Marlen Haushofer

Marlen Haushofer (født Marie Helene Frauendorfer; 11. april 1920 i Frauenstein i Østerrike, død 21. mars 1970 i Wien) var en østerriksk forfatter. Hun er mest kjent for romanen Die Wand (norsk: Veggen) fra 1963.

Bakgrunn 
I oppveksten gikk Marie Helene Frauendorfer på katolsk kostskole i Linz, og etter endt skolegang studerte hun tysk litteratur i Wien og i Graz. Hun bosatte seg deretter i Steyr.

I 1941 giftet hun seg med tannlegen Manfred Haushofer. Ekteparet fikk to sønner, Christian og Manfred. De skilte seg i 1950, men giftet seg på nytt i 1958.

Forfatterskap 
Allerede i 1953 vant Marlen Haushofer sin første litterære pris. I 1955 debuterte hun som romanforfatter med boken Eine Handvoll Leben. I 1956 vant hun Theodor Körner-prisen. I 1958 ga hun ut kortromanen Wir töten Stella.

Romanen Die Wand, som anses som hennes hovedverk, ble fullført i 1963. Hun håndskrev fire versjoner av denne romanen i perioden 1960–1963. I et brev hun sendte en venn i 1961 beskrev hun sine problemer med å få strukturert romanen slik hun ville:
Jeg holder på med romanen min og det er veldig slitsomt fordi jeg aldri har mye tid til rådighet, og mest av alt fordi jeg må kunne stå ved det jeg selv skriver. Jeg må uopphørlig stille spørsmål ved om det jeg sier om dyr og planter faktisk stemmer. Man kan ikke være presis nok med slike ting. Jeg ville bli overlykkelig, virkelig dersom jeg bare kunne klare å skrive romanen slik at den blir halvparten så bra som det jeg ser for meg i hodet mitt.

Et år senere skrev Haushofer dette i et nytt brev til den samme vennen:
Jeg er ekstremt flittig. Det første utkastet til romanen min er nå ferdig. Jeg har allerede blitt ferdig med ett hundre sider av min bearbeidede versjon. Alt i alt vil det bli 360 sider. Det tar virkelig på å skrive, og jeg lider av tilbakevendende hodepiner. Men jeg håper at jeg skal være ferdig innen begynnelsen av mai (jeg trenger minst fire uker til å maskinskrive manuset)... Og i tillegg må husholdningen skjøttes også. Alt det der er svært vanskelig for meg for jeg kan bare konsentrere meg om én ting av gangen, og når jeg må tvinge meg selv til å gjøre flere ting på en gang blir jeg veldig nervøs. Det føles som om jeg skriver rett ut i tynne luften.

I 1966 ga hun ut den selvbiografiske barndomsskildringen Himmel, der nirgendwo endet. I 1968 mottok hun den østerrikske litteraturprisen Staatlicher Förderungspreis für Literatur, for sitt samlede bidrag til østerriksk litteratur samt for novellesamlingen Schreckliche Treue. Erzählungen. Hennes siste roman, Die Mansarde, ble utgitt i 1969.

Død og ettermæle 

Marlen Haushofer døde i 1970 av benkreft.
Forfatterskapet hennes har inspirert blant andre nobelprisvinneren Elfriede Jelinek, som tilegnet et av sine skuespill til henne. Også den norske forfatteren Linn Ullmann har nevnt Haushofer som en av forfatterne hun er inspirert av.

Bibliografi (utvalg) 
 1955: Eine Handvoll Leben
 1957: Die Tapetentür
 1958: Wir töten Stella (kortroman)
 1963: Die Wand
 1966: Himmel, der nirgendwo endet 
 1968: Schreckliche Treue (noveller)
 1969: Die Mansarde

Haushofer på norsk 
I 1992 var tre av Haushofers noveller med i Solum forlags antologi Østerrikske kvinner forteller. De tre novellene var Far reiser bort (originaltittel: Der Vater verreist), Forglemmegeikilden (originaltittel: Der Vergissmeinnichtquelle) og Morgenrøden (originaltittel: Das Morgenrot). Alle novellene i antologien var utvalgt og oversatt til norsk av Elsbeth Wessel.

I 1994 ga Gyldendal Norsk Forlag ut romanen Die Wand på norsk. Den norske utgaven har tittelen Veggen, og er oversatt av Unn Bendeke.

Litteratur 
 Wahrscheinlich bin ich verrückt – en biografi av Daniela Strigl

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Marlen Haushofer im WWW
  Marlen Haushofer – Ihre Wurzeln in Molln
  Marlen Haushofer author page by Euro Journal

Østerrikske forfattere
Science fiction-forfattere