André Weil

André Weil (født 6. mai 1906 i Paris, død 6. august 1998 i Princeton i New Jersey i USA) var en fransk matematiker, kjent for sitt grunnleggende arbeide innen tallteori og algebraisk geometri. Han var en av grunnleggerne av Bourbakigruppen. Filosofen Simone Weil var hans søster.

Liv og virke

Bakgrunn
André Weil vokste opp som sønn av en jødisk lege i Paris og under første verdenskrig i Sør-Frankrike. Filosofen Simone Weil var hans søster. Familien stammet fra Alsace, men hadde flyktet derfra da området ble annektert av Det tyske keiserrike i 1871. Weil er også en fjern slektning av Albert Schweitzer.

Akademiske studier
Allerede som 16-åring immatrikulerte han seg ved École normale supérieure i Paris. André Weil også i Roma og Göttingen og fikk sin doktorseksamen i 1928. I løpet av sin tid i Tyskland ble han venn med Carl Siegel.

Karriere
Han tilbragte to akademiske år ved Aligarh muslimske universitet fra 1930. Etter ett år i Marseille tilbragte han seks år i Strasbourg. Han giftet seg i 1937.

Da andre verdenskrig utbrøt befant André Weil seg i Finland, idet hans hustru returnerte til Frankrike uten ham.  Ved den finske vinterkrigs utbrudd ble han arrestert for mistanke om spionasje. Weil dro raskt tilbake til Frankrike via Sverige og ble fengslet i Le Havre for å ikke å han innstilt seg ved innkallelse. Han ble senere flyttet til Rouen, der han mellom februar og mai 1940 gjorde de verk som skapte hans rykte. Den 3. mai 1940 ble han dømt til fem års fengsel men bad om å få gjøre militærtjeneste istedet.

Etter Frankrikes fall dro Weil og hans familie fra Marseille til New York City. Weil tilbragte resten av krigen i USA, med støtte fra Rockefeller- og Guggenheimstiftelsene. I to år undervisye han grunnleggende matematikk ved Lehigh university. Mellom 1945 og 1947 underviste han ved São Paulos universitet, der han traff Oscar Zariski. Fra 1947 til 1958 underviste han ved University of Chicago, hvorpå han tilbagte sin resterende karriere ved Institute of Advanced Study. I 1979 mottok han Wolfprisen i matematikk.

Verk
Weil kom med vesentlige bidrag innen flere områder, deriblant hans oppdagelse av en kobling mellom algebraisk geometri og tallteori. Dette utgjorde hans doktorandarbeide og førte til Mordell-Weils sats i 1928.

Mens han var fengslet i 1940 beviste han et spesialtilfelle av Riemannhypotesen for lokale zetafunksjoner. De såkalte Weil-formodningene var svært inhflytelserike omkring 1950, og ble for det meste bevist av Bernard Dwork, Alexander Grothendieck, Michael Artin og Pierre Deligne.

Verker i utvalg
 Oeuvres Scientifiques- Collected papers, 3 Bände, Springer Verlag, 1979 
 Lehr- und Wanderjahre eines Mathematikers, Birkhäuser 1993 (Original Souvenir d'apprentissage, Birkhäuser Verlag, Basel, 1991, 201 pp, ISBN 3-7643-2500-3) (Selvbiografi, frem til slutten av 1947)
Michèle Audin (utg.) Correspondance entre Henri Cartan et André Weil (1928–1991), Documents Mathématiques 6, Société Mathématique de France, 2011.
 [http://www.ams.org/bull/1949-55-05/S0002-9904-1949-09219-4/home.html Number of solution of equations over finite fields, Bulletin American Mathematical Society, Bd. 55, 1949, S. 497–508]
 Basic number theory, Springer Verlag 1967, 1995
 Elliptic functions according to Kronecker and Eisenstein, Springer Verlag, Ergebnisse der Mathematik und ihrer Grenzgebiete, Band 88, 1976
 Zahlentheorie – ein Gang durch die Geschichte von Hammurabi zu Legendre, Birkhäuser 1992 (zuerst engl. 1984)
 Two lectures on number theory – past and present, L Enseignement Mathematique 1974
 La cyclotomie jadis et naguère, Seminar Bourbaki 1974, online hier Weil: La cyclotomie jadis et naguère
 Dirichlet series and automorphic forms, Springer 1971
 Courbes algebriques et varietes abeliennes, Hermann 1971
 Adeles and Algebraic Groups, Birkhäuser 1982
 Number theory for beginners, Springer 1979 (70 Seiten, mit Beteiligung von Maxwell Rosenlicht)
 Arithmétique et géométrie sur les variétés algébriques, Hermann 1935
 L’intégration dans les groupes topologiques et ses applications, 1941, 2. Auflage, Hermann 1951
 Foundations of algebraic geometry, American Mathematical Society (AMS), 1947, 1962
 Introduction à l’étude des variétés kählériennes, Hermann 1958
 L'arithmétique sur les courbes algébriques, Dissertation 1928

Referanser

Litteratur 
 André Weil: Lehr und Wanderjahre eines Mathematikers, Birkhäuser 1993
 Freitag, Kiehl: Etale cohomology and the Weil conjecture, Springer Verlag 1988 (in Anhang Jean Dieudonné zu Geschichte)
 Osmo Pekonen: L'affaire Weil à Helsinki en 1939, Gazette des mathématiciens 52 (avril 1992), pp. 13–20. Mit einem Nachwort von André Weil (Weil schrieb in seiner Autobiographie, dass er dort als Spion verhaftet wurde, ihm die Erschießung drohte und er erst auf Fürsprache von Rolf Nevanlinna wieder freikam – die Fakten sind nach Pekonen viel weniger dramatisch).
Pierre Cartier Abschied von einem Freund- André Weil (1906–1998), DMV Mitteilungen 1999, Nr. 3, S. 9
Jean-Pierre Serre: André Weil, Biographical Memoirs Fellows Royal Society, Band 45, 1999, S. 519–529

Eksterne lenker
André Weil ved  MacTutor History of Mathematics archive.

Franske matematikere
Matematikkhistorikere
Medlemmer av Det franske vitenskapsakademiet
Personer fra Paris