Jan Garbarek

Jan Garbarek (* 4. marec 1947, Mysen, Nórsko) je nórsky soprán a tenor saxofonista, ktorý sa žánrovo pohybuje v štýloch jazzu, predovšetkým modálneho a free jazzu, klasickej hudby a world music.

Je známy originalitou svojho hudobného prejavu, ktorý odkazuje na jeho európsky pôvod a ktorý podľa jeho slov nemôže kopírovať džezmenov z newyorských klubov. Už v 60. rokoch bol pritom vplyvným americkým pedagógom a skladateľom Georgeom Russellom označený ako ,,najoriginálnejší hlas európskeho džezu od čias Djanga Reinhardta".

Detstvo a mladosť 
Jan Garbarek je jediným synom Poliaka Czesława Garbareka (počas II. sv. vojny bol deportovaný nacistami do Nórska na nútené práce/Blodveien) a dcéry nórskeho farmára. Vyrastal v Osle, do siedmeho roku života bez štátnej príslušnosti.
Garbarek si už v teenagerskom veku našiel cestu k jazzovej hudbe. Oslovil ho predovšetkým americký saxofonista John Coltrane.

Hudobná kariéra 
Garbarekovu kariéru odštartovala výhra v súťaži amatérskych jazzových hráčov v roku 1962. Tá viedla k jeho prvým koncertom. Po zvyšok 60. rokov pracoval stabilne v Nórsku, obvykle v pozícii vedúceho hráča. Štyri roky sa však podieľal na nahrávkach amerického jazzového skladateľa Georga Russella, s ktorým začal aj svoju nahrávaciu činnosť. Išlo napríklad o nahrávky Othello Ballet Suite či Electronic Sonata for Souls Loved by Nature. 

Na začiatku 70. rokov začal nahrávať pre vydavateľstvo ECM, aj keď mal príležitosť hrať s Chick Corea a Donom Cherrym. Slávnym sa stal v polovici 70. rokov po spolupráci s Európskym kvartetom Keitha Jarretta, ktorú je možné zachytiť na výsledných nahrávkach  skladieb ,,My Song" a ,,Belonging".

V 80. rokoch začlenila Garbarekova skupina medzi seba kontrabasistu Eberharda Webera a na niekoľkokrát aj gitaristov Billa Frisella a Davida Torna. V r. 1993 spolupracoval s vokálnym kvartetom Hilliard Ensemble hrajúcim renesančnú hudbu, pričom výsledkom bola prekvapivo populárna nahrávka. V roku 1995 vydal album Visible World a o tri roky neskôr Rites (1998) pričom v apríli roku 1999 vytvoril v spolupráci s Hilliard Ensemble album Mnemosyne.

Hudobný prínos 
Garbarekov zvuk je od 70. rokov pokladaný za nezameniteľný. Je jednou z charakteristických značiek nahrávacej spoločnosti ECM a je tiež typická pre všetky jeho nahrávky. Pre jeho štýl je typický ostrohranný zvuk, dlhé prenikavé tóny a hojné využívanie ticha.

Osobný život 
Oženil sa vo veku dvadsaťjeden rokov. Jeho žena sa volá Vigdis. Má dcéru Anju, ktorá je taktiež hudobníčkou.

Diskografia 
Ako hlavný hudobník: 

 Esoteric Circle (1969)
 Afric Pepperbird (1970)
 Sart (1971) s Terjem Rypdalom
 Triptykon (1972)
 Witchi-Tai-To (1973)
 Dansere (1975) s Bobo Stenson Quartet
 Dis (1976) s Ralphom Townerom
 Places (1977)
 Photo with Blue Sky, White Cloud, Wires, Windows and a Red Roof (1978) s Billom Connorsom
 Aftenland (1979) s Kjellom Johnsenom
 Eventyr (1980)
 Paths, Prints (1981) s Billom Frisellom
 Wayfarer (1983) s Billom Frisellom and Eberhardom Weberom
 It's OK to Listen to the Gray Voice (1984) s Davidom Tornom
 All Those Born with Wings (1986)
 Legend of the Seven Dreams (1988)
 Rosensfole (1989) s Agnes Buen Garnås
 I Took Up the Runes (1990)
 StAR (1991) s Miroslavom Vitousom
 Ragas and Sagas (1992) s Fateh Ali Khanom
 Twelve Moons (1992)
 Atmos (1993) s Miroslavom Vitousom
 Madar (1993) s Anouarom Brahemom and Shaukatom Hussainom
 Officium (1994) with the Hilliard Ensemble
 Visible World (1995)
 Rites (1998)
 Mnemosyne (1999) s Hilliard Ensemble
 In Praise of Dreams (2003)
 Dresden (2009) živý album 
 Officium Novum (2010) s Hilliard Ensemble

Referencie 

Nórski džezoví hudobníci
Nórski saxofonisti
Nórski skladatelia modernej hudby
Nórski hudobní producenti
Nórske osobnosti poľského pôvodu