Mocná hŕstka

Mocná hŕstka (; iné názvy: Novoruská škola, Päťka, Mocná päťka, Ruská päťka) bola skupina ruských skladateľov z konca 50. a začiatku 60. rokov 19. storočia. Patrili do nej Milij Alexejevič Balakirev, César Antonovič Kjui, Modest Petrovič Musorgskij, Nikolaj Andrejevič Rimskij-Korsakov, Alexander Porfirievič Borodin a jej teoretickým hovorcom bol Vladimír Stasov.

Vznikla koncom 50. rokov 19. storočia na podnet Alexandra Nikolajeviča Serova (názov Mocná hŕstka sa objavil v novinovom článku v roku 1867) a Vladimira Vasilieviča Stasova a fungovala do 90. rokov 19. storočia. V rámci Mocnej hŕstky uvedení skladatelia zdieľali svoje hudobné názory, diela a záujem zachovať ruskú národnú hudbu. Program Mocnej hŕstky obsahoval podmienku, že komponovaná hudba musí byť počuteľne ruská a zároveň musí byť zrozumiteľná pre každého, kto má záujem.

Skupina sa „v duchu ideí ruského demokratického hnutia 60. rokov usilovala o realistické, vlastenecké umenie, ktoré by rozvíjalo duchovné bohatstvo ľudu (hudobný folklór, ľudová epika atď.)“

Dočasným členom Mocnej hŕstky bol aj Peter Iľjič Čajkovskij, no pre rozpory s Korsakovom a obvinenie z europocentrizmu túto skupinu opustil.

Pozri aj 
 Bezmocná hŕstka

Galéria

Referencie 

 
Hudba