Mafalda av Portugal

Mafalda von Portugal (født muligens 11. januar 1197 i Amarante i Portugal; død 1. mai 1257 i klosteret São Bento i Rio Tinto) var en portugisisk prinsesse, dronning av Castilla og nonne. Hun æres som salig i den katolske kirke.

Liv og virke

Bakgrunn
Såvidt man kan rekonstruere den salige Mafaldas liv, var hun datter av kong Sancho I av Portugal, og dermed søster til hans etterfølger Alfons II og av de likeså saligkårede prinsessene Sancha og Theresia.

Dronning av Castilla
Kong Sancho døde i 1211, og enkedronningen overtok som regent, mens den egentlige makten lå hos ministeren Nuñez de Lara. Portugal var sterkt engasjert i gjenerobringskrigen mot araberne, og det var politisk nødvendig med et tettere vennskap med nabokongeriket Castilla. Minister Nuñez bestemte derfor at Mafalda skulle gifte seg med sin unge fetter, kong Henrik I av Castilla (1214-17), som var mye yngre enn henne.

I år 1215 ble hun dermed gift med den mindreårige kastiljanske kong Henrik I. Han var så ung at det ikke kom til noen fullbyrdelse av ekteskapet. Den unge kongen døde allerede som 13-årig i 1217. Da hadde pave Innocens III allerede i 1216 annullert ekteskapet, på grunn av konsangvinitet, det vil si for nært slektskap.

Tilbake i Portugal
Mafalda vendte tilbake til Portugal, og der engasjerte hun seg for reform av klostrene. Hun hadde ved sin far Sancho Is død i 1212 fått retten til slottet Seia med tilhørende domener og tittelen dronning, noe som ble anfektet av hennes bror. Hun og hennes søstre, som ble støttet av deler av adelen, havnet derfor i langvarige strider med brorwn. Stridighetene ble avsluttet da hennes brorsønn besteg tronen i 1223 og tilerkjente sine tanter en del landområdee og tittelen «prinsessedronninger».

Mafalda trådte selv inn i cistencienserinnenes kloster i Arouca. Dette klosteret fikk hun styrket i den grad at det for ble et religiøst senter i regionen i århundrer. Også cistercienserinneklosteret i São Bento i Rio Tinto ble reformert av henne. Hun hadde fått en særlig dispensasjon for å beholde kontrollen med sitt arvegods. Dette var med på å sette henne i stand til å initiere mange slags reformer og arbeider for de fattiges gunst. Hun levde et asketisk liv med streng observans av regelen, sov rett på bakken og tilbrakte hele netter i bønn. Hun brukte sin betydelige formue på å restaurere katedralen i Oporto, grunnlegge et hospits for pilegrimer og et hospital for tolv enker i Arouca og å bygge en bro over elva Talmeda. Dette gav henne blant folk i samtiden tilnavnet «Santa Rainha Mafalda». Kort før sin død i 1255 stod hun i brevkontakt med pave Alexander IV.

Etter en pilegrimsreise til helligdommen for Vår Frue av Silva ble hun syk i Rio Tinto og døde i cisterciensermunkenes kloster der den 1. mai 1256.

Saligkåring
I 1616 var det planen å tilbakeføre hennes levninger fra Rio Tinto til klosteret i Arouca. Det var da blitt snakk om mulig helligkåring. Det ble da oppdaget at hennes legeme ikke var gått i forråtnelse. Dette førte til en forøket venerasjon av henne. I 1718 hennes levninger lagt i et nytt relikvieskrin.

Hun ble saligkåret i 1792 av pave Pius VI.

Referanser

Litteratur 
 Knaurs Kulturführer- Portugal, 1998, Weltbildverlag, ISBN 3-8289-0675-3
 Vera Schaubner, Hanns-Michael Schindler: Bildlexikon der Heiligen, Seligen und Namenspatrone, Pattlochverlag, 1989, ISBN 3-629-00705-8
 Lexikon der Namen und Heiligen, Nikol-Verlag, 2002, ISBN 3-933203-63-5

Personer fra distriktet Porto
Adelige personer
Saligkårede
Dronninger
Katolske ordenssøstre og nonner
Portugisiske medlemmer av katolske ordener
cisterciensere