S.I. Padmavati

Sivaramakrishna Iyer Padmavati, kjent som dr. S.I. Padmavati eller dr. S. Padmavati, (født 20. juni 1917 i Britisk Burma, død 29. august 2020 i New Delhi i India) var en burmesiskfødt indisk kardiolog.

Hun ble Indias første kvinnelige kardiolog i 1954. Hun var direktør for National Heart Institute i Delhi og grunnlegger av og president for All India Heart Foundation.

Liv og virke

Bakgrunn
Padmavati var datter av en skrankeadvokat i Burma (Myanmar). Hun hadde tre brødre og to søstre.

Utdannelse, virke i utlandet
Hun fikk MBBS-graden fra Rangoon Medical College i Rangoon og flyttet senere til London i 1949, der hun fikk FRCP fra Royal College of Physicians, fulgt av FRCPE fra Royal College of Physicians of Edinburgh. Mens hun var i Storbritannia arbeidet hun ved National Heart Hospital, National Chest Hospital og ved National Hospital ved Queen Square i London.

Padmavati tok et tre måneder langt kardiologikurs ved et sykehus i Sverige. Hun fikk et fellowship ved Johns Hopkins Hospital i Baltimore (del av Johns Hopkins University) i USA. Der studerte hun under kardiologen Helen Taussig. I 1952 fortsatte hun ved Harvard Medical School (Harvard University), der hun studerte under Paul Dudley White, en pionér innen moderne kardiologi.

Padmavati mottok Indias nest høyeste hedersbevisning for sivile, Padma Vibhushan, i 1992. Padmavati var innvalgt fellow i National Academy of Medical Sciences.

Karriere i India
Tilbake i India begynte hun i 1953 som foreleser ved Lady Hardinge Medical College i Delhi, der hun åpnet en kardiologisk klinikk. I 1954 var hun blant de første få kvinnelige kardiologene i India. Hun ble eksaminator ved Medical Council of India, og startet den første kardilogiske doktorgradsutdannelse i India. Hun grunnla All India Heart Foundation (AIHF) i 1962, sammen med en gruppe leger og med forretningsmannen Ashok Jain fra Bennett, Coleman & Co. Ltd.

Hun begynte ved Maulana Azad Medical College i Delhi i 1967, og ble tildelt Padma Bhushan av den indiske regjering samme år. Hun etablerte en av de første kardiologiavdelinger, ved G.B. Pant Hospital, på collegets campus. Hun var generalsekretær for 5. World Congress of Cardiology i New Delhi i 1966.

På 1970-tallet var hun hovedadministrator av tre større institusjoner samtidig: Maulana Azad Medical College, Lok Nayak Hospital og G.B.Pant Hospital. Hun gikk av som direktør (rektor) for Maulana Azad Medical college i 1978.

Som pensjonist etablerte hun National Heart Institute (NHI) under AIHF i South Delhi i 1981, og det utvidet sin virksomhet kraftig til tertiary patient care, forskning og folkehelse, og der fortsatte hun å virke.

Padmavati ble fellow av European Society of Cardiology i 2007, da hun var nitti år gammel, og ble dermed den eldste fellow av ESC.

Død
Padmavati døde den 29. august 2020 av covid-19 på National Heart Institute i New Delhi i en alder av 103 år.

Referanser

Personer etter føde- eller oppvekststed i Myanmar
Indiske leger
Kardiologer
Dødsfall relatert til covid-19 i India
Burmesere
Medisinere ofre for covidpandemien