Adina Mandlová

Adina Mandlová, vlastným menom Jarmila Anna Františka Marie Mandlová, v Nemecku známa pod pseudonymom Lil Adina (* 28. január 1910, Mladá Boleslav – † 16. jún 1991, Příbram) bola česká filmová herečka.

Jej život bol mimoriadne búrlivý. Krásna, talentovaná, inteligentná, obdivovaná. „Sexsymbol“ 30. rokov, ktorého meno spoľahlivo plnilo sály. Súčasne však išlo o nešťastnú a psychicky nevyrovnanú ženu. Bola neodôvodnene podozrievaná z kolaborantských stykov s nemeckými okupantmi.

Život 
Pochádzala z rodiny inšpektora c. k. štátnych železníc Jána Mandla, ktorý po troch chlapcoch túžil po narodení dievčaťa.
Už od útleho detstva bola otcom až nekriticky hýčkaná a podporovaná v umeleckých záujmoch. Svoje zvláštne meno dostala, pretože podľa jeho mienky mala predurčenú skvelú budúcnosť. O jej výchovu sa staral výhradne otec a od štyroch rokov hrala na piano. Otec ju veľmi rozmaznával a všetci jej museli vykať, ale ona odpovedala tykaním. Keď mala osem rokov, otec zomrel a ona tak stratila svoje dobré postavenie a naopak hrať na piane jej zakázali.

Obdobie puberty 
Po smrti otca sa rodinné pomery veľmi zhoršili. Matka našla niekoľko strýčkov, ktorí rodinu podporovali. To však nestačilo, a tak rodina podnikala lúpežné výpravy do záhrad a polí. Mandlovci tiež prenajímali izby svojej vily študentom. Keď mala Adina štrnásť rokov, matka si našla nového priateľa. V šestnástich Adinu poslali do parížskeho dievčenského penzionátu, kde sa naučila variť a zdokonalila svoju francúzštinu a nemčinu. Po dvoch rokoch ju vylúčili pre zlé správanie a začala sa venovať herectvu.

Neskorší život 
Už v 16 rokoch si našla milenca a chodila s ním po nočných baroch. Vo francúzskom penzionáte si našla ďalšieho, s ktorým otehotnela, načo absolvovala potrat. Potom sa stala milenkou herca známeho z filmu Život je pes Huga Haasa. Po roku 1939 chodila s Fredom Schneinerom-Svítilom, a keď ju opustil, pokúsila sa o samovraždu. Po uzdravení sa vrhla do bezstarostného užívania si života, načo vznikla riekanka „Baarová má oči mandlové a Mandlová má oči barové“. Prvýkrát sa Adina vydala za maliara Zdenka Tůmu, v tomto rozhodnutí je možné hľadať aj trošku zištný motív, lebo Tůma bol ľavicovo zmýšľajúci – Adina sa domnievala, že si tak napraví zlú reputáciu. Ľudia ju totiž začali vnímať ako príliš nemecky orientovanú. Tůma však po roku manželstva spáchal samovraždu. Keď sa to Adina dozvedela, volala ako prvej svojej skutočnej priateľke Nataši Gollovej, ktorá jej tiež údajne ako jediná tykala. Druhýkrát bola vydatá za vojnového pilota Kočvárka-Knighta. Opäť rozvod. Jej posledný manžel bol módny návrhár a homosexuál Ben Pearson. Našla s ním pokoj a žili spolu 37 rokov.

Posledné roky života 
V posledných rokoch svojho života veľa cestovala. Počas vojny bol jej priateľ Svítil odvezený do koncentračného tábora. Adina natočila počas vojny jeden nemecký film a po vojne bola zatknutá a obvinená pre nemeckú príslušnosť – pre nedostatok dôkazov ju prepustili. Keďže nemohla nájsť angažmán, odišla do Anglicka (s Kočvárkom). Po Benovej smrti sa vrátila do vlasti a žila na zámku v Dobříši. Zomrela na tuberkulózu.

Herecká kariéra 
Film
Prvú hereckú príležitosť dostala hneď na začiatku tridsiatych rokov od celkom podpriemerného režiséra Josefa Medeotti-Boháča v jeho jedinom zvukovom filme Děvčátko, neříkej ne, kde preniesla iba jedinú vetu. Čoskoro sa objavili ďalšie ponuky, ale skutočný zlom v kariére mladej neskúsenej herečky znamenalo až stretnutie a dlhodobé partnerské súžitie s Hugom Haasom, s ktorým Mandlová spolupracovala celkom na siedmich snímkach. Hneď prvý spoločný film Život je pes predznamenal jej hereckú štylizáciu na niekoľko ďalších rokov. Zo začiatku predstavovala skôr prirodzený typ, priťahujúcí predovšetkým svojim atraktívnym zovňajškom. Vo filmoch ako Mazlíček, Nezlobte dědečka alebo Děvčata, nedejte se tak opakovane stvárňovala prototyp mladej, modernej, ironickej a športovo založenej dievčiny. O niečo neskôr sa prehrala do postáv mondénnych, zhýčkaných žien z vyššej spoločnosti (Velbloud uchem jehly, Švadlenka, Kristian). K odhaleniu jej dramatického talentu a k obmene dosť schématického výrazového repertoáru významne prispel podobne ako v prípade Lídy Baarovej a Nataši Gollovej najmä Otakar Vávra. Vo filmoch Kouzelný dům, Pacientka dr. Hegla či Šťastnou cestu sa dokázala celkom úspešne vysporiadať s náročnejšími psychologickými charaktermi žien, ocitajúcich sa v krajných životných situáciách. Po odchode do exilu sa jej bohužiaľ už nepodarilo na násilne prerušenú a sľubne sa vyvíjajúcu kariéru nijako nadviazať.

Divadlo
Od roku 1939 vystupovala v Komornom divadle a v Uranii. V rokoch 1942 – 1945 bola stálym hosťom  vo Vinohradskom divadle a účinkovala i na jeho ďalších scénach (Divadlo Na Poříčí, Komorní divadlo). Po odchode do exilu sa objavila na javisku už len príležitostne vo Veľkej Británii.

Filmografia 
 Děvčátko, neříkej ne!, 1932, manekínka
 Diagnosa X, 1933, Helena Bernhardová
 V tom domečku pod Emauzy, 1933, Apolenka Dudková  
 Život je pes, 1933, Eva Durdysová
 Mazlíček,1934, Marcela Johnová
 Ať žije nebožtík!, 1935, Alice Machová
 Komediantská princezna, 1936, pani Lexová
 Švadlenka, 1936, Mici
 Velbloud uchem jehly, 1936, Nina Štěpánová
 Děvčata, nedejte sa, 1937, Vlasta
 Děvčata, nedejte se!, 1937, Vlasta
 Harmonika, 1937, Elsa
 Kvočna, 1937, Katy Svatá
 Mravnost nade vše, 1937, Eva Karasová
 Panenství, 1937, Lily
 Poručík Alexander Rjepkin, 1937, Mathilde von Kiesewetter
 Rozkošný příběh, 1937, Věra Randová
 Svět patří nám, 1937, Markéta
 Vyděrač, 1937, Máša Lírová
 Bílá vrána, 1938, Jana Dubanská
 Cech panen kutnohorských, 1938, Rozina
 Druhé mládí, 1938, Fan Panýrová
 Ducháček to zařídí, 1938, Julie z Rispaldicu
 Krok do tmy, 1938, Eva Halerová
 Svatební cesta, 1938, Kaťa Holarová
 Holka nebo kluk?, 1939, Ada Bártů
 Hvězda z poslední štace, 1939, Emilka
 Kouzelný dům, 1939, Marie Ungrová
 Kristian, 1939, Zuzana Rendlová (Svätováclavská cena ministra priemyslu, obchodu a živností za herecký výkon)
 Nevinná, 1939, Jarmila Černá
 U pokladny stál, 1939, Věra Hornová
 Dva týdny štěstí, 1939, Marta Urbanová
 Katakomby, 1939, Nasťa
 Pacientka dr. Hegla, 1940, Karla Janotová
 Přítelkyně pana ministra, 1940, Julie Svobodová
 Hotel Modrá hvězda, 1941, Milada Landová
 Noční motýl, 1941, Anča, zvaná Kiki (Národná cena 1942 za herecký výkon)
 Těžký život dobrodruha, 1941, Helena Rohanová
 Z českých mlýnů, 1941, Lola
 Okouzlená, 1942, Milada Jánská
 Ich vertraue dir meine Frau an, 1942, Ellinor
 Velká přehrada, 1942, Irena Berková
 Bláhový sen, 1942, Díďa Kanská-Valentová
 Šťastnou cestu, 1943, Helena Truxová
 Sobota, 1944, Luisa Herbertová
 The fool and the princess, 1948
 Summer day's dream, 1949, Irina
 The master builder, 1950, Hilda
 Ghost squad (seriál), 1961
 The saint (seriál), 1962

 Vybrané divadelné úlohy 
 J.F.Black: Moudrá Penny, rola: Káťa, 1939, Komorní divadlo, rež. A.Kandert

 G.B.Shaw: Milionářka, Epifania, 1940, Komorní divadlo, rež. B.Vrbský
 
 P.Saraw: Všechno nebo nic, Magda, 1941, Divadlo Uranie, rež. A.Klimeš

 K.Götz: Rosnička, Ingeborg, 1941, zájazdové predstavenie,  rež. G.Hart

 H.Maur, M.Sierra: Julie si koupí dítě, Julie, 1942, Divadlo Uranie, rež. V.Plachý-Tůma

 V.Petrovičová-Neffová: Střídavě oblačno, Helena, 1943, Divadlo Na Poříčí, rež. K.Konstantin
 
 L.Pirandello: Šest postav hledá autora, nevlastná dcéra, 1943, Vinohradské divadlo, rež. K.Jernek

 E.Rotluft: Snídaně o půlnoci, Eva, 1943, Komorní divadlo, rež. K.Konstantin

 C.Goldoni: Vdova liška, vdova, 1943, Divadlo Na Poříčí, rež. Fr.Salzer

 S.Benelli: Chvála bláznovství, Violanta, 1943, Divadlo Na Poříčí, rež. Fr.Salzer

 R.Billinger: Liščí past, Irena, 1943, Komorní divadlo, rež. A.Kandert

 F.Schiller: Marie Stuartovna, Marie, 1944, Prozatímní divadlo, rež. K.Jernek

 J.B.Priestley: Summer Day´s Dream, Irina, 1949, St.Martin´s Theatre, Londýn, Veľ.Británia

 D.Laurentiis: The Time of the Cuckoo, Signorina Floria, 1949, Connaught Theatre, Worthing, Vel.Británie

 Referencie 

 Literatúra 

 Jindřich Černý: Osudy českého divadla po druhé světové válce – Divadlo a společnost 1945 – 1955, Academia, Praha, 2007, str. 26, 71, 191, 463, ISBN 978-80-200-1502-0
 Kolektiv autorů: Dějiny českého divadla/IV., Academia, Praha,  1983, str. 478, 514, 629
 František Kovářík: Kudy všudy za divadlem, Odeon, Praha, 1982, str. 225
 Adina Mandlová: Dneska už se tomu směju, Čs.filmový ústav, 1990
 Jolana Matějková: Hugo Haas – Život je pes, vyd. XYZ, Praha, 2008, str. 74, 79 – 84, ISBN 978-80-86864-89-1
 Stanislav Motl: Mraky nad Barrandovem, Rybka Publisher, Praha, 2006, str. 6, 9, 58, 64, 68, 93 – 4, 124, 128, 130 – 5, 162, 172 – 3, 181 – 4, 186 – 7, 206, 210, 213, 217 – 8, 220 – 1, 229, 243, 247, 249, 253, 259, 274, 279 a přílohy, ISBN 80-86182-51-7
 V. Müller a kol.: Padesát let Městských divadel pražských 1907 – 1957, vyd.Ústřední národní výbor hl.m.Prahy, Praha, 1958, str. 179
 Z. Sílová, R. Hrdinová, A. Kožíková, V. Mohylová : Divadlo na Vinohradech 1907 – 2007 – Vinohradský ansámbl,  vydalo Divadlo na Vinohradech, Praha, 2007, str. 65, 68, 193, ISBN 978-80-239-9604-3
 Marie Valtrová: Kronika rodu Hrušínských, Odeon, Praha, 1994, str. 154, 160
 Josef Škvorecký: Útěky – Lída Baarová, Československý spisovatel, 2009, str. 55 – 6, ISBN 978-80-87391-21-1
 Arnošt Tabášek: Adina Mandlová – Fámy a skutečnost, vyd. Formát, Praha, 2003 
 Jiří Žák a kol.: Divadlo na Vinohradech 1907 – 2007 – Vinohradský příběh'', vydalo Divadlo na Vinohradech, Praha,  2007, str. 186 – 7, ISBN 978-80-239-9603-6

Externé odkazy 

 
 
 Galerie prvorepublikových herců - Adina Mandlová

Zdroj 
 

České divadelné herečky
České filmové herečky
Českí emigranti a exulanti
Osobnosti z Mladej Boleslavi