Haiga

Haiga () je tradičný umelecký žáner syntetizujúci maľbu, poéziu haiku a kaligrafiu. Moderná haiga môže spájať haiku s fotografiou alebo počítačovou grafikou.

Tradičnú haigu tvorí jeden umelec, ktorý tým istým štetcom maľuje aj píše. Text aj kresba majú byť štýlovo jednotné. Haiku opisuje situáciu na obraze, maľba a báseň sa vzájomne komentujú.

Názov
Názov je odvodený zo slova haikai () respektíve haiku (), a zo slova ga ().
.

Vývoj žánru
Jedným z predchodcov žánru haiga bol japonský maliarsky štýl nanga (), známy aj ako bundžinga (). Tento štýl prevzali japonskí vzdelanci-literáti, obdivujúci čínsku kultúru, z čínskeho žánru Maľba južnej školy (), ktorý sa aj v Číne nazýval literátska maľba (). 

Podľa japonskej tradície bol prvým tvorcom haigy Rjúho Nonoguči (15951669). Skladanie veršov haiku a maľba sprievodných obrázkov sa stali obľúbenou činnosťou milovníkov umenia v období Edo (17. stor. - polovica 19. stor.) Tradičná haiga sa kreslila a písala na ryžový papier alebo hodváb.

Výtvarnými zdrojmi haigy sa stali aj iné maliarske žánre. V 17. storočí sa v Japonsku začal používať čínsky štýl maľby tušom sumi-e (), charakteristický čiernymi atramentovými obrysovými čiarami štetcom vo farebnom obrázku. V tom istom období sa stali obľúbenými aj japonské drevotlače ukijo-e (), ktoré umožnili sériovú produkciu umenia. Preto najpopulárnejšou sa stala haiga s drevotlačovými obrázkami ukijo-e.
V žánri haiga sa postupne vytvorilo niekoľko štýlov, ktoré uznávali jednotlivé umelecké a filozofické školy haiga.
Školy (kánony) tradičnej haigy:
 škola Zenovej kresby - zenový krúžok Ensó, ktorý dodržiava zenový kánon mesiaca
 škola okruhu Fudžisan, je reprezentovaná elegantným štýlom s minimom ťahov štetcom
 škola Ótsu-e (Nanga tradícia) inak Kanó-škola, mala vplyv na vývoj žánru manga

Klasickí autori 
 Rjúho Nonoguči (1595 - 1669)
 Sóčó Takebe (1761 - 1814)
 Bašó Macuo a žiaci jeho školy: Kyoriku, Kikaku, Kakujó, Ocuju, Jaju, Chora, Ajatari
 Buson Josa a žiaci jeho školy: Gošun, Baitei, Kinkoku a Soken 
 Issa Kobajaši a žiaci jeho školy: Širó, Sóbaku, Nanrei, Hóčú, Hóicu, Rošóan
 Traja zenoví majstri: Hakuin, Sengai, Nantembó

Moderná haiga 
Haiga sa začala postupne vzďaľovať tradícii pod vplyvom otvorenia sa japonského cisárstva západnej civilizácii. Mala podobne ako haiku obdobie uvoľnenia z klasického kánonu, čo vyústilo do dnešnej modernej formy, ktorá reflektuje nielen prírodné javy, ale už aj industriálne. 

Formálne sa tiež veľmi vzdialila. Používa digitálne výtvarné postupy, fotografiu, dotváranie ručne maľovaných obrazov v grafických programoch, skenované kresby a fotky aranžované v softvéri. V zásade je to obrázok, do ktorého je vpísaná trojriadková báseň haiku aj s autorským právom umelca. Obvykle nepresiahne na šírku 500px. Vystavuje sa vytlačená na plagátoch a obrázkoch, výber materiálu je opäť nielen papier, bambus a hodváb, ale rôzne iné materiály a techniky bez obmedzenia.

Poetická časť diela je opäť vyňatá z tradičnej formy. Využívajú sa aj iné druhy poetických foriem. Okrem japonských i voľný verš, v zásade ide však o trojriadkovú báseň so 17-timi slabikami.

Anglosaská a západná haiga sa snaží tvoriť verše tak, aby  dosiahli sedemnásťslabičný útvar až po preklade do japončiny.

Moderní autori
 Kawabata Gjókušó (1842 - 1913)
 Buntó Hajaši (1882 - 1966)
 Hattori Kanunši
 Sazanami Iwaja (1870 - 1933)
 Šimomura Izan
 Kuniharu Šimizu (1949)

Pozri aj 
 haibun
 haiku
 renga
 tanka

Externé odkazy 
  Kuniharu Šimizu - Moderná haiga (angl.)
 https://www.kazumiart.com/gallery
 Takebe Sočó and the haiku-painting tradition, Fumiko Y. Yamamoto,S.Addis 

Kaligrafia
Umenie v Japonsku
Básnické formy
Literatúra v Japonsku