George Blanda

George Frederick Blanda (født 17. september 1927 i Youngwood i Pennsylvania, død 27. september 2010 i Alameda i California) var en profesjonell amerikansk fotballspiller som spilte som placekicker og quarterback i American Football League (AFL) og National Football League (NFL). Blanda spilte i 26 sesonger, den lengste spillerkarrieren i idrettens historie, og hadde da han pensjonerte seg scoret flere poeng enn noen annen spiller.

Blanda la opp i august 1976, og var i en alder av 48 år den eldste aktive utøveren noensinne. Han er en av kun to spiller som har spilt i fire forskjellige tiår (sammen med John Carney) og holder rekorden for flest ekstrapoeng (943) og forsøk (959). I løpet av karrieren sin spilte han under hovedtrenerne Bear Bryant, George Halas, Clem Crowe, Lou Rymkus, Wally Lemm, Pop Ivy, Sammy Baugh, Hugh Taylor, John Rauch og John Madden.

College
Blanda spilte quarterback og kicker for Kentucky fra 1945 til 1948. Trener Paul «Bear» Bryant, som senere ble kjent og satte flere rekorder med rivalene i Southeastern Conference Alabama, tok over som hovedtrener da Blanda var en sophomore, etter at skolelaget hadde gått 1–9 i 1945. Over de neste tre årene tapte Wildcats kun tre kamper per sesong.

Blanda var startende quarterback i sine to siste sesonger i Kentucku (1947 og 1948), og fullførte i perioden 120 pasninger fra 242 forsøk (49,6 %) for 1 451 yards og 12 touchdowns.

Profesjonell karriere

Chicago Bears
Blanda begynte sin profesjonelle karriere med Chicago Bears i 1949. Han spilte for dem i fire sesonger og etablerte seg som en talentfull quarterback og kicker. Chicago Bears signerte Blanda for $600 i 1949, som eier George Halas krevde tilbake da han offisielt ble en del av laget. Blanda fikk en lukrativ kontrakt på $6 000, ettersom de $600 kun var en signeringsbonus. Hvor han i hovedsak ble brukt som en quarterback og placekicker, spilte Blanda også til tider på forsvarssiden som en linebacker. Det var ikke før i 1953 at Blanda ble lagets beste quarterback, men en skade året etter førte til at han mistet sin førsteplass, og over de neste fire årene ble han i hovedsak brukt som en kicker. Blanda kommenterte senere på sitt anstrengte forhold til Halas at «han var så gjerrig at han ikke engang ville kjøpe sparkesko til meg." Blanda reflekterte senere at idretten på 1950-tallet hadde vokst fra Halas, som på det punktet ikke så ut til ha samme interesse i sporten som han tidligere hadde hatt.

Houston Oilers

Blanda la opp etter 1958-sesongen fordi Halas insisterte på å kun bruke ham som en kickcer, men var tilbake i 1960 da American Football League ble stiftet. Han signerte kontrakt som kicker og quarterback for Houston Oilers. Datidens journalister beskrev ham som en «NFL Reject», men Blanda endte opp med å lede Oilers til de to første titlene i ligaens historie, og ble utnevnt All-AFL quarterback og AFL Player of the Year i 1961. I samme sesong ledet han ligaen i pasningsyards (3 330) og touchdownpasninger (36). De 36 touchdownpasningene var det høyeste antallet av en quarterback i NFL eller AFL frem til Y.A. Tittle tangerte rekorden for New York Giants to år senere i . Den delte rekorden ble stående helt til Dan Marino kastet 48 touchdownpasninger i . Blandas 42 interceptions i 1962 er fremdeles en rekord.

I 1962 hadde han to kamper med over 400 pasningsyards for Oilers: 464 yards mot Buffalo Bills den 29. oktober hvor han også kastet fire touchdownpasninger (en 28–16 seier); 418 yards tre uker senere mot Titans of New York, da med syv touchdownpasninger i en 49–13 seier. Blanda kastet 36 touchdownpasninger den sesongen. Han hadde fire eller flere touchdownpasninger i en kamp 13 ganger, og den 1. november 1964 kastet han 68 baller for Houston mot et Buffalo Bills som senere samme år sikret ligatittelen.

Fra 1963 til 1965 ledet Blanda ligaen i pasningsforsøk og fullførte pasninger, og var i topp ti for forsøk, pasninger, yards og touchdown syv sesonger på rad. I 1966 begynte Oilers sesongen 3–5 til til tross for at Blanda hadde en god forbindelse med mottakeren Charley Frazier. Blanda måtte gi fra seg noe spilletid som quarterback til 25 år gamle Don Trull, men fortsatte å spille som lagets hovedkicker. Blanda, som ble utnevnt AFL All-Star fire ganger, så ut til å være ferdig med idretten da Oilers kuttet ham 18. mars 1967. Samme juli ble han derimot signert av Oakland Raiders.

I senere år satte Blanda fokus på arven etter AFL: «Det første året kunne Houston Oilers eller Los Angeles Chargers (som tapte 24–16 mot Oilers i tittelkampen) ha slått NFL-mesterne (Philadelphia) i et Super Bowl.» Han sa videre: «Jeg mener at AFL kunne slått NFL i et Super Bowl i 1960 eller 1961. Jeg syns bare det er dumt at vi aldri fikk sjansen til å bevise det.»

Oakland Raiders
I 1967, Blandas første sesong med Raiders, gjorde evnene hans som kicker at han ledet AFL i poeng scoret med 116. I to tilfeller spilte foten hans en rolle i sen seier for Raiders: tre field goals sikret en seier over de regjerende mestrene Kansas City Chiefs den 1. oktober; i siste uke av seriespillet sparket Blanda inn fire field goals i Houston for en 19–7 seier over sitt gamle lag, Oilers. Tre uker senere møttes de to igjen i AFL Championship Game hvor Raiders vant 40–7.

Raiders møtte deretter Green Bay Packers i Super Bowl II, men tapte.

I 1970 ble Blanda frigitt i sesongoppkjøringen, men jobbet seg tilbake for å spille i sin 21. profesjonelle sesong. En 43 år gammel Blanda hadde en imponerende rekke kamper i løpet av sesongen. Mot Steelers kastet han tre touchdowns da han kom på for å erstatte en skadet Daryle Lamonica. En uke senere sikret han en 17–17 uavgjort med et field goal fra 48 yards med tre sekunder igjen av kampen mot Kansas City Chiefs. Den 8. november tok han igjen banen som quarterback for å kaste en touchdownpasning som utlignet til uavgjort mot Cleveland Browns med 1:34 igjen av kampen, før han sparket et 53-yard field goal med 3 sekunder igjen av kampen og sikret en 23–20 seier. Like etter scoringen erklærte Raiders’ radiokommentator at «George Blanda has just been elected King of the World!» I neste kamp kom Blanda på for Lamonica i fjerde karter og kastet en touchdownpasning til Fred Biletnikoff med 2:28 igjen av kampen som førte til en 24–19 seier over Denver Broncos. Uken derpå sikret Blanda en 20–17 seier over San Diego Chargers med et 16-yard field goal mot slutten av kampen.

I AFC-kampen mot Baltimore Colts kom Blanda igjen på for en skadet Lamonica, og fullførte 17 av 32 pasninger for 217 yards og to touchdowns samtidig som han sparket et 48-yard field goal og to ekstrapoeng. Han klarte å gi Raiders en sjanse inn i fjerde kvarter, men kastet også to interceptions. I en alder av 43 ble han den eldste quarterbacken til å spille i en tittelkamp.

Blandas prestasjoner resulterte i at han ble overrekt Bert Bell Award. Chiefs’ eier Lamar Hunt spøkte at, «Why, this George Blanda is as good as his father, who used to play for Houston.» Selv om han aldri igjen spilte en stor rolle som quarterback forble Blanda Raiders’ kicker i fem sesonger. Blanda ble også den første profesjonelle amerikansk fotballspilleren til å bli utnevnt Associated Press Male Athlete of the Year.

Han spilte sin siste kamp i Pittsburghs Three Rivers Stadium den 4. januar 1975, 48 år gammel, i AFC Championship Game 1975, hvor han sparket et 41-yard field goal og et ekstrapoeng da Raiders tapte 16–10 mot Steelers. Blanda ble kuttet under treningsleiren sent i august 1976, og ble erstattet av Fred Steinfort, men heiet allikevel på laget som skulle vinne NFL-tittelen det året i Super Bowl XI. (Steinfort ble skadet halvveis inn i sesongen og ble erstattet av den 35 år gamle veteranen Errol Mann.)

Karrierestatistikker

Seriespill

Sluttspill

Rekorder og utmerkelser
Etter 26 sesonger med profesjonell amerikansk fotball hadde Blanda fullført 1 911 av 4 007 pasningsforsøk for 26 920 yards og 236 touchdowns. Han holdt NFL-rekorden for flest interceptions kastet med 277, før Brett Favre slo den 14. oktober 2007. Han hadde 344 yards og 9 touchdowns på løp, scoret på 335 av 641 field goals og 943 av 959 ekstrapoeng, for en total på 2 002 poeng. Han hadde i tillegg 1 interception, returnerte to avspark for 19 yards, hadde 22 punts for 809 yards og plukket opp 23 fumbles.

Blanda holder følgende rekorder:

 Flest sesonger: 26 (1949–1958, 1960–1975)
 Flest sesonger med en scoring: 26
 En av to spillere til å spille i fire forskjellige tiår. Blanda spilte på 1940-, 1950-, 1960- og 1970-tallet og John Carney spilte på 1980-, 1990-, 2000- og 2010-tallet.
 Eldste spiller i en NFL-kamp: 
 Flest interceptions kastet i en sesong: 42 (1962)
 Flest touchdownpasninger i en kamp: 7 (Delt med 7 andre) 19. november 1961 mot New York Titans
 Flest PATs scoret (943) og forsøkt (959)

Han er placekickeren på All-Time All-AFL Team og var en av kun 20 spillere som var aktive gjennom alle AFLs ti år, samt en av kun tre som spilte i alle AFL-kampene lagene deres spilte. Blanda ble stemt inn i Pro Football Hall of Fame det første året han var en gyldig kandidat i 1981, og ble også innlemmet i University of Kentucky Hall of Fame.

Blanda holdt rekorden for flest kamper med 340 frem til 26. september 2004 da en annen placekicker tok rekorden, Morten Andersen, og holdt også rekorden for flest kamper på rad frem til 26. september 1976 da defensive end Jim Marshall tok den. Han holder fremdeles rekorden for flest kamper spilt av en AFL/NFL-spiller som ikke kun spilte kicker eller punter. Hans 114 poeng i sluttspillkamper var også en NFL-rekord da han la opp.

Blanda slo Lou Grozas poengrekord i 1971 og holdt den frem til 2000 da den ble slått av Gary Anderson. Blandas 2 002 poeng totalt er fremdeles en 7. plass på topplisten.

U.S. Route 119 i Blandas hjemby Youngwood i Pennsylvania ble omdøpt George Blanda Boulevard i 1985.

I 1999 ble Blanda rangert som #98 på The Sporting News liste over de 100 beste amerikansk fotballspillerne.

Blanda var den første spilleren til å bli draftet i fantasy football da spillet først ble skapt i 1962 av The Greater Oakland Professional Pigskin Prognosticators League.

Privatliv
Blanda var sønn av en kullgruvearbeider fra Slovakia i Pittsburgh-området. Han giftet seg med Betty Harris 17. desember 1949 og de to var sammen frem til han døde den 27. september 2010, ti dager etter hans 84. fødselsdag. De hadde to barn sammen.

Ifølge Pro Football Hall of Fame døde Blanda etter en kort sykdomsperioden den 27. september 2010. Han var 83 år gammel. Det ble avholdt et øyeblikks stillhet i Blandas ære før kampstart mellom Green Bay Packers og Chicago Bears under Monday Night Football den 27. september 2010 i Soldier Field.

Arv
TV-serien Happy Days fra 1970-tallet var lagt til Milwaukee i Wisconsin på 1950-tallet. I episoden «Football Frolics» i sesong 3 som først ble sendt 20. januar 1976 ser  Richie Cunningham (spilt av Ron Howard) og Ralph Malph (Donny Most) kampen mellom Chicago Bears og Chicago Cardinals fra 9. desember 1956. Etter Ed Browns pasning til Harlon Hill blir intercepted av Cardinals, vil Richie at «den andre quarterbacken» skal få en sjanse. Ralph svarer at den andre quarterbacken er «washed up. He's old. He's 30. He's got no future.» Richie argumenterer for at «George Blanda has two or three good years left.» Vitsen er at Blanda fremdeles var aktiv 19 år etter scenen i serien.

Mot slutten av sin karriere spilte Blanda i en rekke reklamer for Chrysler Corporation. Han reklamerte ofte for Dodge Trucks, især Club Cab etter et nytt design ble introdusert i 1973. Blanda spilte også inn reklamer for Schaefer Beer, Brut cologne, Kelloggs og flere på 1970-tallet.

Referanser

"George Blanda: The Old Man". (1999). I ESPN SportsCentury. Michael MacCambridge, redaktør. New York: Hyperion ESPN Books. s. 228.

Eksterne lenker
 
 
 

American Football League All-League-spillere
American Football League All-Stars
American Football League All-Time Team
American Football League Most Valuable Player
Placekickere i amerikansk fotball
Quarterbacks i amerikansk fotball
Personer fra USA av slovakisk opphav
Baltimore Colts-spillere (1947–1950)
Chicago Bears-spillere
Houston Oilers-spillere
Oakland Raiders-spillere
Utøvere av amerikansk fotball fra USA
Personer fra Westmoreland County i Pennsylvania
Medlemmer av Pro Football Hall of Fame