Maša Haľamová

Maša Haľamová, vyd. Mária Pullmanová (* 28. august 1908, Blatnica – † 17. júl 1995, Bratislava) bola slovenská poetka.

Životopis 
Narodila sa v rodine obchodníka a vzdelanie získavala v Martine, Starej Pazove (Srbsko-Vojvodina), vyššie školy navštevovala v Martine a v Bratislave, kde aj v roku 1925 zmaturovala. Po maturite pracovala ako úradníčka vo Vysokých Tatrách, kde žila 30 rokov. Bola vynikajúca lyžiarka a stala sa najmladšou rozhodkyňou na majstrovstvách sveta na Štrbskom Plese v roku 1935. Vydala sa za lekára Jána Pullmana a vo Vysokých Tatrách žila až do manželovej predčasnej smrti v roku 1956. V rokoch 1957/58 pracovala v Martine ako redaktorka vydavateľstva Osveta a odtiaľ odišla do  Bratislavy, kde pracovala až do roku 1973, kedy odišla do dôchodku, ako redaktorka vo vydavateľstve Mladé letá (vydavateľstvo). Zomrela v Bratislave, no pochovali ju na Národnom cintoríne v Martine.

Tvorba 
Už ako študentka uverejňovala preklady z ruskej poézie v Slovenskom denníku. Vlastnú tvorbu začala publikovať v 2. polovici 20. rokov v literárnych časopisoch: Slovenské pohľady, Živena, Elán, tiež v periodikách Nový rod a Mladé Slovensko. 

Je autorkou žensky krehkej lyriky, zachytávajúcej prostým, úprimným slovom vzruchy srdca: nenaplnený cit lásky, manželské šťastie, bolesť nad stratou manžela. Okrem ľúbostných motívov stvárňovala dojmy z tatranskej prírody, z cesty do Francúzska a sociálne námety pod vplyvom Jiřího Wolkra. Priťahoval ju obraz na smrť chorého Jiřího Wolkra, márne hľadajúceho uzdravenie v tatranskej prírode. Jej poézia sa vyznačuje hlboko prežívanými a citovými zážitkami. Hľadala v nej opravdivý cit lásky nielen pre seba, ale pre všetkých, a najmä pre tých, ktorým ju „tvrdé veci dňa“ nedožičili. Bola majstrom básnickej drobnokresby, nakoľko dokázala zachytiť v básňach i tie najmenšie záchvevy dievčenskej duše s čistotou a presnosťou, pričom nestrácajú nič zo svojej krehkosti a ľahkosti. 

Okrem vlastnej tvorby sa venovala tiež prekladom z lužickosrbskej, českej (Jiří Wolker, Ivan Olbracht, Marie Majerová, Jan Drda) a ruskej literatúry.
Viaceré básne z jej zbierok zhudobnili poprední slovenskí skladatelia (napr. básne zo zbierky Červený mak). Svojou tvorbou sa zapísala do dejín slovenskej literatúry ako jedna z najvýznamnejších predstaviteliek slovenskej poézie 20. storočia. Jej dielo bolo preložené do 9 cudzích jazykov.

Ocenenia 
 1968 – zaslúžilá umelkyňa
 1983 – národná umelkyňa

Diela

Poézia 
 1928 – Dar
 1932 – Červený mak
 1966 – Smrť tvoju žijem

Próza pre deti a mládež 
 1957 – Svrček a mravci
 1962 – Mechúrik Košťúrik s kamarátmi
 1965 – Petrišorka
 1966 – Hodinky, leporelo
 1976 – O sýkorke z kokosového domčeka

Výbery z poézie 
 1955 – Básne
 1964 – Dar
 1968 – Červený mak
 1968 – Komu dám svoju nehu
 1993 – Čriepky
 1998 – Nepokoj
 2003 – Milému

Spomienkové eseje 
 1988 – Vyznania
 1988 – Vzácnejšia než zlato
 1993 – Čriepky (ilustroval Mikuláš Galanda)
 2001 – Tatranské listy

Preklady diel pre deti a mládež 
 1968 – Ivan Olbracht: Biblické príbehy
 1971 – Jan Drda: Zabudnutý čert

Iné projekty

Referencie 

Narodenia v 1908
Úmrtia v 1995
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Slovenskí básnici
Slovenskí prozaici
Ženy v slovenskej literatúre
Ženy v poézii
Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Česko-slovenskí národní umelci
Osobnosti z Blatnice
Osobnosti na slovenských poštových známkach
Pochovaní na Národnom cintoríne v Martine