Sivilmotstand

Sivilmotstand er politiske tiltak som baserer seg på bruk av ikke-voldelig motstand fra sivile grupper til å utfordre en bestemt kraft, makt, politikk eller regime. Sivilmotstand opererer gjennom appeller til motstanderen, press og tvang. Det kan innebære systematiske forsøk på å svekke motstanderens kilder til makt, både nasjonalt og internasjonalt. Former for tiltak har inkludert demonstrasjoner,  bønner, streiker, gå-sakteaksjoner, boikott og utvandring samt sittned-aksjoner og etablering av parallelle institusjoner til regjeringen. Sivile motstandsbevegelsers motiver for å unngå vold er vanligvis knyttet til kontekst, inkludert samfunnets grunnleggende verdier og opplevelse av krig og vold - heller enn absolutte etiske prinsipp. Tilfeller av sivil motstand kan bli funnet gjennom historien og i mange moderne kamper, både mot tyranniske herskere og demokratisk valgte regjeringer. Mahatma Gandhi var den første kjente politiker til å bruke det metoden å frigjøre India fra Britisk imperialisme. Fenomenet sivil motstand er ofte forbundet med utvikling av demokrati.

Historiske eksempler 
Sivil motstand er et langvarig og utbredt fenomen i menneskehetens historie. Flere utredninger på sivil motstand adopterer en historisk tilnærming til analyse av emnet. Tilfeller av sivilmotstand, både vellykkede og mislykkede, inkluderer:

 Mohandas K. Gandhi's rolle i den Den indiske selvstyrekamp i 1917-47
 Martin Luther King jr.s rolle i Borgerrettsbevegelsen i USA (1955–1968)
 Den sudanske revolusjon mot militærregimet (leder Ibrahim Abood )-1958 - 1964.
 Aspekter av Nord-Irland borgerrettsbevegelsen i 1967-72
 En rekke angrep på Selective Service System for å protestere mot Vietnamkrigen, 1967-1971
 Den sudanske revolusjon mot militærregimet (Jaffer Numairy )-1969 - 1984.
 Nellikrevolusjonen i Portugal i 1974-5, som støttet militærkuppet av 25. April 1974
 Den iranske revolusjon i 1977-79, før Khomeini er advent til makten i februar 1979
 Polsk Solidaritet Fagforening brukt sivil motstand for å protestere mot Sovjet - kontrollert regjering, selv etter delegalization og mange crackdowns.
 Folkemaktrevolusjon på Filippinene i 1980-årene som styrtet President Marcos
 Kampen mot apartheid i Sør-Afrika, spesielt før 1961, og i perioden 1983-94.
 Massemobilisering mot autoritære styre i Pinochet ' s Chile, 1983-88
 Demonstrasjonene på Den himmelske freds plass i Kina
 De ulike bevegelser som bidrar til revolusjoner i 1989 i sentral-og øst-Europa, og som delvis førte til oppløsningen av Sovjetunionen i 1991
 Kampanjen mot serbisk dominans i Kosovo, 1990-98, som ble etterfulgt av krigen
 Revolusjonene i Serbia i 2000, Georgia i 2003, og Ukraina i 2004, alle som er involvert vellykket motstand mot en sittende regjering som hadde nektet å erkjenne nederlaget i et valg og hadde forsøkt å forfalske valgresultatet
 Cedarrevolusjonen i Libanon i 2005, etter drapet på tidligere statsminister Rafic Hariri 14. februar 2005, og ringvirkninger etter Syrisk militær tilbaketrekning fra Libanon
 Demonstrasjonene, hovedsakelig ledet av studenter og munker, i Saffron Revolution i Burma i 2007
 Den arabiske våren-opprørene i midtøsten og Nord-Afrika som startet i Tunisia i desember 2010, og som resulterer i 2011, høsten herskere i Tunisia, Egypt, Libya og Jemen. I noen land bevegelser ble fulgt av krigen (f.eks. Borgerkrigen i Syria og Borgerrigen i Jemen) eller ved en retur til militærstyret, som i Egypt i 2013 etter Den egyptiske revolusjonen i 2011

Grunner for å velge å bruke sivil motstand 

Noen ledere av sivilmotstand kamper har oppfordret til bruk av ikke-voldelige metoder for primært etiske grunner, mens andre har lagt vekt på praktiske hensyn. Noen har indikert at begge disse typer faktor som må tas hensyn til – og at de nødvendigvis overlappe.

Referanser 

Politisk filosofi
Krig
Anarkisme
Aktivisme