Viktor Dyk

Viktor Dyk (* 31. december 1877, Pšovka u Mělníka  – † 14. máj 1931, Lopud, Chorvátsko) bol významný český básnik, prozaik, dramatik, publicista a nacionalistický politik, jeden z predstaviteľov tzv. generácie anarchistických buričov.

Životopis 
Narodil sa v Pšovce pri Mělníku. Navštevoval gymnázium v Žitnej ulici v Prahe, kde bol jedným z jeho učiteľov Alois Jirásek. Potom vyštudoval Právnickú fakultu Karlovej univerzity. Po celý život však pôsobil ako novinár a spisovateľ.

Od roku 1907 až do svojej smrti spolupracoval na redigovaní časopisu Lumír. V rokoch 1910 – 1914 redigoval tiež časopis Samostatnost.

Počas prvej svetovej vojny sa zúčastnil protirakúskeho odboja a bol väznený kvôli svojej literárnej činnosti (1916 – 1917) vo Viedni. Od roku 1918 bol redaktorom Národních listů.

Dykova politická činnosť začala v roku 1911, keď sa stal členom Štátnoprávnej pokrokovej strany a neúspešne za túto stranu kandidoval vo vinohradskom volebnom obvode do Ríšskej rady. V roku 1918 sa podieľal na založení Československé národní demokracie. V roku 1920 za túto stranu získal kreslo v Národnom zhromaždení a v roku 1925 v senáte. Mandát obhájil v roku 1929. V senáte zotrval do svojej smrti v roku 1931, nahradil ho Jan Kapras.

Bol pravicovo a nacionalisticky orientovaný. Patril medzi najvýraznejších prvorepublikových odporcov tzv. politiky Hradu, a predovšetkým jej tvorcov T. G. Masaryka a Edvarda Beneša. Príležitostne písal do časopisu Vlajka. 

V roku 1928 sa po dvadsaťsedemročnej známosti oženil so spisovateľkou a novinárkou Zdenkou Háskovou.
Bol vášnivým a uznávaným šachistom, členom Českého spolku šachovního. Jeho blízkym priateľom bol prvý český veľmajster Oldřich Duras, ktorému venoval niekoľko básní, vrátane jednej, ktorú napísal v nemčine. Niekoľko záznamov Dykových partií (oi. práve s Durasom a s Richardom Rétim) sa dochovalo a sú dostupné i na internete.

Zomrel na srdcový infarkt pri kúpaní v Jadranskom mori v blízkosti juhoslovanského ostrova Lopud.

Je pochovaný v Prahe na Olšanských hřbitovech.

Citát

Dielo

Poézia 
 A porta inferi (1897, latinsky Od brány pekelnej, raná subjektívna lyrika, názov podľa latinského žalmu spievaného pri pohreboch)
 Síla života (1898)
 Marnosti (1900)
 Satiry a sarkasmy (1905, politická satirická poézia)
 Milá sedmi loupežníků (1906, lyrickoepická poéma (balada), formou dialógu, kult sily a vášne, vplyv romantizmu a anarchizmu)
 Pohádky z naší vesnice (1910, politická satirická lyrika)
 Giuseppe Moro (1911)
 Zápas Jiřího Macků (1916)
 Noci chiméry (1917, subjektívna lyrika)
 Devátá vlna (1930, melanchólia, predtucha smrti)

Nasledujúce štyri zbierky patria do tzv. vojnovej tetralógie, ktorej hlavnou myšlienkou je národná (štátna) samostatnosť. Dyk sa nechal inšpirovať 1. svetovou vojnou. Vyzýva k odvahe. Vyjadruje tiež obavy o osud národa a varuje pred zradou.
 Lehké a těžké kroky (1915)
 Anebo (1917)
 Okno (1921)
 Poslední rok (1922)

Próza 
 Stud (1900, poviedka)
 Hučí jez a jiné prózy (1903)
 Konec Hackenschmidův (1904, román, 3. diel tetralógie)
 Prosinec (1906, román)
 Prsty Habakukovy (1906, román)
 Píseň o vrbě (1908, zbierka poviedok)
 Příhody (1911, zbierka poviedok)
 Krysař (1915, novela, ktorá čerpá zo staronemeckej povesti.)
 Tajemná dobrodružství Alexeje Iványče Kozulinova (1923, poviedka, vydaná neúplne časopisecky 1915, dopísaná v roku 1922; dve pôvodne skonfiškované kapitoly, po 1915 stratené a autorom pre knižné vydanie nepoužité, boli vydané až posmrtne 1931 – 32)
 Tichý dům (1921, poviedka)
 Zlý vítr (1922, zbierka poviedok, napísané 1905)
 Prsty Habakukovy (1925, román)
 Můj přítel Čehona (1925, poviedka)
 Dědivadelní hra (1927, poviedka pre mládež)
 Holoubek Kuzma (1928, poviedka)
 Soykovy děti (1929, román)

Politická literatúra 
 Ad usum pana presidenta republiky (1929 – kniha kritizujúca politiku Beneša, Masaryka a celé skupiny okolo „Hradu“)
 O národní stát (vydané posmrtne v rokoch 1932 – 1938, 7 zväzkov, súbor Dykovej politickej publicistiky z rokov 1917 – 1931)

Dráma 
 Epizoda (1906)
 Posel (1907, divadelná hra, 1. diel zamýšľanej a dramatickej trilógie)
 Zmoudření Dona Quijota (1913)
 Veliký mág (1914)
 Zvěrstva (1919)
 Ondřej a drak (1919)
 Revoluční trilogie (1921)
 Napravený plukovník Švec (1929, divadelná hra, zastáva sa v nej Rudolfa Medeka)

Pamäti 
 Vzpomínky a komentáře (1927)

Libreto 
 libreto k opere Výlety pana Broučka od Leoša Janáčka (podľa románu Svatopluka Čecha)

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Českí spisovatelia
Českí básnici
Českí dramatici
Úmrtia na infarkt myokardu
Českí šachisti
Česko-slovenskí šachisti
Absolventi Právnickej fakulty Karlovej univerzity