Walter Norman Haworth

Sir Walter Norman Haworth (* 19. marec 1883 – † 19. marec 1950) bol britský chemik ktorý je známy pre jeho prelomovú prácu na Kyseline L-askorbovej (vitamín C) počas pôsobenia na Birmighamskej Univerzite.

V roku 1937 získal Nobelovu cenu za chémiu „za jeho prácu na uhľovodíkoch a vitamíne C“. Cenu získal spolu so švajčiarskym chemikom Paulom Karrerom za jeho prácu na vitamínoch.

Životopis 
Po opustení továrne na výrobu linolea začal od roku 1903 navštevovať Manchesterskú univerzitu a študovať chémiu. Svoje rozhodnutie uskutočnil aj napriek ostrému nesúhlasu jeho rodičov. Po skončení jeho magisterskej práce s Williamom Perkinsom, pokračoval v štúdiu na Univerzite v Göttingene kde spolu s Ottom Wallachom získal PhD titul.

V roku 1912 sa stal prednášajúcim na United College na University of St Andrews v Škótsku a začal sa zaujímať o chémiu uhľovodíkov, ktorá bola skúmaná Thomasom Purdiem a Jamesom Irvinom. Haworth začal prácu na jednoduchých cukroch v roku 1915, počas výskumu vyvinul novú metódu na prípravu metyl esteru cukrov použitím dimetyl sulfátu a zásady (dnes známa ako Haworthova metylácia). Neskôr začal pracovať na štruktúrach disacharidov.

Haworth sa podieľal na vznik laboratórií na Univerzite St Andrews na produkciu chemikálii a liekov pre Britský parlament počas 1. svetovej vojny. V roku 1920 sa stal profesorom organickej chémii na univerzite v Durhame.

V roku 1934, v spolupráci s Edmundom Hirstom, bol schopný syntetizovať Vitamín C.

Vyvinul jednoduchú metódu zobrazovania troj dimenzionálnych štruktúr cukrov na papieri. Zobrazenie, dnes známe ako Haworthova projekcia, je stále široko využívaná v biochémii.

V roku 1947 mu bol udelený rytiersky titul.

Externé odkazy 
 Biografia na stránkach Nobelovej ceny

Anglickí chemici
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Britskí nositelia Nobelovej ceny
Nositelia Davyho medaily
Členovia Kráľovskej spoločnosti