Jamal al-Husayni

Jamal al-Husayni (arabisk: جمال الحُسيني ;  (født i 1893 i Jerusalem i Det osmanske rike, død i 1982 i Saudi-Arabia) var en av de mest innflytelsesrike medlemmer av al-Husayni-klanen. Han var fetter til stormuftien i Jerusalem Mohammed Amin al-Husayni.

Liv og virke
I 1912 begynte han på American University of Beirut, men det stengte i 1914 etter utbruddet av Første verdenskrig. Deretter returnerte han til Jerusalem hvor han fikk seg en stilling, som han innehadde en kort stund. Den var hos de britiske myndigheter, takket være hans mestring av engelsk. Deretter opprettet han et oversettelsesbyrå.

Jamal al-Husayni tjenestegjorde i sekretariatet for den palestinske arabiske aksjonskomité (1921-1934) og Det øverste islamske råd. Han grunnla og ledet det palestinske arabiske parti og var delegat til Den høyere arabiske komité, som var ledet av Amin al-Husayini. Under det store arabiske opprøret rømte han fra Syria i 1937 og deretter fra Bagdad i 1939. Han ledet den arabiske delegasjonen til St. Jameskonferansen i London, og han var den palestinske representant til Commission of Anglo-American Survey. 

al-Husayni ble arrestert av britene i 1941 i Iran og forvist til Sør-Rhodesia. Han ble løslatt ved slutten av Andre verdenskrig og returnerte til Palestina i 1946. Han var uoffisiell delegat til FN fra 1947 til 1948. 

I september-oktober 1948 var han utenriksminister i den egyptisk-støttede all-palestinske regjering.

I 1950 sluttet han seg til kong Abdul Aziz Ibn Saud av Saudi-Arabias følge, og senere ble han en nær rådgiver til kong Saud.

Ifølge jordanske etterretningsrapporter finansierte Jamal i 1954 en gruppe som mislyktes med et forsøk på å sabotere en Israeli Air Force-base i Jezreeldalen. Samme kilde sa at Jamal i juli 1954 Jamal brøt ut fra Amin al-Husayni og begynte å virke utelukkende for saudiene. Fra januar 1955 ble han gitt én million libanesiske pund for å finansiere angrep på Israel fra Libanon. Pengene ble betalt via mellommenn, men det ble ingenting av de ønskede angrepene.

Han døde i 1982 i Saudi-Arabia og ble begravet på Al Oud-gravlunden i Riyadh.

Referanser

Litteratur
Abcarius, M.F. (nd) Palestine. Through the Fog of Propaganda. Hutchinson.
Antonius, George (1938) The Arab Awakening. The Story of the Arab National Movement. Hamish Hamilton. (1945 edition)
Cohen, Aharon (1970) Israel and the Arab World. W.H. Allen. .
Buheiry, Marwan R. (1989) The Formation and Perception of the Modern Arab World. Studies by Marwan R Buheiry. Edited by Lawrence I. Conrad. Darwin Press, Princeton. 
Friedman, Isaac (2012)  British Miscalculations: The Rise of Muslim Nationalism, 1918-1925  Transaction Publishers. 
Gelber, Yoav (1997). Jewish-Transjordanian Relations 1921-48: Alliance of Bars Sinister. London: Routledge. 
Kayyali, Abdul-Wahhab Said (no date) Palestine. A Modern History Croom Helm. .8
Khalidi, Rashid (2006) The Iron Cage. The Story of the Palestinian Struggle for Statehood. Oneworld Publications. 
Kimche, Jon and David (1950) Seven Fallen Pillars - The Middle East, 1915-1950. Secker and Warburg, London. (2nd edition)
Lacey, Robert (1981) The Kingdom. Hutchinson. 
Morris, Benny (1993) Israel's Border Wars, 1949 - 1956. Arab Infiltration, Israeli Retaliation, and the Countdown to the Suez War. Oxford University Press, 
Monroe, Elizabeth (1973) Philby of Arabia. Faber & Faber. (1980 Quartet edition).
Pappe, Ilan (2002) 'The Rise and Fall of a Palestinian Dynasty. The Husaynis 1700-1948. AL Saqi edition 2010. 
Segev, Tom (2000) One Palestine, Complete - Jews and Arabs under the British Mandate. Little, Brown & Co. 
Teveth, Shabtai (1985) Ben-Gurion and the Palestinian Arabs. From Peace to War. Oxford University Press. 
Sykes, Christopher (1965) Cross Roads to Israel: Palestine from Balfour to Bevin.'' New English Library Edition (pb) 1967

Palestinske politikere
Diplomater
Jamal
Personer fra Jerusalem