Weberov-Fechnerov zákon

Weberov zákon: Vzťah medzi rastom intenzity štandardného podnetu a zvyšovaním rozdielového prahu je celkom stabilný, čo Weber vyjadril následujúcim vzorcom:
  
 
 ,kde
 k je Weberová konštanta
  je intenzita základného podnetu
  je prírastok intenzity zodpovedajúci najmenšiemu pozorovateľnému rozdielu (angl. JND – just noticeable difference). 

Ide teda o pomer medzi intenzitou základného podnetu  a jeho prírastkom , ktorý je konštantný () 

Zákon ako prvý formuloval nemecký fyziológ Ernst Heinrich Weber. 
Matematik Gustav Theodor Fechner (1801–1887) odvodil Weberov zákon pomocou integrálu za predpokladu, že  je konštantné a nezávislé od :
      Fechnerov zákon
      Weberov–Fechnerov zákon

Rozdielový prah pre každý zmyslový orgán je relatívne konštantou veličinou, udáva aký pomer má byť medzi prírastkom a počiatočnou veľkosťou podnetu, aby vznikla pociťovaná, práve badateľná zmena podnetu

Ku 100 g závažiu pridáme 1 g – nepociťujeme zmenu vo veľkosti podnetu
pri 3,4 g – už áno (k = 3,4/100)
pri 200 g – zmenu vnímame pri cca 6,8 g závaží
pri 300 g – 10,2 g atď.

Psychofyzika