Trümmerfilm

Trümmerfilm («ruinfilm») var en retning innen tysk film  i årene rett etter andre verdenskrig. Filmene skildret og diskuterte situasjonen i etterkrigstidens Tyskland og den siste fase av Nazityskland. Filmene utspiller seg helst i bymiljø og har en stil inspirert av dokumentarfilm. 

Tematiske gjengangere var blant annet

 Problemer med de som vendte hjem fra krigen
 Fattigdom, lidelse og nød i etterkrigstidens Tyskland
 Stunde Null
 Oppgjøret med fortiden (Vergangenheitsbewältigung)
 Skyld og soning
 Krigsskader og krigstap
 Hverdag i ruinene

De ble laget av regissører som Wolfgang Staudte, Kurt Maetzig og Helmut Käutner, som søkte nye uttrykksmåter samtidig som de stod under oppsikt av okkupasjonsmaktene. Staudtes Die Mörder sind unter uns fra 1946 ble definerende for retningen. Den hadde premiere i oktober 1946 i den sovjetiske okkupasjonssonen i Belrin. 

Trümmerfilm opphørte som en strømning omkring 1950, da andre filmuttrykk overtok.

Strømningen har både estetiske og tematiske berøringspunkter med italiensk neorealisme, med eksempler som Roberto Rossellinis Rom – åpen by fra 1945. Trümmerfilm har i litteraturen motstykket Trümmerliteratur.

Liste over filmer
 Die Mörder sind unter uns (1946), regi Wolfgang Staudte
 Freies Land (1946), regi Milo Harbich
 Irgendwo in Berlin (1946), regi Gerhard Lamprecht
 Autostrada (1947), regi Helmut Käutner
 …und über uns der Himmel (1947), regi Josef von Báky
 Zwischen gestern und morgen (1947), regi Harald Braun
 Film ohne Titel (1948), regi Rudolf Jugert
 Berliner Ballade (1948), regi Robert A. Stemmle
 Liebe 47 (1949), regi Wolfgang Liebeneiner
 Wohin die Züge fahren (1949), regi Boleslaw Barlog
 Der Ruf (1949), regi Josef von Báky

Referanser

Filmhistorie
Tysk film