Katarína Lazarová

Katarína Lazarová, (* 13. február 1914, Výčapy-Opatovce – † 21. jún 1995, Bratislava), bola slovenská prozaička a prekladateľka.

Životopis 
Pochádzala z roľníckej rodiny a základné vzdelanie získavala vo Výčapoch-Opatovciach. V rokoch 1924 – 1928 študovala na gymnáziu v  Novom Meste nad Váhom, 1928 – 30 na obchodnej škole v Nitre. V rokoch 19301932  absolvovala prax na veľkostatku v Janovej Novej Vsi, v rokoch 19321937 pracovala iba príležitostne, 1937 – 1938 bola pisárkou v redakcii časopisu Slovenský hlas v Žiline. 1939 – 44 úradníčka v Bratislave. Počas Slovenského národného povstania bola členkou 1. československej partizánskej brigády M.R. Štefánika a veliteľkou bojovej jednotky. Po skončení 2. svetovej vojny pracovala v Zväze protifašistických bojovníkov, v Zväze slovenských žien, Zväze slovenských spisovateľov a ďalších organizáciách. V roku 1955 jej bola udelená štátna cena Klementa Gottwalda.

Vystúpila na II. zjazde československých spisovateľov (22. – 29. apríla 1956) a odsúdila politické represie a tlačový dozor, čím sa verejnosť prvýkrát vôbec dozvedela z oficiálneho média o jeho existencii. Lazarová mala potom v druhej polovici 50. rokov problémy s publikovaním svojich kníh a článkov. 9. mája 1960 bola vyhlásená amnestia a prepustení bývalí funkcionári KSČ (napr. Husák) a ŠtB sa schádzali práve v byte u Lazarovej. Niet sa čo diviť, že napokon žila a tvorila ako spisovateľka v slobodnom povolaní v Bratislave. Po vpáde vojsk Varšavskej zmluvy sa napríklad zúčastnila debaty vo Viedni o budúcom politickom vývoji v Česko-Slovensku, ktorú viedol Dr. Emil Vidra, bývalý predseda Klubu na ochranu ľudských práv a tak ju ŠtB 15.1.1974 v registračných zväzkoch napokon preklasifikovala z preverovanej na nepriateľskú osobu (spoločne s Kornelom Földvárim). 

Pri príležitosti 100 výročiu jej narodenia (2014) bola v jej rodnej obci Výčapy - Opatovce odhalená pamätná tabuľa.

Tvorba 
Vo svojej tvorbe sa zameriavala najmä na problematiku dediny. Dôraz kládla na etickú stránku ľudského konania. 
Bola tiež autorkou próz a románov s tematikou protifašistického odboja a ideového prerodu ľudí pod vplyvom revolučného odkazu Slovenského národného povstania a vzniku nových vzťahov v slovenskej spoločnosti. Po roku 1968 jej vychádzali len detektívky.

Dielo

Próza pre dospelých 
 1949 – Kamaráti
 1950 – Traja z neba
 1953 – Osie hniezdo
 1957 – Omyly
 1961 – Mločia hora
 1962 – Šarkan na reťazi
 1964 – Kňažná z Lemurie
 1966 – Interview s labuťami
 1966 – Trpaslíci
 1967 – Kavčie pierko
 1968 – Putovanie svätej Anny
 1970 – Vlkolaci
 1976  –  4 detektívky : Kňažná z Lemúrie, Interview s labuťami, Putovanie svätej Anny, Vlkolaci - Bratislava : Slovenský spisovateľ, 724 s.
 1977 – Vdovské domy

Próza pre deti a mládež 
 1966 – Povesť o snežnom človeku

Referencie 

Slovenskí spisovatelia
Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Slovenskí prozaici
Ženy v slovenskej literatúre
Slovenskí prekladatelia
Osobnosti z Výčap-Opatoviec