I²C

Inter-Integrated Circuit alebo I²C je dvojvodičové obojsmerné synchrónne sériové periférne rozhranie (zbernica), primárne využívané v rámci vstavaných systémov pre komunikáciu na krátke vzdialenosti medzi riadiacimi mikrokontrolérmi a ostatnými integrovanými obvodmi resp. modulmi (EEPROM, A/D prevodníky, pamäťové karty, displeje, a pod.). Patentované bolo firmou Philips v roku 1981 a prvá verzia špecifikácie bola vydaná v roku 1982. 

Zbernica umožňuje, v závislosti od pripojených zariadení, komunikáciu prenosovými rýchlosťami od 100 kbps (standard mode) až po 5 Mbps (ultra-fast mode) a zariadenia sú adresované 7-bitovými (27 = 128 adries) prípadne 10-bitovými (210 = 1 024 adries) adresami.

De facto identické zbernice existujú aj pod skratkami TWI (z ; po slovensky:  dvojvodičové rozhranie) prípadne TWSI (z ; po slovensky: dvojvodičové sériové rozhranie
), ktoré používa spoločnosť Atmel a ďalší výrobcovia namiesto značky I²C, ktorá bola do roku 2014 chránená.

Referencie

Pozri aj 
 SPI – konkurenčný štandard spoločnosti Motorola

Iné projekty

Externé odkazy 
 UM10204 : I²C-bus specification and user manual : Rev. 6 na webe NXP Semiconductors
 Externí sériové sběrnice SPI a I²C – článok Pavla Tišňovského na serveri Root.cz (2008)

Zbernice
Vzniklo v 1982