Katakombepakten

Katakombepakten er en pakt undertegnet 16. november 1965, under Det andre Vatikankonsil, i basilikaen Santi Nereo e Achilleo over Domitillas katakomber i Roma av en gruppe biskoper til en enkel livsstil og tjeneste for de fattige.

Historie
De viktigste initiativtakerne til gruppen var erkebiskop Hélder Câmara av Olinda og Recife, erkebiskop José Maria Pires av Paraíba, biskop Guy-Marie Riobé av Orléans og kardinal Giacomo Lercaro.

Noen uker før konsilets slutt feiret 40 konsilfedre (eller 42) fra hele verden nattverden sammen, og ved slutten av messefeiringen inngikk de pakten som er oppkalt etter stedet der begivenheten fant sted. To tyskere var blant de første som signerte: Julius Angerhausen (1911–1990), hjelpebiskop i Essen, og Hugo Aufderbeck (1909–1981), hjelpebiskop i Erfurt. Senere sluttet 500 andre biskoper fra hele verden seg til denne pakten.

Ifølge Thomas Fornet-Ponse grep pakten tak i de følgende impulser:

 Pave Johannes XXIIIs ord om «De fattiges kirke»: «Kirken, slik den er og ønsker å være, [viser seg å være] alles kirke, først og fremst de fattiges kirke.»
 Et opprop fra Nasaret av p. Paul Gauthier, en arbeiderprest i Nasaret, og det fellesskap han tilhørte, «Brødreskap av følgesvennene til tømmermannen Jesus fra Nasaret» med overskriften «Jesus, kirken og de fattige». Biskop Maximos V Hakim (erkebiskop fra 1964) av den melkittiske kirke i Nasaret, og den belgiske biskopen Charles-Marie Himmer av Tournai distribuerte denne appellen til en rekke andre biskoper. Fader Gauthier, biskop Maximos og biskop Himmer tok til orde for at «Kristi mysterium i de fattige ... ikke må være ett tema blant andre på Konsilet, men ... bli det sentrale spørsmålet».
 Pater Yves Congar O.P. for en tjenende og fattig kirke.

I form av jeg-budskap adapterte biskopene Jesu' forbilde og hans oppdrag til disiplene. Underskriverne bemerket at til tross for enkelte suksesser, ville deres forpliktelse til en kirke av de fattige ikke kunne påregnes å bli realisert i kirken som helhet. Så de bestemte seg for å gå foran med et godt eksempel selv.

Ifølge hjelpebiskop Luigi Bettazzi ai Milano, den siste levende førsteunderskriveren av pakten, implementerte pave Frans ideene til katakombepakten gjennom sin livsstil og sin administrasjon.

Hovedpunkter i pakten
 Vi ønsker å leve som menneskene rundt oss, med tanke på bolig, mat og transport.
 Vi avstår fra å virke rike, selv når det gjelder våre embedsklær.
 Vi ønsker ikke å eie immobilia eller mobilia.
 Vi nekter å bli adressert med titler.
 Vi vil unngå ethvert inntrykk av å favorisere de rike og mektige.
 Fremfor alt ønsker vi å nå ut til vanskeligstilte og underutviklede.
 Vårt sosiale virke, som vi støtter, bør være basert på kjærlighet og rettferdighet og skal ha like fokus på kvinner og menn.
 Det samme ønsker vi å bevirke hos de ansvarlige i våre regjeringer.

Offentliggjøring 
De 13 egenforpliktelser ble offentliggjort for første gang den 9. desember 1965, dagen etter at konsilet var blitt høytidelig avsluttet, av den franske avisen Le Monde. På tysk kom den første gang i 1969 i en biografi om geriljapresten Camilo Torres, utgitt i Øst-Berlin.

Kjente førsteundertegnere
Dokumenter vedrørende de førsteundertegnende er for det meste å finne i biskop Charles-Marie Himmers etterlatte materialer. Blant de første undertegnere er å finne: 

 Julius Angerhausen, hjelpebiskop i Essen, Tyskland
 Hugo Aufderbeck, hjelpebiskop i Erfurt, Tyskland
 Francisco Austregésilo de Mesquita Filho, biskop av Afogados da Ingazeira, Brasil
 Luigi Bettazzi, hjelpebiskop i Bologna, Italia
 Joseph Blomjous, biskop av Mwanza, Tanzania
 Hélder Câmara, erkebiskop av Olinda og Recife, Brasil
 Gérard Mario Coderre, biskop av Saint-Jean-de-Quebec, Canada
 Jorge Marcos de Oliveira, biskop av Santo André (São Paulo), Brasil
 Luiz Fernández, hjelpebiskop i Vitoria, Brasil
 Antonio Fragoso, biskop av Crateus, Brasil
 Adrien Gand, koadjutorbiskop av Lille, Frankrike
 Grégoire Haddad, melkittisk hjelpebiskop i Beirut, Libanon
 Maximos V Hakim, melkittisk biskop av Nasaret, Israel
 Henrique Golland Trindade, O.F.M., erkebiskop av Botucatú, Brasil
 Rafael González, hjelpebiskop i Valencia, Spania
 Gerard M. Huyghe, biskop av Arras, Frankrike
 Charles-Marie Himmer, biskop av Tournai, Belgia
 Manuel Larraín Errázuriz, biskop av Talca, Chile
 Aloísio Lorscheider, biskop av Santo Ângelo, Brasil
  Marcos Gregorio McGrath av Santiago de Veraguas, Panama
 Aníbal Muñoz Duque, erkebiskop av Nueva Pamplona, Columbia
 João Batista da Mota e Albuquerque, erkebiskop av Vitoria, Brasil
 Charles Joseph van Melckebeke, apostolisk visitator for den kinesiske katolske diaspora, med sete i Singapore
 Georges Mercier, biskop av Laghouat-Sahara, Algerie
 Cândido Rubens Padín, biskop av Lorena, Brasil
 José Maria Pires, erkebiskop av Paraiba, Brasil
  Leonidas Proaño, biskop av Riobamba, Ecuador
 Guy-Marie-Joseph Riobé, biskop av Orleans, Frankrike
 Bernard Yago, erkebiskop av Abidjan, Elfenbenskysten
 Vicente Faustino Zazpe, biskop av Rafaela, Argentina

Teksten
Noen oversettelse av paktens tekst til norsk finnes ikke (2022). Her der det som antas å være den fullstendige italienske originaltekst:

Referanser

Eksterne lenker
 Text of the "Pact of the Catacombs", also here
 

Andre Vatikankonsil
Hendelser i 1965