Titanelefantfugl

Titanelefantfugl eller kjempeelefantfugl (Vorombe titan) er en gigantstor utdødd flygeudyktig elefantfugl og eneste kjente art i slekten Vorombe, som videre inngikk i elefantfuglfamilien (Aepyornithidae). Arten var endemisk til Madagaskar, der den for det meste levde på på sørlige delen av øya. Titanelefantfuglen regnes i dag som den største fuglen som har levd på Jorden.

Taksonomi 

Titanelefantfuglen ble først beskrevet av den britiske forskeren C. W. Andrews i 1894. Den fikk da det vitenskapelige navnet Aepyornis titan. Den var betydelig større enn kjempeelefantfuglen , men de fleste avskrev forskjellen i størrelse som en ren tilfeldighet. Taksonet ble derfor i 1963 synonymisert med kjempeelefantfuglen, av den amerikanske paleontologen Pierce Brodkorb. Nylig har imidlertid forskere ved Zoological Society of London avdekt at taksonet var distinkt nok til en status som selvstendig art. Både formen og størrelsen på benfragmentene skiller seg klart fra alle andre elefantfugler. Taksonet ble derfor i 2018 oppgradert og plassert i sin egen slekt, under det vitenskapelige navnet .

Biologi 
Titanelefantfuglen var større enn alle andre fugler. Den minnet trolig om en forvokst emu (Dromaius novaehollandiae), men var nærmere beslektet med kivifugler (Apterygiformes).

Titanelefantfuglen veide trolig omkring  og snittvekten har blitt estimert til cirka 642,9 kg. Høyden har blitt anslått til  eller mer. Da Hansford & Turvey (2018) beregnet massen for elefantfuglene viste det seg at det største lårbenet (femur) etter en titanelefantfuglen var ufullstendig, slik at det ikke kunne tas med i beregningene. Lårbenet hadde en minste omkrets på 308 mm, noe som tilsier at titanelefantfuglen kan ha veid opp mot hele 860 kg på sitt tyngste.

Funn av elefantfugler er tilnærmet utelukkende gjort på den sørlige halvdelen av Madagaskar, og spesielt i den tørre kyststripen lengst sør og sørvest på øya. Dette er områder som er bevokst med tørre piggete buskvekster. Det er imidlertid også gjort funn i det såkalte sukkulentbeltet, som ligger direkte nord- og nordvest for det tørre buskbeltet langs sør- og sørvestkysten. Nesten alle funn etter hildebrandtselefantfugl (A. hildebrandti) er gjort i det sentrale høylandet nær Antsirabe og Masinandreina, bortsette fra ett funn nær Belo-sur-Mer i sukkulentbeltet vest på øya. Det også gjort funn av de tre andre artene i det sentralt i høylandet nær Antsirabe og Masinandreina.

Det er uklart når arten døde ut. Det viser seg nemlig at Madagaskar ble befolket mange tusen år tidligere enn før antatt, faktisk alt for omkring  siden viser ny forskning. Man har antatt at elefantfuglene døde ut for omkring  siden, med basis i karbondatering, men fuglene må i så fall ha sameksistert med menneskene der i mer enn . Det styrker teorien om at fuglene kanskje ikke ble utryddet direkte av jakt og eggsanking, men snarere som følge av en kombinasjon av dette og habitatødeleggelser og klimaendringer. Det er også fortsatt uklart akkurat når elefantfuglene forsvant, i det Hansford et al. (2018) estimerer at det skjedde for omkring  siden.

Inndeling 
Inndelingen følger Hansford & Turvey (2018). 

 Palaeognathae, primitive nåtidsfugler
 Struthioniformes, strutsefugler
 Notopalaeognathae
 Rheiformes, nandufugler
 Novaeratitae, kasuarfugler, elefantfugler og kivifugler
 Casuariiformes, kasuarfugler
 †Aepyornithiformes, elefantfugler
 Aepyornithidae, elefantfuglfamilien
 Aepyornis
 A. hildebrandti, hildebrandtselefantfugl
 A. maximus, elefantfugl
 Mullerornis
 M. modestus, robustelefantfugl
 Vorombe
 V. titan, titanelefantfugl
 Apterygiformes, kivifugler
 Tinamiformes, tinamufugler (pampashøns)
 †Dinornithiformes, moafugler

Referanser

Eksterne lenker 
 

Notopalaeognathae
Utdødde fugler
Madagaskars endemiske fugler