Kolerapandemien i 1899–1923

Koleraepidemien i  1899–1923, eller den sjette koleraepidemien, var et større utbrudd av kolera som begynte i India, der den tok livet av mer enn  800.000 mennesker, som så spredte seg til Midtøsten, Nord-Afrika, Øst-Europa og Russland.

Beskrivelse
Ifølge Leonard Rogers ble utbruddet spredt med hjemvendede hinduistiske pilegrimer som hadde vært på kumbh mela-valfarten til Haridwar. Den nådde Europa via Punjab, Afghanistan, Persia, og det sørlige Russland.

Koleraen kom også til Nord-Amerika og ble der det siste større utbruddet av kolera. Det skjedde i 1910–1911 da dampskipet «Moltke» førte med seg smittede til New York City fra Napoli. Helsevesenet isolerte de smittede på Swinburne Island, bygd på 1800-tallet som en karanteneanstalt. Elleve mennesker døde, av dem også en helsearbeider som hadde sitt virke der.

Sykdommen rammet videre på det europeisk/asiatiske kontinent, og gjorde seg sterkt gjeldende under første verdenskrig og i noen tid etterpå.

Referanser

Pandemier
Hendelser i 1890-årene
Hendelser i 1900-årene
Hendelser i 1910-årene
Hendelser i 1920-årene