Petrus Hopmans

Adrianus Petrus Willem (Petrus) Hopmans (født 22. august 1865 i Standdaarbuiten i Noord-Brabant i Nederland, død 18. februar 1951 i Breda i Noord-Brabant) var nederlandsk katolsk biskop av bispedømmet Breda i perioden 1914-1951.

Liv og virke

Prest
Petrus Hopmans ble presteviet 12. oktober 1890 og studerte deretter teologi ved Universitetet i Leuven fra 1891 til 1893. I 1894 ble han kapellan i Kruisland, og samme år lærer ved gutteseminaret IJpelaar. I 1908 ble han sogneprest i Breda og sekretær i bispedømmet.

Biskop
Den 1. november 1914 ble han bispeviet til biskop av Breda, av erkebiskop Hendrik (Henricus) van de Wetering av Utrecht; medkonsekrerende var biskopene Augustinus Josephus Callier av Haarlem og Laurentius Josephus Antonius Hubertus Schrijnen (Schrynen) av Roermond.

Hans lange periode som biskop endte for alle praktiske formål med Andre verdenskrigs avslutning. 

Biskop Hopmans og den andre brabantske biskopen, Arnold Diepen av 's-Hertogenbosch, hadde begge innehatt sine embeter siden begynnelsen av Første verdenskrig. I de første årene av Andre verdenskrig forhindret de to at den sterke holdningen erkebiskop Jan de Jong av Utrecht la for mot den tyske okkupanter, ble enerådende i episkopatet. Kardinal de Jong langet ut i budskap og erklæringer mot innsamlingene til Deutsche Winterhilfe, Ariererklæringen, holdningen til NSB osv.: De brabantske biskopene stoppet disse budskapene som De Jong ville skulle leses fra alle prekestoler. Diepen og Hopmans argumenterte for mildhet og etterlevelse. De Jongs bispekolleger Guillaume Lemmens (Roermond) og Johannes Huibers (Haarlem) var vanligvis på De Jongs linje. Først da Den Bosch-biskopen Diepen faktisk ble avløst av Wilhelmus Mutsaerts, som sluttet seg til flertallet av biskopene, ble Hopmans isolert. De Jong var da i stand til å presse gjennom sitt prekestolsbudskaprettet  mot jødeforfølgelsene, i et da enestående samarbeid med de protestantiske kirkene.[1][2] 

Biskop Hopmans ble etterfulgt i 1951 av sin koadjutorbiskop Joseph Baeten, som han etter 1945 allerede hadde overlatt nesten alle bispedømmets anliggender til.

Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
 Biskop Johannes Wolfgang von Bodman (1651–1691)
 Biskop Marquard Rudolf von Rodt (1644–1704) *bispeviet 1690
 Biskop Alexander Sigismund von der Pfalz-Neuburg (1663–1737) *1691
 Biskop Johann Jakob von Mayr (1677–1749) *1719
 Biskop Joseph Ignaz Philipp von Hessen-Darmstadt (1699–1768) *1741
 Erkebiskop Klemens Wenzeslaus von Sachsen (1739–1812) *1766
 Erkebiskop Max Franz von Havsburg-Lothringen (1756–1801) *1785
 Biskop Kaspar Max Droste zu Vischering (1770–1846) *1795
 Biskop Cornelius Ludovicus van Wijkerslooth (1786–1851) *1833
 Erkebiskop Johannes Zwijsen (1794–1877) *1842
 Biskop Franciscus Jacobus van Vree (1807–1861) *1853
 Erkebiskop Andreas Ignatius Schaepman (1815–1882) *1860
 Erkebiskop Petrus Matthias Snickers (1816–1895) *1877
 Biskop Gaspard Josephus Martinus Bottemanne (1823–1903) *1883
 Erkebiskop Henricus van de Wetering (1850–1829) *1895
 Biskop Pieter Adriaan Willem Hopmans (1865-1951) *1914

Referanser 

Nederlandske katolske biskoper
Linjen von Bodman
Personer fra Moerdijk