo svojej zbabelosti sa dokonca potom snažil urobiť ešte aj cnosť.

Do roku 1962 pracoval v Památníku národního písemnictví v Prahe. V roku 1963 ho plne rehabilitovali na základe rozhodnutia Barnabitskej komisie. Presťahoval sa do Bratislavy, kde pracoval v Ústave slovenskej literatúry SAV. Po sovietskej okupácii 21. augusta 1968 sa stal opäť členom Predsedníctva Ústredného výboru KSS, v tom istom roku aj predsedom Matice slovenskej. V roku 1970 sa vzdal funkcie v ÚV KSS a krátko na to vážne ochorel. V júli 1970 ho mozgová mŕtvica úplné vyradila zo spoločenského života. Názory sa preto rôznia, či aspoň spočiatku prispel k tzv. husákovskej „normalizácii“ na kultúrnom aj politickom poli alebo sa vôbec nestal „normalizačným politikom“.

Po dlhšej chorobe L. Novomeský zomrel 4. septembra 1976 v Bratislave. Po jeho smrti bol vyhlásený štátny smútok a jeho štátny pohreb bol odvysielaný v televízii. Bol spoplnený a jeho urna je umiestnená na cintoríne Bratislava – Lamač 5 sektor, chodník 2, číslo 845.

Bol ženatý s Karlou Marešovou a ich dcérou je Ing. Elena Bútorová-Novomeská, ktorá v 50. rokoch vyrastala ako „dcéra zradcu“ a jej možnosti štúdia boli obmedzené, napriek tomu vyštudovala chémiu.

Tvorba 

Prvé básne publikoval časopisecky (Vatra, Svojeť, Nový rod a i.). V tvorbe sa od začiatku stotožnil s proletárskou literatúrou. Svojim dielom ovplyvnil medzivojnový a povojnový vývin poézie na Slovensku. V 30. a 40. rokoch obohatil svoje básnické dielo o prvky poetizmu a symbolizmu. Okrem vlastnej básnickej tvorby sa venoval aj prekladom z ruskej literatúry (Boris Pasternak) a publicistike.

Ukážka z tvorby (Nedeľa) 
Dobré je niekedy navštíviť minulosť,

čo tvár má mŕtvu a nemú,

a pri tej mŕtvote riecť si:

i to bola, to bola krása.

Vyznamenania 
 1964 titul národný umelec
 1964 Hrdina Československej republiky
 1964 a 1974 laureát Štátnej ceny K. Gottwalda
 1968 zlatá medaila VŠMU
 1968 Rad K. Gottwalda
 1968 nositeľ Čs. ceny mieru a štátnej ceny
 1968 Novinárska cena Ľudovíta Štúra
 1969 Národná cena za literatúru
 1969 titul Hrdina ČSSR
 1969 Leninov rad udelený Prezídiom Najvyššieho sovietu ZSSR
 1969 čestný doktorát Univerzita Komenského v Bratislave
 1973 Rad republiky
 1974 Štátna cena za literatúru

Dielo

Poézia 
 1927 – Nedeľa, zbierka básní
 1932 – Romboid, zbierka básní, vyjadruje smútok nad sociálnymi protikladmi sveta
 1939 – Svätý za dedinou, zbierka básní
 1935 – Otvorené okná, zbierka básní
 1949 – Pašovanou ceruzkou, zbierka básní
 1963 – Vila Tereza, poéma
 1963 – Do mesta 30 minút, poéma
 1964 – Stamodtiaľ a iné, zbierka básní
 1964 – Nezbadaný svet
 1966 – Dom, kde žijem, cyklus lyrických básní

Publicistika a eseje 
 1949 – Výchova socialistického pokolenia
 1969 – Znejúce ozveny
 1969 – Čestná povinnosť
 1970 – Manifesty a protesty
 1970 – Slávnosť istoty
 1972 – Zväzky a záväzky
 1971 – O Hviezdoslavovi
 1971 – O literatúre
 1974 – Nový duch novej školy
 1933 – Marx a slovenský národ

Preklady 
 1969 – Prebásnenie veršov v diele Borisa Pasternaka Doktor Živago

Pamiatky 
Sú po ňom pomenované školy (Senica, Košice, Bratislava), ulice, časopisy, ceny či občianske združenia.
 rodný dom v Budapešti, urna v panteóne na cintoríne v Slávičom údolí,
 Literárna pozostalosť v Literárnom archíve Matice slovenskej (LAMS)
 socha od J. Kulicha v Senici (odhalená 13. decembra 1984)
 busta Novomeského v Banskej Bystrici
 Novomeského busta na košickom Kuzmányho sídlisku  
 pamätná tabuľa na Štúrovej ulici v Bratislave
 Spoločnosť Ladislava Novomeského – Nitra
 literárna súťaž Novomeského Nitra (2003 – 2009 , obnovená 2015)

V Senici bolo Múzeum L. Novomeského. V roku 2003 budova stratila charakter múzea, zostala v nej vo vstupných priestoroch len expozícia venovaná Novomeského. V roku 2008 kúpilo mesto Senica budovu od Trnavského samosprávneho kraja a od apríla 2011 ju prenajalo Centru voľného času.

Literatúra o Ladislavovi Novomeskom 
 PERNÝ, Lukáš.: Kultúrna revolúcia Laca Novomeského. Ladislav Novomeský o kultúre, umení a politike, Spoločnosť Ladislava Novomeského, 2017
 DRUG, Štefan: Väzeň vlastných súdruhov: z väzenských rokov básnika Novomeského, 2015
 PEKNÍK, Miroslav. (ed.): Laco Novomeský: kultúrny politik, politik v kultúre, UPV SAV, 2006
 ŠMATLÁK, Stanislav: Laco Novomeský, 1984
 DRUG, Štefan: Dobrý deň, človek--: životopisné rozprávanie o mladosti Laca Novomeského, 1983
 BREZEINA, Ján: Básnické dielo Laca Novomeského, 1982
 HOLOTÍKOVÁ, Zdenka: Ladislav Novomeský, 1981
 HOLOTÍKOVÁ, Zdenka: Novinár Ladislav Novomeský, 1981
 DRUG, Štefan: Od robotníckej poézie k DAVu, 1976
 DRUG, Štefan (ed.): Listy o DAVe, 1975
 ŠMATLÁK, Stanislav: Dobrý deň Lacovi Novomeskému, 1975
 ROSENBAUM, Karol (ed.): Ladislav Novomeský, 19041974: zborník na 70. narodeniny národného umelca Dr. h. c. Ladislava Novomeského čestného predsedu Matice Slovenskej, 1974
 PLEVZA, Viliam: Davisti v Revolučnom hnutí, 1965
 DRUG, Štefan: Dav spomienky a štúdie, 1965
 DRUG, Štefan: Dav a davisti, 1965
 DRUG, Štefan: Červená sedma, 1964
 ŠMATLÁK, S., MATUŠKA, A.: Keď nevystačia slová: state o Lacovi Novomeskom, 1964
 REISEL, Vladimír: Poézia Laca Novomeského: rozbor básnickej štruktúry, 1946

Dokumentárne filmy o Ladislavovi Novomeskom 
 Laco Novomeský 60-ročný (Týždeň vo filme 1/1965)
 Profily – Národný umelec Laco Novomeský (1967),
 Človek z davu (dokumentárna monografia, réžia Šinko, E., 1970),
 Ladislav Novomeský sa dožil koncom decembra 70-tich rokov (Týždeň vo filme 51/1974),
 Ladislav Novomeský (Kinožurnál, 1985),
 Laco Novomeský, básnik, publicista a politik (dokumentárny film, r. Lembovič I., 1986),
 Venované pamiatke národného umelca L. Novomeského (Týždeň vo filme 38/1976).
 Povstalecká história

Referencie

Literatúra 
 PERNÝ, L. Modernista, ktorý chcel zmeniť slovenské myslenie. In Nové Slovo. 2014.
 BÚTOROVÁ-NOVOMESKÁ, Elena: Vzpomínání. In: Vertigo, časopis o poézii a básnikoch, 2014, č. 4, s. 7 – 12.
 PEKNÍK, M., PETROVIČOVÁ, E. 2006. Laco Novomeský – kultúrny politik, politik v kultúre. Bratislava: Ústav politických vied SAV. 2006. ISBN 80-224-0902-2
 VÁLEK, M. 1979. Laco Novomeský - Vo výbere Miroslava Válka. Kruh milovníkov poézie. Bratislava: Slovenský spisovateľ. 1979
 ŠMATLÁK, S. 1967. Básnik Laco Novomeský

Iné projekty

Externé odkazy 
 Laco Novomeský – Slovenské literárne centrum
 Zoznam diel Laca Novomeského v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice

Zdroj 
 

 
Osobnosti z Budapešti
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí básnici
Česko-slovenskí národní umelci
Davisti
Slovenskí politici
Politici KSS
Predsedovia Matice slovenskej
Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku
Členovia Ústredného výboru Komunistickej strany Česko-Slovenska
Nositelia Radu Víťazného februára
Politici KSČ
Nositelia Radu Lenina
Slovenskí novinári
Nositelia Radu republiky
Osobnosti SNP
Osobnosti na česko-slovenských poštových známkach
Poslanci SNR
Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Držitelia čestných doktorátov Univerzity Komenského