Quercus michauxii

Quercus michauxii er en eikeart som vokser i sørøstlige deler av USA. Artsnavnet hedrer den franske botanikeren André Michaux.

Den er løvfellende og blir vanligvis 18–24 meter høy, men kan bli opptil 35 meter. Barken er sølvgrå og oppsprukket med flak som løsner. Bladstilken er 5–20 mm lang. Bladene er avlange med kileformet basis og en bølgende bladrand med 9–14 par tenner. De er 10–23 cm lange og 5–12 cm brede, skinnende mørkegrønne på oversiden, og grågrønne og hårete på undersiden. Høstfargen er rød. Nøttene sitter 1–2 sammen på en kort stilk. Nøtteskåla omslutter halvparten av nøtta.

Quercus michauxii vokser i fuktig, temperert klima der somrene er varme, vintrene milde og korte og nedbøren jevnt fordelt i løpet av året. Den danner skog langs små og store elver på godt drenert, siltig leire. Her vokser den sammen med kvitask, skihickory, kvithickory, bitterhickory, kviteik, sumptre og av og til også ambratre. Litt mindre vanlig er pileik og andre eikearter, kvitalm, oksemagnolia, tulipantre, amerikabøk og virakfuru. I undervegetasjonen finnes blant annet piggaralia, Asimina triloba, amerikaagnbøk, Sabal minor, sumpstyraks Styrax americanus og korsved.

Utbredelsen omfatter kystslettene fra New Jersey og lengst øst i Pennsylvania sørover til nordlige Florida og vestover til østlige Texas. Den vokser i Mississippi-dalen til lengst sørøst i Oklahoma, Arkansas, sørøstlige Missouri, sørlige Illinois og sørlige Indiana. Spredte bestander finnes i sørøstlige Kentucky og østlige Tennessee.

Kilder

Eksterne lenker 

 

Eikeslekten