Librácia (astronómia)

Librácia v astronómii môže byť:
skutočná či zdanlivá (malá) periodická oscilácia (teda kývavá zmena) polohy vesmírneho telesa, najmä oscilácia okolo nejakej stredovej polohy
skutočná či zdanlivá pomalá malá periodická oscilácia polohy (resp. rotácie) obiehajúceho vesmírneho telesa pri pohľade z vesmírneho telesa ním obiehaného, a to spravidla ak sú spomínané vesmírne telesá viazané v rezonancii (napr. pri obehu Merkúra okolo Slnka či často pri obehu mesiaca okolo planéty); v užšom zmysle sa myslia len takéto oscilácie mesiacov planét
skutočná či zdanlivá pomalá malá periodická oscilácia polohy (resp. rotácie) Mesiaca pri pohľade zo Zeme (iný názov: librácia Mesiaca)

Librácia Mesiaca 

Vďaka librácii sme schopní zo Zeme vidieť približne 59 % povrchu Mesiaca v perióde 30 rokov. Pre praktickú využiteľnosť je táto hodnota nižšia, pretože skreslenie v libračnej zóne je často príliš veľké. Pohybuje sa ľahko nad 50%.

Librácia Mesiaca sa delí takto:
zdanlivá librácia (iné názvy: optická librácia, geometrická librácia):
librácia v šírke (iný názov: librácia v selenografickej šírke) - jej príčinou je mierny sklon asi 6,7° rotačnej osi Mesiaca k rovine jeho obehu okolo Zeme. K Zemi sa tak striedavo prikláňajú severný a južný mesačný pól a zo Zeme tak možno uvidieť oblasť za severným či južným okrajom. Dá sa to prirovnať k prikyvovaniu hlavou na znak súhlasu. Ide teda o podobný proces ako striedanie ročných období či polárny deň a noc na našej planéte. Galileovi Galileimu sa niekedy pripisuje objav librácie Mesiaca v šírke v roku 1632, ale je možné, že objav uskutočnil už skôr Thomas Harriot alebo William Gilbert. Môže dosiahnuť amplitúdu 6°50′.
librácia v dĺžke (iný názov: librácia v selenografickej dĺžke) - tento pohyb je u Mesiaca dominantný a súvisí s excentricitou dráhy nášho satelitu okolo Zeme. Z dôvodu zachovania celkového momentu hybnosti (pozri druhý Keplerov zákon) z nášho pohľadu Mesiac na svojej dráhe zrýchľuje a spomaľuje svoju rotáciu okolo Zeme. Najrýchlejšie sa po svojej eliptickej dráhe pohybuje v perigeu, najpomalšie v apogeu, pričom otáčanie okolo vlastnej osi síce nie je konštantné, ale tieto odchýlky sú relatívne zanedbateľné. Vďaka týmto faktorom sa v určitých bodoch jeho dráhy dá nahliadnuť za pravý alebo ľavý okraj privrátenej strany Mesiaca, čo možno prirovnať ku kývaniu hlavou na znak nesúhlasu. Libráciu v dĺžke objavil Johannes Hevelius v roku 1648.  Môže dosiahnuť amplitúdu 7°54'.
paralaktická librácia (iný názov: denná librácia) - súvisí s rotáciou Zeme samotnej. Pozorovateľovi sa počas jedného poldňa naskytujú pohľady na Mesiac  z rôznych uhlov. Najväčšia výchylka je počas východu a západu Mesiaca na oblohe. Na rovníku, kde je maximálna, je rozdiel polohy pozorovacích stanovíšť viac ako 12 tisíc km. Jej amplitúda dosahuje menej ako 1°. V zmysle vyššie uvedených prirovnaní toto je úkroku vpravo a vľavo pri pozorovaní sochy v múzeu.
skutočná librácia (iný názov: fyzická librácia) - je spôsobená drobnými výkyvmi gravitačného pôsobenia Zeme na Mesiac v dôsledku toho, že Mesiac má nerovnomerne, nesymetricky rozloženú hmotu, keďže mesačné teleso nie je ideálna guľa. Je maximálne iba 0,035 stupňa ( 125˝).

Referencie

Externé odkazy 

Observing the Lunar Libration Zones 
Moon Phase and Libration, 2019, NASA Scientific Visualization Studio

Nebeská mechanika
Mesiac