Virtuálna architektúra

Virtuálna architektúra (VA) predstavuje presun predmetu architektonickej tvorby do virtuálnej roviny prostredníctvom využívania elektronických médií a počítačových softvérov. Virtuálne architektonické dielo je poňaté ako dynamický systém, v ktorom existuje počítačom sprostredkovaná interakcia medzi užívateľom, prostredím a budovou. Je novým fenoménom v architektúre.

VA je úzko spätá s vývojom príslušných počítačových softvérov, z čoho sa odvíja aj datovanie jej vzniku – 90. roky 20. storočia.

Tento pojem nemá zatiaľ pevné miesto v odbornej terminológii a osciluje medzi dvoma významovými poňatiami:
 VA je nový samostatný plnohodnotný architektonický smer, vychádzajúci a prirodzene vyplývajúci z technologického pokroku spojeného s experimentom a inováciou
 VA nie je považovaná za nový smer v architektúre, ale len za novú formu – princíp, určený využitím elektronických médií a pc softvérov

Za virtuálnu architektúru sú často označované aj 3D vizualizácie projektov, ktoré slúžia na vytvorenie takmer dokonalej ilúzie neexistujúceho priestoru a umožňujú v ňom simuláciu pohybu. Tento tvorivý prístup pracuje s rovnakými nástrojmi, ale principiálne sa líši od konceptu VA.

Sociálna interaktivita 
Architektúra vypovedá a vzťahuje sa k dobe, v ktorej vzniká, preto môže byť virtuálna architektúra považovaná za dôsledok informačného, komunikačného a globalizačného boomu, ktorý môže v extrémnom prípade vyústiť do antiurbánnej éry vyplývajúcej z virtualizácie sociálneho života. 
Architektúra determinuje typ sociálnych interakcií a väzieb ľudí, pre ktorých je dané prostredie vytvorené. Súčasne však platí, že sociálne interakcie a aktivity vytvárajú architektúru. Tvorcovia VA sa zaoberajú práve skúmaním a interpretáciou druhej časti spomínanej definície, a to sociálnymi vplyvmi na architektúru.

Princípy tvorby virtuálnej architektúry 
Tento prístup k architektúre poskytuje autorovi bezpečie virtuálnej reality – nemusí prekonávať prekážky v podobe investícií do technologických, konštrukčných a materiálových noviniek. Poskytuje autorovi priestor pre vlastnú interpretáciu prostredia a vzorcov ľudského správania a potrieb, odráža autorove myslenie a jeho predstavy o využívaní priestoru. Možnosť overenia si virtuálneho konceptu je však obmedzená na virtuálny prevádzkový model, čím sa stráca reálna konfrontácia architektonického prostredia a jeho užívateľa.

Znaky 
Charakteristickými znakmi sú interaktivita, flexibilita, variabilita, subjektívnosť a čiastočný odklon architektúry od jej zaužívanej sociálnej a kultúrnej role, čo pri nevhodnej interpretácii môže doviesť k až populistickému gýču či bezobsažnej avantgarde.

Architektonické štúdiá 
Architektonické štúdiá a architekti, ktoré sa zaoberajú tvorbou virtuálnej architektúry: 
 Asymptote – Lise Ann Couture, Hani Rashid 
 DILLER+SCOFIDIO - Elizabeth Diller, Richardo Scofidio 
 NOX – Lars Spuybroek, Maurice Nio
 Shigeru Ban

Kľúčové diela 

Diela repreznetujúce koncept virtuálnej architektúry:
 Vodný pavilón H2O EXPO, Neeltje Jans, Holandsko, 1994-97, štúdio NOX
 Guggenheim Virtual Museum, New York, USA, 1999-2002, štúdio ASYMPTOTE
 Beachness, Noordwijk, Holandsko, 1997, NOX
 2001_Future.com, Biel, Švajčiarsko, 1998, interaktívna výstava, NOX

Externé odkazy 
 ASYMPTOTE  
 DILLER+SCOFIDIO  
 NOX 
 Shigeru Ban 
 Vodný pavilón H2O EXPO, NOX 
 Guggenheim Virtual Museum, ASYMPTOTE

Zdroje 
 ArchIDEA, roč. 2004, č.30
 Jodidio, P.: Architecture now! Současní architekti.Slovart, Praha 2003

Architektonické štýly
Architektonický dizajn