Corimalia

Corimalia er en gruppe av små snutebiller (Curculionoidea) som lever på ulike slags planter. De har tidligere blitt regnet til ulike familier, blant annet snutebiller (Curculionidae) og Brentidae.

Utseende 
Knøttsmå til små (1,2 – 2,5 mm) biller, kroppen tykk, oval og høyt hvelvet med en lang, sylindrisk snute som ofte er omtrent halvparten så lang som resten av kroppen. På farge er de vanligvis gul- eller brunaktige, uten påfallende hår, men ofte med lyse skjell, eller med fine hår. Hodet (bortsett fra snuten) er ganske lite, fasettøynene store og flate. Antennene sitter festet på siden av snuten i den ytterste halvdelen. De består av 8-10 ledd, og er knebøyde. Det innerste leddet utgjør nær halvparten av totallengde, så følger 4-6 små, smale ledd før antennen avsluttes med en tre-leddet kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sterkt hvelvet, ved roten nesten så bredt som dekkvingene, sterkt avsmalnet framover slik at de i spissen er omtrent så bredt som hodet. Dekkvingene er ovale og sterkt hvelvede med 9-10 tydelige punktstriper. Scutellum er ikke synlig ovenfra. Beina er nokså lange og slanke med fire-leddete føtter der det tredje leddet er tolappet. Larvene er korte og tykke, C-formede, de tre beinparene er redusert til vorter, og hodekapselen er kraftig.

Levevis 
Biologien til disse små billene er ikke godt kjent, men familien kan finnes på en rekke forskjellige plantefamilier. De danner ofte galler, eller utvikler seg inne i blomsterstander, stilker eller blader. Artene i slekten Corimalia lever på tamarisk. De lager en ballformet kokong fra blomsten til vertsplanten, og denne faller til bakken. Larven holder seg inne i kokongen og spiser fra den, men kan flytte på denne ved å sprette fra side til side. De små billelarvene kan greie å få kokongen til å hoppe 6 cm høyt og 15 cm langt. Fenomenet ligner på «hoppende bønner», som er forårsaket av en annen insektlarve. Hensikten med hoppingen synes være å flytte kokongen til et gunstigere (fortrinnsvis i skyggen) sted.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i det sørlige Palearktis, fra Middelhavsområdet østover til Sentral-Asia.

Systematisk inndeling 

 Ordenen biller,Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
 Familien dvergsnutebiller, Nanophyidae Gistel, 1856
 Stammen Corimaliini Alonso-Zarasaga, 1989
 Slekten Corimalia des Gozis, 1885
 Corimalia aliena (Faust, 1890)
 Corimalia atritarsis (Pic, 1925)
 Corimalia bilineata (Tournier, 1868)
 Corimalia brunneonotata (Pic, 1913)
 Corimalia chinensis (Faust, 1890)
 Corimalia convexipennis (Pic, 1925)
 Corimalia discreta Voss, 1964
 Corimalia exsanguis Voss, 1960
 Corimalia fausti (Reitter, 1890)
 Corimalia gurjevae Zherikhin, 1972
 Corimalia gyrata (Peyerimhoff, 1929)
 Corimalia helenae Korotyaev & Zherikhin, 1996
 Corimalia inconspicua (H. Brisout de Barneville, 1869)
 Corimalia latifrons (Pic, 1897)
 Corimalia letourneuxi (Pic, 1919)
 Corimalia lukjanovitshi Zherikhin, 1991
 Corimalia lunulata (Wollaston, 1863)
 Corimalia maculaticeps (Pic, 1929)
 Corimalia martini (Brisout de Barneville, 1883)
 Corimalia mongolica (Faust, 1890)
 Corimalia multilineata (Peyerimhoff, 1930)
 Corimalia obscuriceps (Pic, 1913)
 Corimalia obscurithorax (Pic, 1897)
 Corimalia pallida (Olivier, 1807)
 Corimalia pantherina Zherikhin, 1991
 Corimalia pilosella Voss, 1960
 Corimalia postica (Gyllenhal, 1838)
 Corimalia pruinosa (Faust, 1885)
 Corimalia reaumuriae Zherikhin, 1984
 Corimalia rufosuturalis (Pic, 1938)
 Corimalia schatzmayri Giordani-Soika, 1938
 Corimalia strejceki Schön & Skuhrovec, 2016
 Corimalia tadzhika Zherikhin & Korotyaev, 2023
 Corimalia tamarisci (Gyllenhal, 1838)
 Corimalia tetrastigma (Aubé, 1863)
 Corimalia torretassoi Giordani-Soika, 1937

Referanser

Kilder 
 Gønget, H. 1997. The Brentidae (Coloeptera) of Northern Europe. Fauna Entomologica Scandinavica 34. E.J. Brill.

Eksterne lenker 
 
 Bilder: Corimalia setulosa: . 

Snutebiller
Biller formelt beskrevet i 1885
Dyr formelt beskrevet av Maurice Gilbert Perrot des Gozis