Verdistrømskartlegging

Verdistrømskartlegging, også kalt verdistrømsanalyse eller verdiflytanalyse, er en strømlinjeformet styringsmetode for å analysere nåværende tilstand og utforme en ønsket fremtidig tilstand for et produkt eller en tjeneste fra begynnelsen av en spesifikk prosess og gjennom en serie hendelser inntil den når kunden. Et verdistrømskart er et visuelt representasjon som viser alle kritiske steg i en bestemt prosess og enkelt kvantifiserer tiden og volumet som kreves på hvert steg. Verdistrømskart viser flyten av både materialer og informasjon gjennom prosessen.

Mens et verdistrøm-kart representerer en hoved-forretningsprosess som tilfører verdi til et materielt produkt, så viser et verdikjede-diagram en oversikt over alle aktiviteter i et selskap. Andre forretningsaktiviteter kan representeres i verdistrømdiagram og andre diagram som representerer forretningsprosesser som skaper og bruker forretningsdata.

Formål 
Formålet med verdistrømskartlegging er å identifisere og fjerne eller redusere svinn i verdistrømmer, og dermed øke effektiviteten til en gitt verdistrøm. Fjerning av bortkastet arbeid er ment å øke produktiviteten ved å gi mer strømlnjeformet drift som igjen gjør svinn og kvalitetsproblemer lettere å identifisere.

Bruk 
Innen strømlinjeformet produksjon finnes støttemetoder for verdistrømskartlegging for å analysere og utforme flyter på systemnivå (på tvers av flere prosesser).

Selv om verdistrømskartlegging er mest kjent fra produksjon brukes det også innen logistikk, forsyningskjeder, tjenestenæringer, helsevesen, programvareutvikling, produktutvikling og administrasjon.

Identifisering av svinn

Typer svinn 
Daniel T. Jones (1995) identifiserte 7 allment aksepterte typer svinn. Disse er videreutviklet fra Toyota sin driftsmodell Toyota Production System (TPS) opprinnelige nomenklatur (muda):

 Raskere enn nødvendig tempo: Å skape for mye av en vare eller tjeneste som skader produksjonsflyt, kvalitet og produktivitet. Tidligere referert til som overproduksjon, og fører til svinn i lagring og ledetid.
 Venting: Når varer ikke blir transportert eller jobbet med.
 Transport: Prosessen når varer flyttes rundt. Inkluderer dobbelthåndtering og unødvendig bevegelse.
 Behandling: En altfor kompleks løsning for en enkel prosedyre. Tidligere referert til som upassende behandling, og inkluderer utrygg produksjon. Fører vanligvis til dårlig utforming og kommunikasjon, og unødvendige bevegelser.
 Overflødig lagerbeholdning: En overflod av lagrede varer, hvilket resulterer i lengre ledetider, økte vanskeligheter med å identifisere problemer og betydelige lagringskostnader. Tidligere referert til som unødvendig inventar.
 Unødvendig bevegelse: Ergonomisk avfall som krever at ansatte bruker overflødig energi som å plukke opp gjenstander, bøye eller strekke seg. Tidligere referert til som unødvendige bevegelser, og kan vanligvis unngås.
 Retting av feil: Eventuelle kostnader forbundet med feil eller ressursene som kreves for å rette dem.

Fjerning av svinn 
Yasuhiro Monden (1994) identifiserte 3 typer operasjoner:

 Ikke-verdiskapende operasjoner: Handlinger som bør elimineres, som for eksempel venting.
 Nødvendige, men ikke verdiskapende: Handlinger som er bortkastede, men nødvendige under gjeldende driftsprosedyrer.
 Verdiskapende: Konvertering eller prosessering av råvarer via manuelt arbeid.

Nødvendige men ikke-verdiskapende aktiviteter kan også omtales som opprettholdende og ikke-verdiskapende, altså at de må gjøres eller er nødvendige for å opprettholde virksomheten, men bidrar ikke til kundens krav.

For mer informasjon om svinn se strømlinjeformet produksjon.

Bruk av metoden 
Verdistrømkart kan deles inn i de to typene nåværende tilstand og fremtidig tilstand. Det nåværende verdistrømkartet brukes for å bestemme hvordan prosessen for øyeblikket ser ut, mens det fremtidige verdistrømkartet fokuserer på hvordan prosessen ideelt sett vil se ut etter at prosessforbedringer har skjedd i verdistrømmen.

Det nåværende verdistrømskartet må lages før det fremtidige, og lages ved å observere prosessen og spore informasjons- og materialflyten. Verdistrømkartet lages deretter ved hjelp av følgende symboler:

Den japanske ingeniøren Shigeo Shingo foreslo at verdiøkende steg burde tegnes på tvers av midten av kartet, og at ikke-verdiøkende steg burde representeres med vertikale linjer rettvinklet mot verdistrømmen. Dermed kan aktivitetene inn i verdistrømmen lett skilles fra svinn-stegene. Shingo refererte til verdistrømmen som prosessen, og ikke-verdistrømmer som operasjoner. Tanken bak dette var at de ikke-verdiskapende stegene ofte er forberedende eller rydder opp i verdiskapende steg, og er nært knyttet til personen, maskinen eller arbeidsstasjonen som utfører det verdiskapende steget. Hver vertikale linje er derfor "historien" til en person eller arbeidsstasjon, mens den horisontale linjen representerer "historien" til produktet som skapes.

Verdistrømskartlegging er en anerkjent metode som brukes som en del av Lean Six Sigma-metoden.

Verdistrømskartlegging analyserer både materiell (artefakter) og informasjonsflyt. Følgende to ressurser eksemplifiserer bruken av verdistrømkartlegging i forbindelse med programvare-prosessforbedring i industrielle settinger:

 Artefaktanalyse: Analyse av programvareartefakter som krav, brukstilfelle, endringsforespørsler eller feilrapporter gjennom utviklingsprosessen.
 Informasjonsflytanalyse: Analyse av informasjonsflyt i utviklingsprosessen.

Tilknyttede analysemetoder 
Hines og Rich (1997) definerte 7 kartleggingsverktøy for verdistrømmer. Disse var:

 Kartlegging av prosessaktiviteter: Det første steget med å konstruere et kart som består av en studie av prosessflyter, identifikasjon av avfall og re-engineering av forretningsprosesser.
 Matrise for respons i forsyningskjeden: Identifiserer kritiske flaskehalser for prosesser i et enkelt diagram.
 Trakt for produksjonsvariasjon: Hjelper med å trekke forbindelser til andre bransjer som kan ha løsninger på eksisterende problemer.
 Kartlegging av Forrester-effekten: Linjediagrammer som viser kundens etterspørsel og produksjon, slik at visualisering av tilbud og etterspørsel og potensielle forsinkelser.
 Kvalitetsfilter-kartlegging: Lokaliserer produkt- og tjenestefeil i forsyningskjeden.
 Beslutningspunkt-analyse: Bestemmer vendepunkter for skyv- og trekk-etterspørsel i forsyningskjeden.
 Kartlegging av fysisk struktur: Kombinert modell som overvåker forsyningskjeden fra et bransjenivå.

Referanser

Se også 
 Prosesskartlegging
 Strømlinjeformet produksjon
 Verdikjede
 Verdistrøm

Økonomiske ord og uttrykk