Martialis av Limoges

Martialis av Limoges, død i det tredje århundre, var den første biskopen i Limoges i Gallia ifølge en biografi av Saturninus, den første biskopen av Toulouse. Denne biografien er gått tapt, men den siteres av Gregor av Tours i dennes verk Frankerkrøniken (Historia Francorum).

Det eksisterer to biografier om Martial, Vita Sancti Martialis, den ene mer fantasifull enn den andre. De kalles på fransk La Vie primitive (Vita antiqua) og La Vie récente (Vita prolixior). Den første ble skrevet av et medlem av presteskapet i Limousin på 700- eller 800-tallet men tillagt Martin av Tours, mens den andre ble skrevet tidlig på 1000-tallet, og er den mest oppsiktsvekkende - men feilaktige.

Han stammet fra Orienten og ble utsendt av paven, antagelig på midten av 200-tallet, og fulgte romerveien over Bourges til Limoges. Gregor av Tours forteller at Martialis skulle ha vært en av de syv biskoper som under keiser Decius' regjeringstid (249–251) virket i Gallia. Over hans grav ble klosteret Saint-Martial grunnlagt i 848.

I perioden mellom 990 til 1028 ble Martial i forbindelse med gudsfredsbevegelsen ved hjelp av et da tilbleven vita til apostelen Peters fetter og til en av Jesu disipler, og til deltager under nattverden og til tilstede under Kristi himmelfart og på Pinsefesten. Dermed ble han én av Frankrikes viktigste helgener.  Denne helgenbiografien var i virkeligheten en fantasi sammenstilt av benediktineren Adémar de Chabannes; da dette ble avslørt av en annen fra samme klosterorden, produserte han noen nye forfalskningen som «støttet» den opprinnelige. Han lykkedes med dette. 

Derimot slo ikke denne forståelse gjennom i Roma. Og i 1920-årene ble det tydeligere tilbakevist. 

Det er  blitt klart bevist at han ikke kan regnes som en av Kristi 72 disipler, skjønt han var den første som forkynte troen i provinsen Limoges. Biskop Bernard Buissas av Limoges (1844-56) ba så sent som i 1853 Den hellige stol om at den eldste av hans forgjengere ikke skulle fratas den æren som han så lenge hadde hatt som en av Jesu 72 disipler. Men Rituskongregasjonen avslo den 8. april 1854 enstemmig denne anmodningen, og den salige pave Pius IX (1846-78) gjentok dette avslaget i sin bulle av 8. mai 1854. Vatikanet avslo fullstendig å gi Martial tittelen Kristi disippel og nøyde seg med å si at den kulten som ble ham til del, var av svært gammel opprinnelse. Men bispedømmet Limoges fikk tillatelse til å kalle ham sin apostel. Rituskongregasjonen nektet å ratifisere den angivelige bullen fra pave Johannes XIX og erklærte at Martial skulle æres i messen, litaniet og officiet bare som biskop og bekjenner.

Den hellige Martialis' festdag er 30. juni. Kirken San Marziale i Venezia er dedikert til ham.

Referanser 

Franske helgener
Ikkefranske katolske biskoper i Frankrike