Absintín

Absintín je prírodný triterpénový laktón. Táto glykozidová horčina sa nachádza vo vňati paliny pravej a paliny dračej. Je to jedna z najhorkejších látok zodpovedná za chuť absintu. Táto látka vykazuje i biologickú aktivitu a potenciál pre použitie proti zápalom. Nemal by byť zamieňaný s tujónom, čo je neurotoxín, ktorý sa takisto nachádza v paline pravej.

Štruktúra 
Absintín sa radí medzi seskviterpénové laktóny, čo znamená, že patrí do veľkej skupiny prírodných produktov odvodených od izoprénu, ktorý má päť atómov uhlíka. Jeho štruktúra je zložená z dvoch identických monomérov, ktoré sú spojené Dielsova-Alderovou reakciou, ktorá prebieha na guaianolidoch.

Totálna syntéza 
Totálna syntéza (+)-absintínu bola prvýkrát dosiahnutá Zhangom a kolektívom. Celkový výťažok bol 18,6 % po 10 krokoch. Počiatočným materiálom bol santonín, ktorý je komerčne dostupný. Základom syntézy bolo zväčšenie kruhu z pôvodného 6-členného kruhu na 7-členný, čím vzniká guaianolidový monomér. Potom dochádza k Dielsovej-Alderovej reakcii, kde sa spájajú dva monoméry za vzniku (+)-absintínu.

Biosyntéza 
Celková biosyntéza absintínu u paliny pravej nie je presne známa, ale veľkú časť možno usúdiť podľa prekurzorov. Terpenoidy, medzi ktoré patrí aj absintín, pozostávajú z izoprénových jednotiek, ale izoprén samotný je veľmi stabilný a málo reaktívny. Namiesto toho sú izoprénové jednotky v bunke skladované a reagujú v podobe difosfátov. 

Prvým prekurzorom absintínu je farnezyldifosfát, ktorý sa skladá z 3 izoprénových jednotiek a obsahuje 15 uhlíkových atómov. Po odštiepení difosfátu (1) vzniká karbokatión, ktorý vzniká v aktívnom mieste syntázy, ktorý potom môže napadnúť dvojitú väzbu uhlík-uhlík na opačnom konci molekuly (2). Prvým stabilným intermediátom je v tejto biosyntéze pravdepodobne germakrén A, ktorý bol v minulosti identifikovaný ako prekurzor guaianolidov. Následne dochádza k hydroxylácii (3), oxidácii na aldehyd (4) a potom ďalšej hydroxylácii (5), čím vzniká karboxylová skupina. 

Je dôležité poukázať na zánik dvojitej väzby v reakcii (4). Redukcia tejto väzby odlišuje absintín od ostatných produktov vznikajúcich z germakrénu A. Táto redukcia nemusí prebiehať počas kroku (4), ale môže k nej dôjsť i neskôr. 

Potom dochádza k ďalšej hydroxylácii (6). Po týchto reakciách sa guaianolaktón tvorí dehydratáciou (7). Tento postup bol navrhnutý vo všeobecnej biosyntéze guaianolidov. Následne sa predpokladá tvorba monoméru hydroxyláciou a prešmykom väzieb (8, 9) priamo pred dimerizáciou na absintín prostredníctvom Dielsovej-Alderovej reakcie (10). Túto reakciu pravdepodobne sprostredkováva špecializovaná syntáza, aj keď táto reakcia prebieha v dobrých výťažkoch i spontánne, i keď pomalšie než prírodná biosyntéza.

Syntázy paliny pravej neboli izolované v dostatčnom množstve na to, aby sa celá biosyntéza potvrdilo in vitro. Celková schéma reakcie uvedená vyššie reprezentuje pravdepodobný proces biosyntézy absintínu prostredníctvom terpénových intermediátov, ktoré vznikajú počas biosyntézy germakrénu A. Enzýmové analógy biosyntézy terpénov, ktoré odôvodňujú vyššie navrhované kroky, sú nasledovné:

 Defosforylácia farnezyldifosfátu pôsobením všeobecnej seskviterpénsyntázy
 Uzatvorenie kruhu všeobecnou seskviterpénsyntázou (zhodnou pre reakciu (1))
 Hydroxylácia koncového alylového uhlka pôsobením germakrén A hydroxylázy, enzým skupiny cytochrómov P450
 Oxidácia alkoholu na aldehyd pôsobením germakrén A hydroxylázy
 Hydroxylácia aldehydovej skupiny na karboxylovú pôsobením germakrén A hydroxylázy
 Hydroxylácia pomocou NADPH prostredníctvom postulovanej hydroxylácie, ktorá predchádza uzatvoreniu laktónového kruhu
 Uzatvorenie laktónového kruhu
 Hydroxylácia dvojitej väzby uhlík-uhlík
 Cyklizácia päťčlenného kruhu
 Dielsova-Alderova reakcia prostredníctvom neidentifikovaného enzýmu

Referencie

Pozri aj 
 Absint

Zdroj 

Terpény
Laktóny