SOFAR-kanal

SOFAR-kanal (engelsk forkortelse for Sound Fixing and Ranging channel)), eller dyp lyd-kanal (DSC), er et horisontalt lag av vann i havet der dybdens lydhastighet er på sitt minimum. SOFAR-kanalen fungerer som en bølgeleder for lyd, og lavfrekvente lydbølger i kanalen kan reise tusenvis av kilometer før de spres.

Et eksempel var mottak av kodede signaler generert av overvåkingsfartøyet "Cory Chouest" nær Heard-Island, som lå i den sørlige Indiske hav (mellom-Afrika, Australia og Antarktis), fra hydrofoner i deler av alle de fem største havbassengene og så fjernt unna som  Nord-Atlanteren og Nord-Stillehavet.

Dette fenomenet er en viktig faktor i havovervåking. Den dype lyd-kanalen ble oppdaget og beskrevet uavhengig av hverandre - av Maurice Ewing og J. Lamar Worzel ved Columbia University og Leonid Brekhovskikh på Lebedev Fysikk Institutt i 1940-årene. Under testing av konseptet i 1944, hang Ewing og Worzel en hydrofon fra "Saluda", et seilfartøy som var tilordnet til deres undervannslyd-laboratorium. Et annet skip satte av eksplosive ladninger opp til 900 nmi (i 1 000 mi; 1 700 km) km unna.

Prinsipp 

Temperatur er den dominerende faktoren i å bestemme lydens hastighet i havet. I områder med høyere temperaturer (f.eks. i nærheten av overflaten),  er lydhastigheten størst. Temperaturen avtar med dybden og lydhastigheten reduseres tilsvarende inntil temperaturen blir stabil og trykket blir den dominerende faktor. Analyse av testdata fra Heard Island mottatt av hydrofoner på Ascension Island viste et middels utvalg av 9,200 km (5º700 mi; 5 000 nmi) fra kilden, og funnet signal-støy-forholdet "overraskende høyt", alt fra 19 til 30 dB, med uventet fasestabilitet og amplitudevariasjon etter en reisetid på ca 1 time, 44 minutter og 17 sekunder.

I populærkulturen 
Romanen The Hunt for Red October beskriver bruk av SOFAR kanalen i ubåtgjenkjenning.

Referanser 

Oseanografi
Navigasjon
Akustikk