Amalekittene

Amalek var ifølge Bibelen sønn av Elifas, sønn av Esau, og amalekittenes mytiske stamfar. 

Amalekittene var et nomadefolk, på Abrahams tid bosatt sørvest for Dødehavet og på Moses' tid utbredt helt til grensen til Egypts grense og over storparten av Sinaihalvøya. Israelittene levde i feide med amalekittene, og Bibelen inneholder påbud om å utrydde dem.

Amalekittene
I Andre Mosebok, kapittel 17, fortelles det at Joshua gikk til angrep mot amalekittene ved fjellet Horeb, mens Moses gikk opp på fjellet og strakk armene mot skyen. Så lenge han orket å holde opp sine armer hadde Israel stridslykken med seg, men da han tretnet til og lot dem synke gikk striden best for amalekittene. Da kom Aron og Hur for å støtte hendene til Moses helt til solnedgang, da seieren til sist var sikret.

I Første Samuelsbok kapittel 15 seirer Saul stort over amalekittene, men begår det feil å skåne Agag, deres konge. Gud tar sin nåde fra Saul og gir plass for gjetergutten David. I samme boks kapittel 30 gjør han så slutt på amalekittene.

Bibelsk historie
I en versjon bunner feiden i en amalekittisk angrep på Israel kort etter utferden fra Egypt. ifølge en annen historie utsa Bileam en forbannelse over amalekittene da de var allierte med Moabs kong Balak ved inntoget i Israel. Også senere nevnes de som allierte med Moab eller med Midjan. Kong Saul ble sagt å ha utryddet alle amalekkiter (foruten Agag, som  Samuel hogg i biter), men de fantes fortsatt i Davids tid, og det fortelles at det var en amalekitt som fortalte for David at han hadde drept Saul. Langt senere beskrives jødenes fiende Haman i legenden Ester som en agagitt.

Littteratur 
 
 
 
 
 
 
 
Sagi, Avi (1994). The Punishment of Amalek in Jewish Tradition: Coping with the Moral Problem, Harvard Theological Review Vol.87, No.3, p. 323-46.

Referanser

Oldtidens Israel
Folkeslag i Den hebraiske bibel
Folkeslag