Tøyleterne

Tøyleterne (Onychoprion anaethetus) er en art i gruppen sotterner (Onychoprion) og inngår i måkefamilien (Laridae). Arten består som et antall underarter og forekommer i tropiske og subtropiske kyststrøk på begge sider av ekvator. Den har besøkt Norge, men bare som en tilfeldig gjest. Her regner vi med seks underarter, men det er klart at disse trenger revidering.

Biologi 

Tøyleterne minner mye som sotterne (O. fuscatus) og kan forveksles, men utbredelsene er vidt forskjellige. Tøyleterne utgjør ei mellomstor terne med lang og dypt kløftet stjert og lange, smale vinger. Arten blir  lang, veier , og har et vingespenn på .

Fjærdrakten er i hovedsak grå på oversiden, men den kan variere fra ganske lys grå til nesten sort, og hvit på undersiden, brystet, strupen og kinnene, og arten har også et karakteristisk hvitt V-formet bånd i pannen, som strekker seg bakover til i overkant av øynene, som på grunn av V-mønsteret har en sort øyestrek som går fra roten av culmen gjennom øyet og til den forenes med hodekappen. Hodet har sort kappe, som ikke alltid kommer til uttrykk når oversiden er nesten sort. Øynene er mørke. Nebbet er sort, halvlangt, nesten rett og pinsettlignende. De nedre ekstremitetene er mørkegrå og korte.

Tøyleterner forekommer i tropiske og subtropiske kyststrøk. Arten hekker på korallstrender og i steinete og sandfulle slake skråninger. Fuglene leter etter mat både ved kysten og til havs (typisk inntil 15 km fra land og sjelden mer enn 50 km fra land). Arten er således mindre pelagisk enn sotterna. Føden består primært av småfisk som fuglene fanger i havoverflaten, spesielt piggfinnefisker (Perciformes), sildefisker (Clupeiformes), sølvsidefisker (Atheriniiformes) og fastkjevefisker (Tetraodontiformes), men de fanger og eter også krepsdyr (Crustacea) og både akvatiske- og terrestriske insekter.

Arten hekker i lune sprekker og i mer spredte hekkekolonier, og det er ganske vanlig å observere den nær land. Ute på åpen hav lever tøyleternene sjelden i store flokker. Tøyleterna er faktisk svært uvanlige blant terner, fordi noen populasjoner har synkrone, årlige hekkesykluser som sammenfaller med mytingen.

Inndeling 
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norske navn på verdens fugler og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020). Eventuelle navn i parentes er ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.

 Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
 Chionidi, slirenebbfugler
 Charadrii, lofugler
 Scolopaci (Limicoli), snipefugler/vadefugler
 Turnici, springvaktelfugler
 Lari, måkefugler
 Dromadidae, krabbeeterfamilien
 Glareolidae, brakksvalefamilien
 Stercorariidae, jofamilien
 Alcidae, alkefamilien
 Laridae, måkefamilien
 Larinae, måker
 Anoinae, noddyer
 Gyginae, silketerner
 Sterninae, terner
 Anous
 Gygis
 Onychoprion
 O. fuscatus, (sotterne)
 O. lunatus, polynesiaterne
 O. anaethetus, tøyleterne
 O. a. melanopterus, utbredt i deler av Karibia og langs vestkysten av Afrika (fra Mauritania til Guineabukta)
 O. a. fuligulus, utbredt i Rødehavet og fra Øst-Afrika og India
 O. a. antarcticus, utbredt rundt Madagaskar, Aldabraøyene, Seychellene og Andamanene
 O. a. anaethetus (nominatformen), utbredt utenfor de sørlige Ryukyuøyene og Taiwan sørover til Filippinene og Indonesia og videre til Ny-Guinea og Australia, og østover til Ny-Caledonia, Fijiøyene og Amerikansk Samoa
 O. a. nelsoni, utbredt langs vestkysten av Mexico og Mellom-Amerika
 O. a. recognitus, utbredt i Vestindia, Belize og rundt øyene utenfor Venezuela
 O. aleuticus, beringterne
 Sternula
 Phaetusa
 Hydroprogne
 Gelochelidon
 Larosterna
 Chlidonias
 Thalasseus
 Sterna
 Rynchopinae, saksenebber

Fotogalleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Terner
Fugler formelt beskrevet i 1786
Dyr formelt beskrevet av Giovanni Antonio Scopoli