Leopard snežný

Leopard snežný (iné názvy: irbis vrchovský, ľudovo alebo lokálne irbis, ľudovo snežný leopard; lat. Panthera uncia alebo staršie Uncia uncia) je druh mačkovitej šelmy z podčeľade veľkých mačiek (Pantherinae) obývajúci horské pásma Strednej Ázie. V minulosti bol zaradený do monotypického rodu irbis (Uncia), dnes je v rode Panthera (2023).

Je to stredne veľká mačka s krátkymi končatinami, širokými labami a silným a veľmi dlhým chvostom. Má širokú, okrúhlu tvár a krátke, zaoblené uši. Srsť je svetlosivá až žltosivá s tmavými škvrnami a rozetami. Dĺžka hlavy a tela je 100 až 130 cm, plus dĺžka chvosta 80 až 100 cm. Telesná hmotnosť sa pohybuje od 25 do 75 kg.

Pre život uprednostňuje horské oblasti a hornaté stepi, skalnaté krovinaté planiny a otvorené ihličnaté lesy v nadmorských výškach od 600 (Džungársky Alatau) do 6 000 (Himaláje) m.n.m. Je to teritoriálne zviera, ktorého územie môže mať rozlohu viac ako 1 000 km². Loví najmä kopytníky, ale aj menšie zvieratá, ako sú hlodavce, zajace a vtáky. Dôležitou súčasťou jeho potravy sú aj rastliny.

Ako jedna z mála mačkovitých šeliem má špecifické obdobie pôrodov, okolo mája. Mačiatka, zvyčajne dve alebo tri, sú po narodení slepé a veľmi zraniteľné, vážia približne 450 g. Matka sa o ne stará 18 až 22 mesiacov a odstavené sú vo veku 2 až 3 mesiacov.

V Červenom zozname IUCN je zaradený do zraniteľných druhov (2017). Vo voľnej prírode žije 4 000 až 8 700 jedincov. Hlavnými hrozbami sú strata prirodzeného prostredia, pokles populácie koristi, konflikty s ľuďmi pre útoky na hospodárske zvieratá a pytliactvo. V budúcnosti ho môže ohroziť aj zmena klímy.

Etymológia 
Názov „leopard snežný“ alebo „snežný leopard“ odkazuje na vysokohorské prostredie a podobnosť vzhľadu s leopardom škvrnitým. Týmto názvom sa označuje v mnohých jazykoch, napr. v angličtine je to snow leopard, v nemčine Schneeleopard, v taliančine leopardo delle nevi, v ruštine снежный барс (synonymum názvu ирбис).

Slovo „irbis“ pochádza z mongolčiny. Do slovenčiny sa dostalo prostredníctvom ruštiny. Je to jedno z pomenovaní, ktoré uvádza Ján Svatopluk Presl vo svojom diele Ssavectvo. Rukověť soustavná k poučení vlastnímu (1834).

Rodové meno „Panthera“ pochádza z gréckeho πάνθηρ (panthēr), čo je názov pre leoparda škvrnitého, ktorý je typovým zástupcom rodu. Zložený je zo slov pan („všetko“) a thēr („korisť“), spolu teda „všetko je korisť“narážka na to, že leopard a jeho príbuzní sú vrcholoví predátori.

Latinský názov druhu (a predtým aj rodu) „uncia“, ako aj anglický názov „ounce“ (synonymum pre snow leopard), je odvodený z francúzskeho once. Pôvod tohto slova možno vysledovať až ku gréckemu názvu pre rysa λύγξ (lunx), ktorý bol prevzatý do starofrancúzštiny ako lonce a následne zmenený na ounce alebo once.

V Indii sa leopard snežný nazýva bharal-mar či bharal-hai, čo znamená „zabijak nahurov“ a odkazuje na hlavnú korisť tejto mačky.

Taxonómia 
Autorom prvého vedeckého opisu leoparda snežného bol nemecký lekár a prírodovedec Johann von Schreber, ktorý v roku 1775 opísal tento druh pod menom Felis uncia. V roku 1831 bol zmenený na Felis irbis (Christian Ehrenberg) a v roku 1855 na Felis uncioides (Thomas Horsfield).

V roku 1930 britský zoológ Reginald Innes Pocock použil názov Uncia uncia a leopard bol tak preradený do monotypického rodu Uncia. Začiatkom 21. storočia však fylogenetické štúdie ukázali, že je úzko príbuzný so zástupcami rodu Panthera, kam patrí aj dnes (2023).

Výsledky fylogeografickej analýzy z roku 2017 naznačujú, že sa pravdepodobne rozpadá na tri geograficky izolované poddruhy:

 P. u. uncia (Pamír) 
 P. u. irbis (Mongolsko) 
 P. u. uncioides (Himaláje, provincie Čching-chaj)

Príbuzenský vzťah v rodu Panthera 
Kladogramy žijúcich zástupcov na základe štúdie z roku 2015. Prvý kladogram je založený na jadrovom genóme, druhý kladogram na mitochondriálnom genóme. Naznačujú, že najbližším príbuzným leoparda snežného môže byť tiger (čo potvrdzuje aj štúdia z roku 2006), ale aj lev (čo potvrdzuje aj štúdia z roku 2008 a 2011).

Výskyt a populácia 
Vyskytuje sa v pohoriach Strednej Ázie. Preferuje horské oblasti a hornaté stepi, skalnaté krovinaté planiny a otvorené ihličnaté lesy vo výškach od 600 (v zime) do  (v lete). Areál výskytu leoparda snežného je veľmi rozsiahly, pokrýva celkovú plochu 1,2 až 2,8 milióny km². Väčšina týchto šeliem žije v Číne  (cca 60 %).

Oblasť výskytu (12, možno 13 štátov): Afganistan, Bhután, Čína, India, Kazachstan, Kirgizsko, Mongolsko, Nepál, Pakistan, Rusko,  Tadžikistan a Uzbekistan. Možno prenikol aj na sever Mjanmarska, ale výskyt aktuálne nie je potvrdený. 

Ekoregióny: Altaj, Čcheng-tchuan-šan, Džungársky Alatau, Gobi, Himálaje, Hindúkuš, Changaj, Karakoram, Kchun-lun, Pamír, Sajany, Tibetská náhorná plošina, Ťanšan, Zaalajský hrebeň. 

Odľahlé horské oblasti v Strednej Ázii, ktoré sú domovom tejto šelmy, a jej skrytý spôsob života znemožňujú presnejšie stanoviť početnosť populácie. Rôzne autority odhadujú, že sa tu pohybuje od 4 000 do 8 700 divoko žijúcich jedincov. Podľa IUCN možno len 2 700 až 3 400 dospelých jedincov.

Charakteristika

Leopard snežný vyzerá vďaka svojej hustej srsti veľmi mohutne, ale je menší a ľahší ako priemerný leopard škvrnitý. Dĺžka hlavy a tela je 100 až 130 cm, plus dĺžka chvosta 80 až 100 cm. V ramenách je vysoký približne 60 cm a telesná hmotnosť sa pohybuje od 25 do 75 kg. Dospelé samce zvyčajne vážia 45 až 55 kg, samice 22 až 40 kg.

Husto osrstený a veľmi dlhý chvost (takmer rovnako dlhý ako zvyšok tela) je pokrytý hrubou vrstvou tuku. Pri skákaní, šplhaní a balansovaní na úzkych skalných rímsach mu pomáha udržiavať rovnováhu a pri odpočinku ho má omotaný okolo tela, aby sa udržal v teple. Leopard snežný sa veľmi dobre pohybuje aj v náročnom teréne a podobne ako puma má veľké skokanské schopnosti. Údajnú rekordnú vzdialenosť až 15 metrov (prekonaných jedným odrazom) je však ťažké potvrdiť. Ďalším výsledkom adaptácie na vysokohorské, chladné a často zasnežené prostredie je jeho zväčšená nosová dutina a široké nosové kosti, ktoré umožňujú predhriatie vzduchu pred vstupom do pľúc, a široké chlpaté laby, ktoré slúžia ako snežnice. Bežať dokáže rýchlosťou 48 km/h (priemernou) až 64 km/h (maximálnou na krátku vzdialenosť), výnimočne možno aj viac.

Základná farba srsti je svetlosivá, ktorá môže v kontraste s čiernymi škvrnami vyzerať takmer bielo. Varianty sfarbenia sa pohybujú od svetlosivej po krémovú alebo dymovo sivú; spodná časť tela je svetlejšia, často takmer biela. Prítomné môžu byť aj svetložlté odtiene. Tmavohnedé až čierne škvrny na chrbte, bokoch a chvoste majú podobu kruhov alebo roziet, ktorých vnútorná strana je často tmavšia. Len na hlave, krku a nohách sú rozety nahradené škvrnami. Srsť je veľmi hustá (až 4 000 chlpov na cm²), aby ho chránila pred extrémnym chladom. V zime dosahuje srsť na chrbte dĺžku 5 cm a na bruchu až 12 cm. V lete je srsť kratšia. Podobne ako v prípade tigrov alebo iných leopardov je vzor a sfarbenie každého jedinca unikátne.

Uši sú krátke tupo zaoblené a v zime takmer skryté v dlhej srsti. Oči sú veľké, okrúhle a bledé, vytvárajú dojem, že sa neustále pozerá do diaľky. Dúhovka je svetlozelená alebo sivá. Hmatové fúzy (vibrisy) sú biele a čierne, dlhé až 10 cm.

Dospelý leopard snežný má rovnako ako väčšina ostatných mačkovitých šeliem celkom 30 zubov. Zubný vzorec vyzerá takto: . Jeho špičáky sú dlhé okolo 28 mm a sú štíhlejšie ako u ostatných druhov rodu Panthera. Pri stlačení čeľustí dokáže vyvinúť silu rovnajúcu sa 363 N (v prípade očných zubov), teda väčšiu ako leopard obláčikový (344 N), ale menšiu ako puma (500 N) alebo napríklad leopard škvrnitý (559 N).

Leopard snežný disponuje celou škálou zvukov a prejavov podobných ostatným mačkám, ale kvôli fyziológii jeho hrdla, konkrétne stavbe hlasiviek, nedokáže revať, podobne ako puma. Najhlasnejšie sa tak prejavuje hlbokým a tiahlym stonavým volaním v období rozmnožovania.

Správanie 
Okrem obdobia rozmnožovania je osamelý a aktívny väčšinou za úsvitu, za súmraku a v noci, ale môže byť aktívny aj počas dňa. Keď neloví, odpočíva v blízkosti skalnatých hrebeňov, ktoré poskytujú dostatok tieňa a slúžia ako pozorovateľňa.

Veľkosť teritórií závisí od počtu dostupnej koristi. V oblastiach s dobrými loveckými podmienkami zaberá jeden leopard snežný plochu s rozlohou od cca 15 do 40 km², v oblastiach so slabou dostupnosťou koristi, ako je Mongolsko, až plochu 1 000 km². Teritóriá samcov a samíc sa často výrazne prekrývajú. Za potravou alebo z iných dôvodov denne môže prejsť až 28 km, ale často len 1 až 7 km, v závislosti od prostredia. Svoje územie si značia rôznymi spôsobmiväčšinou močom a trusom, ale tiež škrabaním pazúrov po zemi alebo kôre stromov, alebo trením hlavy, tváre a krku.

Leopard snežný je schopný zabiť väčšinu zvierat vo svojom areáli, snáď okrem dospelého samca jaka. No napriek tomu takmer vôbec neútočí na človeka. Hoci je to statná a silná šelma, ktorá by mohla človeka vážne zraniť alebo dokonca usmrtiť, ľahko sa nechá odohnať od zabitých hospodárskych zvierat bez toho, aby sa postavila na odpor. Leopard snežný opustí svoju korisť aj vtedy, keď ho odháňa i len dieťa ozbrojené palicou. Bolo zaznamenaných niekoľko prípadov, keď sa leopard pri konfrontácii s človekom vôbec nebránil, čo malo za následok dokonca smrť mačky. V sovietskej správe sa uvádza príbeh pastiera, ktorý pri jedle vo svojom salaši chytil túto mačku za chvost, vytiahol ju von a potom ju s pomocou ostatných dedinčanov celkom ľahko ukameňoval, zatiaľ čo leopard sa ani nepokúsil zachrániť si život. Podľa Helen Freemanovej z organizácie Snow Leopard Trust môže toto krotké správanie súvisieť s veľmi zriedkavým kontaktom s človekom.

Potrava 

Hlavnou korisťou leoparda snežného sú rôzne kopytníky; horské kozy, kozorožce a ovce s priemernou hmotnosťou 55 až 76 kg, ako napríklad nahur modrý (Pseudois nayaur), argali altajský (Ovis ammon), urial (Ovis orientalis), kozorožec sibírsky, koza skrutkorohá, tahr (Hemitragus jemlahicus), a potom menšia korisť, ako napríklad svište, hraboši, pískavky, zajace, myši a rôzne vtáky. V niektorých oblastiach sa korisťou stávajú aj druhy, ktoré nie sú výslovne spojené s vysokohorskými biotopmi, ako napríklad ázijský osol (Equus hemionus), kabar (Moschus sp.), diviak, jeleň a gazela. Ak nie je dostatok koristi, lovia aj domáce alebo hospodárske zvieratá, ako sú ovce, kozy, mladé jaky, hovädzí dobytok, osly, kone či psy. Živia sa tiež značným množstvom vegetácie, najmä trávou a vetvičkami na podporu trávenia. Výnimočne sa môže (alebo by sa mohol) zmocniť pandy malé, alebo mláďat pandy veľké či chorých dospelých, ale ide skôr o potenciálne obete, ku ktorým by sa mohol dostať len zhodou okolností. Niektorí odborníci napríklad tvrdí, že neexistuje možno ani jediný dôkaz, že by sa niekedy zmocnil pandy malej.

Jeden dospelý nahur (koza), typická potrava, vydrží leopardovi snežnému približne dva týždne (1015 dní), kým sa opäť vydá na lov. Dospelý jedinec teda uloví približne 2030 dospelých nahúrov za rok. V zajatí potrebuje asi 1,5 kg mäsa denne. Samica s mláďatami dokáže jedného nahura zožrať za menej ako dva dni.

Pri hľadaní potravy sa leopard snežný často pohybuje po horských hrebeňoch a sleduje tok riek alebo migračné trasy zvierat. Inokedy svoju korisť prepadáva zo zálohy. Keď zbadá potenciálnu obeť, snaží sa k nej nenápadne priblížiť na niekoľko desiatok metrov, pričom sa striedavo ukrýva za skalami alebo balvanmi. Ako úkryt často využíva tiež vyvýšené skaly a v takom prípade môže svoju obeť prekvapiť zhora. Keď sa odváži zaútočiť, dlhými skokmi (67 m) ju prenasleduje až 200 alebo 300 metrov, pričom tak môže využiť nešikovnosť svojej obete v ťažkom teréne. Ak je korisť už na dosah, vrhne sa na ňu a prednými nohami ju zrazí na zem, následne ju zabije uhryznutím do krku. Korisť odtiahne na bezpečné miesto a ukryje ju pod skalami alebo v húštinách, aby sa k nej nedostali dotieravé supy alebo vrany, prípadne väčšie dravce, ako sú medvede či vlci. V blízkosti koristi sa zdržiava niekoľko dní a opakovane sa vracia, aby sa nakŕmil. Počas rozmnožovania dvojica leopardov niekedy loví spoločne. Vtedy sa im môže podariť uloviť aj dvojročného medveďa Ursus arctos isabellinus, poddruh medveďa hnedého.

Rozmnožovanie 
Leopardy snežné sú samotárske zvieratá a stretávajú sa len počas obdobia párenia, ktoré prebieha od januára do marca, vzácnejšie do apríla (napríklad v Ladaku od konca marca do apríla). V týchto mesiacoch častejšie zanechávajú pachové stopy a vydávajú hlboké, tiahle stonavé volania.

Ruje samice zvyčajne trvá 2 až 12 dní, cyklus 15 až 39 dní. Párenie prebieha počas krátkeho obdobia troch až šiestich dní a samotná kopulácia sa uskutočňuje približne 12 až 36-krát za deň. Každý pohlavný akt trvá od 15 do 45 sekúnd. Obdobie gravidity samice trvá 90 až 105 dní. V jednom vrhu je jedno až päť mláďat, zvyčajne však dve alebo tri, ktoré sa rodia od apríla do júna v jaskynnom úkryte či skalnej štrbine, ktoré sú vystlané chlpmi. Veľkou raritou je sedem mláďat. O mláďatá sa stará iba samica. Mačiatka sú po narodení slepé a vážia približne 450 g (300 až 600 g). Asi po siedmich dňoch sa im otvoria oči a približne po dvoch mesiacoch prvýkrát prijímajú pevnú potravu. Medzi druhým a štvrtým mesiacom začínajú mláďatá sprevádzať svoju matku na love. Zostávajú s ňou 18 až 22 mesiacov, čo znamená, že každá samica porodí mladé raz za dva roky. Súrodenci môžu zostať spolu ešte krátky čas po osamostatnení.

V zajatí pohlavne dospievajú približne vo veku dvoch až troch rokov, ale často sa rozmnožujú ešte neskôr. Údaje o priemernom alebo maximálnom veku voľne žijúcich jedincov nie sú k dispozícii. Správa ruskej pobočky WWF z roku 2002 uvádza ako najdlhší zdokumentovaný vek leoparda snežného vo voľnej prírode 13 rokov. V zajatí sa najstarší známy jedinec dožil takmer 26 rokov (25 rokov a 10 mesiacov), no podľa niektorých zdrojov až 28 rokov. Zrejme okolo 15. roku života strácajú schopnosť reprodukcie, pričom najaktívnejšie sú vo veku od 3 do 12 rokov.

Prirodzení nepriatelia 
Keďže je leopard snežný vrcholovým predátorom, má len málo prirodzených nepriateľov, prakticky žiadnych. V nižších polohách sa môže stretávať s vlkom dravým, na južnej hranici svojho areálu iba s leopardom škvrnitým. Avšak vďaka teplejšej klíme leopard škvrnitý preniká aj do oblastí, kde sa donedávna bežne vyskytoval iba leopard snežný, ako napríklad v Tibetskej náhornej plošine. V budúcnosti, pokiaľ otepľovanie neustane, by tak mohol pravdepodobne silnejší a prispôsobivejší príbuzný vytlačiť leopard snežného z niektorých jeho typických území. Môže sa dostať do kontaktu i s vysokohorskými vlkmi, tzv. dhoulmi, nad ktorými má však zjavne navrch, aj vtedy keď sú v početnej prevahe.

Parazity a choroby 
Boli zaznamenané tieto choroby a endo- alebo ektoparazity: toxoplazma obyčajná (Toxoplasma gondii) a iné kokcídie (Coccidia sp.), lamblie črevné (Giardia sp.) a tiež rôzne druhy hlístovcov (nematódov); vlasovec psí (Dirofilaria immitis), škrkavka šelmí (Toxascaris leonina), nitkovky (Trichuris sp.), Ascaris sp. (škrkavky z čeľade Ascarididae) nebo Strongyles sp. (nematódy čeľade Strongylidae). Z ektoparazitov sú to napríklad Notoedres cati (mačací svrab), zákožka svrabová (Sarcoptes scabiei) či Demodex sp. (rod malých roztočov, ktoré žijú vo vlasových folikuloch cicavcov alebo v ich blízkosti).

U snežných leopardov chovaných v zajatí došlo k viacerým prípadom nákaz covidom-19, počas pandémie v rokoch 20202022. Niektoré skončili úhynom zvierat.

Hrozby a ochrana 
Hlavnými hrozbami sú strata prirodzeného prostredia, úbytok populácie zvierat, ktoré slúžia ako prirodzená potrava, konflikty s ľuďmi za útoky na hospodárske zvieratá, pytliactvo a nelegálny obchod s jeho kožami a časťami tiel.

V Tibete a Mongolsku sa jeho koža stala súčasťou tradičného odevu, mäso sa používa v tradičnej tibetskej medicíne na liečbu problémov s obličkami a kosti sa používajú v tradičnej čínskej a mongolskej medicíne napríklad na liečbu reumatizmu. V rokoch 19071910 predstavoval celosvetový ročný úlovok 750800 kusov a o približne 100 rokov neskôr, v rokoch 2003 až 2016, bolo každoročne upytlačených 220450 leopardov snežných (hoci miera odhalenia expertov nižšia ako 38 % naznačuje, že počet pytliakov môže byť oveľa vyšší), čo môže predstavovať až 13 % svetovej populácie, ak budeme brať do úvahy globálny odhad podľa IUCN (t. j. 2 7003 400 dospelých divoko žijúcich jedincov). Napríklad v Číne sa ročne zabije 103 až 236 zvierat, v Mongolsku 34 až 53, v Pakistane 23 až 53, v Indii 21 až 45 alebo v Tadžikistane 20 až 25 zvierat. Prieskum čínskych webových stránok v roku 2016 odhalil 15 ponúk s celkovým počtom 44 produktovkoža, špičáky, pazúry alebo aj jazyk.

Orientáciu na hospodárske zvieratá možno pozorovať v mnohých oblastiach výskytu leoparda snežného a je spôsobená poklesom populácie prirodzenej koristi alebo degradáciou biotopu. Tam, kde loví domáce a hospodárske zvieratá, dochádza ku konfliktom s ľuďmi. K predácii dochádza častejšie v zime. Za obeť padajú prevažne tie zvieratá, ktoré sa voľne pasú a sú bez väčšieho dozoru či zaistenia. Ročné straty dobytka sa pohybujú od 1 % po viac ako 12 %. Na Tibetskej náhornej plošine boli začiatkom 90. rokov 20. storočia priemerné straty vyčíslené na 2 % na jednu dedinu a v niektorých oblastiach mohli vzrásť až k 9,5 %. V Nepále, v Chránenej oblasti Annapurna, ukázala analýza trusu snežných leopardov prítomnosť zvyškov domácich zvierat v 17,8 % prípadov a v zime až v 39 % prípadov. V Ladaku napadli v zimných mesiacoch 1983/1984 15 dedín a usmrtili pri tom 95 oviec a kôz a jedného jaka. V Mongolsku bol v roku 1990 podniknutý výskum na území o rozlohe 200 km², pričom sa zistilo, že irbisy zabili ôsmim miestnym rodinám 13 kôz a oviec, 16 koní a 7 jakov.

Na ich stavoch sa tiež môžu podpísať vojnou zmietané oblasti, typickým príkladom môže byť Afganistan. 

V budúcnosti ho môžu ohroziť aj klimatické zmeny. Podľa Medzivládneho panelu pre zmenu klímy (IPCC) sa priemerná ročná teplota v južnej Ázii a Tibete do roku 2080 alebo 2099 zvýši o 3 až 4 °C a zároveň sa zvýši ročný úhrn zrážok. Očakáva sa, že tieto teplejšie a vlhšie podmienky budú mať za následok nárast lesných porastov vo vysokohorských oblastiach. Výsledky naznačujú, že v dôsledku tohto posunu stromovej línie môže dôjsť k strate približne 30 % jeho biotopu v Himalájach. Otepľovanie by mohlo spôsobiť, že poľnohospodári využijú situácie a budú pestovať plodiny či pásť dobytok vo vyšších nadmorských výškach a vytláčať tak leopardy snežné z ich domoviny, alebo bude častejšie dochádzať ku konfliktom. Hroziť môže aj rastúci medzidruhová konkurencia, napríklad zo strany leopardov škvrnitých.

Ochrana 
Medzinárodná únia na ochranu prírody (IUCN) ho od roku 2017 zaraďuje medzi zraniteľné druhy, ale dlhé roky bol zaradený medzi ohrozené. Od roku 1975 je uvedený je v CITES v prílohe I., medzi druhy, s ktorými je zakázaný akýkoľvek medzinárodný obchod. Od roku 1985 je zaradený do prílohy I. Dohovoru o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov (CMS) medzi ohrozené druhy. V Kirgizsku je lov leoparda snežného zakázaný od roku 1950. V Indii má najvyšší stupeň ochrany podľa zákona o ochrane voľne žijúcich živočíchov z roku 1972 a jeho lov sa tam trestá odňatím slobody na 3 až 7 rokov. V Mongolsku je od roku 1972 v Červenej knihe vedený ako „veľmi vzácny“ a odvtedy lov zakázaný. V roku 1992 bol síce lov zlegalizovaný, ale o tri roky neskôr, v roku 1995, zákaz lovu vrátane predaja koží a iných častí tela opäť zavedený. V Nepále je zákonom chránený od roku 1973 a páchateľovi môže hroziť trest 5 až 15 rokov alebo pokuta. V Červenej knihe Sovietskeho zväzu je zapísaný od roku 1978 a v Červenej knihe Ruskej federácie je stále zapísaný ako ohrozený vyhynutím. V Kazachstane je v Červenej knihe zapísaný od roku 1978 a zákonom chránený od roku 1993. V Afganistane je lov zakázaný od roku 1986 (zákaz novelizovaný v roku 2002). V Číne je zákonom chránený od roku 1989; lov a obchodovanie aj len s časťami jeho tela je trestný čin, za ktorý hrozí konfiškácia majetku, pokuta alebo 10 rokov odňatia slobody. V Uzbekistane je zákonom chránený od roku 1993. V Bhutáne je chránený od roku 1995.

Lov leopardov snežných je povolený maximálne pre účely ochrany a monitorovania, alebo v prípade ohrozenia života ľudí či hospodárskych zvierat.

Organizované programy na ochranu leopardov snežných vo voľnej prírode začali vznikať až v posledných desaťročiach 20. storočia. V roku 1981 bola založená organizácia Snow Leopard Trust, prvá organizácia zameraná priamo na ochranu týchto šeliem vo voľnej prírode. Postupne vznikali ďalšie organizácie, napríklad Snow Leopard Conservancy, a zapájali sa aj IUCN a WWF. Významným medzníkom bolo stretnutie vysokých predstaviteľov všetkých 12 štátov, kde sa leopard snežný vyskytuje (pozri výskyt), na konferencii v Biškeku v Kirgizsku v októbri 2013. Výsledkom bolo spoločné vyhlásenie, ktoré viedlo k vytvoreniu globálneho programu ochrany snežných leopardov a jeho ekosystémov (Global Snow Leopard & Ecosystem Protection Program), ktorý by mal zabezpečiť ochranu niekoľkých vybraných, zdravých populácií.

Chov v zajatí 

V Európe bol známy už koncom 18. storočia, ale prvé živé zviera sa na tomto kontinente objavilo až v roku 1851 v zoologickej záhrade v Antverpách. V Rusku bol jeden z prvých leopardov snežných odchytený v Turkestane, vystavený v zajatí v zoologickej záhrade v Moskve v roku 1872. V roku 1903 chovala leoparda snežného Zoo v Bronxe a bol to vôbec prvý exemplár vystavený v Severnej Amerike. V Kirgizsku bolo v rokoch 1936 až 1988 odchytených 420 živých jedincov, ktoré boli vyvezené do zoologických záhrad po celom svete. Hoci rozmnožovanie tohto druhu v zajatí bolo zaznamenané už v roku 1906 a potom v rokoch 1912 a 1938, až jedince chované v Dánsku v 50. rokoch 20. storočia prežili dostatočne dlho na to, aby mohli vychovávať vlastné mláďatá. Plemennú knihu vedie od roku 1976 helsinská zoologická záhrada vo Fínsku. V roku 1984 bol iniciovaný plán prežitia druhu (Snow Leopard Species Survival Plan, SSP), vďaka programu vyvinutého Americkou asociáciou zoologických záhrad a akvárií (Association of Zoos & Aquariums, AZA). V roku 1985 bol v zorganizovaný aj Erurópsky program pre ohrozené druhy (European Endangered Species Program, EEP), ktorý spravuje Európska asociácia zoologických záhrad a akvárií (European Association of Zoos & Aquaria, EAZA). Austrálske, ruské, japonské a indické chovné programy boli vytvorené v roku 1980.

V zoologických záhradách na celom svete žije približne 500 až 700 jedincov (z toho asi 250 v Amerike), ale ide skôr o staršie odhady. V roku 1993, bez dát z Číny, bol dosiahnutý vrchol populácie s počtom 588 snežných leopardov a tento počet bol už považovaný za neudržateľný. Hlavné šľachtiteľské programy SSP a EEP preto obmedzili rozmnožovanie druhu v zajatí. Vďaka nasadenej antikoncepcii sa tak oproti 79 mačiatkam v roku 1990 o 10 rokov neskôr, v roku 2000, narodilo iba 55 malých leopardov snežných. K roku 2004 klesol počet jedincov chovaných v zajatí pod 500 prvýkrát od roku 1989 a v roku 2008 bolo v plemennej knihe evidovaných už len 445 jedincov v 205 inštitúciách (stav populácie mimo Číny). Klesajúca pôrodnosť však viedla k starnutiu populácie, čo mohlo ohroziť jej stabilitu. Od roku 2008 sa tak odporúčalo odchov znovu navýšiť.

Podľa nemeckej databázy druhov chovaných v zajatí boli v Európe a Rusku k septembru 2023 chované dohromady vo viac ako stovke zoo, najviac vo Francúzsku (18 zoo) a Spojenom kráľovstve (17 zoo).

V chovoch na Slovensku 
K septembru 2023 podľa nemeckej databázy druhov žijúcich v zajatí leopardy snežné nie sú chované v žiadnej zoologickej záhrade na Slovensku.

V chovoch v Česku 
K septembru 2023 podľa nemeckej databázy druhov žijúcich v zajatí leopardy snežné chovajú zoologické záhrady v Jihlave, Liberci, Plzni, Ústí nad Labem a v Bítovanoch.

Odraz v kultúre

Numizmatika 
Koncom roka 2000 vydala ruská banka pamätné mince zo série Сохраним наш мир (Zachráňme náš svet) v zlate a striebre. Sedem mincí v hodnote od 3 do 10 000 rubľov nesie na prednej strane znak Centrálnej banky Ruskej federácie a na zadnej strane rytinu leoparda snežného od Alexandra Vasilieviča Baklanova.

V roku 2000 Národná banka Kazachstanu vyrazila pamätnú striebornú mincu s motívom leoparda snežného, ktorá je súčasťou série Қазақстанның қызыл кітабы (Červená kniha Kazachstanu) predstavujúcej ohrozené zvieratá v tejto krajine. Strieborná minca v nominálnej hodnote 500 tenge je v obehu v počte 3 000 kusov od 30. januára 2001. V roku 2003 bola vydaná papierová bankovka v hodnote 10 000 tenge, na ktorej reverznej strane je zobrazený leopard snežný kráčajúci pred horou. Na zlatej pamätnej minci z roku 2009 v nominálnej hodnote 500 tenge nesie irbis diamantové oči.

V rokoch 2012 a 2015 Národná banka Kirgizska vydala dve pamätné mince zo série Кыргызстандын Кызыл китеби (Červená kniha Kirgizska). Hlavným motívom série, vyrazenej v roku 2015 v náklade 1 000 kusov, je hlava leoparda snežného; s nominálnou hodnotou 200 somov. Je vyrobená zo zlata s dvoma diamantovými inkrustáciami zobrazujúcimi mačacie oči. Druhá minca, z roku 2012 v náklade 3 000 kusov, je strieborná, má nominálnu hodnotu 10 somov a zobrazuje ležiaceho leoparda s odhalenými špičákmi, ktorého oči sa lesknú dvoma kryštálmi Swarovski.

Filatelia 
Bhután vydal v rokoch 1970 až 2005 niekoľko sád známok, ktoré boli spravidla venované zvieratám ohrozeným vyhynutím alebo zvieratám Bhutánu vrátane leoparda snežného. V roku 2001 mu bola venovaná celá sada štyroch známok.

V bývalom ZSSR bol snežný leopard zastúpený v rokoch 1967, 1978, 1984 a 1985. Po rozpade Sovietskeho zväzu vydalo Rusko prvú známku v roku 2007 v spolupráci s WWF ako súčasť série o ohrozených druhoch.

Na kazašských známkach leopard snežný často reprezentuje krajinu ako symbol, napríklad na sérii známok z roku 2001 k desiatemu výročiu nezávislosti alebo v roku 2008 k priateľskému vzťahu medzi Kazachstanom a Iránom. V rokoch 1998, 2013 a 2015 bol znázornený ako súčasť znamenia zverokruhu v čínskom kalendári, kde nahradil tigra, a v roku 2010 ako maskot Zimných ázijských hier 2011. V roku 2017 mu je venovaná séria troch známok. 

Tadžikistan vydal známky s touto mačkou v rokoch 1993, 2005 a 2010 v sériách týkajúcich sa ohrozených zvierat, stredoázijskej prírody a čínskeho kalendára.

Kirgizsko pravidelne vydáva známky s motívom leoparda snežného, a to buď v sériách o voľne žijúcich zvieratách ako v rokoch 1995, 1998 či 2008, alebo v špecializovaných sériách ako v rokoch 1994, 2012 a 2013.

V Mongolsku je leopard snežný zobrazený na sérii známok o mačkovitých šelmách, ohrozených zvieratách alebo zvieratách Mongolska z rokov 1974, 1976, 1979, 2000, 2001 a 2003. V rokoch 1985 a 2015 boli vydané série venované výlučne leopardovi snežnému.

Nepál vydal niekoľko známok o prírode so snežným panterom v roku 1984 a s maskotom Juhoázijských hier v roku 1999.

V Číne bola leopardovi snežnému venovaná séria dvoch známok v roku 1990 a objavil sa aj na známke vydanej v roku 2001.

Heraldika 
Leopard snežný má symbolický význam najmä pre turkické národy Strednej Ázie. V dnešnej dobe sa často používa v heraldike.

Leopard snežný je na oficiálnom znaku mesta Alma-Ata v Kazachstane. Okrídlený irbis sa nachádza na znaku Tatárska a na znaku mesta Samarkand v Uzbekistane. V Kirgizsku ho možno vidieť v štylizovanej podobe na znaku mesta Biškek. V Rusku zdobí znak Šušenského a Jermakovského rajónu v Krasnojarskom kraji a znak Chakaska.

Film

Dokumentárne snímky 
O leopardovi snežnom bolo natočených niekoľko dokumentárnych filmov, napr. Hľadanie irbisa horského (USA, 2005), Po stopách snežného leoparda (Česko, 2007), Svet prírody: Leopard snežný (Spojené kráľovstvo, 2008), Irbis horský z Afganistanu (USA, 2012), Irbis a priatelia (Rakúsko / Čína, 2020) či Snežný leopard (Francúzsko, 2021).

Fikcia 
Tai Lung, hlavný zloduch v americkom animovanom filme Kung Fu Panda (2008), má podobu snežného leoparda.

Šport 
Maskot leoparda snežného bol vytvorený pre Juhoázijské hry v Káthmandu v roku 1999 a Zimné ázijské hry v Kazachstane v roku 2011. Bol tiež jedným z troch zvieracích maskotov Zimných olympijských hier v Soči v Rusku v roku 2014.

Leoparda snežného majú v názve a logu dva kluby Kontinentálnej hokejovej ligy (KHL): ruský Ak Bars Kazaň (ХК «Ак Барс» Казань) a kazašský Barys Astana (ХК «Барыс»).

Odevný priemysel 
Hlava leoparda snežného je od roku 2005 logom skialpinistickej značky Dynafit.

Informačné technológie 
Operačný systém Mac OS X 10.6 od spoločnosti Apple, uvedený na trh v lete roku 2009, niesol názov Snow Leopard, teda snežný leopard.

Významné dni 
Od roku 2014 sa každý rok dňa 23. októbra oslavuje Medzinárodný deň leopardov snežných.

Referencie

Literatúra 
 ГЕПТНЕР, В. Г.; НАУМОВ, Н. П. Млекопитающие Советского Союза. Хищные (гиены и кошки). Moskva: Высшая школа, 1972. 552 s. Kapitola Род снежных барсов, или ирбисов, s. 211244. (po rusky)
 MAZÁK, Vratislav. Velké kočky a gepardi. Praha: Státní zemědělské nakladatelství, 1980. 192 s. (Zvířata celého světa; sv. 7). OCLC 17413642 Kapitola Irbis, s. 143152. (po česky)
 NOWELL, Kristin; JACKSON, Peter. Wild Cats: Status Survey and Conservation Action Plan. Gland, Švýcarsko: IUCN/SSC Cat Specialist Group, 1996. 406 s. Dostupné online. ISBN 9782831700458. Kapitola Snow leopard, s. 9195. (po anglicky)
 SUNQUIST, Mel; SUNQUIST, Fiona. Wild Cats of the World. Chicago, Londýn: University Of Chicago Press, 2002. 462 s. Dostupné online. ISBN 978-0226779997. Kapitola Snow leopard, s. 377394. (po anglicky)
 NYHUS, Philip J.; MCCARTHY, Thomas; MALLON, David. Snow Leopards: Biodiversity of the World: Conservation from Genes to Landscapes. London : Academic Press, 2016. ISBN 978-0-12-802496-6. (po anglicky)

Iné projekty 

Mačkovité
Zraniteľné druhy