Partikulárna cirkev

Partikulárna cirkev alebo miestna cirkev (latinsky ecclesia particularis) je pojem z oblasti katolíckej teológie a kánonického práva.

Súčasné používanie 
Aktuálne sa ním označuje v Kódexe kánonického práva Latinskej cirkvi akékoľvek samostatne konštituované cirkevné spoločenstvo, ktoré je súčasťou katolíckej cirkvi. Zvyčajne je definovaná na základe určitého územného rozsahu, vplyv môže mať však aj určitá tradícia či rítus. V Kódexe kánonického práva Latinskej cirkvi sa partikulárnymi cirkvami zaoberajú kánony 368374. 

Podľa kánonu 373 patrí v Latinskej cirkvi právo zriaďovať miestne cirkvi len rímskemu pápežovi.

V minulosti 
V dokumentoch Druhého vatikánskeho koncilu sa pojem partikulárna cirkev a miestna cirkev používal aj na označenie toho, čo sa dnes v Katolíckej cirkvi označuje pojmom cirkev sui iuris. Prvá časť dekrétu Orientalium Ecclesiarum s nadpisom „Partikulárne cirkvi alebo obrady“ definuje partikulárnu cirkev nasledovne:

Referencie

Literatúra 
 Kódex kánonického práva, Nakladatelství Zvon 1994, ISBN 80-7113-082-6, str. 163 a 165.

Zdroj 

 Andrej ŠKOVIERA: Druhý vatikánsky koncil a obnova východného dedičstva v Katolíckej cirkvi. In: Byzantinoslovaca VI. Ed. Martin Hurbanič – Vratislav Zervan. Bratislava: Byzantologický seminár Alexandra Avenaria pri Katedre všeobecných dejín FiF UK, 2017, s. 274-275, 280. (ISBN 978-80-8127-201-1) (Dostupné online.)

Rímskokatolícka cirkev
Katolícka cirkev