Oskar I.

Oskar I., narodený ako Joseph François Oscar Bernadotte, (* 4. júl 1799, Paríž – † 8. júl 1859, Štokholm) bol švédsky a nórsky kráľ od roku 1844 až do svojej smrti v roku 1859. Bol jediným synom Karola XIV. Jána a kráľovnej Desidérie. Keď bol v októbri 1810 Bernadotte zvolený švédskym korunným princom, Oskar a jeho matka sa presťahovali v júli 1811 z Paríža do Štokholmu.

Výchova 
Od Karola XIII., svojho adoptívneho starého otca, dostal Oskar titul vojvodu zo Södermanlandu. Rýchlo sa naučil švédsky. Jeho značný vrodený talent bol ďalej rozvíjaný kvalitným vzdelaním a rýchlo sa stal autoritou v politicko-spoločenských otázkach. Roku 1839 napísal sériu článkov na témy ľudového vzdelania a roku 1841 v anonymnej práci „Om Straff och straffanstalter“ sa zastal reformy väzníc. 19. júla 1823 si vzal princeznú Josefinu von Leuchtenberg, dcéru vojvodu Eugèna de Beauharnais a vnučku francúzskej cisárovnej Joséphine de Beauharnais.

Politika 
V roku 1824 a 1833 bol korunný princ dvakrát vicekráľom v Nórsku. Formálne postavil obe kráľovstvá do rovnakej pozície, keď zaviedol nové vlajky so spoločným znakom únie a nový úniový erb. Väčšina zákonov za jeho vlády bola smerovaná k zlepšeniu švédskej ekonomickej situácie. Stavovský Riksdag ho roku 1857 ocenil ako panovníka, ktorý sa zaslúžil o rast blahobytu zeme ako žiadny z jeho predchodcov. 

V zahraničnej politike presadzoval nacionálne princípy. V roku 1848 podporil Dánsko v prvej šlezvickej vojne proti Prusku, poskytol švédsko-nórske jednotky do Fynu a severného Šlezvicka (18491850), a sprostredkoval prímerie z Malmö z 26. augusta 1848. Bol tiež jedným z ručiteľov poctivosti Dánska (Londýnsky protokol z 8. mája 1852).

Zaujímavosť 
Zaujímavosťou je, že Napoleon Bonaparte, bývalý snúbenec jeho matky, sa mu stal krstným otcom. Dokonca mu aj vybral meno, a to vraj podľa jedného hrdinu z Ossianových keltských eposov. Toto typické nordické meno sa akoby stalo predzvesťou jeho budúcej nordickej vlasti.

Iné projekty 

Osobnosti z Paríža
Vládcovia Švédska
Vládcovia Nórska
Bernadottovci
Protestantskí panovníci
Absolventi Uppsala universitet