Pavel Vilikovský

Pavel Vilikovský (* 27. jún 1941, Palúdzka, teraz súčasť Liptovského Mikuláša† 10. február 2020) bol slovenský prozaik, prekladateľ a publicista.

Životopis 
Narodil sa v rodine literárneho historika a vzdelanie získal na dnešnom Gymnáziu na Grösslingovej ulici. V roku 1958 nastúpil na FAMU v Prahe, no v rokoch 1960 – 1965 študoval v Bratislave na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského, odbor slovenčina – angličtina. V rokoch 1964 – 1970 pracoval ako redaktor v časopise Slovenské pohľady, v rokoch 1970 – 1976 bol redaktorom vydavateľstva Tatran, v rokoch 1976 – 1996 pracoval ako redaktor a šéfredaktor časopisu Romboid, bol redaktorom slovenskej redakcie časopisu Reader’s Digest. Venoval sa prekladateľskej činnosti. Žil v Bratislave. Je bratom významného anglistu, prekladateľa, teoretika prekladu, pedagóga a diplomata Doc. PhDr. Jána Vilikovského.

Tvorba 
Vo svete literatúry začínal ako prozaik, neskôr sa venoval tiež prekladom.

Prvé prozaické diela uverejňoval v časopise Mladá tvorba. Vo svojich dielach zobrazoval životné pocity, túžby a postoje mladých ľudí povojnovej generácie, ich snahu nájsť zdroj ľudského šťastia v opravdivosti citu, ktorý získavajú vďaka konfrontácii s najvšednejšími vecami sveta. Snaží sa tiež pochopiť význam ľudského konania, poľudšťuje osobnosti literárnej a národnej tradície, ktoré zbavuje mýtických nánosov.

Viac než príbeh ho zaujíma samotné rozprávanie príbehu. Používa presné výrazy na vyjadrenie myšlienok, pocitov a dejov, pričom táto presnosť má byť nositeľom významu. No zároveň pochybuje o tom, či je slovo schopné byť nositeľom významu, dokonca pochybuje i o samotnej existencii významu ľudského konania.

Kompozičná aj námetová originálnosť, nevšednosť epických situácií a prelínanie sa úvahových i dejových prvkov s využívaním iných textov zaraďujú tohto autora k predstaviteľom slovenskej postmodernej literatúry.

V prekladateľskej časti svojej tvorby sa venoval najmä prekladom z anglickej a americkej prózy (James Aldridge, William Faulkner, Joseph Conrad, Virginia Woolfová, Kurt Vonnegut a i.); príležitostne však prekladal i eseje (Thomas Stearns Eliot) a básne. V priebehu 70. rokov sa tak vypracoval na jedného z najkvalitnejších prekladateľov z angličtiny.

Ocenenia 
 Cena vydavateľstva Slovenský spisovateľ 1996 za knihu Krutý strojvodca
 Cena Všeobecnej úverovej banky za najlepšiu prózu za rok 1996 (Krutý strojvodca)
 Cena Dominika Tatarku za rok 1996 za knihu Krutý strojvodca
 Stredoeurópska cena (Vilenica 1999)
 2x cena Anasoft litera – 2006 za knihu Čarovný papagáj a iné gýče, 2014 za knihu Prvá a posledná láska

Dielo 
1965 – Citová výchova v marci, zbierka poviedok
1983 – Prvá veta spánku, novela s detektívnou zápletkou
1989 – Eskalácia citu, kniha poviedok
1989 – Kôň na poschodí, slepec vo Vrábľoch, novela
1989 – Večne je zelený… , burleskná novela
1991 – Slovenský Casanova (spoluautor Lajos Grendel)
1992 – Peší príbeh, novela
1996 – Krutý strojvodca, zbierka poviedok
1998 – Okrídlená klietka alebo zo života mladého Slovenska a starých Slovákov, spoločenská publicistika (spoluautor Tomáš Janovic)
2001 – Posledný kôň Pompejí
2004 – Vyznania naivného milovníka
2005 – Čarovný papagáj a iné gýče
2006 – Silberputzen. Leštenie starého striebra
2009 – Vlastný životopis zla
2010 – Pes na ceste
2013 – Prvá a posledná láska
2014 – Letmý sneh
2017 – Krásna strojvodkyňa, krutá vojvodkyňa
2018 – RAJc je preč

Referencie 

Osobnosti z Liptovského Mikuláša
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí prozaici
Slovenskí prekladatelia
Slovenskí publicisti
Laureáti Ceny Ivana Kraska
Laureáti Ceny Jána Hollého
Laureáti Anasoft litera
Laureáti Pribinovho kríža II. triedy
Súrodenci v literatúre
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Laureáti Ceny Dominika Tatarku