Beringsnipe

Beringsnipe (Calidris mauri) er en monotypisk trekkende vadefugl i snipefamilien, som hekker i Vest-Alaska og på Tsjuktsjerhalvøya, i det ekstremt østlige Sibir. Arten overvintrer langs kysten i Nord-Amerika, fra det sørvestligste Canada i vest og New Jersey i øst og sørover gjennom Mellom-Amerika og øyene i Mexicogolfen og Karibia til Peru i vest og Fransk Guyana i øst i Sør-Amerika.

Biologi 
Beringsnipa måler cirka  i lengde og veier typisk omkring . Vingespennet utgjør normalt cirka . Hunnen er cirka  større enn hannen, og hun har cirka  lenger nebb, noe lenger undere ekstremiteter og vinger.

Fjærdrakten er kamuflasjefarget, med et spettet mønster. Issen er rødlige nøttefarget med mørke spetter. Arten har også tydelige nøttefargede øredekkere, men kinnene, halsen, brystet og buken har hvit grunnfarge, hvorav kinnene, halsen og brystet med mørke spetter. Oversiden har større mørke spetter i farger fra grått, rødlig nøttefarget og tilnærmet sort. Nebb og ekstremiteter er tilnærmet sorte.

Arten er territorial og danner monogame par. Omkring  av hannene returnerer til den samme reirplassen som forrige år, men kun  av hunnene. Hunnene legger fra midten av mai til slutten av juni. Store hanner og små hunner har en tendens til i snitt å legge først. Hunnen legger normal cirka 4 egg (), og  legginger i sesongen er ikke uvanlig, med et intervall på  timer. Hvert egg veier cirka , og inkubasjonstiden er cirka 21 dager. Begge foreldrene ruger. Avkommet blir flygedyktige omkring  dager gamle, men mora stikker ofte fra redet før den tid. Overlevelsesrater ligger på cirka , om enn noe lavere i snitt for hunner enn hanner.

Ulikt andre små sniper skjer vårtrekket gjerne som en serie av kort trekk, med stopp på  dager. Det er også dokumentert, at fuglene med de lengste vingene gjør de lengste trekkene. Høsttrekket begynner normalt i juli–august, mens vårtrekker gjerne tar til i mars.

Inndeling 
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

 Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
 Chionidi, slirenebbfugler
 Charadrii, lofugler
 Scolopaci (Limicoli), snipefugler
 Pedionomidae, slettevandrerfamilien
 Thinocoridae, rypesnipefamilien
 Rostratulidae, riksesnipefamilien
 Jacanidae, bladhønsfamilien
 Scolopacidae, snipefamilien
 Numeniinae, 
 Limosinae, 
 Calidrinae, 
 Arenariini, 
 Calidrini, 
 Calidris
 C. tenuirostris, sibirsnipe
 C. canutus, polarsnipe (islandssneppe)
 C. virgata, brottsnipe
 C. pugnax, brushane
 C. falcinellus, fjellmyrløper (brednebbsnipe)
 C. acuminata, spisshalesnipe
 C. himantopus, styltesnipe
 C. ferruginea, tundrasnipe (krumnebbsnipe)
 C. temminckii, temmincksnipe (temminksnipe)
 C. subminuta, langtåsnipe
 C. pygmaea, skjesnipe
 C. ruficollis, rødstrupesnipe (ruststrupesnipe)
 C. alba, sandløper (polarløper, strandløper)
 C. alpina, myrsnipe
 C. ptilocnemis, klippesnipe
 C. maritima, fjæreplytt (fjærepist, fjæremus)
 C. bairdii, gulbrystsnipe
 C. minuta, dvergsnipe
 C. minutilla, pygmesnipe (pygmésnipe)
 C. fuscicollis, bonapartesnipe
 C. subruficollis, rustsnipe
 C. melanotos, alaskasnipe, (monotypisk)
 C. pusilla, sandsnipe
 C. mauri, beringsnipe (berigsnipe), (monotypisk)
 Prosobonia, (polynesiasniper)
 Scolopacinae, 
 Tringinae, 
 Turnici, springvaktelfugler
 Lari, måkefugler

Referanser

Eksterne lenker 
 

Snipefugler