Friedrich Jeckeln

Friedrich Jeckeln (født 2. februar 1895 i Hornberg i Storhertugdømmet Baden i Det tyske keiserrike, død 3. februar 1946 i Riga i Latvia i Sovjetunionen) var en tysk SS-offiser som ledet gjennomføring av holocaust i de okkuperte delene av Sovjetunionen. Han var ansvarlig for drap på over  sivile, hovedsakelig i Ukraina og Latvia. 

Jeckeln ble etter andre verdenskrig dømt til døden for krigsforbrytelser av en sovjetisk domstol i Riga og deretter hengt offentlig.

Liv og virke

Bakgrunn
Friedrich Jeckeln ble født i Hornberg i Schwarzwald der faren var fabrikkarbeider. Han tok Oberrealschule i Freiburg im Breisgau, og fortsatte med yrkesrettet utdannelse i Anhalt. Han avbrøt studiene i tekniske fag i Köthen for å slutte seg til militæret. Han tjenestegjorde i hæren under første verdenskrig; under stillingskrigen i Champagne i 1916 ble han alvorlig såret. Deretter fortsatte han i Fliegertruppe ved Flieger-Ersatz-Abteilung 5 frem til krigens slutt. 

Deretter tilhørte han Grenzschutz Ost til han ble dimittert 20. januar 1919. Under tjenestetiden ble han tildelt Jernkorset av andre klasse for sin innsats, og hadde løytnants grad da han ble dimittert. 

Jeckeln slo seg etter krigen ned ved Danzig som godsforvalter. Han var misfornøyd med Weimarrepublikken og var medlem av et Freikorps.

Ekteskap og antisemittisme
Han giftet seg der med Charlotte Hirsch, Jeckeln hevdet senere at han etter hvert oppdaget at Hirsch-familien var jødisk. Etter at paret hadde fått tre barn sammen, forlot han Charlotte, og nektet å betale det barnebidraget som retten påla ham. Charlotte klaget til NSDAPs leder Adolf Hitler i 1932. Til dette svarte Heinrich Himmler at Jeckeln tjente for lite til å betale barnebidrag. Jeckeln fremstilte senere dette som at han var god tysker, lurt i en felle av jøder. Han fremstilte Charlottes far som særlig grisk. Det mislykte ekteskapet medvirket trolig til å styrke Jeckelns antisemittisme. 

I 1929 giftet Jeckeln seg med Annemarie Wienss fra Danzig. Hun var velstående nok til å kunne forsørge familien. Paret fikk fem barn sammen.

NSDAP-politiker, SS-offiser
Jeckeln meldte seg inn i nazipartiet NSDAP i 1929 og ble medlem av SS i desember 1930. Han spilte en viktig rolle i nazifiseringen av Braunschweig tidlig i 1930-årene og ble valgt inn i Riksdagen i 1932. 

Da Hitler kom til makten i 1933, fikk Jeckeln ansvar for SS-gruppe sør og rang som SS Gruppenführer. Samtidig var han politikommissær. Rieseberg-mordene i 4. juli 1933 var nazistenes første terrorhandling etter at de kom til makten. Elleve kommunister og sosialister ble drept i småbyen Rieseberg utenfor Braunschweig. Jeckeln sørget i rollen som politikommissær for at drapene ikke ble etterforsket og beordret dem trolig selv. Han ble forfremmet til Obergruppenführer i 1936. Jeckeln kritiserte åpent nazistenes besatthet av forestillingen om blonde og blåøyde «ariere». Han medvirket til trakassering av jøder, blant annet i Braunschweig fra 1933, og var sentral i organiseringen av Krystallnatten i Braunschweig og Hannover. Ifølge vitnemål etter krigen gikk Jeckeln i brutalitet og effektivitet lenger en ordren krevde.

Ved utbruddet av andre verdenskrig i 1939 ble Jeckeln overført til Waffen SS. Hans enhet, annet regiment av Totenkopf-divisjonen, ledet an i angrepet på Nederland i 1940. Enheten rykket raskt frem, og divisjonen kom ikke til kamp før den var inne på fransk område.

Holocaust
Før invasjonen av Sovjetunionen i 1941 ble Jeckeln, Erich von dem Bach-Zelewski og Hans-Adolf Prützmann utpekt til øverste ledere for SS og politi (HSSPF) henholdsvis i sør, i midten og i nord av de okkuperte sovjetiske områder. Utnevnelsen innebar at de var blant Himmlers nærmeste og mest betrodde medarbeidere. De hadde ansvar for orden og sikkerhet i de erobrede områdene. Sammen med Einsatzgruppene A, B, C og D hadde de ansvar for masseskytinger som sommeren og høsten 1941 utviklet seg til systematisk massedrap særlig på jøder. Einsatzgruppene var i utgangspunktet sikkerhetsstyrker som skulle eliminere alle som ble ansett som en trussel mot tyskerne sikkerhet og mot oppbygging av det tyske herrevelde i øst. Med Jeckelns oppfordring reiste Einsatzgruppene rundt i Ukraina og på Krim og drev massedrap fra august til desember 1941. Enheter fra Wehrmacht støttet og medvirket i massakrene på jøder. I månedsskifet juli-august 1941 drepte Jeckelns styrker 7000 menn, kvinner og barn. Himmler kalte 12. august Jeckeln til sitt hovedkvarter og forklarte irritert at tempoet var for lavt. Etter møtet trappet Jeckeln opp drapstakten.

Jeckeln utviklet blant annet «sardinmetoden» (Sardinenpackung) mens han arbeidet i Ukraina. Ved sardinmetoden måtte ofrene legge seg med hodet mot føttene på likene nede i massegraven før det ble skutt ovenfra. På denne måten ble det mindre tomrom mellom likene i massegraven enn når ofrene ble skutt på kanten og falt uryddig ned i grøften. Etter at store deler av Ukraina høsten 1941 ble beskrevet som jødefritt, byttet Prützmann og Jeckeln område. Fra midten av juli 1941 ble radiomeldinger om pågående massedrap ved østfronten fanget opp av britisk etterretning og dekodet i Bletchley Park. Blant annet fremgikk det av en melding dekodet 23. august 1941 at Jeckeln var travelt opptatt med å drepe jøder. Basert på meldingene fra østfronten holdt Churchill en radiotale der han understreket at hele distrikter i øst ble «exterminated» uten å nevne at ofrene stort sett var jøder.

I 1942 fokuserte han på bekjempelse av sovjetiske partisaner og gjennomførte store aksjoner i Ostland og Nord-Russland. Den norske legion sto under Jeckelns kommando.

Ukraina

Sommeren 1941 ble 22 000 jøder fra selv Ungarn og fra annekterte områder deportert over grensen til Galicja som da hadde blitt erobret av tyske styrker. Jeckelns stabskompani med bistand fra Ordnungspolizei bataljon 320 drepte de fleste av disse sammen med noen lokale jøder fra 27. august. Jeckeln meldte direkte til Himmler at 23 600 personer var drept i løpet av to-tre dager ved Kamenets-Podolsk. På andre dag av massakren ble 11 000 henrettet og dumpet i et stort bombekrater som tjente som massegrav. Massakren var planlagt på et møte mellom tyske sivile og militære myndigheter 25. august og var den mest omfattende så langt i krigen. Massakren i Kamenets-Podolsk var på tiden en massakre uten sidestykke. Jeckeln la opp massedrapene for at de skulle skje raskt og ordnet. Ved Kamenets-Podolsk observerte han drapsprosessen fra en liten høyde.

På et møte den 26. september 1941 besluttet de tyske okkupantene at alle jøder i Kiev skulle henrettes som gjengjeldelse for sabotasjeaksjonene utført av NKVD. Tilstede på møtet var  SS-Obergruppenführer Friedrich Jeckeln, befalhavende for Einsatzgruppe C, SS-Brigadeführer Otto Rasch, befalhavende for Sonderkommando 4a i Einsatzgruppe C, SS-Standartenführer Paul Blobel og bykommandant generalmajor Friedrich Georg Eberhardt. Henrettelsen ble utført av Blobels Sonderkommando («spesialkommando») 4a forsterket med reservepoliti fra Hamburg (bataljon 45) og politi fra Bremen (bataljon 303). På to dager 29. og 30. september 1941 ble det i Babij Jar myrdet 33 771 ukrainske jøder ifølge Einsatzgruppens egen rapport. Etter massakren holdt Jeckeln en stor fest med ekstra alkohol for mannskapet som hadde medvirket og talte der om nødvendigheten av å avrette jødene.

I juli 1941 var det rundt 170 000 jøder i og omkring Zjytomyr og Vinnytsia, innen november var halvparten av disse drept av enheter under Jeckelns kommando: 1. SS brigade, flere politibataljoner, Einsatzgruppe C og Wehrmacht-soldater. Jeckeln hadde selv oppsyn med massakrer blant annet på 800 menn og kvinner 27. juli 1941.

Latvia

Jeckeln overtok ansvaret for Ostland fra Prützmann noe som forverret situasjonen for jødene i Latvia.

I oktober 1941 ble det varslet at 20 000 jøder fra Tyskland og fra Riksprotektoratet skulle deporteres til Riga. For å få plass til de deporterte måtte ghettoen i Riga tømmes for 25 000 innbyggere, mente Jeckeln. Skytingen ble gjennomført 30. november til 8. desember 1941 i Rumbulaskogen utenfor byen. Jeckeln stolte ikke på latvierne (massakrene i Latvia hadde til da stort sett vært uført av Arājskommando og andre latviske frivillige) og satte sine egne menn til å utføre drapene med sovjetiske maskingevær. Det latviske mannskapet sto for vakthold og drev rekker på 1 000 personer fra ghettoen til massegravene. Før de kom til massegravene måtte fangene gi fra seg klær, sko og verdisaker. Massegraven var en stor grop med gangveier eller ramper langs siden og fangene ble tvunget til å gå ned i bunnen og legge seg tett på likene fra tidligere skyting, den såkalte sardinmetoden. Minst 25 000, hovedsakelig latviske og noen tyske, jøder ble drept der i løpet av et par dager. Omtrent 10 soldater med maskingevær utførte drapene. Rudolf Lange og Einsatzkommando 2 deltok i massakren i Rumbula.

Bakgrunnen for Rumbulamassakren var en direkte ordre fra Himmler via Jeckeln om å eliminere ghettoen i Riga. Lohse ga høsten 1941 etter for Himmlers krav om likvidering av ghettoen i Riga. Hitlers ønske og Himmlers ordre ble formidlet av Jeckeln og Jeckeln understreket at Lohse derfor ikke skulle blande seg inn. Lohse var bekymret for tap av arbeidskraft til Wehrmacht og i byen dersom ghettoen ble tømt (det vil si alle jødene drept). Jeckeln understreket at tap av arbeidskraft var underordnet målet om å fjerne jødene. Lohse insisterte også på at deportasjoner fra andre tyskkontrollerte områder til Riga og Lativa måtte avklares med den sivile administrasjonen og ikke var en ren politisak. Jeckeln hadde fått ordrer direkte fra Himmler ved et møte 12. november 1941 i Østprøyssen. Jeckeln skulle fullføre likvideringen av Rigas jøder slik Franz Walter Stahlecker hadde påbegynt. Lohse, som ikke ville fremstå som svak i jødespørsmål, understreket at han bare motsatte seg ville og uorganiserte massakrer, ikke utryddelsen av jøder i seg selv. Massakren ble forberedt fra 20. november da en tysk bygningsingeniør og 300 russiske krigsfanger i Rumbulaskogen begynte å anlegge seks store groper til alle likene.

Jødene som ble sendt med tog fra Berlin 27. november 1941 ble massakrert rett utenfor Riga tidlig på dag 30. november. Disse henrettelsene skjedde i strid med Himmlers ønske (tanken var at jøder deportert fra selve Tyskland ikke skulle drepes med en gang). Etter dette ble ikke tyske jøder deportert til Riga drept umiddelbart og ble i stedet holdt i leirer utenfor byen. Forholdene i leirene gjorde at mange døde etter kort tid, noen ble skutt og drept av vaktene, andre ble henrettet i Bikernikiskogen. Deporterte fra Köln 10. desember fikk som de første slå seg ned i ghettoen i Riga, og 14 transporter kom deretter.

Likene i Rumbulaskogen ble gravd opp og brent i 1943 for å skjule forbrytelsen.

Krigsslutt, forhør, rettegang, henrettelse
I 1944 medvirket Jeckeln ved tilbaketrekningen av den tyske hærgruppe A gjennom det nordlige Sovjetunionen. Sivilbefolkningen ble tvunget til å bygge befestninger og byer ble brent for å hindre sovjetisk fremrykning. Fra 1. mars 1945 hadde han kommandoen over V. SS-Freiwilligen-Gebirgskorps som forsøkte å komme seg vestover for ikke å bli omringet av sovjetisk styrker. I midten av april ble disse SS-styrkene sammen med Wehrmachts 9. arme innringet ved slaget om Seelowhøydene som innledet Slaget om Berlin. Sovjetiske soldater tok Jeckeln til fange i nærheten av Halbe.

NKVD gjennomførte omfattende avhør av Jeckeln. Rettssaken ble avholdt i en stor bygning med plass til tilhører og presse. Saken pågikk parallelt med Nürnbergprosessen for å vise at den inngikk i et stort internasjonalt rettsoppgjør. Sovjetisk tiltale la til grunn individuelt ansvar og det var mulig å unnskylde seg med ordre ovenfra bare dersom det lot seg bevise at den tiltalte ikke var klar over at vedkommende begikk en forbrytelse. Saken ble ført i henhold til sovjetisk juss der det ikke var noe skille mellom politiets avhør og bevisføring i retten. Jeckeln signerte referat fra avhøret etter hver runde med avhør. Avhørene besto for en stor del av åpne og generelle spørsmål der Jeckeln ble bedt å fortelle om ulike tema, og det var få forsøk på plukke forklaringen hans fraværende og ta ham i feil og inkonsistens.

Ifølge avhørene møtte han Hitler første gang sommeren 1931 i München og overfor Himmler foreslo Hitler Jeckeln som SS-leder i Hannover. Senere fikk han ansvar for å ivareta Hitlers personlige sikkerhet på reiser i Tyskland. Jeckeln anså seg selv som en viktig person i Hitlers vei til makten (en ubegrunnet oppfatning). Ifølge Jeckeln hatet Himmler estere og litauere, men var positivt innstilt til latviere og mente at 30 % av befolkningen i Latvia var verdt å ta vare på. Jeckeln understreket at personlig aldri drepte noen. Et vitne forklarte at Jeckeln ved en anledning skjøt en jøde som forsøkte å ta sitt eget liv. Jeckeln henviste hele tiden til Himmler som hadde oppsyn med det hele og legitimerte forbrytelsene. Jeckeln hadde hørt at Himmler hadde gitt Bach-Zelewski ordre om å likvidere 20 millioner sovjetiske borgere i Hviterussland. Jeckeln tok i retten ansvar for drap på jødene i Ukraina og i Ostland. Forklaringen i retten var kort, dommen ble straks kunngjort og Jeckeln ble sammen andre dømte ført ut og hengt foran flere tusen tilskuere.

I rettssaken etter krigen fortalte vitnene at Jeckeln var en ivrig og målrettet massemorder som gikk mye lenger enn bare å adlyde ordre. Jeckelns rolle i Kamenets-Podolsk-massakren i august 1941 var ikke kjent under rettssaken. Både Jeckeln og Bach-Zelewski identifiserte seg med og var lojale mot Hitler. Jeckeln anså Himmler som den øverste ansvarlige for holocaust, sammen med Göring. Avhørene konkluderte med at Jeckeln var personlig motivert og engasjert i å utrydde jødene uten å gå inn på bakgrunnen for Jeckelns holdning. Vitnene beskrev Jeckeln som en innovativ massemorder.

Referanser 

Personer fra Ortenaukreis
Tyske nazister
SS-generaler
Gestapo-personell
Tyske arméoffiserer
Tyskere fra første verdenskrig
Tyskere fra andre verdenskrig
Personer tilknyttet det tredje rike
Medvirkende til Holocaust
Einsatzgruppe-personell
Medlemmer av frikorps
Mottakere av Jernkorset (1914)
Mottakere av Jernkorsets ridderkors
Medlemmer av NSDAP (innmeldt 1925–1932)
Tysk militærpersonell (Hæren i Keiserrike)
Tyske krigsfanger under andre verdenskrig
Tyskere dømt for forbrytelser begått under andre verdenskrig
Tyskere dømt for krigsforbrytelser
Henrettede tyskere
Personer henrettet ved hengning

Latvias historie
Ukrainas historie
Massemordere