Stenopelmini

Stenopelmini er en gruppe av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea).. Artene finnes gjerne på fuktige steder.

Utseende 
Små til middelsstore, avlange snutebiller. Snuten er ganske lang og krum, og de knebøyde antennene sitter festet nær spissen. På farge er de oftest mørke, brunlige, gjerne med mønster dannet av lyse skjell. Hodet (bortsett fra snuten) er temmelig kort og bredt, med middelsstore, flate fasettøyne. Snuten er vanligvis lengre enn hodet og brystskjoldet til sammen. Antennenes første ledd (skaftet) er gjerne omtrent like langt som resten av antennen. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, med rundede sider. Oversiden er kraftig punktert og har ofte et mønster av lyse skjell. Dekkvingene er bredere enn brystskjoldet, med markerte skuldre, parallellsidige i de fremre tre fjerdedelene, tilspisset bakerst. De har tydelige punktrekker og vanligvis et mønster av lyse skjell som noen ganger dekker det meste av overflaten. Beina er middels lange og ganske kraftige. Lårene er fortykkede, vanligvis uten tenner på undersiden. Framleggene (protibiae) ender i en kraftig, innoverrettet pigg. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite (pseudotetramere føtter). Det tredje leddet er tolappet, og det ytterste leddet tynt og sigdformet.

Levevis 
Som de fleste snutebiller er de planteetere. De fleste av artene er knyttet til sumpplanter, for eksempel Grypus equiseti som går på sneller (Equisetum spp.), der larvene lever inne i stenglene. Artene i slekten Notaris lever på forskjellige enfrøbladete sump- og vannplanter, blant annet kjempesøtgress (Glyceria maxima), takrør (Phragmites australis), strandrør (Phalaris arundinacea), starr (Carex spp.), dunkjevler (Typha spp.) og siv (Juncus spp.). Slekten Tanysphyrus spesialiserer seg på flytebladplanten andmat (Lemna spp.). Slekten Thryogenes lever på sivaks (Scirpus spp.), siv (Juncus spp.) og piggknopp (Sparganium spp.). Noen få arter lever på planter som vokser på tørt land, for eksempel einstape (Pteridium aquilinum).

Systematisk inndeling  

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
 Familien snutebiller, Curculionidae Schönherr, 1825
 Underfamilien Erirhininae Schönherr, 1825
 Stammen Stenopelmini LeConte, 1876
 Slekten Argentinorhynchus Bréthes, 1910 - 4 arter
 Slekten Athor Broun, 1909 - én art
 Slekten Baeosomus Broun, 1904 - 2 arter
 Slekten Bagoidellus Hustache, 1929 - 2 arter
 Slekten Bagoidus Kuschel, 1956 - én art
 Slekten Brachybamus Germar, 1835 - 4 arter
 Slekten Cyrtobagous Hustache, 1929 - 2 arter
 Slekten Endaliscus Kirsch, 1874 - 3 arter
 Slekten Helodytes Kuschel, 1952 - 14 arter
 Slekten Hydrotimetes Kolbe, 1911 - 3 arter
 Slekten Ilyodytes Kuschel, 1952 - 2 arter
 Slekten Lissorhoptrus LeConte, 1876 - 25 arter
 Slekten Neobagoidus O'Brien, 1990 - én art
 Slekten Neobagous Hustache, 1926 - 5 arter
 Slekten Neochetina Hustache, 1926 - 10 arter
 Slekten Neohydronomus Hustache, 1926 - 3 arter
 Slekten Niphobolus Blackburn, 1893 - én art
 Slekten Notiodes Schoenherr, 1838 - 6 arter
 Slekten Ochetina Pascoe, 1881 - 3 arter
 Slekten Onychylis LeConte, 1876 - 15 arter
 Slekten Oryzophagus Kuschel, 1952 - én art
 Slekten Penestes Schoenherr, 1825 - 5 arter
 Slekten Pistiacola O'Brien, 1989 - én art
 Slekten Pistiacoloides O'Brien, 1989 - én art
 Slekten Stenopelmus Schoenherr, 1835 - 3 arter
 Slekten Tanysphiroideus Hustache, 1926 - én art

Referanser

Eksterne lenker 
 

Snutebiller
Biller formelt beskrevet i 1876