Haakon Henriksen

Håkon Henriksen (1924–1980) var en sentral aksjonist i Alta-konflikten.
Han er mest kjent som Leder av Alta-utvalget for bevaring av Alta-Kautokeino-vassdraget som ble stiftet i 1973, og senere sin deltakelse i Folkeaksjonen mot utbygging av Alta-Kautokeinovassdraget.

Han var for mange den fremste talspersonen mot utbygging av Alta-Kautokeinovassdraget. Håkon fikk hjerteproblemer i løpet av vinteren 1979 og ble etterhvert sykemeldt. Han trakk seg da fra aksjonsarbeidet, men ga ikke opp sitt arbeid mot den vedtatte utbyggingen. «Altaelva er verdt å dø for», var overskriften i VG etter det som ble hans siste møte i kampen mot utbyggingen av Alta-Kautokeinovassdraget. 

Han ble invitert til en interpellasjonsdebatt i et kommunestyremøte i Alta, april 1980 som omhandlet Altautbyggingen, han holdt et engasjert innlegg der han talte varmt mot den vedtatte utbygginga. Henriksen gjorde det da klart at han fremdeles var sykemeldt, men at saken veide så tungt at han likevel møtte opp. «Jeg er også blitt truet på livet ved flere anledninger, og nå er jeg også truet med inntil åtte års fengsel for min deltakelse i Stilla-aksjonene siste høst. Det kan derfor bli siste gang jeg taler fra denne talerstolen.» Håkon segnet om kun 15 minutter senere. Til tross for at han ble tatt hånd om av en sykepleier som var til stede, og han ble kjørt direkte til Alta Helsesenter, stod ikke livet til å redde. Han døde på Alta Helsesenter kort tid senere. Kommunestyret avbrøt da øyeblikkelig sitt møte da han falt om.

Søsken: Kjøpmann Olav T. Henriksen (AusterTana), Elise, Marit, Astrid og Sverre Henriksen. 

Hans hustru var Kari Marie Henriksen.

Kilder
 

Norske miljøvernere