Dobšinská ľadová jaskyňa

Dobšinská ľadová jaskyňa je najväčšia zaľadnená jaskyňa na Slovensku.

Poloha 
Dobšinská ľadová jaskyňa sa nachádza v Stratenskej hornatine, na severnom svahu vápencového vrchu Duča, neďaleko baníckeho mestečka Dobšiná v Národnom parku Slovenský raj.

Vchod do jaskyne, ktorý leží vo výške , čo je približne  nad hladinou rieky Hnilca, bol známy oddávna ako „Studená diera“.

História 
Do spodných častí jaskyne prvýkrát prenikol kráľovský banský radca Eugen Ruffínyi za pomoci svojich priateľov G. Langa a A. Megu 15. júna 1870. Verejnosti bola jaskyňa sprístupnená už rok po jej objavení a v roku 1887 bola ako prvá jaskyňa v Európe elektricky osvetlená.

Jaskyňu navštívili mnohé významné osobnosti – princ August von Sachsen Gotha so sprievodom, J. Petzval, K. Siegmeth, srbský kráľ Milan I., P. O. Hviezdoslav, S. H. Vajanský, M. Jókai, výprava francúzskych umelcov so staviteľom Suezského prieplavu F. Lessepsom, bulharský cár Ferdinand I., polárny bádateľ F. Nansen a i. V roku 1890 sa vo Veľkej sieni konal koncert na počesť Karola Ľudovíta Habsburského. V roku 1893 sa uskutočnilo prvé letné korčuľovanie.

Na 24. zasadnutí Výboru pre svetové dedičstvo v austrálskom meste Cairns bol v novembri 2000 odsúhlasený projekt na rozšírenie lokality svetového prírodného dedičstva Jaskyne Aggteleckého krasu a Slovenského krasu (schválený v roku 1995 v Berlíne) o Dobšinskú ľadovú jaskyňu. 

V roku 2021 sa dôsledkom klimatických zmien najväčší ľadovec v jaskyni nachádzal len v Kmeťovom dóme. Vplyvom úbytku ľadu počas teplých liet, ktorý je menší ako prírastky v zime je ľadová výplň na minime za posledných 70 rokov. Ubúdanie ľadu bolo v minulosti spôsobené prerazením dolného priechodu čím sa zmenila cirkulácia vzduchu. Priechod však bol neskôr zasypaný. „[Voda] sa tam musí dostať koncom zimy a na jar, keď je podzemie najviac premrznuté. Lenže bez topiaceho snehu, ktorého je v ostatných rokoch nedostatok, tam veľmi nemá čo presakovať a ľad sa nevytvára,“ povedal Pavel Bella zo Správy slovenských jaskýň.

Opis 
Z celkovej dĺžky jaskyne  je verejnosti sprístupnený okruh dlhý 515m.

Podzemné priestory vznikli mechanickou a chemickou činnosťou vôd Hnilca v svetlosivých vápencoch stredného triasu (wettersteinské vápence), ktoré ležia, tak ako v celom Slovenskom raji, na nepriepustných spodnotriasových bridliciach. Výskyt riečnych štrkov splavených Hnilcom z Kráľovej hole, ako aj  zachované oválne tvary chodieb v kvapľových častiach svedčia o tom, že vznikla eróziou podzemného toku rieky vo dvoch vývojových úrovniach s relatívnym výškovým rozdielom . Vlastný jaskynný priestor vznikol korozívnou činnosťou presakujúcej vody a jaskyňa má v základných črtách normálny krasový charakter. Rieka Hnilec svojou erozívnou činnosťou, často za pomoci unášaných okruhliakov patriacich až ku komplexom Kráľovej hole, premodelovala podzemné priestory a čiastočne utvorila priaznivé predpoklady pre prepadávanie povál a skalné rútenia. Tieto deje utvorili i vlastný priestor jaskyne s osobitným mikroklimatickým režimom.

Dnešné priestory Dobšinskej ľadovej jaskyne boli pôvodne spojené so Stratenskou jaskyňou. Osamostatnili sa až po zrútení jaskynného stropu, keď ich sutinový zával oddelil od ostatných častí systému a čiastočne uzavrel cirkuláciu vzduchu. Jaskyňa tým nadobudla tvar vrecovitej dutiny širokej  a hlbokej  s jedným otvorom na povrch, čo bolo príčinou vzniku osobitých mikroklimatických pomerov a jej zaľadnenia.

V zimnom období ním vnikal do jaskyne vonkajší studený vzduch, ktorý schladil jej ovzdušie i steny pod 0 °C. Presakujúca voda mrzla a vytvárala ľadové stalaktity, stalagmity, ľadopády a podlahový ľad. Hrúbka podlahového ľadu dosahuje , plošná rozloha okolo  a objem sa odhaduje na  ľadu. Ľad je zreteľne vrstevnatý, s hrúbkou vrstvičiek približne 3 - . Priemerná ročná teplota jaskyne (Veľkej siene) je -1 °C, relatívna vlhkosť 9699%. Okrem podlahového ľadu sú pozoruhodné mohutné ľadové stĺpy a vodopády vo Veľkej sieni (Niagara), ľadové záclony, Veľká opona a Organ v Prízemí.

Zaľadnené sú len vstupné časti jaskyne, kam má prístup prechladený vonkajší vzduch. Zadné a spodné priestory sú bez ľadu so zvetranými kvapľovými útvarmi. Vstupný priestor predstavuje  širokú podzemnú dutinu, klesajúcu od vchodu 30 - 40° na juhovýchod do hĺbky . Nahromadený ľad v nej vytvoril niekoľko samostatných častí, ako Malú sieň, Veľkú sieň, Zrútený dóm, Ruffínyiho koridor a Prízemie s ľadopádom. Najväčší priestor jaskyne tvorí Veľká sieň elipsovitého tvaru, ktorá je dlhá , široká v strede  a vysoká 7 až . Najväčší ľadový stĺp zvaný Studňa meria .

Dobšinská ľadová jaskyňa je typom staticko-dynamickej jaskyne. Vysokou polohou vchodu a vrecovitým charakterom vzniká osobitná cirkulácia vzduchu: V zimnom období vniká studený vzduch z povrchu do podzemia a ako ťažší vytláča ľahší teplejší vzduch a zároveň ochladzuje steny jaskyne. V zimnom období klesá teplota až na -5 °C. Oteplenie nastáva iba v letnom období, keď priestormi medzi prepadliskom Duča a vchodom do jaskyne prúdi teplejší vzduch. Tak nastáva čiastočná cirkulácia vzduchu, a preto nemožno hovoriť o čistom statickom type jaskyne, ale o type staticko-dynamickom.

Najlepšie podmienky pre tvorbu ľadovej výzdoby sú v jarnom období, keď povrchové vody prechádzajú puklinami a v priestoroch zamŕzajú v podobe rozmanitých útvarov. Miestami sa vplyvom sublimácie utvára i povlak inoväte, čo dodáva podzemným priestorom osobité čaro.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránka jaskyne na www.slovenskyraj.sk
 Fotografie z jaskyne
 
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
Dobšinská ľadová jaskyňa

Referencie

Zdroj 

 Svetové prírodné dedičstvo - Dobšinská ľadová jaskyňaŠtátna ochrana prírody Slovenskej republikySpráva slovenských jaskýň

Jaskyne na Slovensku
Lokality Svetového dedičstva na Slovensku
Dobšiná
Národné prírodné pamiatky v Košickom kraji
Chránené územia v okrese Rožňava
Slovenský raj
Ľadové jaskyne