Athena Alea-tempelet

Athena Alea-tempelet var en helligdom i Tegea i antikkens Hellas, dedikert til gudinnen Athena under epitetten Athena Aleia; en synkronisering mellom den olympiske gudinnen Athena og den lokale Arkadiske gudinnen Alea. Det var et meget viktig tempel, og spilte en avgjørende rolle for identiten til de gamle Tegeanerne. Det fungerte som et sentralt punkt for et betydelig område allerede fra det tiende århundre f.Kr., og har gitt bevis for kontakt med flere nærliggende regioner som Argolid og Laconia fra en tidlig tid.

Historie 
Ifølge den greske reiseskribenten Pausanias ble templet sagt å ha blitt bygget av den lokale helten Aleus, Apheidas sønn.  Navnet på denne helten er etymologisk forbundet med gudinnen Alea, og kan være en senere genealogisk forklaring for opprinnelsen til templet.  Dette ville da indikere at tradisjonene til den lokale gudinnen på Pausanias tid nesten var glemt, og en ny heroisk karakter hadde blitt oppfunnet for å fylle hennes plass. 

Det første templet på stedet går sannsynligvis tilbake til den tidlige arkaiske perioden i gresk historie; minnet om dette templet overlevde, og er inkludert i Pausanias' beretning om Tegea. Ifølge Herodot var der i templet kjeder som var knyttet til et mislykkede spartanisk angrep på Tegea i det sjette århundre. Pausanias sier at dette templet brant ned i 394 f.Kr., og et annet tempel ble bygget av den berømte parianske arkitekten Skopas; Pausanias forteller også at dette tempet var blant de vakreste i Peloponnes.

Tempelet til Athena Alea i Tegea var et gammelt og æret asyl, og anikke kilder nevner flere individ som søkte tilflukt i helligdomn. Blant de berømte menneskene som søkte asyl i templet, forteller Pausanias om Chryseis, den spartaniske Leotychides og den spartanske general Pausanias.

Interiør og utsiden av templet 
Det gjenoppbygde templet var av den doriske ordenen og var i størrelse og prakt  sagt å overstige alle andre templer i Peloponnes. Det var omgitt av tre rekker avsøyler av forskjellige ordener. Pausanias beskrivelse av dette templet sier at den første raden med søyler var av den doriske orden, med den neste som var korinthisk orden, og den ytre templet var søyler av den joniske orden. Han går videre til å nevne ikonografiske representasjoner av kalydoniske svinjakt og den lokale helten Telephos 'kamp mot Achilles på Caycus sletten.

Kultstatuen av Athena var laget av elfenben og ble beskrevet som "... laget i hele elfenben, arbeid av Endoeus. De som har ansvaret for nysgjerrigheten sier at en av svineens tenner har brutt av; den gjenværende er holdt i keiserens hager, i et helligdom til Dionysos, og er omtrent en halv fem meter lang".  Kultestatuen ble senere tatt til Roma av Augustus for å dekorere Forum Augustus.

Kombinasjonen av myter i ikonografien på utsiden av templet er interessant, og inneholder myther av både lokal tegeansk og panhellenisk betydning, et ekemple på panhellenisk myth i ikonografien er for eksempel representasjonen av  den kalydoniske svinjakt øst siden av templet. Denne myten er forbundet med Tegea gjennom rollen som den arkadiske heltinnen Atalanta hadde i mythen samt et sett av ytterligere tegean-helter som er nevnt av Pausanias. Inkludering av dette glorifiserte Atalanta's rolle, som talte til et panhellenisk publikum. Ifølge Pausanias ble svinets tenner plassert inn i templet, der de ble frem til Augustus fjernet dem, mens dyrets forfalne pels forble i helligdommen til hans dager.

Scenen med den lokale helten Telephos som kjempet med Achilles koblet Tegeanerne til større mer berømte myter, Telephos var sønn av Heracles og Auge, den første prestinnen til Athena Alea i mytiske historier. Et mannlig hode med løvskinet kappe funnet her kan være forbundet med Telephos, og dermed sette ham på nivå med denne modige helten fra Trojanerkrigen, dette understreker Tegea sine lokale helter på et panhellenisk nivå gjennom ikonografien i dette templet.

Også interiøret av templet ble beskrevet av Pausanias, som refererer til en kombinasjon av myter av lokal betydning. Han begynner med å nevne figuren av Athena i Tegea i hans dager, som han sier var fra distriktet til Manthurerene; blant dem hadde hun etternavn Hippia («hestegudinnen»). Manthurerene hevdet at gudinnen drev sin vogn og hester mot Enkelados under slaget mellom gudene og gjentene. Pausanias hevder deretter videre at denne gudinnen ble kjent som Alea blant grekerne.

Tilbedelse og ikoner i templet 
Ved siden av avbildningen av Athena stod det to andre statuer av guddommer: på den ene siden stod det en statue av Asklepios, som var guden for legekunsten, og på den andre siden stod en statue av Hygiea, gudinnen for helse og renhet. Også de to statuene var laget av Skopas av Paros.

Pausanias sier at ifølge lokal tradisjon, var alteret til Athena Alea laget av den mytiske helten Melampus, sønnen til Amythaon. På alteret selv var det på en side representasjoner av Rhea, den lokale nymfen Oinoe, som var sykepleieren til Zeus og mor til Pan i Tegeanske tradisjoner.  På den andre siden var fire mytiske karakterer Glauke, Neda, Theisoa og Anthrakia; en annen side inkluderte Ide, Hagno, Alkinoe og Phrixa. Til slutt var det ikonografiske representasjoner av Musene og Mnemosyne, minnesgudinne.

I tillegg til kultbilder, var det flere representasjoner av viktige lokale heroiske karakterer som Thelephos og Atlanta, men også skjoldet til Marpessa, som samlet kvinnene i Tegea for å forsvare byen mot spartanerne, noe som førte til grunnleggelsen av kulten til Ares Gynaecothoenas i Tegeansk territorium.

Det var to festivaler feiret på helligdommen; Aleaia og Halotia, den første feiringen av Alea, og den siste i feiringen for en seier over spartanerne.

Pausanias sier også at presten i Athena Alea-templet i Tegea var en gutt, som bare holdt stillingen til han nådde puberteten.

Utgravninger 
Templet har en lang historie med arkeologisk utforskning, som går tilbake til 1806 da den irske maleren og forfatteren Edward Dodwell fant templet ved hjelp av Pausanias' verk. Selv om templet ble anerkjent på denne tiden, ville det ta flere tiår før de første utgravningene av stedet, og det var først på 1870-tallet at utgravinger begynte; de første utgravingene ble gjort av et Tysk team og deres resultater ble publisert i Mitteilungen des Archäologisches Institutes i Athen i 1880.  Etter tyskerne ble stedet tatt over av Franske arkeologer som  ledet noen utgravningsoppdrag til Tegea i begynnelsen av 1900-tallet. Greske arkeologer drev felt arbeid i helligdommen i 1908 og i 1976-1977.

Siden 1990-tallet har helligdomen vært under kontroll av det norske instituttet i Athen, etter at den norske arkeologen Erik Østby oppdaget rester av den arkaiske helligdommen, som hadde blitt foreslått å være en tidlig kristen eller bysantisk kirke i de franske utgivelsene om heligdomen. Siden da har de norske teamene ledet utgravninger på helligdommen (den siste til dags dato ferdig i 2004), samt på det større territoriet til den gamle byen Tegea.

Litteratur 
Mostratos, G. (2019) "The Manipulation of Panhellenic and Local Myth in the Pedimental Compositions of the Century Pelonnesian Temples", i E. Koulakiotis og C. Dunn. (ed.) Politisk religion i den gresk-romerske verden: Diskurser, praktiske og bilder, Cambridge Scholars Publishing: Newcastle, 225-263.

Referanser

Eksterne lenker 

Sider uten gjennomgåtte oversettelser
Gresk arkitektur
Templer
Tripoli