Nellie Barsness

Nellie Olea Barsness (1873–1966) var en amerikansk lege og aktivist for kvinne- og avholdssak. Hun var norsk-amerikaner, født i Minnesota. Barsness reiste til Nord-Frankrike for å hjelpe soldater skadet av giftgass i første verdenskrig. Hun ble hedret av den franske regjeringen for sin innsats.

Oppvekst og utdannelse 
Hun vokste opp på en præriefarm i Pope County i det midtre Minnesota. Hun hadde åtte søsken. Hennes far og onkler var vestlendinger og blant de første nybyggerne i dette området, som fikk navnet «Barsness Township» etter dem. Faren Nels hadde kjempet i den amerikanske borgerkrigen og var en velansett mann i lokalsamfunnet. 

Nellie Barsness mintes et barndomshjem preget av pietisme og respekt for både seg selv og andre.

Hun var en flittig elev og tok som ung voksen lærerprøven. Noen år senere kom hun inn på medisinstudiet ved University of Minnesota og tok sin avslutningseksamen i 1902, som den første kvinnen ved dette lærestedet.

Frivillig lege i første verdenskrig 
Etter at USA kom med i første verdenskrig i 1917, meldte Barsness seg til tjeneste for saniteten i United States Army. Hæren ønsket ikke å ta inn kvinnelige leger, så Barsness meldte seg i stedet for Women’s Oversea Hospitals, U.S.A., som innordnet seg den franske hæren. Organisasjonen samarbeidet med Røde Kors og ble støttet av National American Woman Suffrage Association. Ved siden av rent humanitære hensyn handlet det om å hevde kvinners rettigheter: De ønsket å vise at de påtok seg de samme pliktene som menn i strid.

Barsness arbeidet på sykehus i Cempuis, Nancy og Reims i Nord-Frankrike, dels i lederroller.

Hun arbeidet mest med behandling av øyelidelser hos soldater som var skadet av giftgass, som regel fosgen eller sennepsgass. Arbeidet foregikk ofte under risikable forhold for hennes egen helse, og det var vanskelig å få nok medisiner og utstyr. Hundredagersoffensiven i 1918 sammenfalt med utbrudd av spanskesyken. Da krigshandlingene opphørte, fortsatte hun sitt arbeid blant lokalbefolkningen.

I september 1919 overlot Women’s Oversea Hospitals ansvaret for sykehusene til lokale myndigheter. Før hun reiste hjem, etter femten måneder, ble Barsness og hennes kolleger tildelt en æresmedalje (fransk: Médaille d'honneur pour acte de courage et de dévouement) av Frankrikes president Raymond Poincaré.

Senere virke 
Nellie Barsness fortsatte som lege i Saint Paul i Minnesota. Hun fullførte sin spesialisering i både øyesykdommer og øre-nese-hals. Hun hadde studie- og praksisopphold i Berlin, Wien, New York og Chicago. Hun var en godt likt lege, og hun praktiserte yrket til hun var godt over 80 år gammel.

American Medical Associations avdeling i Minnesota kåret Barsness til årets lege i 1956.

Hun var også fengselslege ved delstatens kvinnefengsel i Shakopee, helsedirektør for Det Hvite Bånd (WCTU) i Minnesota og regiondirektør for den amerikanske legeforeningen for kvinner (AMWA).

Nellie Barsness var aldri gift. Hun bodde i Saint Paul sammen med sin søster, som var enke, og hennes sønn. Da søsteren døde, adopterte hun nevøen, som også ble lege. Han testamenterte en stor pengegave til University of Minnesota til et stipend i sin adoptivmors navn, Dr. Nellie N. Barsness Scholarship, som deles ut til kvinner som søker en karriere innen medisin.

Referanser 

Leger fra USA
Kvinnesaksforkjempere fra USA
Personer fra USA under første verdenskrig
Personer fra USA av norsk opphav
Personer fra Pope County i Minnesota