Risshō Ankokuron

Risshō Ankokuron (japansk; kanji: 立正安国論, katakana: タツ マサヤス コクロン), noen ganger forkortet Ankokuron (安国論, アンコクロン), er en japansk buddhistisk avhandling som ble skrevet av den religiøse reformatoren Nichiren (日蓮, 1222–1282) i 1260. Tittelen oversettes gjerne med «etablering av den sanne lære for å gjøre landet fredfylt».

Den 16. juli 1260 ble den presentert som en petisjon til Hōjō Tokiyori (北条時頼, 1227–1263), den sittende regent eller shikken i shōgunatet i Kamakura. Traktaten ble ignorert og bragte sinne hos det sittende regime mot Nichiren.

Etymologi
Det japanske ordet risshō (立正), kinesisk: lì zhèng, kan oversettes med «bevis», «å føre bevis» og «å underbygge». Ankoku (安国), kinesisk: Ān guó, kan bety «mørke», «skygge» eller «dysterhet». Det kan også bety «fred» og «ro». Ron (論, kinesisk: lùn) kan oversettes med «teori» eller «avhandling».

I det gjeldende tilfelle er risshō («bevis») blitt oversatt med «etableringen av den sanne lære», mens ankoku («fred») er blitt oversatt med «det som vil gjøre landet fredfylt». Tittelen oversettes gjerne med «etablering av den sanne lære for å gjøre landet fredfylt».

Tittelen Risshō Ankokuron blir noen ganger forkortet som Ankokuron (pinyin: Ānguó lùn, koreansk: Anguk non, hangul: 안국론).

Historisk ramme
Risshō Ankokuron ble skrevet i det første året av den japanske æraen Bun'ō (文応, 1260) under kamakuraperioden. Teksten var skrevet for de militære lederne i Kamakura. Den 16. juli 1260 ble den presentert som en petisjon til Hōjō Tokiyori (北条時頼, 1227–1263), den sittende regent eller shikken i kamakura-shōgunatet. Tokiyori var en tidligere shōgun eller leder av bakufu  (幕府, «teltregjeringen»). På det daværende tidspunkt levde han tilbaketrukket i Rinzai Zen-tempelet Kenchō-ji (建長寺), som ble bygd i 1253. Likevel hadde han en signifikant politisk makt i egenskap av rollen som patriark i Hōjōklanen.

Samfunnsformen var et føydalsamfunn og et militærdiktatur. Den var også preget av elitisme, hvor en liten gruppe, en elite, hadde politiske privilegier og samfunnsmessig status fremfor alle andre.

Det er innlysende at dette kom på kollisjonskurs med Nichirens buddhisme. Elitisme er uforenelig med lotussūtraen, som forkynner ekayāna og alle menneskers iboende buddhanatur. Nichiren selv tilhørte ikke eliten, men omtalte seg som «fiskerens sønn» og «et barn født av fattige».

Desto verre var situasjonen blitt, fordi de andre buddhistiske retningene i Kamakura – Det rene land, Zen, Shingon m.fl. hadde underkastet seg dette føydale systemet og blitt en del av eliten.

Avhandlingen ble først bare ignorert. Deretter bragte den sinne hos det sittende regime mot Nichiren. Hans åpenlyse kritikk av andre buddhistiske retninger, medførte til slutt regelrett forfølgelse.

Avhandlingen er formulert i form av en dialog mellom husvert – en lærd buddhistmunk (主人, shujin), og en ikke-navngitt besøkende (客, kyaku). Vi må anta at det er myndighetene i Kamakura som er verten, og Nichiren som er den besøkende.

Referanser

Kilder

Nichirenbuddhisme
Kamakuraperioden
Bøker fra 1260
1260-årene i Japan