Engelbert II von Falkenburg

Engelbert II von Falkenburg (rundt 1220 - 20. oktober 1274) var erkebiskop av Köln fra 1261 til 1274. 

Engelbert var yngste sønn av grev Dietrich I von Heinsberg-Valkenburg og Beatrix von Kyrburg. 

I 1253 ble Engelbert prost i Köln. Den 2. oktober 1261 ble han valgt til erkebiskop, og ble dermed etterfølgeren til Konrad von Hochstaden.

Engelbert forsøkte å styrke makten over Köln ved å angripe patrisierne. Han mislyktes, og i 1263 ble han tatt til fange i 20 dager, før han ble bortvist fra byen i 1268. Da fikk han bygget en bolig i Bonn. I 1266 lovet han jødene i Köln rettferdig behandling og at de fikk fritt bruke deres gravplass i Bonner Straße. Etter nederlaget i slaget ved Zülpich den 17. oktober 1267, ble Engelbert fengslet frem til den 16. april 1271 i Burg Nideggen, slottet til grev Wilhelm von Jülich, som var alliert med Köln. Ved hjelp av en forræder ble det gravd en gang under bymuren den 15. oktober 1268 på vegne av erkebiskopen. Natten mellom 14. og 15. oktober 1268 fant et angrep mot patrisierfamilien Overstolzen sted, og da forsøkte erkebiskopens menn å trenge inn i byen. Planen ble imidlertid forpurret, og byen Köln beholdt sin uavhengighet. 

Engelbert kronet den tyske kongen Rudolf I den 24. oktober 1273. I 1274 deltok han i det andre konsilet i Lyon. 

Engelbert døde den 20. oktober 1274 og er gravlagt i Bonner Münsterkirken i Bonn.

Referanser 

Erkebiskoper av Köln

Tyske katolske biskoper