Antônio Batista Fragoso

Antônio Batista Fragoso (født 10. desember 1920 i Teixeira i Paraíba i Brasil, død 12. august 2006 i João Pessoa i Paraíba) var en brasiliansk prelat og katolsk biskop av Crateús som regnes som en av frigjøringsteologene.

Liv og virke

Bakgrunn
To av Antônio Batista Fragosos søsken ble ordensprester: Hugo Fragoso og Domingos Fragoso.

Prest
Antônio Batista Fragoso ble presteviet den 2. juli 1944. Dom Antônio ble kirkelig assistent for Círculo Operário, i João Pessoa; assistent for Nordøstbrasils katolske arbeiderungdom (1947-1957); viserektor ved presteseminaret for Paraíba; kapellan for maristenes Colégio Pio X i João Pessoa; Kapellan av Colégio das Lourdinas i João Pessoa; og professor ved Persteseminaret i Paraíba (1944-1957).

Hjelpebiskop i São Luís do Maranhão
Pave Pius XII utnevnte ham den 13. mars 1957 til titulærbiskop av Ucres og til hjelpebiskop i São Luís do Maranhão. Erkebiskopen av São Luís do Maranhão, José de Medeiros Delgado, bispeviet ham i João Pessoa i Paraíba den 30. mai samme år; medkonsekratorer var Otàvio Barbosa Aguiar, biskop av Campina Grande, og Manuel Pereira da Costa, hjelpebiskop i Paraíba.

Biskop av Crateús
Pave Paul VI utnevnte ham den 28. april 1964 til første biskop av Crateús i Ceará, et bispedømme som var blitt opprettet året før, med territorium fra de to bispedømmene Iguatu og Sobral.

Hn deltok i alle fire sesjoner av Andre Vatikankonsil. Under konsilet deltok han også i en uoffisiell gruppe kalt «den fattige og tjenende Kirke» som møttes hver uke, og som hadde gitt seg selv i oppgave å gjøre alle konsilsfedrene sensitive for fattigdommen som et viktig problemområde for Kirkens engasjement, og gjøre biskopene personlig mer åpne overfor de fattige selv.

Tilhørende denne lille gruppen som var blant andre biskopene Charles-Marie Himmer, biskop av Tournai i Frankrike, erkebiskop Hélder Câmara av Olinda og Recife i Brasil, hjelpebiskop Alfred Ancel i Lyon i Frankrike, biskop Gerard M. Huyghe av Arras i Frankrike, og, fra de teologiske eksperters rekker (de såkalte «periti»), de franske dominikanerpatrene Marie-Dominique Chenu og Yves Congar, som hadde en klar innflytelse på utformingen av vatikankonsiles dokumenter, i den grad at biskop Himmer kunne få fattigdom til å gjøre en slags nøkkel til konsilets konstitusjon Gaudium et Spes. 

Den 16. november 1965, henimot konsilets avslutning, var han med på undertegnelsen av den såkalte Katakombepakten.

Biskop Antônio Batista Fragoso var venn av Jean Goss og Hildegard Goss-Mayr.

Han var kjent for sitt engasjement blant de fattigste i sitt bispedømme. Dom Fragoso var en av en rekke katolske brasilianske biskoper som fremmet frigjøringsteologi.

Dom Antônio var en rådgivende biskop for katekese i Maranhão, Piauí og Ceará; rådgivende biskop for katekese i Nordøstregion I innen CNBB; medlem av lekmannsavdelingen i CELAM; medlem av CNBBs representativkommisjon. Dom Fragoso, som han ble kjent, hadde også en bred tilstedeværelse over hele det latinamerikanske kontinent, og deltok sammen med den argentinske arkitekten og Nobelfredsprisvinner Adolfo Pérez Esquivel ved grunnleggelsen av SERVIÇO PAZ E JUSTIÇA NA AMÉRICA LATINA - SERPAJ-AL, etter å ha bidratt til denne organisasjonens aktiviteter i forsvaret av menneskerettighetene og i å forkynne aktiv ikke-vold. 

Sammen med fader Alfredinho (Fredy Kunz) grunnla han Fraternidade do Servo Sofredor, som er et institutt for konsekrerte lekfolk dannet av menn og kvinner fra Brasil og verden som vier sine liv til bestel for de mest lidende fattige. Instituttet er inspirert av de fire kantikler hos profeten Jesaja og «den lidende tjener», og av motstandskraften hos ofrene for tørken i nordøst; dets gudviede menn og kvinner er til stede i de fleste brasilianske stater som Det føderale distrikt, Rio de Janeiro, Amazonas, Paraíba, Paraná, Minas Gerais, og i andre land, med en sterkere og mer markert tilstedeværelse i Crateús-Ceará og Santo André og São Paulo, byer hvor fader Alfredinho bodde i Brasil.

Den 18. februar 1998 innvilget pave Johannes Paul II hans aldersbetingede avskjedssøknad. Hans etterfølger ble Dom Jacinto Furtado de Brito Sobrinho.

Verker 
Antônio Batista Fragoso, Eliesio Dos Santos, Igreja de Crateús (1964–1998): uma Experiência Popular e Libertadora, Ed. Loyola.
Antonio Fragoso, évêque de Crateus, Brésil : Évangile et révolution sociale, Ed. Cerf

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
 Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
 Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833–1903) *1871
 Erkebiskop Adauto Aurélio de Miranda Henriques (1855–1935) *1894
 Erkebiskop Moisés Sizenando Coelho (1877–1959) *1915
 Erkebiskop José de Medeiros Delgado (1905–1988) *1941
 Biskop Antônio Batista Fragoso (1920–2006) *1957

Litteratur
FRAGOSO DA COSTA, José: À margem do meu riacho verde. Tempos de fé e de paixão em terras da Paraíba (Rio de Janeiro: Gráfica e editora TVJ, 2000)
COMBLIN, José: «Os Santos Padres da América Latina,»" i: A profecia na Igreja. São Paulo, Paulus, 2008
 FERREIRA CALADO, Alder Júlio; FRAGOSO, João da Cruz, e GONÇALVES, Luiz Gonzaga (orgs): Profeta dos Pobres, Dom Fragoso nos fala (As últimas entrevistas de Dom Fragoso). João Pessoa, Edições Buscas. 2007

Referanser 

Brasilianske katolske biskoper
Brasilianske katolske teologer
Frigjøringsteologer
Personer fra Paraíba
Linjen Rebiba
Deltakere på Andre Vatikankonsil