Georges-Marie de Jonghe d’Ardoye

Georges-Marie de Jonghe d'Ardoye (født 23. april 1887 i Saint-Gilles-lès-Bruxelles i Belgia, død 27. august 1961 i Brussel) var en belgisk prelat som virket som katolsk misjonær i Kina og deretter innehadde en rekke verv i Den hellige stols diplomatiske tjeneste.

Liv og virke

Bakgrunn 
De Jonghe d'Ardoye kom fra det belgiske aristokrati. Han var sønn av politikeren og senatoren Fernand de Jonghe d'Ardoye og hans hustru, født Juliette Lebrun de Miraumont. Han studerte ved Collège St Michel i Brussel og Notre Dame de la Paix i Namur. Han sluttet seg til Det parisiske ytremisjonsselskap, fransk: Société des Missions Etrangères de Paris (M.E.P.) den 13. september 1905. Han fortsatte sin utdannelse ved det pavelige universitet Gregoriana i Roma.

Prest, kinamisjonær 
Han ble presteviet i Mechelen den 21. juni 1910 av kardinal Désiré-Joseph Mercier. Den 30. november 1910 forlot han Frankrike for å begynne sitt virke som misjonær i Kina.

Han virket først i Sichuanprovinsen. I 1912 ble han utnevnt til misjonsstasjonen i Qionglai i Sichuan. I 1918 etablerte han en katolsk skole der, Collège de la Sagesse (Visdommens kollegium), som snart ga videregående og til og med katolsk universitetsutdanning. I 1927 ble han sendt til Beijing hvor han utøvde forskjellige koordinerende funksjoner rettet mot å videreutvikle det katolske utdannelsesvesen i Kina.

Biskop
Den 23. mai 1933 utnevnte pave Pius XI ham til titularbiskop av Amathus in Cypro og til apostolisk vikar av Yünnanfu. Han ble bispeviet den 17. september 1933 av erkebiskop Jean-Baptiste-Marie Budes de Guébriant, generalsuperior for Det parisiske ytremisjonsselskap; medkonsekrerende var biskopene Paul Wang Wencheng, apostolisk vikar av Shunking (Nanchong), og Matthias Li Jun-ho, apostolisk vikar av Yachow.

Det pavelige diplomati
Den 17. oktober 1938 utnevnte pave Pius XI ham til apostolisk delegat til Irak og titularerkebiskop av Misthia. Irak var da fortsatt et kongedømme under britisk mandat.

Den 6. juli 1947 utnevnte pave Pius XII han til apostolisk delegat til Nederlandsk India. Etter at landet ble det selvstendige Indonesia ble han utnevnt til apostolisk internuntius der den 16. mars 1950.  Hans tid der ble preget av disputter både med regjeringsrepresentanter og med grupperinger innen kirken.

Den 2. mars 1955 utnevnte pave Pius XII ham til apostolisk internuntius til Egypt. Han sluttet i 1956 av helsemessige årsaker, og den 1. februar 1957 ble han utnevnt til rådgiver til kongregasjonen for Østkirkene i Vatikanet.

Erkebiskop de Jonghe d'Ardoye døde i Brussel den 27. august 1961 i en alder av 74 år.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:
 Erkebiskop François de Bovet (1745–1838)
 Biskop Jacques-Léonard Pérocheau (1787–1861) *bispeviet 1818
 Biskop Annet-Théophile Pinchon (1814–1891) *1859
 Biskop Félix Biet (1838–1901) *1878
 Biskop Célestin-Félix-Joseph Chouvellon (1849–1924) *1891
 Erkebiskop Jean-Baptiste-Marie Budes de Guébriant (1860–1935) *1910
 Erkebiskop Georges-Marie de Jonghe d'Ardoye (1887-1961) *1933

Referanser 

Personer fra Brussel
Belgiske katolske biskoper
Katolske misjonærer i Sichuan
Ikkekinesiske katolske biskoper i Kina
Linjen de Bovet
Katolske misjonærer
Belgiske misjonærer
Misjonærer i Kina
Pavelige nuntier
Ambassadører til Indonesia
Ambassadører til Irak
Ambassadører til Egypt