Víťazný Amor

Víťazný Amor () je názov obrazu talianskeho barokového maliara Caravaggia.

Chlapčensky opovážlivý, provokujúci, dráždiaci a bez studu je Caravaggiov Amor. Autor nenamaľoval tradičného Amora, boha lásky, ktorý svojim šípom zasahuje obete, roznecujúc v nich lásku. Jeho Amor je mladý chlapec, provokujúci divákov svojou nahotou, ktorú bez hanby vystavuje na obdiv.

Caravaggiov Amor je víťazom lásky nad všetkým umením a vedami. Jeho nadradenosť umelec zvýraznil oslavným postojom, ktorému všetci podľahli. Atribúty umenia a vedy - hudobné nástroje, kružidlo, noty, kniha, pero a vavrínový veniec mu ležia pri nohách. Atribúty sochárstva a maliarstva tu však chýbajú; nimi je Amor sám.

Predlohou tejto postavy, najmä polohy jeho nôh, sú figúry víťazov, Michelangelov Víťaz na náhrobku pápeža Júliusa II. či dielo Pierina da Vinciho Samson zdoláva Finistra.

Amor na obraze pôsobí sexuálne vyzývavo. Obrazov, ktoré takýmto spôsobom stavali na obdiv nedospelého chlapca, v dovtedajšej monumentálnej maľbe nenájdeme. Dvadsať rokov po namaľovaní obrazu navrhol istý taliansky milovník umenia schovávať provokujúce maľby a zahaľovať provokujúce „veci“. Medzi takéto maľby jednoznačne radil i Caravaggiovho Víťazného Amora. V tridsiatych rokoch 17. storočia obraz skutočne zahalili, nie však preto, žeby bol obscénny. Pri prehliadke galérie ho chceli ukazovať ako posledný exponát, lebo inak „by všetky rarity prestali byť zaujímavé“.

Víťazný Amor bol namaľovaný v roku 1601 alebo 1602 pre rímskeho zberateľa, markíza Vincenza Guistinianiho. V roku 1812 sa spolu s inými umeleckými dielami v Napoleonovej koristi dostal do Paríža a stal sa exponátom v Louvri. V roku 1815 sa diela vracali pôvodným majiteľom, ktorí však často nedokázali zaplatiť prepravné náklady. To bol prípad i tohto diela. Pruský kráľ Fridrich Wilhelm III. kúpil v uvedenom roku stopäťdesiat sedem obrazov v Guistinianovej zbierky, medzi nimi i Víťazného Amora. Obraz bol vystavený v berlínskej Umeleckej akadémii, od roku 1904 v Kaiser Friedrich Museum. Od roku 1988 patrí ku klenotom berlínskej Gemäldegalerie.

Iné projekty

Zdroje 
 R. H. Johannsen, Slávne maľby, Slovart, Bratislava, 2004
 G. Lambert, Caravaggio, Taschen/Nakladateľstvo Slovart, Praha, 2005, ISBN 80-7209-750-4
 H. Langdonová, Caravaggio, BB art, Praha, 2002, ISBN 80-7257-898-7

Caravaggio
Barokové výtvarné umenie
Berlínska obrazová galéria