Alderisme

Alderisme (engelsk: ageism) refererer til diskriminering av, og fordommer mot, en aldersgruppe. Som begrep favner alderisme bredere enn det beslektede begrepet aldersdiskriminering, og fenomenet kan være både systematisk og «hverdagslig».

Ordet ble opprinnelig oppfunnet av gerontologen og psykiateren Robert Neil Butler i 1969 for å beskrive diskrimineringen av gamle, etter modell fra begrepene rasisme og sexisme. Butler definerte alderisme som en kombinasjon av tre beslektede fenomener: fordomsfulle holdninger mot de eldre, mot høy alder og mot aldringsprosessen; diskriminerende praksis mot eldre; og institusjonelle praksiser og politikk som opprettholder stereotypier om de gamle. Gamle kan selv også være alderister, på bakgrunn av livslang internalisering av negative stereotypier om alderdom.

Frykten for døden og uførhet er store årsaker til alderisme, ettersom det å unngå, segregere og avvise gamle mennesker er en måte for enkelte å unngå det å tenke på egen dødelighet.

Begrepet brukes også om fordommer og diskriminering av ungdom og barn, som å nekte ungdom enkelte rettigheter, eller se bort fra innspill og ideer på grunnlag av personens unge alder, men blir i hovedsak benyttet i forbindelse med behandling av de eldre.

Se også 
Seniorsaken

Referanser 

Forskjellsbehandling
Menneskerettigheter