Peloniinae

Peloniinae er en underfamilie av bmauriller som stort sett er rovdyr. Disse slanke billene er gjerne brokete farget i rødt, gult og svart, og kroppen er dekket av lange, oppstående hår. Mange arter lever av vedborende insekter, for eksempel barkbiller.

Utseende 
Små til middelsstore (2 – 20 mm) biller, tydelig delt i tre kroppsavsnitt (hode, bryst, bakkropp). De er aktive i solskinn, løper rundt og kan ha en fjern likhet med maur. De er gjerne brokete farget i gult, rødt, brunt og svart, og kroppen har lange, utstående, fine hår (ikke børster). Hodet er omtrent så bredt som brystskjoldet, vanligvis med små, utstående fasettøyne. Kjevene er ganske kraftige og fremoverrettede. Antennene er 11-leddete, tykkere mot spissen, av og til med en 3-6 leddet kølle. Brystskjoldet er omtrent så langt som bredt eller lengre enn bredt. Dekkvingene har tydelige skuldre og er mer eller mindre parallellsidige. Av og til dekker de ikke hele bakkroppen. De har mer eller mindre tydelige rekker av punktgroper. Beina er slanke, føttene består av 5 ledd, men det fjerde leddet er svært lite slik at det tilsynelatende bare er fire ledd (pseudotetramere føtter). Det andre og tredje leddet er tolappede.

Larvene er avlangt sylindriske, tynnskinnede og lyse (ofte rosa), ryggplatene på framkroppen og hodekapselen er tydelig mørkere. Kroppen er kledt med fine, oppstående hår, beina er ganske korte.

Levevis 
Både larver og voksne biller er rovdyr, men de voksne kan også finnes på blomster der de spiser pollen. Mange lever av treborende insekter. Stor maurbille (Thanasimus formicarius) og liten maurbille (T. femoralis) er vanlige i barskog og lever av særlig av barkbiller (Scolytinae). De er lette å kjenne på fargene: hodet og den fremre del av brystkjoldet er svarte, bakre del av brystskjoldet og fremre del av dekkvingene klart røde, bakre del av dekkvingene svarte med to bølgete, hvite tverrbånd. En voksen bille spiser gjerne 3-5 barkbiller om dagen, og larvene er også grådige. De er derfor regnet som nyttedyr i skogbruket, fordi de hjelper til å holde bestandene av barkbiller i sjakk. Man ser ofte disse billene løpe omkring på nyfelte tømmerstokker. Sannsynligvis blir de tiltrukket av barkbillenes feromoner, siden de ofte går tallrikt i feromon-feller satt ut for å fange barkbiller. Stor maurbille har blitt innført til Nord-Amerika i et forsøk på å kontrollere skadedyr i skogen.

De slanke, brunlige artene i slekten Opilo lever av treborende insekter på løvtrær, særlig eik og bøk. De kan også finnes innendørs i hus angrepet av tyvbiller og borebiller (Anobiidae). Den fargerike arten bikubebille (Trichodes apiarius) er ikke funnet i Norge, men finnes i Mellom-Europa nord til Sør-Sverige. Den er mørk blåfiolett med tre oransjerøde tverrbånd på dekkvingene. De voksne billene finnes på blomster, larvene lever i bolene til ulike slags bier, også honningbier.
Skinkebiller (slekten Necrobia) lever ulikt de fleste artene i familien mest av dødt materiale. De kan finnes på tørket kjøtt og fisk, og spiser også på inntørkede kadavere. De kan noen ganger være svært tallrike i hønsehus.

Utbredelse 
Gruppen er utbredt i den Nye verden, på Madagaskar, Ny-Guinea og Australia.

Systematisk inndeling 
Arten har inntil nylig vært plassert i Enopliinae

 Ordenen biller, Coleoptera
 Underordenen Polyphaga
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia
 Overfamilien Gnag- og maurbiller, Cleroidea
 Familien maurbiller, Cleridae
 Underfamilien Peloniinae Opitz, 2010
 Slekten Akonesis Opitz, 2014
 Slekten Ambitus Opitz, 2016
 Slekten Amphelissus Opitz, 2017  
 Slekten Ampleris Opitz, 2016 
 Slekten Antennactis Opitz, 2017 
 Slekten Antennosus Opitz, 2014   
 Slekten Apolopha Spinola, 1841
 Slekten Australoclerus Opitz, 2017 
 Slekten Boschella Barr, 1980
 Slekten Chariessa Perty, 1832
 Slekten Corinthiscus  Fairmaire & Germain, 1861
 Slekten Cornimolossus Opitz, 2017  
 Slekten Cregya LeConte, 1861
 Slekten Crusbatus Opitz, 2014
 Slekten Diutius Opitz, 2014  
 Slekten Enoplioides Fairmaire, 1886
 Slekten Eriviriosus Opitz, 2017 
 Slekten Falsoeurymanthus Pic, 1941
 Slekten Gnidmus Bartlett, 2013 
 Slekten Goyasanum Pic, 1936
 Slekten Hautenerus Bartlett, 2013
 Slekten Inconnexus Opitz, 2017 
 Slekten Isoparis Opitz, 2017 
 Slekten Katacompsus Opitz, 2017 
 Slekten Labasiella Spinola, 1849
 Slekten Lasiodera Gary, 1832
 Slekten Macilentus Opitz, 2017 
 Slekten Merickelus Opitz, 2017  
 Slekten Muisca Spinola, 1844
 Slekten Neotenerus Schenkling, 1906
 Slekten Oncochelyna Opitz, 2017  
 Slekten Pelmatus Opitz, 2017  
 Slekten Pelonium Spinola, 1844
 Slekten Phymatophaea Pascoe, 1876
 Slekten Pichincha Opitz, 2017 
 Slekten Pseudichnea Schenkling, 1901 
 Slekten Pujoliclerus Pic, 1950
 Slekten Pyticeropsis Schenkling, 1916 
 Slekten Ramosus Opitz, 2017 
 Slekten Salarium  Fairmaire, 1903
 Slekten Silvanoclerus Opitz, 2017
 Slekten Sirpa Opitz, 2016
 Slekten Stenoplium Fairmaire, 1903  
 Slekten Tanycorpus Opitz, 2017 
 Slekten Thomasius Opitz, 2017 
 Slekten Troxoides Opitz, 2017

Referanser

Eksterne lenker 
 bugguide.net - bildedatabse over nordamerikanske insekter 
 

Biller formelt beskrevet i 2010
Maurbiller