Ie (klær)

Ia er en bluse, en del av den tradisjonelle rumenske drakten, brukt av kvinner. Den er laget av hvit bomull, lin eller borangisk. Den er utsmykket med broderier i rumenske folkemotiver, spesielt på ermene, på brystet og på halsen. Noen er også utsmykket med perler eller paljetter.

I rumenske samfunn rundt om i verden feires ias universelle dag 24. juni. (ved Sânziene eller Drăgaica).

Trekk 
De grunnleggende elementene i strukturen til blusen er skulderen (sømmen som forbinder ermet foran og bak på iiaen), brette, altiță (bredt bånd, rikt dekorert på ermet som er det definerende elementet i mønsteret og som ikke gjentas i noen annen del av iiaen), elver (rette eller skrå bånd på brystet og ermene), og bibliuri eller nøkler (sømmer for sammenføyning av stoffstykker).

Mønstrene til broderi og ornamenter varierer fra ett område til et annet fra Dniester til de vestlige områdene av region for spredning av den rumenske etnisiteten. I Moldova ble det spesielt brukt vridd elver – altså skrått. I sør ble elvene slitt i vertikale rader; enten mange og fine, som i Râmnic eller Ilfov, eller overveldende elver, satt sammen av store og brede motiver, med spesifikke navn, for Muscel "codri,  șerpeasca", etc. På begge breddene av Olt og i Oltenia ble mer "varierte" elver ført som grener som starter fra en symmetriakse kalt "cosoi". I Gorj dukker opp den typen elver som kalles "săbiate"; Det som kalles ”cosoi” forsvinner og de tidligere grenene er nå tydelige bånd, som møtes i midten av ermet, i vinkel.

Etter at brettet mistet sin funksjonelle rolle, ble den fortsatt holdt som et dekorativt bånd, nesten uunnværlig i sammensetningen av ermet. Det er nyere unntak i Muscel og Prahova, hvor elvene starter direkte fra høyden, og gjentar de samme mønstrene. Et annet unntak er den nyere av iia (1900) fra Oltdalen (Valea Oltului på rumensk), hvor hele ermet er dekket med fine broderier, kalt "tablă". Samtidig ble "ia" fra Sør beriket med sommerfugler (paljetter) og tråd (metallisk). I Bucovina ble perler/mărgele brukt - spesielt for å berike bretter; men de vises også på altiță noen ganger.

Farge 
Iia fra Suceava har nøkterne, men behagelige, naturlige farger: brun, svart, mørkegrønn.

Den fra Câmpulung er full av rødt og sort og er laget med tykk, krøllete tråd, som gir volum.

I Vrancea er det en sterk geometri og sterke farger: rød, svart, blå, grønn, oker - kontraster; men også et spesielt snitt av ermet: spiraleffekten er ikke gitt av de elvene, men av kuttet av ermet, som er vridd. 

I Vlașca og Ilfov brukes varme farger, flere nyanser av rødt, gull, oker. 

I Romanați brukes en kombinasjon av sterkt blått med rødt og kirsebær, for delikate, små, men svært raffinerte modeller. I Gorj, spesielt i nord, brukes kun svart (og oker for bretter) - en tydelig påvirkning fra "Săliște"-området. I stedet er komposisjonen, motivene, veldig dynamiske: halsen på bruket, stjerner, spiraler, rams horn, kroker osv. I Argeș og Vâlcea dukker det også opp monokrome komposisjoner, men den er mørk rød og kirsebær, sjelden bare svart. 

De spesifikke skjortene fra Dobrogea, fra Banat, Oaș, Maramureș, Transylvania: Hunedoara, Săliște, Apuseni, Bihor, Năsăud, Târnave, har hver sin egen personlighet, selv om noen også er sammensatt av 4 ark og rynket i nakken, har de også spesialelementer i snitt: ciupag, fodor, platcă. 

«Den rumenske drakten er et monument i ordets rette forstand. Det er ikke i det sosiologiske eller etnografiske kleshuset, men i tråd med de egyptiske pyramidene, franske katedraler og diker av Nederland.  Han har denne retten fordi det er et bevis på modenheten til en sammenhengende sivilisasjon. Det er et av de synlige og håndgripelige vitnesbyrdene fra landsbysivilisasjonen på landet vårt. Den rumenske drakten tar oss ut av kunstfeltet og tar oss inn i historien. For meg assosierer det ikke med ”hora satului”, med folkeeventyr; det rimer på den perfekte og harmoniske bosetningen i det frie fellesskapet, som visste hvordan han skulle komme seg gjennom alt været i historien gjennom sitt uovertrufne system av selvveiledning og tilpasning.» (Malița)

Referanser

Litteratur 
 Malița, Mircea (1977) . România - Din tezaurul portului popular tradițional, București.

Eksterne lenker 

 Moderne Ie, 11 Juli 2005, Maria Alexe, National Journal
Klær
Rumensk kultur