Kotor (mesto v Čiernej Hore)

Kotor (sr Котор), taliansky Cattaro, je mesto a prístav v juhozápadnej časti Čiernej Hory. Rozkladá sa v malebnej polohe na samom konci Kotorskej boky, hlbokého zálivu na pobreží Jadranského mora, na úpätí horského masívu Lovćen. Samotné mesto má 974 obyvateľov (s priľahlými osadami 22 601).

Dejiny 
Prvé zmienky o Kotore sú zo 7. storočia, kedy bol dôležitou pevnosťou Byzantskej ríše až do roku 1185. V rokoch 1186 až 1371 bol autonómnym mestom stredovekého Srbska (pod vládou Nemanjićov). Rovnaké postavenie mal i v období vlády chorvátsko-uhorských (1371 – 1384) a bosnianskych kráľov (1384 – 1391). Po krátkom období v rokoch 1391 – 1420, kedy bol samostatnou republikou, sa dostal pod vládu Benátskej republiky. Po jej páde v roku 1797 prešiel pod vládu Rakúska ako súčasť provincie Dalmácie až do roku 1918. Potom sa stal súčasťou Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov (SHS), ktoré bolo v roku 1929 premenované na Juhosláviu. V dobe druhej svetovej vojny bol okupovaný Talianskom (1941 – 1943) a Nemeckom (1943 – 1944). Potom sa stal opäť súčasťou Juhoslávie v rámci republiky Čierna Hora. Od roku 2006 je súčasťou nezávislej Čiernej Hory.

Pamiatky 

Kotor je jedným z najlepšie zachovaných stredovekých miest v juhovýchodnej Európe s bohatstvom historických budov. Ako uznanie jeho výnimočnej historickej hodnoty bolo staré mesto Kotor v roku 1979 zapísané na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.

Staré mesto je obklopené stredovekými mestskými hradbami o dĺžke , výške až  a šírke až , ktoré ho spájajú s pevnosťou sv. Ivana (Tvrdjava sv. Ivan) na strmom kopci nad mestom vo výške  Mesto je tvorené charakteristickou stredovekou urbanistickou sieťou úzkych uličiek a nepravidelných námestí, s nádhernými kostolmi i palácmi v románskom, gotickom, renesančnom i barokovom slohu.
 Sakrálne stavby:
 pôvodne románska Katedrála svätého Tripuna (Sv. Tripun) – patrón mesta – niekoľkokrát prestavovaná v 12. – 17. storočí najmä kvôli poškodeniam následkom zemetrasenia
 kostol sv. Lukáša (Sv. Luka) z 12. storočia postavený v čase vlády Nemanjićov
 románsky kostol Panny Márie (Sv. Marija Koleđata) – kolegiáta z roku 1221 
 románsko-gotický kostol sv. Michała (Sv. Mihovil), postavený na zrúcaninách benediktínskeho kláštora, s maľbami zo 14. storočia a freskami z 15. storočia
 kostol sv. Anny (Sv. Ana) z prelomu 12. – 13. storočia, fresky z 15. storočia
 kostol sv. Pavla (Sv. Pavao) z 13. storočia
 kostol sv. Mikuláša (Sv. Nikola), s početnými vzácnymi ikonami
 kostol sv. Kláry (Sv. Klara), s výnimočne krásnym mramorovým oltárom
 kostol sv. Jozefa (Sv. Josip) s kláštorom františkánov
 kostol Matky Božej od zdravia (Gospa od zdravlja) – v páse mestských hradieb
 paláce:
 gotický palác Drago (Palata Drago) z 15. storočia
 palác mestskej rady (Gradska vijećnica) z roku 1762
 palác Bizanti (Palata Bizanti) zo 17. storočia
 palác Grgurin (Palata Grgurin) s Morským múzeom
 brány:
 Morská brána (Morska vrata)
 Južná brána (Vrata od Gurdića) – najstaršia
 Severná brána (Sjeverna vrata) – renesančná
 obytné domy zo 14. – 17. storočia
 hodinová veža zo 16. storočia

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka

Zdroj 

Mestá v Čiernej Hore
Prístavné mestá Jadranského mora
Lokality Svetového dedičstva v Čiernej Hore