Byzantská filozofia

Byzantská filozofia je súčasť byzantskej kultúry; profiluje sa v priebehu postupného vzďaľovania byzantskej cirkvi a latinskej cirkvi v dôsledku ikonofilizmu Byzantskej ríše v 6. - 7. storočí.

Predchodcami/iniciátormi byzantskej filozofie sú grécki cirkevní otcovia Prokopios z Gazy, Leontios z Byzancie a Ján Damašský.

Byzantská filozofia pestovala predovšetkým platónsko-aristotelovskú tradíciu a na rozdiel od západnej Európy, ktorá odmietala antiku a uprednostňovala askézu, v Byzancii sa popri náboženstve pestovala antická kultúra v plnom rozsahu kontinuálne od staroveku.

Byzantská filozofia sa začína Fótiom a jeho intelektuálnym kruhom, ktorého popredným členom bol aj Konštantín Filozof a vrcholí Michaelom Psellom a Nikeforom Blemmydesom.

Ešte jeden rozkvet zažila v renesančnom Taliansku v predstaviteľoch, ako Bessarion, Georgios Trapezuntios a i. Pozri aj Florentská Akadémia. Mystický prúd byzantskej filozofie reprezentuje najmä Symeón Nový Teológ a Nikolaos Kavasilas.

Predstavitelia 
 Bessarion
 Ján Filoponos
 Fotios
 Konštantín Filozof
 Maximus Confessor
 Georgios Gemistos Plethon
 Michael Psellos

Literatúra

Monografie v češtine a slovenčine

Články

Zdroje 
 
 

Filozofia podľa oblasti
Byzantská ríša