Henrys lov

Henrys lov er en gasslov som sier at mengden av oppløst gass i en væske er proporsjonal med gassens trykk over væsken. Forholdstallet er en konstant i Henrys lov. Den ble formulert av den engelske kjemikeren William Henry på begynnelsen av 1800-tallet.

Et eksempel der Henrys lov gjør seg gjeldende, er oppløsning av oksygen og nitrogen i blodet til dykkere. Oppløsningen er avhengig av dybden og endres under dekompresjon, noe som fører til dykkersyke. Et annet eksempel fra dagliglivet er brus, som inneholder oppløst karbondioksid. Før åpningen av flasken er gassen over drikken i flasken nesten ren karbondioksid, ved et trykk høyere enn atmosfærens trykk. Når flasken åpnes slipper gassen ut og trykket over væsken blir mye lavere, noe som resulterer i avgassing ettersom oppløst karbondioksid kommer ut av løsningen (det bruser i flasken).

Varianter av konstanter i Henrys lov 
Henrys lov er oppkalt etter den britiske medisineren og kjemikeren William Henry (1774–1836).

Det er mange måter å definere proporsjonalitetskonstanten i Henrys lov. Disse kan deles inn i to grunnleggende typer: En mulighet er å sette den vandige fasen i telleren og gassfase i nevneren, slik at en får brøken væske/gass. Dette resulterer i oppløselighetskonstanten i Henrys lov . Verdien øker med økt løselighet. Alternativt kan teller og nevner bytte plass (gass/væske), noe som resulterer i at en forholder seg til konstanten for volatilitet (tendens til flyktighet) i Henrys lov . Verdien av  avtar med økt løselighet.

Det er flere varianter av begge disse grunnleggende fremstillingene. Årsaken er at det er oppstått mange måter for å beskrive sammensetningen av to faser. Typisk valg for den vandige fasen er molar konsentrasjon (), molalitet () og molart blandingsforhold (). For gassfaser brukes ofte molar konsentrasjon () og partialtrykk (). Det er ikke mulig å bruke blandingsforholdet () for gassfasen, fordi det for et gitt blandeforhold for gassfase vil den vandige fasenkonsentrasjonen  være avhengig av det totale trykket, dermed er forholdet  ikke en konstant. For å angi eksakt hvilken varianten av konstanten i Henrys lov som er benyttet, er to former for hevet skrift i brukt. De henviser til telleren og nevneren i definisjonen. For eksempel refererer   til løselighet i Henrys lov definert som .

Konstanter for løselighet i Henrys lov

Henry løselighet definert via konsentrasjon () 
Innenfor atmosfærekjemi defineres ofte Henry løseligheten som:

 .

Der er konsentrasjonen av et stoff i den vandige fasen og er partialtrykket for stoffer i gassfase under likevektsforhold.

SI-enhet for er mol/(m3 Pa), men ofte blir enheten M/atm brukt siden vanligvis er uttrykt i M (1 M=1 mol/dm3), og  i atm (1 atm=101325 Pa).

Den dimensjonsløse Henry oppløseligheten  
Løselighet uttrykt med Henrys lov kan også benevnes som det dimensjonsløse forholdet mellom den vandige fasens konsentrasjon av et stoff og dens konsentrasjon av gassfase :

 .

For en ideell gass er konverteringen:

 ,

der  er gasskonstanten og  er temperaturen.

Noen ganger blir den dimensjonsløse konstanten kalt vann-luft partisjonskoeffisienten . Det er nært knyttet til de forskjellige, definisjoner av Ostwald-koeffisienten som diskutert av Battino (1984).

Henry løselighet definert via vandig fase blandingsforholdet () 
En annen av løselighetskonstantene for Henrys lov er

  .

Her  er molar blandingsforholdet i den vandige fasen. For en fortynnet vandig løsning for konvertering mellom  og  er:

 ,

der  er tettheten av vann og  er den molare massen av vann. Dermed fås:

  .

SI-enhet for  er Pa−1, selv om atm−1 er fortsatt mye brukt.

Henry løselighet definert via molality () 
Det kan være en fordel å beskrive den vandige fasen i form av molaritet i stedet for konsentrasjon. Molaritet av en løsning endres ikke med siden det refererer til massen av løsningsmidlet. Dette i motsetning til konsentrasjonen som ikke endres med  siden tettheten av en løsning, og dermed dens volum, er temperaturavhengige. Å definere den vandige fasen sammensetning via molaritet har den fordelen at en hvilken som helst temperaturavhengighet av konstanten i Henrys lov er et reelt fenomen for løselighet. Ikke noe som er introdusert indirekte via en tetthetsendring av løsningen. Ved hjelp av molality kan Henrys løselighet defineres som

 

Her brukes som symbol for molaritet (i stedet for ) for å unngå forvirring med symbolet  for masse. SI-enhet for er mol/(kg Pa). Det er ingen enkel måte å beregne  fra siden konvertering mellom konsentrasjon og molaritet omfatter alle oppløsninger av en løsning. For en løsning med total  oppløsninger med indekser  er konverteringen:

 

der  er tettheten av løsningen, og  er de molar massene. Her er  identisk med en av i nevneren. Hvis det er bare ett oppløst stoff, kan ligningen forenkles til

 

Henrys lov er kun gyldig for fortynnede løsninger der  og . I dette tilfellet kan konvertering reduserer ytterligere til

 

og dermed

Bunsen-koeffisienten  
I henhold til Sazonov og Shaw er den dimensionsløse Bunsen-koeffisient  definert som volumet av mettet gass, V1, redusert til T° = 273,15 K, s° = 1 bar, som er absorbert av volumenheten V2* av ren oppløsning ved temperaturen ved målingen og partielt trykkfall på 1 bar. Hvis gassen er ideelt og trykket kansleres ut er konvertering til gitt ved

 

med  = 273,15 K. I henhold til denne definisjonen er omregningsfaktoren ikke temperaturavhengig. Uavhengig av temperaturen som Bunsenkoeffisienten viser til, så er temperaturen 273,15 K alltid brukt for konvertering. Bunsen-koeffisienten som er oppkalt etter Robert Bunsen, har blitt brukt hovedsakelig i eldre litteratur.

Henrys lov og oppløsningskonstanter

Oppløselighet i Henrys lov definert via vandig fase blandingsforholdet () 
En vanlig måte å definere en Henry volatilitet er å dele partialtrykket av den vandige fasens konsentrasjon:

 

SI-enhet for  er Pa m3/mol.

Oppløselighet i Henrys lov definert via blandingsforholdet () for vandig fase 
En annen Henry volatilitet er

 

SI-enhet for  er Pa. Men atmosfæretrykk er fortsatt mye brukt.

Den dimensjonsløse oppløseligheten i Henrys lov 
Oppløselighet for Henrys lov kan også uttrykkes som det dimensjonsløse forholdet mellom gass-fase konsentrasjon  av et stoff og dets vandige fasekonsentrasjon :

 

I kjemiteknikk og miljøkjemi er denne dimensjonsløse konstanten er ofte kalt luft–vann partisjoneringskoeffisienten .

Verdier av konstantene i Henrys lov 
En stor oversikt over konstanter i Henrys lov har vært publisert av Sander (2015). Noen valgte verdier er vist i tabellen nedenfor:

Temperaturavhengighet 
Når temperaturen i et system endres vil konstanten til Henrys lov også endres. Temperaturavhengighet til likevektskonstanter kan generelt beskrives med van 't Hoff-ligningen, som også gjelder for konstantene i Henrys lov:

 

der  er entalpi av oppløsning. Merk at brev  i symbolet  refererer til entalpi og er ikke relatert til brevet  for Henry ' s lov konstanter. Å integrere ligningen over og skape et uttrykk som er basert på  ved referansetemperatur = 298.15 K gir:

 

Van 't Hoff ligningen på denne formen er kun gyldig for en begrenset temperaturområde som  ikke endre mye med temperaturen.

Den følgende tabellen viser noen temperatur avhengigheter: 

Løseligheten av permanente gasser avtar vanligvis med økende temperatur rundt romtemperatur. Imidlertid vil det for vandige løsninger være slik at løselighet konstant i Henrys lov for mange stoffer går gjennom et minimum. For de fleste permanent gasser den minste er under 120 °C. Ofte jo mindre gass-molekylet er  jo lavere er gassens løselighet i vann), jo lavere temperatur på maksimum av Henrys lov konstant. Dermed er det maksimalt rundt 30 °C for helium, 92 til 93 °C for argon, nitrogen og oksygen, og 114 °C for xenon.

Se også 
 Grahams lov
 Raoults lov

Referanser

Eksterne lenker 

 Verktøy for Henrys lov

Gasslover
Fysikalsk kjemi