Filippinsk mytologi

Filippinsk mytologi består av en samling beretninger om guder og magiske vesener. Selv om Filippinene i dag er et overveiende katolsk land, lever minnet, og noen ganger en understrøm av overtro, om noen vesener og fortellinger videre i folketroen.

Landet består av mange øyer og det er befolket av mange ofte ganske forskjellige etniske grupper. Det er en grunn til at en enhetlig filippinsk mutologi ikke finnes; her er det store regionale forskjeller. Begrepet filippinsk mytologi har likevel vært brukt som en samlebetegnelse siden 1900-tallet.

Filippinsk mytologi er inkorporert fra forskjellige kilder, har likhetespunkter med indonesiske og malayiske myter, så vel som, hinduistiske, muslimske, shintoistiske, buddhistiske og kristne tradisjoner. Noe  som er felles, er en tro på himmel, helvete og menneskets sjel. Himmelen kalles kaluwalhatian, kalangitan, kamurawayan, og annet. Helvete er kasamaan, sulad, og annet). Den menneskelige sjel er kaluluwa, kaulolan, makatu, ginokud og annet.

Filippinsk mytologi søker å forklare verden (religiøs kosmologi) ved hjelp av åndeveseneres liv og inngripen. De kalles anitoer i nord og diwataer i sør. Det finnes også heroer og mytologiske skapninger. De fleste av disse myter er blitt overlevert ved munslig tradering, og bevart i samfunnene av åndelige ledere eller sjamaner (babaylan, katalonan, mumbaki, baglan, machanitu, walian, mangubat, bahasa, etc.) og samfunnets eldste.

Litteratur 
Philippinische Märchen - Nacherzählt von Josef Genzor, Verlag Werner Dausien, Hanau/Main Deutschland 1978, ISBN 3-76843842-2
Philippinische Märchen - Hrsg. Hazel Wrigglesworth, Eugen Diederichs Verlag, Wien Österreich 1993, ISBN 3-424-01095-2
Eugenio, Damiana (2007): Philippinische Volksliteratur: Eine Anthologie, 2., Quezon Stadt: Universität der Philippinen Presse, 498. ISBN 978-971-542-536-0