Det estiske nasjonale uavhengighetspartiet

Det estiske nasjonale uavhengighetspartiet (estisk: Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei, forkortet ERSP) var et politisk parti i Estland. Det ble dannet i 1988, mens Estland ennå var en del av Sovjetunionen. Det var det første partiet som var åpenlyst kritisk til kommunismen og sovjetstaten i Estland. Bak partiet stod mange dissidenter, deriblant Lagle Parek, Tunne Kelam, Viktor Niitsoo, Eve Pärnaste, Erik Udam og Vello Salum.

ERSP representerte den mest kompromissløse delen av den estiske selvstendighetsbevegelsen, som var kritiske til Folkefrontens ettergivenhet for den sovjetiske glasnostpolitikken, der Kommunistpartiet skulle reformeres innenfra. ERSP anså Republikken Estland, etablert i 1918, som ulovlig okkupert av Sovjetunionen siden 1940. Derfor avviste de at uavhengighetsspørsmålet skulle avgjøres ved folkeavstemning. ERSP tok også til orde for «avrussifisering». Slik de så det, hadde bare et mindretall av russerne i Estland, de som var i landet før 1940, rett til å bli værende i en nasjonalstat for estlendere. ERSP ville også fjerne alle kommunister fra offentlige stillinger.

ERSP boikottet de delvis frie valgene til Det øverste sovjet i Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk i 1989. Til gjengjeld var de like store som Folkefronten i grasrotparlamentet Den estiske kongressen, der russere som hadde kommet etter 1940, ikke hadde stemmerett. Kongressen utfordret sovjetstatens legitimitet. I 1991 ble Estland uavhengig. Ved de første frie parlamentsvalgene i 1992 fikk ERSP åtte mandater og dannet grunnlag for Mart Laars første regjering sammen med det konservative-kristendemokratiske valgforbundet «Fedreland» og sentrumsgrupperingen «De moderate».

I desember 1995 slo ERSP seg sammen med den konservative-kristendemokratiske blokken og dannet partiet Fedrelandsunionen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Politiske partier i Estland