André Breton

André Breton (francúzsky IPA: ) (* 19. február 1896, Tinchebray, Francúzsko - † 28. september 1966 Paríž) bol francúzsky spisovateľ, básnik a teoretik surrealizmu a jeden z jeho najznámejších zakladateľov. Je tiež autorom manifestu surrealizmu z roku 1924.

Životopis 
Študoval medicínu a psychiatriu. Počas 1. svetovej vojny pracoval na neurologickom oddelení nemocnice v Nantes, kde sa stretol s duchovným synom Alfreda Jarryho, Jacquesom Vaché, ktorého anti-sociálny postoj a pohŕdanie zaužívanými umeleckými tradíciami silne ovplyvnili mladého Bretona. Vaché spáchal samovraždu vo veku 24 rokov a jeho listy z obdobia vojny Bretonovi a ďalším boli vydané v roku 1919 vo zväzku nazvanom Lettres de guerre, pre ktorý napísal Breton štyri úvodné eseje.

Od dadaizmu k surrealizmu 
V roku 1919 Breton založil revue Littérature spolu s Louisom Aragonom a Philippom Soupaultom. Spojil sa tiež s dadaistom Tristanom Tzarom. V roku 1924 pomáhal pri založení Centrale Surréaliste. V Les Champs Magnétiques, spoločnom diele s Philippom Soupaultom, použil princípy automatického písania v praxi. V roku 1924 vydal Surrealist Manifesto (Manifest surrealizmu) a od tohto roku tiež vydával La Révolution surréaliste. Okolo neho sa vytvorila skupina umelcov: Philippe Soupault, Louis Aragon, Paul Éluard, René Crevel, Michel Leiris, Benjamin Peret, Antonin Artaud a Robert Desnos.

Pod Bretonovym vedením ovplyvnil surrealizmus všetky oblasti umenia, a viedol k otázke vzniku ľudského porozumenia a ľudských dojmov z vecí a diania. V roku 1938 kultúrna komisia francúzskej vlády dovolila Bretonovi vycestovať do Mexika. To mu poskytlo možnosť stretnúť sa s Trockým. Breton a ďalší surrealisti hľadali útočisko počas dlhej cesty loďou z Pátzcuaro do surrealistického mesta Erongaricauro. Diego Rivera a Frida Kahlo boli medzi návštevníkmi, skrytí v spoločnosti intelektuálov a umelcov. Breton a Lev Davidovič Trockij spolu napísali Pour un art révolutionnaire indépendent (vydaná pod menom Bretona a Diega Riveru), ktorá bola nazývaná "kompletnou slobodou umenia", ktorá sa stala čoraz ťažšou z pohľadu situácie, v ktorej sa začal nachádzať svet.

40. roky 20. storočia 
Na začiatku 2. svetovej vojny Breton opäť pracoval ako zdravotník vo francúzskej armáde (mal hodnosť desiatnika). Vichystická vláda zakázala jeho literárne diela ako "veľmi popierajúce národnú revolúciu". 
 a v roku 1941 Breton našiel útočisko v USA a Karibiku. Tu sa zoznámil so spisovateľkou z Martiniku, a neskôr napísal úvod k jej dielu Cahier d'un retour au pays natal z roku 1947. Počas svojho exilu v New Yorku sa stretol s Elisou Clarovou, Čilankou, ktorá sa stala jeho treťou manželkou. V roku 1944 spolu cestovali do Gaspésie v Québecu, Kanada, kde napísal Arcane 17, knihu, ktorá vyjadrovala jeho obavy z 2. svetovej vojny, opisovala zázraky Rocher Percé a severovýchodného konca Severnej Ameriky a oslavovala jeho novonájdenú lásku k Elise.

Neskorší život 
Breton sa vrátil do Paríža v roku 1946, kde protestoval proti kolonializmu vo Francúzsku (napr. ako signatár Manifesto of the 121 proti alžírskej vojne za nezávislosť) a pokračoval, až do svojej smrti, v podporovaní druhej skupiny surrealistov vo forme výkladov a recenzií kníh (La Brèche, 1961-1965). V roku 1959 zorganizoval výstavu v Španielsku na oslavu 40. výročia surrealizmu, nazvanú Homage to Surrealism, ktorá predstavila diela Salvatora Dalího, Joana Miró, Enrigua Tábara a Eugenia Granella.

André Breton zomrel v roku 1966 vo veku 70 rokov a bol pochovaný na parížskom cintoríne Cimetière des Batignolles.

Osobný život 
Bol ženatý tri razy: 
 jeho prvou manželkou sa stala Simone Kahnová
 s druhou manželkou Jacqueline Lambaovou mal svoje jediné dieťa, dcéru Aube
 Jeho treťou manželkou sa stala Elisa Clarová

Breton bol zapáleným zberateľom umenia, etnografických materiálov a nezvyčajných šperkov. Zaujímal sa obzvlášť o materiály zo severozápadného pobrežia Severnej Ameriky. Keď v roku 1931 musel čeliť finančnej kríze, väčšina jeho zbierky (podľa jeho priateľa Paula Éluarda) predaná v dražbách. Následne obnovil svoju zbierku, ktorú chránili členovia jeho rodiny od jeho smrti až do roku 2003, kedy sa jeho knihy, umenie a etnografické materiály dostali do aukčnej siene Camels Cohen.

Dielo 
 1919 - Mont De Piéte 
 1920 - Les Champs Magnétiques
 1924 - Manifeste Du Surréalisme
 1924 - Les Pas Perdus
 1924 - Poisson Soluble
 1924 - Un Cadavre
 1926 - Legitime Défense
 1926 - Le Surréalisme Et Le Peinture
 1928 - Nadja
 1930 - L'immaculée Conception
 1930 - Second Manifeste Du Surréalisme
 1930 - Ralentir Travaux
 1932 - La Révolver Á Cheveux Blancs
 1932 - Les Vases Communicants
 1934 - Qu'est-Ce Le Que Le Surréalisme
 1934 - L'air Et L'eau
 1934 - Point Du Jour
 1935 - Position Politique Du Surréalisme
 1936 - Notes Sur La Poésie (spoluautor Paul Éluard)
 1937 - L'amour Fou
 1937 - Earthlight
 1938 - Dictionnaire Abrége Du Surréalisme (spoluautor Paul Éluard)
 1940 - Fata Morgana
 1940 - Anthologie De L'humour Noir
 1945 - Arcane 17
 1946 - Jeunes Cerisiers Garantis Contre Les Lièvres
 1947 - Ode À Charles Fourier
 1947 - Yves Tanguy
 1948 - Poèmes 1919-48
 1948 - La Lampe Dans L'horloge
 1948 - Martinique, Charmeise De Serpents
 1952 - Entretiens
 1953 - La Clé Des Champs
 1954 - Farouche À Quatre Feuilles
 1955 - Les Manifestes Du Surrealisme
 1957 - L'art Magique
 1961 - Constellations
 1969 - Selected Poems
 1970 - Perspective Cavalière
 1978 - What Is Surrealism? Selected Poems
 1982 - Poems Of André Breton

Referencie 
 André Breton: Surrealism and Painting
 André Breton: Manifestoes of Surrealism ISBN 0-472-06182-8

Iné projekty

Externé odkazy 
 André Breton's workshop
 The Manifesto of Surrealism (1924) 
 André Breton's Nadja

Dadaizmus
Francúzski spisovatelia
Francúzski básnici
Surrealizmus