Sitophilus

Sitophilus er en gruppe av biller i overfamilien snutebiller (Curculionoidea).

Utseende 
Små til middelsstore snutebiller. Kroppsformen er vanligvis avlang og mer eller mindre sylindrisk, og de har en lang, krum snute som er rund i tverrsnitt. Grunnfargen er vanligvis mørkebrun eller svart, men de har ofte rødlige eller hvite tegninger. Hodet er forholdsvis lite med store fasettøyne. Hos noen arter møtes fasettøynene på undersiden av hodet. I midten er hodet trukket ut til en lang snute. Antennene sitter festet på sidene av snuten. Disse består av et langt indre ledd, en midtre svøpe (funiculus) på 4-6 ledd, og en ytre, tre-leddet kølle. Antennene er knebøyde mellom det første leddet og svøpen. Brystskjoldet (pronotum) er forholdsvis stort, omtrent så langt som bredt, med rundede sider. Det er gjerne kraftig punktert, men mangler tydelige groper eller furer. Dekkvingene er gjerne omtrent så brede som brystskjoldet, avlange og parallellsidige, ofte med tydelige punktrekker. Beina er forholdsvis kraftige og middels lange, forbeina kan være sterkt forlengede. Lårene kan ha en tann på undersiden. Føttene er fem-leddete, det fjerde leddet varierer i størrelse fra ganske stort og tydelig til meget lite og nesten usynlig. Det tredje leddet er tolappet.

Levevis 
De fleste av artene lever i tropene på enfrøbladete planter, særlig på palmer (Arecaceae), arter i ananasfamilien (Bromeliacaceae) og orkidéer (Orchidaceae), også på gress (Poaceae) og halvgress (Juncaceae). Larvene minerer vanligvis inne i stengler og skudd. Det finnes også noen arter som ser ut til å være knyttet til død ved, og noen (i slekten Sitophilus) lever på lagrede matvarer. Ursnutebillene er mest tallrike i lavlands-regnskoger i tropene.

Skadedyr 
Noen av ursnutebillene er betydelige skadegjørere. Artene i slekten Sitophilus lever på korn, frø og andre lagrede matvarer. Kornsnutebillen (Sitophilus granarius) gjør særlig mye skade på lagret korn. Denne billen er 3 –5 mm lang og brun. Hver hunn kan legge 150-200 egg. Hun gnager et hull i et korn, legger et egg der og forsegler hullet. Larven utvikler seg inne i kornet og huler det etter hvert helt ut slik at bare skallet blir igjen. Kornsnutebillen er avhengig av relativt høye temperaturer og høy luftfuktighet – fuktighetsinnholdet i kornet må være minst 10 % og luftfuktigheten minst 50 %. Billene kan gå gjennom flere generasjoner på et år. Som de fleste andre skadedyr på lagrede matvarer stammer artene i slekten Sitophilus fra varme områder, men er i dag spredt over det meste av verden. De kan ikke overleve utendørs i Norge. Sitophilus oryzae er også funnet innendørs i Norge, men har ikke etablert permanente kolonier her. En tredje art, Sitophilus linearis, angriper belger og frø av tamarind i tropiske områder.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
 Familien ursnutebiller, Dryophthoridae Schönherr, 1825 (ev. underfamilie av snutebiller Curculionidae)
 Underfamilien Rhynchophorinae Schönherr, [1833]
 Stammen Diocalandrini Zimmerman, 1993 - Australia
 Slekten Diocalandra Faust, 1894
 Stammen Litosomini Lacordaire, 1866
 Slekten Sitophilus Schönherr, 1838
 Sitophilus banoni Guérin-Méneville, 1844
 Sitophilus chilensis Philippi, 1864
 Sitophilus cribrosus Pascoe, 1885
 Sitophilus decauxi Decaux, 1890
 Sitophilus exaratus Boheman, 1838
 Sitophilus frugilegus Gyllenhal, 1838
 Sitophilus frumenti Schoenherr, 1838
 Sitophilus funebris Rey & C., 1895
 Sitophilus glandium G.A.K.Marshall, 1920
 Sitophilus gotschi I.H.Hochhuth, 1847
 Kornsnutebille, Sitophilus granarius (Linnaeus, 1758)
 Sitophilus incarnatus Gyllenhal, 1838
 Sitophilus laevicosta Philippi, 1864
 Sitophilus linearis (Herbst, 1797)
 Sitophilus longiusculus L.Fairmaire, 1898
 Sitophilus mellerborgi C.H.Boheman, 1838
 Rissnutebille, Sitophilus oryzae (Linnaeus, 1767)
 Sitophilus pulicarius Gyllenhal, 1839
 Sitophilus pumilus X.Montrouzier, 1860
 Sitophilus punctatissimus Zherikhin, 2000
 Sitophilus quadriguttatus X.Montrouzier, 1860
 Sitophilus quadrimacula G.A.K.Marshall, 1930
 Sitophilus quadrinotatus C.R.W.Wiedemann, 1823
 Sitophilus remotepunctatus L.Gyllenhal, 1838
 Sitophilus rugicollis (Casey, 1892)
 Sitophilus rugosicollis A.Hustache, 1921
 Sitophilus rugosulus Pascoe, 1885
 Sitophilus sasakii Floyd & Newsom, 1959
 Sitophilus sculpturatus Gyllenhal, 1838
 Sitophilus segetis Gyllenhal, 1838
 Sitophilus setulosus Gyllenhal, 1838
 Sitophilus shoreae G.A.K.Marshall, 1920
 Sitophilus stigmaticollis L.Gyllenhal, 1838
 Sitophilus striatus Gyllenhal, 1838
 Sitophilus subfasciatus Boheman, 1838
 Sitophilus subsignatus Boheman, 1838
 Sitophilus taitensis Schoenherr, 1838
 Sitophilus tamarindi Gyllenhal, 1838
 Sitophilus unicolor G.A.K.Marshall, 1802
 Sitophilus viduus Guérin-Méneville, 1844
 maissnutebille Sitophilus zeamais Motschulsky, 1855

Eksterne lenker 
 

Snutebiller
Biller formelt beskrevet i 1838