Carolus Magnus

Carolus Magnus er en roman av Olav Duun, utgitt i 1928. 

Hovedpersonen Carolus Magnus Berg er en evnerik ung mann med oppblåst selvbilde som mislykkes som folkefører og ender som gal.
Han er en av få personer i Duuns forfatterskap som forfatteren selv skildrer åpenbart nedsettende og respektløst. Professor Harald Beyer skriver at hovedpersonen blir nådeløst avslørt av forfatteren.

Innhold 
Carolus Magnus Berg er skoleflink, og blir oppmuntret av foreldrene til skolegang. Faren setter seg i gjeld for å hjelpe gutten fram, begår underslag og tar deretter sitt eget liv. Hovedpersonen rettferdiggjør sin destruktive oppførsel overfor alle rundt seg med at han har et høyt religiøst kall. Redselen for at et upassende kjærlighetsforhold fra ungdomsårene skal bli avslørt, driver ham inn i løgn og hykleri. Når han har nådd målet sitt, som er å åpne ei privat «religionsskole», blir han overmannet av galskap på skolens åpningsfest. 

Romanen foregår i det samme miljøet, og med de samme bipersonene som i Duuns bok fra 1926, Straumen og evja, særlig den rike enka og pengeutlåneren Lovise Lyngve.

Tolkning 
Duun-kjenneren Rolv Thesen beskriver hovedpersonen som en selvhøytidlig fantast uten tvisyn og selvironi. I en anmeldelse fra 1928 legger Sigurd Hoel vekt på hovedpersonen som hykler. 

Flere litteraturhistorikere har i ettertid lest boka som et uttrykk for at Duun tidlig oppfattet den gryende fascismen. Bjarte Birkeland skriver at boka er «skriven med hat, av ein diktar som synest ha sett for seg det store folkebedrag og den omsynslause brutalitet som heldt på å gripe om seg i ei vegvill verd som ropte etter førarskap.»

Det budskapet som hovedpersonen representerer er et «samansurium av pedagogiske idear og liberal teologi, framstilt i ei profetisk form som uklåre hovud tek for god fisk», skriver professor Bjarte Birkeland. I like stor grad som Duun skildret hovedpersonen, har han også skildret hvordan svindleren lykkes i å trekke andre med seg. Thesen skriver at «Diktaren har synt kor langt ein slik fantast og ordhelt kan drive det, og kor kritikklause dei er som trur på han. […] I det heile har det visseleg vori mykje lettare å forstå Duuns seinare dikting etter enn føre krigsutbrotet. I dag ser vi på mange måtar kor 'synsk' han var.»

Referanser 

Norske romaner
Bøker fra 1928