John O’Hara

John O'Hara (* 31. január 1905, Pottsville, Pensylvánia, USA – † 11. apríl 1970, Princeton, New Jersey) bol americký románopisec, dramatik, scenárista, esejista a novinár. Zo začiatku bol známy svojimi krátkymi poviedkami. Postupne vošiel do povedomia ako autor románov "Schôdzka v Samare" a "Butterfield8". Stal sa známy svojím zmyslom pre dobrý dialóg. Mal cit pre sociálne vzťahy, rôzny spoločenský status postáv a často písal o sociálnych ambíciách. Bol kontroverzným autorom práve kvôli svojim snahám katalogizovať postavy do výrazne vykreslených spoločenských kást.

Život 
Otec mu zomrel keď mal devätnásť a mal ísť študovať na Yale. Pre nedostatok peňazí O'Hara ukončil vzdelanie na univerzite Niagara v Lewinstone. Tento fakt O'Hara často reflektuje vo svojej tvorbe; zrejme ho poznačil na celý život. Podľa iných zdrojov nedoštudoval, lebo si musel začať zarábať na životné náklady sám. Po štúdiu sa zamestnal ako reportér v novinách, neskôr sa presťahoval do New Yorku a písal tam poviedky pre magazíny. Vo svojom skoršom období bol filmovým kritikom, komentátorom rozhlasového programu, neskôr získal miesto novinára - stĺpčekára. Napísal aj okolo 200 krátkych poviedok, v ktorých reflektoval život v malom meste podľa vzoru svojho rodného Pottsville. Publikovali ich v New Yorkeri v roku 1928.

V roku 1934 mu vyšiel prvý román Stretnutie v Samare, ktorý sa stretol s priaznivými kritikami. Počas druhej svetovej vojny napísal viacero románov, noviel a divadelných hier. Bol korešpondentom Pacifického vojenského divadla.

Jeho druhý román Buterfield 8 mal úspech, avšak v niektorých krajinách bol zakázaný, napríklad v Austrálii až do roku 1963. Dôvodom zákazu bol O'Harov pohľad na sex považovaný v danej dobe za škandalózny. Príbeh bol sfilmovaný v roku 1938 a hlavnú ženskú úlohu v ňom hrala Elisabeth Taylorová.

O'Hara nemal v dobovej literárnej branži vysoké hodnotenia spisovateľskej komunity či odbornej kritiky. Často mu vytýkali sociálne šplhúnstvo, príliš okatú sebareklamu a jeho politické názory prejavené v novinových stĺpčekoch boli pre väčšinu príliš konzervatívne. Iný názor mal jeho kolega Brendan Gill z New Yorkeru, ktorý hodnotil krátke poviedky z pera O'Haru veľmi vysoko. Brendan Gill takisto komentoval známu O'Harovu posadnutosť nespravodlivosťou z mladosti, keď nemohol ísť študovať na Yale. V dospelosti ako známy autor si vraj vymohol titul - čestný doktorát od Yalu, hoci univerzita nebola naklonená tomuto oceneniu.

V roku 1939 mu vyšiel epištolový román Pal Joey. Napísal k nemu aj filmový scenár. Vo filmoch podľa tohto románu hrali herecké hviezdy ako Frank Sinatra, Rita Hayworth, Gene Kelly a Vivienne Segal.

V roku 1956 obdržal americkú literárnu cenu „National Book Awards.“ O'Hara bol v roku 1962 nominovaný na Nobelovu cenu. Cenu dostal John Steinbeck a O'Hara mu gratuloval. T. S. Eliot o tomto povedal, že vtedy O´Hara dostal druhú nomináciu na Nobelovu cenu. O'Hara bol povestný prehnanou sebareklamou a vysokými ambíciami. V roku 1970 zomrel v Princetone. Na pomníku má epitaf, ktorý si sám napísal.

Dielo 
Román The Instrument, ktorý vyšiel aj v slovenskom preklade, je ukážkou O'Harovej spisovateľskej excelentnosti a schopnosti napísať dobre čitateľný avšak myšlienkovo nie plytký realistický príbeh, v ktorom sa nevyhýba ani naturalistickej stránke života. Nosným pilierom príbehu sú dialógy, ktoré výborne vykresľujú psychológiu postáv a možno ich porovnať s hemingwayovými dialógmi. Dejová konštrukcia príbehu nemá zvlášť dramatický náboj, skôr je zostavená z postupných krokov - výjavov zo života spisovateľa Yanka Lucasa. V románe je zobrazené prostredie literátov a vydavateľov, proces uplatňovania diela na trhu, vzťahy medzi týmito ľuďmi. Yank Lucas ako dramatik samozrejme prežíva erotický vzťah s herečkou - protagonistkou jeho budúcej úspešnej hry hranej na Broadwayi. V románe sú jasne rozlíšené dve základné prostredia, mestské a vidiecke. Do toho druhého sa nakoniec hlavná postava uchýli a zmení si tým život. Ženské postavy nie sú nosné, avšak nevyhnutné pre dej, ktorý ukazuje ako postupne Yank Lucas podriaďuje svoj život svojej tvorbe a kariére tak, aby súkromie do tohto procesu nezasahovalo. Román nie je veľkolepým divadlom dejinných procesov, je to pohľad cez úzke okno do americkej reality a do súkromných životov, ktorý pripomína do značnej miery hry Tennessee Williamsa. V tomto románe sa jasne profiluje autor aj ako dramatik, pretože konštrukcia deja spočíva na jednotlivých scénach a výstupoch podporených dialógmi.

Romány 

 Schôdzka v Samare (Appointment in Samarra; 1934)
 Butterfield 8 (1935)
 Nádej pekla (Hope of Heaven; 1938)
 Pal Joey (1940), sfilmovaný
 A Rage to Live (1949)
 Farmársky hotel (The Farmers Hotel; 1951)
 Ten North Frederick (1955)
 Rodinná slávnosť (A Family Party; 1956)
 Z terasy (From the Terrace; 1958)

 Sebapoznanie (Ourselves to Know; 1960)
 Veľký smiech (The Big Laugh; 1962)
 Elizabeth Appleton (1963)
 The Lockwood Concern (1965)
 Nástroj lásky (The Instrument; 1967)
 Lovey Childs: A Philadelphian's Story (1969)
 The Ewings (1970)
 The Second Ewings (1972)

Zbierky poviedok 

 The Doctor’s Son and Other Stories (1935)
 Files on Parade 1939)
 Graven Image (1943)
 Pipe Night (1945)
 Hellbox (1947)
 Sermons and Soda Water: A Trilogy of Three Novellas (1960)
 Assembly (1961)

 The Cape Cod Lighter (1962)
 The Hat on the Bed (1963)
 The Horse Knows the Way (1964)
 Waiting for Winter (1966)
 And Other Stories 1968)
 The Time Element and Other Stories (1972)
 Good Samaritan and Other Stories (1974)

Divadelné hry a filmové scenáre 
 He Married His Wife (1940)
 Moontide (1942)
 Päť divadelných hier, Five Plays (1961: (The Farmers Hotel, The Searching Sun, The Champagne Pool, Veronique, The Way It Was)

Dokumentárna tvorba 
 Sweet and Sour (1954) Výber stĺpčekov
 My Turn (1966) 53 týždenných stĺpčekov napísaných pre denník Newsday
 Letters (1978)

Referencie

Zdroj 
 

 

Spisovatelia USA
Osobnosti z Pensylvánie