8. mars i Norge

8. mars i Norge er arrangementer i forbindelse med Den internasjonale kvinnedagen 8. mars i Norge. Det avholdes flere arrangementer og markeringer i forbindelse med 8. mars i ulike deler av landet. 8. marskomitéen i flere norske byer holder tradisjonen med demonstrasjonstog i hevd og markerer årlig dagen.

Historie

I Norge ble den internasjonale kvinnedagen markert første gang i 1915. Kvinneforbundet i Arbeiderpartiet avholdt et folkemøte for fred denne dagen. Det ble ikke en regelmessig markering før etter annen verdenskrig. Da ble dagen markert av Norges Demokratiske Kvinneforbund (stiftet 1948) og etterfølgeren Norsk Kvinneforbund, begge med tilknytning til Norges Kommunistiske Parti (NKP). Markeringene den gangen var små og hadde en klar tilknytning til NKP. NKP-tilknytningen og den kalde krigen gjorde at den etablerte kvinnebevegelsen tok sterk avstand fra arrangementet.

Den nye kvinnebevegelsen som oppstod i 1970-årene begynte å markere dagen fra 1972, og dagen fikk en annen profil enn tidligere, samtidig som NKPerne ble marginalisert i markeringen. Da tok en gruppe fra Kvinnefronten i Oslo initiativ til en felles markering med flere andre kvinneorganisasjoner. Siden ble dagen en viktig markeringsdag – landet over gikk små og store demonstrasjonstog, noen med en håndfull deltakere, andre med flere tusen. Dagen hadde sin storhetstid i 1970-årene, og spesielt i 1978 da over  kvinner og menn gikk i tog over hele landet. I Oslo gikk det to konkurrerende tog, som følge av at de andre kvinneorganisasjonene etterhvert ikke ønsket å samarbeide med Kvinnefronten på grunn av organisasjonens tilknytning til Arbeidernes kommunistparti.

I 1980-, 1990- og 2000-årene sank oppslutningen. Men i 2014 ble det rekordstor oppslutning på bakgrunn av abortloven. Hovedparolen var «Forsvar abortloven – nei til reservasjonsretten». Bakgrunnen for oppslutningen var i hovedsak motstanden mot regjeringens planer om å innføre reservasjonsrett for leger i abortspørsmål. På selve Youngstorget var det samlet  mennesker og i nærliggende gater rundt . Også i Trondheim, Bergen og flere andre byer deltok rekordmange. I Bergen samlet  mennesker seg på Torgallmenningen, nesten dobbelt så mange som rekorden fra 1970-årene, og i Trondheim samlet  seg, noe som ble beskrevet som det meste siden 1970-årene.

Inkludering av transpersoner
Fra 2020 har markeringene i noen byer vært preget av konflikt i den radikale kvinnebevegelsen om inkludering av transkvinner og ikke-binære, som har ført til anklager om transfobi. Dette gjelder særlig i Oslo, der transekskluderende radikalfeministiske organisasjoner som Women’s Declaration International (WDI) og Kvinneaktivistene har markert seg med flere transfiendtlige paroler og utspill. I 2021 var WDIs paroler f.eks. «nei til vranglære i grunnskolen, jenter og kvinner har ikke penis» og «kun kvinner er kvinner», som ble kritisert for å være hatefulle. WDI/Kvinneaktivistene gikk i 2022 med parolen «transkvinner er menn» i toget. I 2022 fikk Kvinnegruppa Ottar og Kvinnefronten kritikk for å ha lagt frem et forslag som innebar at ikke-binære ble fratatt stemmeretten på parolemøtene. Som følge av dette har det fra 2022 igjen vært to 8. marstog i Oslo. Kvinneaktivistene, som beskriver seg som «en radikalfeministisk aktivistorganisasjon for kvinner» og som i § 1 i vedtektene sine uttaler at «med kvinner mener vi kvinner», har foreslått å fjerne stemmeretten for transkvinner. Samtidig innstilte Kvinnefrontens representant på at Kvinneaktivistene skulle få plass i arbeidsutvalget.

Flere organisasjoner har fordømt transfobiske paroler i forbindelse med 8. mars, og som reaksjon på WDIs paroleforslag uttalte leder i Rød Ungdom Alberte Bekkhus at TERFer «allierer seg med høyreekstreme grupperinger» og har «ingenting i kvinnebevegelsen å gjøre», og at «man kan ikke kalle seg feminist dersom man er transekskluderende». Etter masseskytingen i Oslo 2022 uttalte AUF-leder Astrid Hoem at venstresiden «har et særlig ansvar når vi ser hatet blusse opp i de som føler en tilhørighet til oss. Transpersoner opplever hat fra alle hold. Høyreekstreme, konservative religiøse, men også stemmer på venstresida, som høylytt kommer med ytterliggående utsagn mot transpersoner». Leder for Ekstremismekommisjonen Cathrine Thorleifsson pekte på økt hets mot skeive i Norge og sa at «vi har sett en tilspisset diskusjon om for eksempel transpersoner i ulike subkulturer på nettet. Det er en økt moralsk panikk [...] Og vi vet at før volden, kommer avhumaniseringen».

I andre byer som Bergen og Tromsø har alle feminister stemmerett uansett kjønn, og det har ikke vært den samme konflikten om inkludering av transpersoner.

Referanser

Arrangementer
Feminisme i Norge