John M. Oesterreicher

John Maria Oestrreicher, opprinnelig Johannes Oesterreicher (født 2. februar 1904 i Liebau i Mähren i Østerrike-Ungarn, død 18. april 1993 i på  Saint Barnabas Medical Center i Livingston i New Jersey i USA) var en østerriksk katolsk prest og teolog av jødisk avstamning som i studietiden konverterte til katolisismen.

Liv og virke

Bakgrunn
Etter en lykkelig barndom i byen Liebau gikk han på gymnasium i Olmütz der han også var aktiv i den sionistiske ungdomsbevegelse. Han flyttet til Wien for å studere medisin. Der kom han  i økende grad kom i kontakt med skrifter av kristne forfattere og hadde en livlig utveksling med Max Josef Metzger. 

I mai 1924 ble han døpt i Graz; hans gudfar var Max Josef Metzger. Mens han fortsatt var jøde, begynte han å studere teologi i Graz.

Prest
Den 17. juli 1927 ble han ordinert til prest av erkebiskop Friedrich Gustav Piffl.

Sammen med Georg Bichlmair S.J. ledet han Pauluswerk i Wien, grunnlagt av kardinal Innitzer, som forfulgte to mål: på den ene siden å misjonere blant jødene, på den andre siden å beskytte jødene mot forfølgelse. «Pauluswerk var et forsøk på å konfrontere Hitler på et religiøst nivå. På den tiden laget vi setningen om at jødespørsmålet var et spørsmål for jøder og kristne, men et religiøst spørsmål og ikke et spørsmål av politisk og sosial karakter.» (Intervju i Kleine Zeitung av 10. juni 1988.)

Etter Kurt Schuschniggs radiotale 11. mars 1938 om kapitulasjonen av Østerrike (Anschluss) og en samtale med kardinal Innitzer, brente Johannes Österreicher all sin korrespondanse og bøker for å beskytte mennesker av jødisk avstamning, og flyktet til Paris fem uker etter den tyske innmarsjen i Østerrike. Fra Paris holdt han regelmessige militante prekener mot rasismens tyranni, som ble sendt på bølgelengden til en østerriksk motstandsradiostasjon. 

Etter at tyske tropper invaderte Frankrike, flyktet han til Spania, Portugal og til slutt til New York, hvor han arbeidet i en rekke menigheter. Fra mars 1953 underviste ved Seton Hall University i South Orange i New Jersey, hvor han virket ved institutt for jødisk-kristent forståelse og var aktiv inn i alderdommen. 

John Maria Oesterreicher var en av pionerene for den internasjonale kristen-jødiske dialog og var betydelig involvert. i utarbeidelsen av «jødeerklæringen» fra Det andre Vatikankonsil. Pave Johannes XXIII utnevnte ham før åpningen av andre sesjon av dette kirkemøtet til medlem av Sekreteriatet for kristen enhet, hvortil var tilsluttet en avdeling for relasjonen til jødedommen. Han kompilerte en studie av de grunnleggende sannheter som bestemmer eller bør bestemme Kirkens forhold til det jødiske folk. Kirkemøtets erklæring om jødene, Nostra Aetate, er basert på denne studien.

John Maria Oesterreicher oppsummerte selve det bærende i Nostra Aetate i én setning (Kathpress-intervju fra 1988): «Gjenoppdagelsen av jødedommens og jødenes egenverdi og deres betydning for kirken.» Mer utviklet: Kirken har erklært at at dens egen eksistens har siner røtter i Jakobs etterfølgere utfrielse fra deres trellekår i Egypten, deres underfulle passasje gjennom Sivhavet, og deres vandrding gjennom ørkenen. Hva betyr det for vårt trosliv og for vår relasjon til jødene? Et våkent øye for Det nye testamentes jødiske miljø, en ekte innlevelse i Jesu omverden er nødvendig for en full forståelse og rett forkynnelse av det kristne budskap. Man må kjærlighetsfullt ha i mente dette folks anliggender, sorger, håp og lidelser. Den kristne må være fortrolig med hebraiske tenkemåter og språkformer.

Erklæringen Nostra Aetate ble vedtatt den 28. oktober 1965. 

John Maria Österreicher omtalte alltid seg selv som «jøde og katolikk» og holdt nær kontakt med det jødiske folk og den jødiske religion gjennom hele livet. Han engasjerte seg også intensivt for forståelse for jødene og motsatte seg sterkt rasehat.Som person beskrives han som elskelig, umåtelig intelligent, ydmyk og tolerant.

Verker
Blant hans verker er The New Encounter Between Christians and Jews ; Racism, Anti-Semitism, Anti-Christianism et God at Auschwitz? En av hans studier er viet bønnen Oremus et pro perfidis Judaeis, og var et av grunnlagebe for Jules Isaacs og Bernhard Blumenkranzs respektive arbeider om antisemittismens kristne bakgrunn.

 Litteratur 
 Asher Finkel and Lawrence Frizzell (Hrsg.): Standing Before God. Studies on Prayer in Scriptures and in Tradition with Essays in Honor of John M. Oesterreicher. KTAV Publishing House, New York 1981.
 Elias H. Füllenbach: Das katholisch-jüdische Verhältnis im 20. Jahrhundert. Katholische Initiativen gegen den Antisemitismus und die Anfänge des christlich-jüdischen Dialogs in Deutschland. In: Reinhold Boschki und Albert Gerhards (Hrsg.): Erinnerungskultur in der pluralen Gesellschaft. Neue Perspektiven für den christlich-jüdischen Dialog. Schöningh, Paderborn u. a. 2010 (= Studien zu Judentum und Christentum), S. 143–163, ISBN 978-3-506-76971-8.
 Valentin Schneider: Wendemarke Nostra Aetate. Prälat Johannes Oesterreicher und die Wiederentdeckung des Judentums. In: Angelika Strotmann u. a. (Hg.): Vergegenwärtigung der Vergangenheit. Zur Notwendigkeit einer am Judentum orientierten christlichen Erinnerungskultur''. Lang, Frankfurt am Main 2010, ISBN 978-3-631-58657-0, S. 125–144.

Referanser

Personer fra Okres Olomouc
Tsjekkiske katolske prester
Østerrikske katolske prester
Katolske prester fra USA
Tsjekkiske katolske teologer
Østerrikske katolske teologer
Katolske teologer fra USA
Deltakere som rådgivere på Andre Vatikankonsil