Ondřej Novosad

generálmajor Ing. Ondřej Novosad (* 17. december 1962, Jeseník) je slovenský generál vo výslužbe.

Do výslužby odišiel 31. decembra 2022, jeho poslednou funkciou bol veliteľ Spoločného operačného veliteľstva, ktoré vzniklo v apríli 2021. Od 1. apríla 2017  do 31. decembra 2020 bol vojenský predstaviteľ pri Vojenskom výbore NATO a EÚ. Predtým bol od roku 2012 veliteľom Pozemných síl Slovenskej republiky.

Život 
V roku 1982 absolvoval Vojenskú strednú odbornú školu v Martine. Potom v období 1982, až 1986 študoval na Vojenskej vysokej škole vo Vyškove na Morave a roku 1986 bol menovaný do hodnosti poručík ako vojak z povolania. Po ukončení štúdia vykonával základné veliteľské funkcie v ženijnom vojsku. Po ukončení postgraduálneho štúdia na Vojenskej akadémii A. Zápotockého v Brne bol v roku 1991, ustanovený do funkcie veliteľa školy dôstojníkov v zálohe. 

Po zániku Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky sa v roku 1993, stal ženijným náčelníkom v Žiline. Od roku 1997 do roku 2001 absolvoval rôzne štábne a jazykové kurzy na Slovensku aj v zahraničí. V roku 2005, absolvoval kurz anglického jazyka vo Veľkej Británii. V rokoch 2007 až 2010 pôsobil vo funkcii veliteľa 2. mechanizovanej brigády v Prešove. V tejto funkcii vtedajšieho plukovníka Novosada prezident SR k 23. januáru 2008 vymenoval do prvej generálskej hodnosti brigádny generál. V rokoch 2010 až 2012 bol zástupcom veliteľa Pozemných síl, 10./15. septembra 2012 (podľa životopisu 15. septembra) sa stal ich veliteľom. Funkciu vykonával do 31. marca 2017. Od 1. apríla 2017 bol vojenským predstaviteľom pri Vojenskom výbore NATO. Vo funkcii nahradil genmjr. Miroslava Kociana. Pôsobenie vo funkcii ukončil k 31. decembru 2020, jeho nástupcom je genpor. Josef Pokorný.

19. apríla 2016 bol prezidentom Andrejom Kiskom povýšený do hodnosti generálmajor.

K 31. decembru 2022 opustil funkciu veliteľa Spoločného operačného veliteľstva a „po viac ako 42 rokoch v uniforme“ odišiel do výslužby Jeho nástupcom sa stal brig. gen. Martin Michalko. 16. februára 2023 mu za službu vlasti poďakovala prezidentka Zuzana Čaputová.

Pôsobenie vo vojenských misiách v zahraničí 

 1996–1997 zástupca veliteľa ženijného práporu OSN (UNTAES/Východné Slavónsko)
 1999–2000 Veliteľ slovenského kontingentu NATO/KFOR/Kosovo)
 2003–2004 Veliteľ slovenského kontingentu Iracká sloboda/Irak

Miesta vojenského pôsobenia 
 : Martin, Žilina, Liptovský Mikuláš, Prešov, Sereď, Trenčín, Bratislava
 : Vyškov na Morave,  Brno, 
 : York

Referencie

Externé odkazy 
Fotografia

Zdroj 
 Štaigl, J. a kolektív: Generáli - slovenská vojenská generalita  1918 – 2009, Magnet Press, Slovakia 2009, str. 76

Slovenskí generáli
Absolventi Vojenskej akadémie v Brne
Velitelia Pozemných síl Slovenskej republiky
Velitelia Spoločného operačného veliteľstva
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Slovenskí vojenskí diplomati