Kistemur

Kistemur eller skallmur er en tykk, massiv murvegg, murt med to murer (vanger) og et mellomrom fylt med en blanding av uregelmessig stein, grus og bindemiddel, som for eksempel mørtel eller leire. Denne typen mur ble vanligere ved bruk av bindemiddel og steinmaterialet kunne være mer ujevnt enn ved tørrmur. I Norge var teknikken i bruk fra rundt 1000. Yttervangene er som oftest murt opp av naturstein. Kistemuren skiller seg fra kompaktmuren hvor steinene er gjennomgående. Kompaktmuren er den eldste typen og kistemuren ble særlig vanlig i middelalderen. 

I Norge er nesten alle murvegger fra middelalderen utført som kistemur. Denne byggeteknikken var svært arbeidsbesparende sammenlignet med murer av kompakt stein. Kalkmørtelen brukt i middelalderen har vist seg svært sterk og bestandig, og kistemurkjerner av kalkmørtel og blandet stein er ofte så sterk at den kan stå av seg selv om vangene fjernes. Kalkmørtelen herdet sakte og mørtelen måtte herde godt før neste lag tunge steiner ble lagt slik at arbeidet gikk relativt langsomt. I romansk tid ble de store steinene lagt på flatsiden og stukket inn i murkjernen og sikret med mørtel, slik at konstruksjonen ble svært solid. I romanske bygg med steinen lagt på flatsiden var hvert lag (skift) 10-30 centimeter. I gotiske bygg ble ofte steinen i vangen satt på høykant, noe som krevde høy kvalitet på mørtelen for å holde steinen på plass. Steiner på høykant og store flater vendt mot rommet ble mer påvirket av varmen ved brann og kunne skalle av.

Kistemur blir vanligvis brukt i steingjerder, grunnmurer, kjellere, vernemurer, dammer og fløtningsanlegg. En rekke norske kirker fra middelalderen har yttervegger bygget med kistemur, som Værnes kirke og Nesodden kirke. I middelalderske Slidredomen og Enebakk kirke er ytterveggen kistemur og takstolen hviler på toppen av kistemuren. Håkonshallen er oppført i kistemur. Murene i Kongsvinger festning er for en stor del i form av kistemur av gråstein og kalkmørtel, en vanlig byggemåte for slike festninger. I småhus er kistemurer rundt 1 meter tykke og i større bygg opp til 3 meter. I kirker er det vanlig med 1,2 til 1,8 meter tykkelse.

For å få vangene til å stå, må de forankres ved at enkelte av steinene binder inn i murkjernen. Det har til dels vært brukt gjennomgående større steiner for stabiltet og toppen er ofte avrettet med steinheller eller mørtel.

Referanser

Eksterne lenker 
 
Byggforsk: Eldre bygningsfundamenter og grunnmurer
 «Generelt om festningsmurer»; forsvarsbygg.no
 

Byggeteknikk
Murer
Bygg og anlegg