Modulor

Modulor je systém, ktorý vymyslel Le Corbusier a opísal ho ako „súbor harmonických proporcií vhodných pre ľudskú mierku, univerzálne aplikovateľný pre architektúru a mechaniku.“

História moduloru 
Systém modulor vymyslel Le Corbusier v nadväznosti na práce Vitruvia, Leonarda da Vinci, Leona Battistu Albertiho, ktoré sa všetky zaoberali matematickými proporciami ľudského tela. Snažil sa tieto vedomosti aplikovať do priestoru, v ktorom človek žije. 

Le Corbusier publikoval knihy Le Modulor v roku 1948 a Modulor 2 v roku 1955.
V anglickom jazyku vyšiel The Modulor v roku 1954 a Modulor 2 v roku 1958.

Použitie 
Le Corbusier použil svoj modulor pri návrhoch mnohých budov, vrátane kaplnky Notre Dame du Haut,  sídliska v Chandigarhe a marseilleského Unité d'Habitation, prezývaného Cité Radieuse čiže Žiariace mesto. Používal tiež grafický motív moduloru priamo na stavbách, ako reliér, alebo v deliacej stene, napr. pri vstupe do bytového domu Unité d'Habitation. 

Väčšina aplikácií moduloru, vrátane Le Corbusierovho vlastného dizajnu Le Modulor a Suite de Le Modulor, nebola príliš presvedčivá. Pravdepodobne najväčším prispením Moduloru okrem architektúry bola inšpirácia pre nemeckých a švajčiarskych typografov, ktorí vytvorili modulárny systém, ktorý menil jednoduché sadzby stránok na dizajnérske moderné mriežky.

Grafické znázornenie 
Grafické znázornenie Moduloru je štylizovaná ľudská postava s jednou rukou zdvihnutou. Na kresbu mužskej postavy nadväzujú dve vertikálne špirály zachycujúce proporcie tela. Pri výške postavy vychádzal Le Corbusier najprv z výšky priemerného Francúza () a neskôr z výšky dobre vyzerajúceho anglického gentlemana (). Červené krivky sa odvíjajú od výšky pupka ( v pôvodnej verzii  v upravenej). Modré krivky sú založené na celkovej výške aj so zdvihnutou rukou ( v pôvodnej, 226 v upravenej).

Princíp moduloru 
Modulor je založený na harmonických radoch (tzv. Fibonacciho číslach a zlatom reze), ľudských proporciách a ich zdvojení.
 
Corbusier zobral celkovú výšku aj so zdvihnutou rukou () a vydelil ju dvomi (). V tej výške leží pupok. V celkovej výške rozdelenej podľa zlatého rezu sa nachádza zápästie pripaženej ruky (). Vzdialenosť od zeme po vrch hlavy (183) je taktiež vydelená zlatým rezom a vychádza vo výške pupku (). 
Pomocou tohto princípu (Fibonacciho postupnosť) môžeme dostať postupnosti: 
 86, 140, 226, 366
 70, 113, 183, 296
kde každé číslo je súčtom predchádzajúcich dvoch.
 
Takouto metódou by sa podľa Corbusiera mali dať odvodiť proporcie a veľkosti priestoru, v ktorom človek žije, ale aj niektorých vecí, ktoré používa.

Kritika 
Hlavným problémom moduloru je, že vychádza z mužskej postavy presných proporcií a vôbec nepočíta s rozmanitosťou ľudí. Podľa slov Micheala Otswalda by „ženské telo sotva mohlo byť predlohou proporcionálnej harmónie“.  
Systém nemá vzťah k súčasným antropometrickým pozorovaniam. Ani nepoznáme metódu, ako ho uplatniť do obytných priestorov. Napríklad ho nemožno použiť na odvodenie ľudského kroku, čo by sa využilo pri schodisku.

Pozri aj 
 Zlatý rez

Externé odkazy 
 Grafické vysvetlenie princípu moduloru(en) 
 Využitie moduloru v polygrafii(en)

Teória architektúry
Le Corbusier