EMF-aktivisme

EMF-aktivisme er aktivisme som retter seg mot uønsket påvirkning fra elektromagnetiske felt (EMF). Majoriteten av denne aktivismen retter seg mot elektromagnetiske felt som er under offisielle grenseverdier satt av nasjonale og internasjonale myndigheter, og konkret fokuseres det på mobiltelefoni, trådløse nettverk, smarte strømmålere o.l.

Argumentasjon 

Motstand mot elektromagnetiske felt i hverdagen har et bredt spekter av argumenter. I den ene enden av skalaen finner man dem som mener at forskningen ikke entydig utelukker helsefare fra ikke-ioniserende stråling og som da henviser til «føre var»-prinsippet. Andre aktivister legger seg på en linje der man mener det er dokumentert helt konkrete negative effekter på liv og miljø, f.eks. ved å hevde at mobilstråling øker faren for hjernekreft. I den andre ytterkanten finner man konspirasjonsteoriene der elektromagnetisk stråling er en del av en skjult agenda for å bedrive tankekontroll på innbyggerne, redusere jordas befolkning eller gjøre folk syke slik at legemiddelindustrien skal tjene penger. I sistnevnte gruppe tror man gjerne på mange andre konspirasjonsteorier i tillegg, og man ser mye av de samme mekanismene bak.

Et utbredt argument er å sammenligne med fenomener der noe har vært i utstrakt anvendelse, men som senere har vist seg å ha betydelige negative helseeffekter, gjerne tilfeller hvor industrien har drevet lobbyvirksomhet for å få stanset motforestillinger fra forskere og myndigheter. Eksempler på dette er tobakksrøyking, asbest og «lykkepiller».

Påstått påvirkning 

Blant de påståtte biologiske effektene på mennesker av ikke-ioniserende elektromagnetiske felt finner vi søvnvansker, hodesmerter, nedsatt fruktbarhet, medfødte misdannelser, kreft og kronisk utmattelse. Av effekter på miljø og dyreliv har det blitt hevdet at mobilstråling har skyld i biedød.

Tyske forskere lansert i 2014 en hypotese om at strøy fra elektriske apparater forstyrret et forsøk de skulle gjennomføre på trekkfuglers navigasjonsevne. Hypotesen har blitt forsket videre på og det er forsøkt å påvise hvilke signalstyrker og frekvenser som kan påvirke trekkfuglene, men det er foreløbig uklart i hvor stor grad stråling i friluft påvirker fuglene sammenlignet med den påvirkning man har observert i laboratorium.

Opphav 

En rapport utarbeidet av den canadiske forbrukerorganisasjonen Bad Science Watch konkluderte med at mesteparten av aktivismen mot EMF ikke hadde støtte i vitenskapelig forskning, og at mange av de mest prominente aktivistene hadde økonomiske interesser i å spre irrasjonell frykt om slik stråling ved at de tilbød produkter eller behandling relatert til dette. Cindy Sage som var en av initiativtakerne til rapporten Bioinitiative Report har parallelt med EMF-aktivisme drevet et firma som tilbyr rådgiving om EMF. Også i Norge har man sett utstrakt sammenblanding av aktivisme og forretningsinteresser.

Man ser normalt en eskalering av aktivismen når det innføres ny teknologi, og denne avtar når teknologien har vært i bruk en periode.

Avisen The New York Times publiserte i mai 2019 en artikkel hvor det hevdes at det russiske propagandamediet RT America kjører en kampanje for å spre frykt for 5G-teknologien som et ledd i en russisk kampanje for å destabilisere vestlige demokratier.

Frykten for stråling har særlig fotfeste blant personer som sverger til alternativ behandling, og EMF-aktivismen er delvis også forankret i dette miljøet. I 2019 tok Norges Landsforbund av Homøopraktikere initiativ til et opprop mot helsevirkninger fra EMF.

Forskning 

Det finnes enkeltstudier som peker i retning av at ikke-ioniserende stråling kan medføre helsefare, men det store bildet tilsier at det ikke er grunnlag til å konkludere med at denne type stråling er helseskadelig. Dette forklares gjerne med at forskere som avviser helsfare ved ikke-ioniserende stråling er «kjøpt og betat» av industrien, eller at det jukses med forskning.

En strategi som benyttes utstrakt er å henvise til enkeltstudier eller til rapporter som har et skinn av vitenskapelighet. Et eksempel på dette er en kommentarartikkel som Priyanka Bandara og David O. Carpenter fikk publisert i open access-tidsskriftet The Lancet Planetary Health i desember 2018. I meningsinnlegg i flere norske medier ble denne artikkelen fremstilt som om den var publisert i det anerkjente og fagfellevurderte medisinske tidsskriftet The Lancet. En av referansene i rapporten går til den østerrikske forskeren Hugo Rüdiger som har publisert forskningsresultater hvor det er konkludert at mobilstråling ødela DNA i menneskelige celler. Denne forskningen er senere trukket tilbake etter at en av de øvrige forskerne i Rüdigers team hadde innrømmet at datamaterialet som ble brukt i studiene var fabrikkert. I kommentarartikkelen hevder Bandara og Carpenter at det er gjort en gjennomgang av 2266 studier hvor 68 % konkluderte med at ikke-ioniserende stråling medførte helsefare. Studiene skal ha blitt gjennomgått av organisasjonen Oceania Radiofrequency Scientific Advisory Association som de hevder er vitenskapelig uavhengig, men begge artikkelforfatterne er tilknyttet denne organisasjonen.

En annen utbredt metode er å henvise til studier utført med stråling langt høyere enn det mennesker utsettes for ved bruk av hverdagselektronikk. Et eksempel på dette er en amerikansk studie der mus og rotter ble utsatt for mobilstråling og utviklet kreft. Når denne studien benyttes som argument for at stråling fra mobiltelefoner er farlig unnlates det å samtidig fortelle at dyrene ble utsatt for langt høyere eksponering enn det mennesker utsettes for ved bruk av mobilteknologi.

Den svenske forskeren Lennart Hardell har lenge fremmet hypotesen om at ikke-ioniserende stråling medfører helsefare. Fire av hans studier ble sitert i den såkalte Interphone-studien, alle fire konkluderte med at mobilbruk ga økt risiko for hjernesvulst. Interphone-studien var en av hovedårsakene til at IARC klassifiserte ikke-ioniserende stråling som mulig kreftfremkallende. Interphone-studien har senere blitt kritisert for nettopp å inkludere Hardells studier. Hardells studier er basert på intervjuer med kreftpasienter, og andre forskere har påpekt at resultatene like gjerne kan være et resultat av hukommelsesbias.

Hardells landsmann Olle Johansson siteres også hyppig av EMF-aktivister, han har i mange år vært ansatt som dosent ved Karolinska Institutet, Sveriges ledende forskningsinstitusjon. I 2016 var han en av forfatterne av en rapport som konkluderte med helsefare av mobilstråling og trådløse nett, men denne ble trukket tilbake etter kort fordi det ble påpekt forskningsjuks. Johansson har blitt utsatt for kraftig kritikk fra forskerkollegaer for hypotesebaserte og spekulative konklusjoner i sine studier, og for å gå langt utenfor sitt kompetanseområde. Den norske antroposofen Trond Skaftnesmo tar i sin bok Folkefiender Johansson i forsvar, og hevder at han er blitt utsatt for en hekseprosess.

I 2007 ble det gitt ut en rapport av en gruppe forskere, denne ble kalt Bioinitiative Report og redaktørene for rapporten var Cindy Sage og David O. Carpenter. I tillegg har en rekke andre personer bidratt, blant disse er de seks svenskene Leif Salford, Michael Carlberg, Kjell Hansson, Lennart Hardell, Henrietta Nittby og Bertil R. Persson. Rapporten har blitt karakterisert som pseudovitenskapelig av ledende eksperter på fagområdet. Den ble utgitt på nytt i 2012 uten at kritikken mot den ble kommentert.

Konsekvenser 

I flere land har frykt for helseskader av ikke-ioniserende stråling ført til politiske vedtak som begrenser utbredelse av elektronisk utstyr som avgir elektromagnetisk stråling uten at dette har støtte i vitenskapen. Et eksempel på dette er byen Haifa i Israel hvor politikere etter press fra foreldrerepresentanter ved fire skoler beordret at trådløst nettverk skulle erstattes med kablet nettverk grunnet usikkerhet om den elektromagnetiske strålingen kunne være helseskadelig. Vedtaket gjorde at tilsvarende krav ble fremmet ved skoler i andre israelske byer. Også i europeiske land har det blitt innført begrensninger på trådløse nett i skoler og barnehager.

Paradoksalt nok har en rekke tiltak initiert av aksjonister ført til høyere eksponering for stråling. Dersom trådløst nettverk bygges ned vil smarttelefoner i større grad måtte sende data over mobilnettet, og det krever langt høyere strålingseffekt for å kommunisere med en mobilantenne som står langt unna enn med et trådløst aksesspunkt i bygningen man befinner seg i. Likeledes har foreldreaksjoner ført til at mobilmaster har blitt flyttet bort fra skoler, og siden mobiltelefoner justerer sin signalstyrke etter hvor langt unna mobilmasten befinner seg, vil en slik flytting øke eksponeringen. Når 5G-teknologien rulles ut vil det føre til høyere tetthet av antenner, men hver av disse vil til gjengjeld dekke et langt mindre område slik at det kreves lavere effekt, noe som i praksis vil bety at den totale eksponeringen går ned og ikke opp.

En annen konsekvens av at det sirkulerer påstander om at ikke-ioniserende stråling kan utløse helseplager er at pasienter med symptomer og plager tilskriver disse til elektromagnetisk stråling, og dermed avskjæres fra korrekt diagnose og behandling. I Storbritannia tok en 15 år gammel jente selvmord i 2018 grunnet betydelig helseplager som foreldrene mente kom av el-overfølsomhet. I Norge har det vært flere tilfeller der elever har blitt holdt borte fra skolegang grunnet frykt for stråling fra elektronikk. I 2019 ble et foreldrepar anmeldt av Stavanger kommune for brudd på opplæringsloven etter at de holdt sitt barn borte fra skolen grunnet frykt for stråling fra nettbrett og trådløst nettverk.

Forskere har også pekt på at bekymringen som følger spredningen av irrasjonell frykt for elektromagnetisk stråling i seg selv er en trussel mot helsen.

Organisasjoner 

Det finnes en lang rekke organisasjoner internasjonalt som har som agenda å bekjempe utbredelse av elektromagnetisk stråling. Noen av disse er:
 EM Radiation Research Trust
 International EMF Alliance
 Environmental Health Trust
 Pandora Foundation
 European Cancer and Environment Research Institute
 Physicians’ Health Initiative for Radiation and Environment
 Oceania Radiofrequency Scientific Advisory Association
 Electromagnetic Radiation Research Foundation of South Africa
 Children’s Medical Safety Research Institute
 Cellular Phone Task Force
 Wired Child
 Electromagnetic Safety Alliance
 Physicians for Safe Technology
 Ärzte und Mobilfunk

Flere av forskerne som forfekter hypotesen om at ikke-ioniserende stråling er helseskadelig er engasjert for flere av disse organisasjonene samtidig. F.eks. er den amerikanske forskeren Magda Havas tilknyttet fem av de opplistede organisasjonene.

Opprop fra forskere 

Det er særlig to opprop aktivister henviser til, det ene er et opprop med generelle motforestillinger mot EMF, det andre et spesifikt opprop mot 5G-teknologi. Det er ca. 200 forskere som har signert hvert av disse oppropene, veldig mange av dem begge oppropene.

i 2015 ble det laget et felles opprop for anerkjennelse av diagnosene el-overfølsomhet og kjemisk miljøintoleranse.

Juridiske oppgjør 

I italiensk høyesterett ble det i en 2012 dømt i favør av Innocente Marcolini som hadde utviklet hjernesvulst og som mente at dette var utløst av langvarig bruk av mobiltelefon og trådløs telefon. Marcolinis advokat hentet i retten inn uttalelser fra Angelo Gino Levis og Giuseppe Grasso, førstnevnte er oppført hos lobbyorganisasjonen EMF Alliance på listen over forskere som støtter organisasjonen. Dommen ble kraftig kritisert av italienske eksperter på fagområdet som blant annet påpekte at Levis og Grasso ikke hadde epidemiologisk kompetanse til å trekke slutningene de gjorde.

I 2019 gikk franske bønder til søksmål mot myndighetene fordi de mente at hundrevis av kyr hadde dødd grunnet elektromagnetisk stråling.

I 2021 gikk ni strømkunder til søksmål mot strømselskapet Elvia for retten til å få levert strøm uten automatisk strømmåler som de mente ga dem helseplager. Etter å ha tapt saken i Søndre Østfold tingrett ble saken anket videre til Borgarting lagmannsrett. Heller ikke her fikk de gehør for at strålingen kunne være helseskadelig, og tapte saken på alle punkter.

Aktivisme i Norge 

Norge har vært et foregangsland når det gjelder å ta i bruk ny teknologi i befolkningen, og dette gjenspeiles i et høyt engasjement rundt potensielle helsefarer. Da mobiltelefoner ble allemannseie i 1990-årene kom det også rapporter om at mobilstrålingen kunne være helseskadelig.

I 1987 ga den norske legen Vilhelm Schjelderup ut boken Elektromagnetismen og livet der det ble hevdet at det under den kalde krigen foregikk et kappløp mellom USA og Sovjetunionen om å utvikle masseutryddelsevåpen basert på elektromagnetisk stråling, og at begge leirer visste at selv svak stråling var helseskadelig, men holdt dette skjult av taktiske årsaker. I boken refererer han hyppig til den amerikanske kirurgen Robert O. Becker som forsket på elektriske signaler innenfor biologien og som etter hvert ble en sentral person i den amerikanske EMF-aktivismen. Schjelderup mente også at parabolantenner avga helseskadelig stråling.

Norges Miljøvernforbund var tidlig på banen når det gjaldt å så tvil om sikkerheten ved mobilstråling. Forbundets fagansvarlig for dette feltet var Sissel Halmøy som parallelt drev sitt eget firma der hun tok betalt for måling og kartlegging av elektromagnetisk stråling i boliger og næringsbygg. I 2008 ble organisasjonens leder Kurt Oddekalv politianmeldt av teleselskapet MTU etter at han hadde ødelagt en av deres mobilmaster i Oslo. I 2010 ble han dømt for hærverk og måtte betale 39.000 kr i erstatning.

I 2010 ble organisasjonen Folkets Strålevern etablert med formål om å få gjennomslag for en kraftig innstramming av grenseverdier for elektromagnetisk stråling. I 2018 satte organisasjonen i gang en reklamekampanje der det ble hevdet en rekke negative helseeffekter av ikke-ioniserende stråling. Etter sterke reaksjoner gikk reklameleverandøren JCDecaux ut med en beklagelse av at kontrollen med annonsørens budskap hadde glippet, og trakk hele kampanjen. Daglig leder Sissel Halmøy i Folkets Strålevern mente det var vitenskapelig belegg for budskapet, og reklamen var finansiert med en pengegave fra en anonym støttespiller.

I forbindelse at det ble rullet ut smarte strømmålere i alle norske husstander har også organisasjonen STOPP smartmålerne! blitt opprettet av aktivister som mener at disse målerne representerer helsefare. Parallelt med dette har den pensjonerte telekom-rådgiveren Einar Flydal blitt en autoritet i det norske aktivistmiljøet. Personer fra dette miljøet gikk i november 2019 til anmeldelse av Skagerak Nett fordi selskapet hadde gått ut med at de ville stenge strømmen til kunder som nektet å bytte strømmåler. Aksjonen ble ledet av MDG-politikeren Odd-Erik Helgesen som selv mener han er el-overfølsom og som har gitt ut to bøker om temaet. Han har også aksjonert mot smitteverntiltakene under covid-19, da han mener at koronaviruset ikke eksisterer, men at symptomene utløses av elektromagnetisk stråling.

Bekymring for helserisiko slår gjerne rot i miljøer hvor det allerede er mistro til offisielle helseråd, f.eks. om vaksiner og alternativ behandling. Sigurd Nes er en av få norske leger som anerkjenner el-overfølsomhet som en reell lidelse, han er også en av stifterne av foreningen Foreningen for fritt vaksinevalg som er sterkt kritisk til vaksiner. Nes er antroposof og har tidligere fått kritikk for å behandle kreftpasienter med misteltein.

Beskyttelsesutstyr 

Parallelt med frykten for stråling fra elektroniske apparater har det vokst frem et marked for løsninger som angivelig skal beskytte mot den farlige strålingen. Noen av disse kan reelt gi noe beskyttelse, f.eks. ved at de arrangeres som et Faraday-bur rundt kroppen. Andre løsninger er beregnet å skjerme signalene fra strålekilden, hvilket normalt vil medføre at apparatet tilsvarende justerer opp strålestyrken.

Mot slutten av 1980-årene ble «Syvstjerna» solgt i mer enn  eksemplarer, i hovedsak i Nord-Norge. Produktet - en kobberplate med en innpreget syvkantet stjerne - kom i en lommeutgave til  kroner til personlig bruk, og en utgave som skulle beskytte en hel bolig som kostet  kroner pluss montasje. De syv kantene i stjerna representerte de syv fargene i regnbuen, og skulle gjenopprette «energibalansen» i kroppen. Syvstjerna ble karaktisert som humbug og kvakksalveri av faglig ekspertise. Kommunelege i Sørreisa Idar Magne Elvemo var blant dem som anbefalte dette hjelpemiddelet som angivelig ikke bare skulle forebygge kreft, men også ha helbredende effekt. Den utradisjonelle praksisen ble klaget inn av fylkeslegen, og Elvemo fikk en advarsel fra Helsedirektoratet som reaksjon.

I 1984 ble det i USA og Canada utarbeidet rapporter hvor det ble hevdet at stråling fra dataskjermer ga økt risiko for spontanabort eller fosterskader. I 1985 krevde tre svenske kvinner erstatning fra trygdekassen etter at de mente at stråling fra dataskjermer som de arbeidet ved var årsaken til at de hadde født barn med misdannelser. Dette til tross for at en stor svensk undersøkelse samme år hadde avvist en slik sammenheng. Medieoppmerksomheten ga imidlertid idéer til flere som ønsket å sko seg økonomisk for frykten for dataskjermer. Det svenske konsumentombudet reagerte blant annet på at et firma solgte et forkle som skulle beskytte mot 99 % av strålingen fra dataskjermer.

Da mobiltelefonen ble allemannseie i 1990-årene dukket det raskt opp produkter som skulle beskytte mot det som ble fryktet å være helsefarlig stråling. I 1997 ble produktet Phone Shield lansert i Norge, det var en liten hette som skulle tres over mobiltelefonen for derved å begrense strålingen. Samme år mente nordmannen Bjørn Jensen å ha funnet opp  en brikke som han kalte RayAway og som angivelig skulle kanalisere strålingen bort fra kroppen. Fageksperter avviste at brikken kunne ha en slik effekt, men det var likevel mange som opplevde at de fikk færre plager når de brukte den.

Blant de mer fantasifulle løsningene finner vi små klistremerker som skal festes på mobiltelefonen og angivelig beskytte mot skadelig stråling. I 2013 fjernet NAV et produkt fra sine nettsider som angivelig skulle beskytte mot farlig stråling. Det finnes også klær som angivelig skal gi beskyttelse mot stråling.

I noen tilfeller gjøres det også tiltak på bygninger for å skjerme mot stråling, disse tiltakene kan være kostbare.

Frykten for elektromagnetisk stråling kan utløse en betydelig noceboeffekt, altså at bekymringene for å bli utsatt for noe skadelig utløser reelle symptomer. Tiltak som pasienten overbevises om effekt av vil da kunne gi en tilsvarende placeboeffekt. Pasienthistorier om at tiltak - som vitenskapelig sett er meningsløse - har hjulpet pasienter brukes da som bevis på at den negative påvirkningen av strålingen er reell.

Medieoppmerksomhet 

Veldig mye av EMF-aktivismen foregår på sosiale medier, men den presser seg også frem i regulære medier. En fallgruve da er at redaksjonene ikke klarer å skille mellom god og dårlig forskning. Et eksempel på dette er et forsøk som noen danske skoleelever gjennomførte, og derav konkluderte med at ikke-ioniserende stråling forhindret karser i å vokse. Dette ble slått stort opp i dagspressen uten at det ble påpekt helt åpenbare svakheter ved forsøket som gjorde konklusjonen upålitelig.

En annen fallgruve er falsk balanse som er en feil som gjøres i forsøket på å fremstå nøytral og fremstille en sak fra begge sider, mens man i praksis sammenligner vitenskap med pseudovitenskap og gir mottakeren et feilaktig inntrykk av at det er en reell debatt om hvilket utgangspunkt som er riktig. Resultatet av dette er at man skaper økt forvirring i stedet for å opplyse mottakeren.

I 2008 sendte NRK Brennpunkt dokumentaren «En strålende dag». Narrativet for dokumentaren var at ICNIRP som var retningsgivende for de norske grenseverdiene for ikke-ioniserende stråling var påvirket av organisasjonen IEEE, og at de tunge innslagene fra telekomindustrien og det amerikanske forsvaret i IEEE dermed brakte en interessekonflikt inn i vurderingen av grenseverdiene. Statens strålevern reagerte kraftig på vinklingen som de mente var egnet til å spre ubegrunnet engstelse.

Journalistfellesskapet Investigate Europe har kjørt et større prosjekt rundt innførselen av 5G-teknologi. Norsk representant i dette fellesskapet er journalist Ingeborg Eliassen i Stavanger Aftenblad. I artikkelserien gis motstanden mot EMF mye spalteplass, blant annet er det henvist til Lennart Hardell, mens både Folkets Strålevern og Einar Flydal har fått uttale seg kritisk om forskningen de norske grenseverdiene er basert på.

Referanser

Litteratur

EHF-kritisk litteratur 

 Norsk 
 Fistenberg, Arthur: Den usynlige regnbuen, Z-forlaget, 2018, ISBN 9788293187431
 Glomsrød, Solveig: Helsevirkninger av elektromagnetiske felt, Foreningen for eloverfølsomme, 2013, ISBN 9788299842129
 Helgesen, Odd-Erik: Uten en tråd, Kolofon, 2015, ISBN 9788230012536
 Kraus, Walter: Mobilstråling, Spartacus, 2009, ISBN 9788243004696
 Schjelderup, Vilhelm: Elektromagnetismen og livet, Dreyer, 1987, ISBN 8273690245
 Skaftnesmo, Trond: Folkefiender, Paradigmeskifte forlag, 2012, ISBN 9788293235040

 Svensk 
 Ladberg, Gunilla: Ett vackert fängelse, Gunilla Ladberg Pedagogik & Språk, 2008, ISBN 9789197343862
 Nilsson, Mona: Mobiltelefonins hälsorisker, Mona Nilssons Miljöbyrå, 2010, ISBN 9786333148

 Dansk 
 Bruun, Bente-Ingrid: De trådløse samfund, Books on Demand, 2009, ISBN 9788776914431
 Jacobsen, Eva Theilgaard: Mørkelægning af mobilstrålingens konsekvenser, Eget forlag, 2017, ISBN 9788740940381

 Engelsk 
 Adams, Case: Electromagnetic Health, Logical Books, 2014, ISBN 9781936251100
 Allen, Russ: Electrocution of America, Glenmore Books, 2007, ISBN 9780977968503
 Bawden-Smith, Jason: In the Dark, Major Street Publishing, 2016, ISBN 9780994542465
 Becker, Robert O.: Cross Currents, Tarcher/Putnam, 1999, ISBN 9780874776096
 Becker, Robert O.: Electromagnetism and Life, Cassandra, 2010, ISBN 9780981854908
 Blank, Martin: Overpowered, Seven Stories Press, 2014, ISBN 9781609805098
 Brodeur, Paul: Currents of Death, Simon & Schuster, 1989, ISBN 9780743213080
 Brodeur, Paul: The great Power-Line Cover-Up, Little Brown & Co, 1995, ISBN 9780316109116
 Cadwallader, Bill: Exposed, Stop Dirty Electricity, 2018, ISBN 9781732365001
 Carlo, George & Schram, Martin: Cell Phones, Avalon Travel Publishing, 2002, ISBN 9780786709601
 Cooper, Carleigh: Cell Phones and The Dark Deception, Premier Advantage Publishing, 2009, ISBN 9780578003412
 Crofton, Kerry: Wireless Radiation Rescue, Global Wellbeing Books, 2010, ISBN 9780986473524
 DeBaun, Daniel T. & DeBaun, Ryan P.: Radiation Nation, Icaro Publishing, 2017, ISBN 9780998199603
 Davis, Devra: Disconnect, 2013, Environmental Health Trust, ISBN 9780991219902
 Evans, Lewis & Sheean, Olga: EMF Off!, Insideout Media, 2018, ISBN 9781928103103
 Fife, Bruce: Health Hazards of Electromagnetic Radiation, Piccadilly Books Ltd., 1998, ISBN 9780941599429
 Fisher, Howard W.: The Invisible Threat, Wood Publishing, 2007, ISBN 9780978033170
 Gittleman, Ann Louise: Zapped, HarperOne, 2010, ISBN 9780061864278
 Goldberg, Gerald: Radiation Hazard, AuthorHouse , 2006, ISBN 9781425904807
 Halpern, Halpern: Electromagnetic Radiation Survival Guide, Createspace Independent Publishing Platform, 2014, ISBN 9781499323023
 LaGreca, Brandon: Cancer and EMF Radiation, Empowered Patient Press, 2019, ISBN 1732999619
 Levitt, B. Blake: Electromagnetic Fields, iUniverse, 2007, ISBN 9780595476077
 Levitt, B. Blake: Cell Towers, Square One, 2001, ISBN 9781884820625
 Manion, Holly: EMF Health Alert, EMF Safety Inc., 2013, ISBN 9780989908511
 Marino, Andrew A.: Going Somewhere, Cassandra, 2011, ISBN 9780981854915
 Martino, Regina: Shungite: Protection, Healing, and Detoxification, Healing Arts, 2014, ISBN 9781620552605
 McLean, Lyn: The Force, Scribe Publications, 2011, ISBN 9781921640292
 McLean, Lyn: Wireless-Wise Kids, Createspace Independent Publishing Platform, 2012, ISBN 9781479215843
 Magee, Steven: Toxic Electricity, Createspace Independent Publishing Platform, 2012, ISBN 9781475295696
 Milham, Samuel: Dirty Electricity, iUniverse, 2012, ISBN 9781938908187
 Nehru, Vikas: Global Wireless Spiderweb, Partridge India, 2016, ISBN 9781482886825
 Philips, Alisdair & Philips, Jean: The Powerwatch Handbook, Piatkus, 2009, ISBN 9780749926861
 Pineault, Nicolas: The Non-Tinfoil Guide to EMFs, CreateSpace Independent Publishing Platform, 2017, ISBN 9781976109126
 Pinsky, Mark A.: The EMF Book, Grand Central Publishing, 1995, ISBN 9780446670043
 Rees, Camilla R. G.: The Wireless Elephant in the Room, Createspace Independent Publishing Platform, 2017, ISBN 9781542431347
 Rees, Camilla R. G. & Havas, Magda: Public Health SOS, Createspace Independent Publishing Platform, 2009, ISBN 9781441458797
 Riley, Karl: Tracing Emfs in Building Wiring and Grounding, Createspace Independent Publishing Platform, 2012, ISBN 9781469902012
 Singer, Katie: An Electronic Silent Spring, SteinerBooks Inc., 2014, ISBN 9781938685088

 Tysk 
 Grabmair, Christine: Elektrosmog, VDM Verlag Dr. Müller, 2007, ISBN 9783836404068
 Herrmann, Markus: Elektrosmog Kontrovers, Deutscher Universitatsverlag, 1997, ISBN 9783824442584
 Moritz, Harald: Elektrosmog, Shaker Verlag, 2011, ISBN 9783844002119
 Neitzke, H. Peter, Cappelle, Jürgen van & Depner, Katharina : Risiko Elektrosmog?, Springer Basel, 2014, ISBN 9783034856171
 Newerla, Barbara & Newerla, Peter: Strahlung und Elektrosmog, Neue Erde, 2007, ISBN 9783890602677
 Poser, Manfred: Elektrosmog, Crotona Verlag, 2017, ISBN 9783861910862
 Putzenbacher, Stefan: Schaedliche Umwelteinwirkungen Durch Elektrosmog, Peter Lang, 1998, ISBN 9783631329115
 Ulmer, Günter Albert: Krank durch Wellen- und Elektrosmog?, Eget forlag, 1994, ISBN 9783924191733