Tuamotusnipe

Tuamotusnipe (Prosobonia parvirostris) er en småvokst monotypisk art i snipefamilien og lever som standfugl på noen av Tuamotuøyene i Fransk Polynesia, der klimaet er tropisk. Arten er eneste gjenlevende art i slekten Prosobonia, som inngår som én av to slekter i tribuset Calidrini. Tuamotusnipa står oppført som sterkt truet på IUCNs rødliste.

Taksonomi 
Tuamotusnipe ble tidligere ansett som konspesifikk med kiritimatisnipe (P. cancellata), som er utdødd. Arten ble opprinnelig systematisert i slekten Tringa og senere flyttet til Aechmorhynchus, men man mener nå at arten har formet en naturlig gruppe med de tre utdødde artene ,  og .

Biologi 
Tuamotusnipe er en liten vadefugl som måler cirka  og veier omkring . Vingene er ganske avrundet i flukt. Nebbet er tynt, kort og rett og øynene mørke. Fjærdrakten har spettet mørk brun overside med lysere spettet (gradvis avtagende) hals, bryst og underside. Fra nebbroten renner det ei lysere stripe i bue over øynene. De undere ekstremitetene er blekgule til nærmest gråaktige og relativt korte.

Habitatet består av små atoller, strandlaguner, kyststrandsoner og områder med grus og småstein, inkludert kortvokst krattvegetasjon og åpen skog. Lite er kjent om hva arten eter, men flere ulike insekter (hovedsakelig), minst fire arter maur, dvergsikader og en veps ble funnet i magen på et eksemplar.

Man vet også svært lite om reproduksjonen. Trolig er hekkesesongen lang; på en øy foregikk hekkingen i august, mens den på en annen tok til i mai. Parene er monogame og forsvarer et bittelite territorium (faktisk det miste av alle kjente vadefugler). Redet bygges av biter av skjell, koraller, plantemateriale og rester av vrakgods, ofte på sandgrunn i strandsonen. Et observert rede inneholdt to egg, men lite annet er kjent om artens atferd.

Arten hekker på de fem litt avsidesliggende øyene Tenararo, Morane, Reitoru, Tahanea og Raraka. Totalbestanden ble i 2003 estimert til cirka  individer, hvorav cirka 900 i forplantningsdyktig alder. Svartrotter (Rattus rattus) og tamkatter (Felis silvestris catus) har utgjort og utgjør fortsatt den største trusselen for artens framtid. Det foreligger planer om å re-kolonisere arten på øyene Vahanga og Tenarunga (fra Tenararo) og å re-introdusere den på øya Temoe.

Inndeling 
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019).

 Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
 Chionidi, slirenebbfugler
 Charadrii, lofugler
 Scolopaci (Limicoli), snipefugler
 Pedionomidae, slettevandrerfamilien
 Thinocoridae, rypesnipefamilien
 Rostratulidae, riksesnipefamilien
 Jacanidae, bladhønsfamilien
 Scolopacidae, snipefamilien
 Numeniinae, 
 Limosinae, 
 Calidrinae, 
 Arenariini, 
 Calidrini, 
 Calidris
 Prosobonia, (polynesiasniper)
 P. leucoptera, tahitisnipe (utdødd cirka 1790)
 P. ellisi, mooreasnipe (utdødd cirka 1777)
 P. cancellata, kiritimatisnipe (utdødd cirka 1768)
 P. parvirostris, tuamotusnipe (monotypisk)
 Scolopacinae, 
 Tringinae, 
 Turnici, springvaktelfugler
 Lari, måkefugler

Referanser

Eksterne lenker 
 

Snipefugler