Eliminasjonskonstanten

Eliminasjonskonstanten er et begrep som brukes innen kjemien for å beskrive hastigheten på en kjemisk reaksjon. Denne konstanten indikerer hvor raskt reaksjonen foregår, og er spesielt viktig for reaksjoner som går sakte.

Eliminasjonskonstanten (k) er definert som hastighetskonstanten for den irreversible nedbrytningen av et reaktantmolekyl i løsning. Konstanten er gitt ved ligningen:

k = ln(2) / t½

der t½ er halveringstiden for reaksjonen. Dette betyr at jo kortere halveringstid, desto høyere blir eliminasjonskonstanten. Eliminasjonskonstanten kan også uttrykkes som en hastighet, som angir hvor mange molekyler som blir nedbrutt per tidsenhet.

Eliminasjonskonstanten er av stor betydning i farmakologi og medisin, hvor den brukes til å beregne dosering og halveringstid for ulike legemidler. I tillegg er konstanten viktig innen industriell kjemi, hvor den brukes til å kontrollere og optimalisere reaksjonshastigheten i ulike prosesser.

Eliminasjonskonstanten kan variere avhengig av ulike faktorer, som temperatur, pH-verdi og konsentrasjonen av reaktantene. Derfor må den alltid bestemmes eksperimentelt for hver reaksjon. Konstanten kan også påvirkes av tilstedeværelsen av katalysatorer eller inhibitorer, som kan øke eller redusere reaksjonshastigheten.

Kilder 
 Johnson, R. P. (2008). The kinetics of simple elimination reactions. Journal of Chemical Education, 85(4), 523.
 Katritzky, A. R., & Pozharskii, A. F. (2000). Handbook of Heterocyclic Chemistry. Academic Press.
 Katzung, B. G., Masters, S. B., & Trevor, A. J. (2012). Basic and Clinical Pharmacology. McGraw-Hill Medical.

Kjemiske reaksjoner