Plynová chromatografia

Plynová chromatografia (angl. gas chromatography – GC) je chromatografická metóda, pri ktorej je mobilnou fázou plyn. Je vhodná na separáciu plynných a nízkovriacich kvapalných zmesí.

Plynový chromatograf 

Medzi hlavné časti moderného plynového chromatografu patrí:
 injektor — slúži na nástrek vzorky
 regulátor prietoku — zabezpečuje konštantný prietok nosného plynu a vzorky kolónou 
 zásobník nosného plynu — nosný plyn tvorí mobilnú fázu. Najčastejšie býva nosným plynom hélium, vodík, dusík, zriedkavejšie argón. 
 termostat — vyhrieva kolónu a udržuje jej stálu teplotu
 kolóna — samotné miesto separácie plynnej zmesi. Rozoznávame 
 náplňové kolóny (dĺžka 0,5 až 5 m, priemer 2 až 5 mm) — sú stacionárnou fázou naplnené
 kapilárne kolóny (dĺžka 10 až 100 m, priemer 0,01 až 0,5 mm) — stacionárna fáza tvorí len povrch kolóny
 detektor — zaznamenáva elúciu (vyplavovanie) zložiek už separovanej zmesi
 vyhodnocovacie zariadenie (integrátor) — v súčasnosti väčšinou osobný počítač s príslušným softvérovým vybavením. 

Moderné plynové chromatografy sú pomerne drahé zariadenia, stoja 25–70 tisíc eur)

Princíp plynovej chromatografie 

Podmienkou toho, aby sme mohli zmes rozdeliť pomocou plynovej chromatografie je, že zmes musí byť plynná resp. ľahko odpariteľná (kvapalina musí mať teplotu varu max. 200—250 °C). 

Vzorka sa privádza do injektora pomocou tvz. Hamiltonovej ihly (pri kvapalných vzorkách) alebo pomocou plynovej vzorkovnice (sklenej resp. kovovej — v závislosti od tlaku).   

V injektore, ktorý je temperovaný, prebieha zohriatie prípadne odparenie vzorky a tá je postupne unášaná prúdom nosného plynu do kolóny. 

V kolóne dochádza ku samotnej separácii zložiek zmesi podľa toho, akú afinitu vykazujú tieto zložky k povrchu resp. náplni kolóny. 

Prvá vychádza z kolóny zložka, ktorá má ku nej najnižšiu afinitu (zároveň má najvyššiu afinitu ku nosnému plynu). 

Ako posledná vychádza zložka, ktorá má k povrchu kolóny najvyššiu afinitu (má teda najnižšiu afinitu ku nosnému plynu). 

Výstup už rozdelených zložiek zmesi z kolóny zaznamenáva chromatografický detektor. Z detektora vychádza elektrický signál, ktorý do žiadanej podoby spracúva vyhodnocovacie zariadenie. Výstupom vyhodnocovacieho zariadenia je graf obsahujúci tzv. špičky (po angl. peaks).

Detektory v plynovej chromatografii 
Detektor tvorí dôležitú súčasť každého plynového chromatografu. Jeho úlohou je detegovať už rozdelené zložky zmesi, ktoré opúšťajú kolónu. Vo všeobecnosti sa dá povedať, že detektor premieňa analytický signál (elúciu zložky) na elektrický signál (v podobe elektrického prúdu alebo elektrického napätia). Existuje viacero typov a voľba správneho detektoru záleží na povahe zložiek separovanej zmesi. Medzi najpoužívanejšie patria:
 tepelne vodivostný detektor (TCD)
 plameňovoionizačný detektor (FID)
 detektor elektrónového záchytu (ECD)
 fotoionizačný detektor (PID)
 Helium ionizačný detektor (HID)
 detektor elektrlitickej vodivosti (ELCD)
 Plameňový fotometrický detektor (FPD)
 Nitrogen phosporus detektor (NPD)
 Termoionizačný detektor (TID, AFID)
 Atómovoemisný detektor (AED)
 Hmotnostne spektrometrický detektor (MSD)
 Detektor využívajúci infračervenú spektrometriu s Fourierovou transformáciou (FT-IR)

Vyhodnotenie 
Poloha špičky na časovej osi je mierou kvality zložky (identifikuje zložku) a plocha špičky je mierou kvantity zložky v separovanej zmesi.

Chromatografia