Parkinsonia aculeata

Parkinsonia aculeata er en busk eller et lite tre i erteblomstfamilien.

Den blir 4–10 m høy. Noen trær har en godt utviklet stamme som er 1–1,5 m høy opp til de første greinene, og med en diameter på opptil 30 cm, men det er vanligere med lave greiner og flere stammer. Akselbladene er omdannet til parvise torner. Bladene er dobbelfinnete. Hovedbladstilken er redusert og 1–3 cm lang. Det er 1–3 par sidebladstilker som er 18–40 cm lange og har 25–60 par småblad. Planten er helt eller delvis løvfellende avhengig av klimaet.

Blomstene sitter 2–15 sammen i en 5–15 cm lang klase i bladhjørnene. Det er fem gule kronblad, og fanen har oransje flekker. Det er 10 frie pollenbærere som er 6–10 mm lange. Frukten er en 3,5–10 cm lang, lysebrun belg som er sammensnurpet mellom frøene. Den inneholder 1–5 mørkebrune frø som er 8–10 mm lange og 3–5 mm brede.

Parkinsonia aculeata dyrkes som en tornete hekkplante i eiendomsgrenser og som prydplante. Den er svært nøysom og tåler tørke, saltholdig jord og jord som er periodevis er mettet med vann. Veden brukes som brensel, og geiter eter blader og kvister.

Den opprinnelige utbredelsen er usikker, og allerede på 1700-tallet vokste arten i Mexico, Vestindia og Sør-Amerika. Noen forskere mener at de eneste naturlige voksestedene er periodevis oversvømte områder i sørlige USA, Mexico og Mellom-Amerika, mens andre mener at den også forekommer naturlig i Sør-Amerika.

Den produserer mange frø som blant annet spres med flomvann, og danner tette, ugjennomtrengelige kratt. Arten er forvillet i de fleste strøk med tropisk eller subtropisk klima, og betraktes som invasiv i blant annet Australia, Øst-Afrika, USA, Hellas og Italia.

Galleri

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Caesalpinioideae
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné