Július Pántik

Július Pántik (* 15. január 1922, Stredné Plachtince – † 25. august 2002, Bratislava) bol slovenský herec a pedagóg. 

Začínal ako ochotnícky herec počas gymnaziálnych štúdií v Banskej Štiavnici, v rokoch 1940-1944 študoval herectvo na Bratislavskom štátnom konzervatóriu. V rokoch 1947-1951 pedagóg na Štátnom konzervatóriu a v rokoch 1951-1965 pedagóg na VŠMU (1959 docent). Už ako študent začal pôsobiť na scéne činohry SND (1942) a za päťdesiat rokov tu stvárnil viac ako 150 významných divadelných postáv, až do odchodu do dôchodku.

Život 
Jeho talent sa prejavoval už počas štúdii na gymnáziu, hral ochotnícke divadlo, skladal skeče, na jednej z martinských súťaži si ho všimli umelci Slovenského národného divadla a vnukli mu myšlienku, aby sa stal profesionálnym hercom. V 40-om roku odchádza do Bratislavy, zapisuje sa na želanie rodičov na Právnickú fakultu, ale súčasne aj na dramatické konzervatórium, rodičia doma nechceli mať ,,komedianta”. Pántik opúšťa právnickú fakultu, plne sa venuje, na malú radosť rodičov, štúdiu na konzervatóriu a v roku 1942 podpisuje zmluvu do SND ako elév činohry. Patril do strednej generácie - ,,slnečnej generacie” - v posledných rokoch vojny po oslobodení prišiel takto do činohry  SND rad mladých hereckych talentov - Záborský, Huba, Valach, Černická, a na čele Bagar, Borodáč, Borodáčová, Kello, a režiséri Budský a Jamnický. 

Pre svoj prvý slovenský povojnový hraný dlhometrážny film Varúj...! ho objavil režisér Martin Frič. Július Pántik bol pedagógom na VŠMU, režíroval v divadle a v televízii a stvárnil významné postavy aj v tv. inscenáciách, filmoch a seriáloch. 

V roku 1966 dostal titul zaslúžilý umelec a v roku 1979 titul národný umelec. V roku 1993 vznikol v STV Bratislava v rámci cyklu Profily dokumentárny film Július Pántik (scenár Tatiana Syneková, a Dana Herrmanová, réžia Fedor Bartko).

Výber z divadelných postáv 
Pántik začínal a dosahoval prvé herecké úspechy vo svetovej a domácej klasike. Ako prvú veľkú rolu mu režisér Jamnický zveril úlohu Lysandra v Shakespearovom Sne noci svätojánskej. A potom to už šlo ako na bežiacom páse: Don Manuell v Schilerovej Messinskej neveste, Orlando v hre Ako sa vám páči, Horacio v Hamletovi, Kryštof Dudgeon v Shawovom Pekelníkovi, Fabricio v Goldoniho Mirandolíne, Clenat v Moliérovom Lakomcovi, Ruprecht v Kleistovom Rozbitom džbáne. Jeho herecký prejav má farbu a vôňu, strháva diváka svojím výbušným rytmom, dravou, neskrotnou živelnosťou.

Herecké výzvy a film 
Vývoj Pántikovho herectva nemožno odtŕhať od filmu, ktorý mu dosť dlho nedával príležitosť naplno prejaviť rôznorodosť prejavu a veľký potenciál stvárnenia silných postáv. Pritom Pántikove výrazné umelecké úspechy už v začiatkoch jeho činnosti nenechali nikoho na pochybnostiach, že sa objavil talent predurčený na filmovú kariéru. Prelom znamená až Pántikova spolupráca s režisérom Jiřím Křejčíkom, ktorý vybral Pántika do náročnej úlohy Floriša Zobáča vo filme Frona.

Spolupráca na filme Frona, blahodárne zasiahla do hereckého vývoja Júliusa Pántika, začal sa zamýšľať nad svojou prácou.

O svojom umeleckom vývoji podnietenom filmom Frona a režisérom, povedal v rozhovore s Richardom Blechom toto: ,,Dlhé roky som hrával postavy živelného ,,naturburštovského” charakteru. Hrával som dedinských korenistých ľudí. Moji hrdinovia v slovesných filmoch boli z jedného jadra a v tom som mal korčuľovať, kresliť obrázky na jeden motív. Je to ťažké, najmä ak má herec ambície nachádzať vždy nové a nové odtiene. V tých postavách sa menili iba detaily. Scenáristi a režiséri si zvykli na ,,pántikovštinu” z javiska i filmov, brali ju často ako samozrejmosť. V posledných rokoch som sa takýmito postavami nasýtil a dnes už odmietam scenáre, ktoré by ma vnucovali iba do tejto polohy. Otázka výberu je jedna z najdôležitejších v umeleckom vývoji.”

Pántik nenašiel v postave Floriša iba zlé charakterové vlastnosti, ale naopak kus ľudského v neľudskom. Jeho Floriš bol najpresvedčivejší v scénach, kde sa usiloval o zblíženie s Fronou (Hana Hegerová) a kde ho tento ustavične odmietavý pokus ženie do bezhlavej zúrivosti.

Július Pántik najlepšie prejavil svoje herecké umenie vo filmoch: Kým sa skončí táto noc, Nevesta hôľ a Očovské pastorále. V Neveste hôľ prenikol do psychológie postavy uhliara a táto postava podfarbila celkovo rozprávkový štýl filmu, nakrúteného podľa novely Františka Švantnera.

Havrania cesta 
Vo filme Havrania cesta  si Július Pántik zahral postavu Vinca Petráša, majstra partie montérov vysokého napätia. Príbehu dominuje najmä súboj o prestíž medzi kolegami. Pántik v postave Vincenta Petráša predstavil akúsi novú dimenziu prirodzeného hereckého naturelu. Bez zbytočnej patetickosti ukázal silu vlastnej hereckej osobnosti. Petráš je Pántikom dokonale zvnútornený. Pre robustný talent Júliusa Pántika predstavuje postava Petráša dovtedajší vrchol a má črty veľkej a rýdzo filmovej kreácie, akých slovenská kinematografia dovtedy veľa nepoznala. Pôsobivo mu kontruje aj herecký kolega Štefan Kvietik.

Pántik vo svojom decente ladenom výkone prejavil citlivosť ozajstného majstra hereckého umenia, ktorý si uvedomuje nevyhnutnosť rešpektovať a dodržiavať odlišnosť prejavu divadelného a filmového a ktorý súčasne hľadá s každou tvorivou príležitosťou ďalšie výrazové odtiene, ktoré by povýšili hercov výkon na tvorivý akt nezrovnateľný s úlohami predchádzajúcimi.

Vítězný lid 
Klementa Gottwalda, prvého robotníckeho prezidenta, si Július Pántik zahral vo filme z roku 1977 - Vítězný lid. Tvorcami nazvaný ,,umelecký dokument" bol tendenčným pohľadom na udalosti z 13. - 25. februára 1948 v Česku a na Slovensku. Natočili ho pri príležitosti 30. výročia Víťazného februára. Najväčší podiel na výslednom filme mal autor scenára a režisér Vojtěch Trapl. Tento film je dnes v nielen obsahovo ale aj formálne pomýlený. Zásluhu má na tom aj neobratné obsadenie Júliusa Pántika do postavy ikonického prezidenta Klementa Gottwalda, ktorý sa síce snažil napodobniť dikciu a spôsoby prezidenta dôveryhodne, v konečnom dôsledku však tento pokus pôsobí mimoriadne komicky.  

Dva roky po stvárnení ,,politika, bojujúceho za spravodlivé usporiadanie spoločnosti, bojujúci proti kapitalizmu a buržoáznemu politickému kapitulantstvu" dostal Július Pántik titul Národný umelec.

Filmografia 
 1947 Varúj...! (valach Mišo)
 1947 Znamení kotvy (druhý kormidelník Franta Hojdar)
 1948 Bílá tma (vojenský lekár)
 1948 Čertova stena (učiteľ Peter Gazdík)
 1949 Katka (majster Šimon)
 1950 Priehrada (traktorista Paľo Bučan)
 1952 Mladé srdcia (Fedorčák ml.)
 1953 Rodná zem (Turoň)
 1954 Frona (Floriš Zobáč)
 1955 Tanková brigáda (čat. Juraj Klimko)
 1955 Žena z Vrchov (okresný tajomník strany Peter Balciar)
 1959 Velká samota (Martin Souček)
 1960 Prerušená pieseň (Mišo Zvara)
 1961 Kohout plaší smrt (príslušník VB Borek)
 1962 Havrania cesta (Vinco Petráš)
 1963 Výhybka (Dudek)
 1964 Prípad pre obhajcu (por. Urbančík)
 1965 Kým sa skončí táto noc (Balaž)
 1966 Jeden deň pre starú paniu (Jasenka)
 1966 Vrah zo záhrobia (Gazdík)
 1967 Stud (Arnošt Pánek)
 1969 Pštrosí večierok ("Šerif")
 1970 Rekviem za rytierov (fráter Vavrinec)
 1971 Nevesta hôľ (Tavo)   
 1972 Ďaleko je do neba (Klenč)
 1973 Očovské pastorále (bača Golian)
 1974 Do zbrane, kuruci! (Šimon Havran)
 1974 Kdo hledá zlaté dno (Miki)
 1974 Trofej neznámeho strelca (Majtán)
 1976 Desať percent nádeje (Ďuro Hronček)
 1977 Kamarátka Šuška (lesník Mikuš)
 1977 Vítězný lid (Klement Gottwald)
 1981 Súdim ťa láskou (Sopko)
 1981 Prípad Evy Burdovej (TV-Burda)
 1986 Cena odvahy (riaditeľ Sojka)
 1987 Neďaleko do neba (Svätý Peter)

Videá 
 https://www.youtube.com/watch?v=iW46rvsjfFw
 https://www.youtube.com/watch?v=KDpIMohYSm0

Seriály 
 1975 Nepokojná láska (Ján Daňo)
 1976 Vojaci slobody (Laco Novomeský)
 1982 Bambuľkine dobrodružstvá (Dedo Jozef)

Referencie 

http://www.csfd.cz/film/265624-pstrosi-vecierok/prehled/

Externé odkazy 

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí divadelní režiséri
Slovenskí televízni režiséri
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Česko-slovenskí národní umelci
Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Osobnosti zo Stredných Plachtiniec
Vyučujúci na Vysokej škole múzických umení v Bratislave