Angela Carter

Angela Olive Pearce (tidligere Carter, født Stalker; 1940–1992), med forfatternavnet Angela Carter, var en engelsk forfatter, poet og journalist. Bøkene hennes ble kjent som feministisk litteratur, gjerne med innslag av magisk realisme; flere av bøkene hennes inngår i picaresk-tradisjonen. Blant hennes mest kjente romaner er The Bloody Chamber (1979). I 1984 ble novellen «The Company of Wolves» filmatisert; filmen har samme tittel som novellen. I 2008 fikk hun en tiendeplass på avisen The Times liste over «De 50 største britiske forfatterne etter 1945». I 2012 ble romanen Nights at the Circus (norsk tittel: Sirkusnetter) kåret til tidenes beste vinner av James Tait Black Memorial Prize.

Angela Carter på norsk 
Per 2023 har fire av Carters blitt utgitt i norsk oversettelse: i 1980 kom sakprosaboken Den sadiske kvinnen (originaltittel: The Sadeian Woman and the Ideology of Pornography (1979)), i 1982 romanen Den forheksede leketøysbutikken (originaltittel: The Magic Toyshop (1967)), i 1985 kom romanen Sirkusnetter (originaltittel: Nights at the Circus (1984)), og i 1992 kom Kloke barn (originaltittel: Wise Children (1991)).

I 1994 ga forlaget Emilia ut antologien Frekke piker og falne kvinner : en novellesamling, som inneholder Carters novelle Lady Purpurs elskov. Novellesamlingens forord er viet Angela Carters forfatterskap og posisjon som feministisk forfatter, og skrevet av forfatteren Rune Christiansen.

Livsløp 
Hun var datter av Sophia Olive (født Farthing; 1905–1969), som arbeidet som kassadame i varehuset Selfridges, og journalisten Hugh Alexander Stalker (1896–1988). Som barn under andre verdenskrig ble hun evakuert fra London til sin mormor i Yorkshire.Etter krigen flyttet hun tilbake til London. Hun gikk på Streatham og Clapham High School i London, og da hun var ferdig med skolegangen begynte hun som journalist i avisen The Croydon Advertiser. Hun studerte deretter engelsk litteratur ved University of Bristol.

Hun giftet seg to ganger, først i 1960 med Paul Carter; de skilte seg i 1972. I 1969 brukte hun prispengene hun fikk da hun vant Somerset Maugham Award til å reise alene til Tokyo, der hun ble boende i to år mens ektemannen ble igjen hjemme. I boken Nothing Sacred (1982) hevder hun at det var under dette oppholdet at hun "lærte hva det er å være kvinne og ble radikalisert". Hun skrev om det hun opplevde i Tokyo i artikler som ble publisert i tidsskriftet New Society og i novellesamlingen Fireworks: Nine Profane Pieces (1974). Man ser også spor av oppholdet i Japan i romanen The Infernal Desire Machines of Doctor Hoffman (1972).

Etter å ha bodd i Japan gjorde hun flere lengre reiser til USA, Asia og Europa; hun behersket både fransk og tysk flytende, og dette hjalp henne å komme på innsiden av ulike kulturer under sine reiser. På slutten av 1970-tallet og opp gjennom 1980-tallet hadde hun flere engasjementer som "writer in residence" på ulike universiteter, deriblant University of Sheffield, Brown University, University of Adelaide og University of East Anglia. I 1977 møtte hun Mark Pearce, som hun fikk en sønn med og som hun giftet seg med kort tid før sin død. I 1979 ga hun romanen The Bloody Chamber, og samme år ble det feministiske essayet "The Sadeian Woman and the Ideology of Pornography" publisert. I essayet 'dekonstruerer hun selve grunnlaget for The Bloody Chamber. Det handler om lyst og lystens ødeleggelse, om hvordan kvinner brenner seg selv på bålet, om hvordan kvinner samhandler og sammensverger seg om sin egen trelldom. Hun hadde en mye selvstendigere innstilling enn de tradisjonelle feministene i hennes samtid".

I tillegg til å være en produktiv skjønnlitterær forfatter skrev Carter mange artikler som ble publisert i avisene The Guardian, The Independent og New Statesman; artiklene er utgitt i samlingen Shaking a Leg. Hun dramatiserte en rekke av sine egne noveller for radio, og skrev to hørespill om henholdsvis maleren Richard Dadd (1817–1886) og om Ronald Firbank. To av romanene hennes har blitt filmatisert, og hun var selv sterkt involvert i manusarbeidet;;først ut var romanen The Company of Wolves (1984), og dernest ble The Magic Toyshop (1967) filmatisert. Carters filmmanus har blitt utgitt som del av samlingen The Curious Room, som også inneholder hennes hørespillmanus, en libretto til en opera basert på Virginia Woolfs Orlando: A Biography, manuset til et skuespill med tittelen The Christchurch Murders (basert på drapssaken som ble kjent som "the Parker-Hulme murder case", som også inspirerte Peter Jackson til å lage filmen Heavenly Creatures), og andre verk. I 2003 ga Charlotte Croft ut boken Anagrams of Desire, der hun analyserer både Carters arbeider som dramatiker og Carters kontroversielle TV-dokumentar The Holy Family Album.

For romanen Sirkusnetter (originaltittel: Nights at the Circus) ble Carter i 1984 tildelt litteraturprisen James Tait Black Memorial Prize. Hennes siste roman, Wise Children, er en surrealistisk heisatur gjennom britiske teater- og music hall-tradisjoner.

Angela Carter døde av lungekreft i 1992, 51 år gammel. Da hun døde hadde hun påbegynt en roman som skulle bli en oppfølger til Charlotte Brontë Jane Eyre; Carters hovedperson var Janes stedatter Adèle Varens. Carter etterlot seg kun synopsis til dette verket.

Bibliografi (utvalg)

Romaner 
 1966: Shadow Dance (også utgitt under tittelen Honeybuzzard)
 1967: The Magic Toyshop – utgitt på norsk i 1982 som Den forheksede leketøysbutikken
 1968: Several Perceptions
 1969: Heroes and Villains
 1971: Love
 1972: Dr. Hoffmans Infernal Desire Machines – også utgitt under tittelen The War of Dreams
 1977: The Passion of New Eve
 1984: Nights at the Circus – utgitt på norsk i 1985 som Sirkusnetter
 1991: Wise Children - utgitt på norsk i 1992 som Kloke barn

Novellesamlinger 
 1974: Fireworks: Nine Profane Pieces – også utgitt under titlene Fireworks: Nine Stories in Various Disguises, og Fireworks
 1979: The Bloody Chamber
 1983: The Bridegroom – en novelle som ikke er inkludert i noen av de utgitte novellesamlingene
 1985: Black Venus – utgitt under tittelen Saints and Strangers i USA
 1993: American Ghosts and Old World Wonders
 1995: Burning Your Boats

Diktsamlinger 
 1966: Five Quiet Shouters
 1966: Unicorn
 2015: Unicorn: The Poetry of Angela Carter

Dramatikk 
 1985: Come Unto These Yellos Sands: Four Radio Plays
 1996: The Curious Room: Plays, Film Scripts and an Opera

Barnebøker 
 1970: The Donkey Prince – illustrert av Eros Keith
 1970: Miss Z, the Dark Young Lady – illustrert av Eros Keith
 1979: Comics and Curious Cats – illustrert av Martin Leman
 1982: Moonshadow – illustrert av Justin Todd
 2000: Sea-Cat and Dragon King – illustrert av Eva Tatcheva

Sakprosa 
 1979: The Sadeian Woman and the Ideology of Pornography – utgitt på norsk i 1980 som Den sadiske kvinnen
 1982: Nothing Sacred: Selected Writings
 1992: Expletives Deleted: Selected Writings
 1997: Shaking a Leg: Collected Journalism and Writing

Hørespill for radio 
 1976: Vampirella: manus: Angela Carter, regi: Glyn Dearman for BBC. Dannet utgangspunkt for Carters novelle "The Lady of the House of Love".
 1979: Come Unto These Yellow Sands
 1980: The Company of Wolves; Carters adaptasjon av hennes egen novelle med samme tittel, regissert av Glyn Dearman for BBC
 1982: Puss-in-Boots (norsk oversettelse: Katten med støvlene); Carters adaptasjon av hennes egen novelle, regissert av Glyn Dearman for BBC
 1984: A Self-Made Man

TV-manus 
 1991: The Holy Family Album
 1992: Omnibus: Angela Carters Curious Room

Litteratur 
 Crofts, Charlotte, "Curiously downbeat hybrid" or "radical retelling"? – Neil Jordan's and Angela Carter's The Company of Wolves. I Cartmell, Deborah, I. Q. Hunter, Heidi Kaye and Imelda Whelehan (eds), Sisterhoods Across the Literature Media Divide, London: Pluto Press, 1998, ss. 48–63.
 Crofts, Charlotte, Anagrams of Desire: Angela Carter's Writing for Radio, Film and Television. Manchester: Manchester University Press, 2003
 Crofts, Charlotte, ‘The Other of the Other’: Angela Carter's ‘New-Fangled’ Orientalism. I Munford, Rebecca Re-Visiting Angela Carter Texts, Contexts, Intertexts. London & New York: Palgrave Macmillan, 2006, s. 87–109
 Dimovitz, Scott A., Angela Carter: Surrealist, Psychologist, Moral Pornographer. New York: Routledge, 2016
 Dimovitz, Scott A. "I Was the Subject of the Sentence Written on the Mirror: Angela Carter's Short Fiction and the Unwriting of the Psychoanalytic Subject". Lit: Literature Interpretation Theory 21.1 (2010): 1–19
 Dimovitz, Scott A., "Angela Carter's Narrative Chiasmus: The Infernal Desire Machines of Doctor Hoffman and The Passion of New Eve". Genre XVII (2009): 83–111
 Dimovitz, Scott A., "Cartesian Nuts: Rewriting the Platonic Androgyne in Angela Carter's Japanese Surrealism". FEMSPEC: An Interdisciplinary Feminist Journal, 6:2 (desember 2005): 15–31
 Dmytriieva, Valeriia V., "Gender Alterations in English and French Modernist 'Bluebeard' Fairytale". English Language and literature studies, 6:3. (2016): 16–20
 
 Gordon, Edmund, The Invention of Angela Carter: A Biography. London: Chatto & Windus, 2016
 Kérchy, Anna, Body-Texts in the Novels of Angela Carter. Writing from a Corporeagraphic Perspective. Lewiston, New York: Edwin Mellen Press, 2008
 Milne, Andrew, The Bloody Chamber d'Angela Carter, Paris: Editions Le Manuscrit, Université, 2006
 Milne, Andrew, Angela Carter's The Bloody Chamber: A Reader's Guide, Paris: Editions Le Manuscrit Université, 2007.
 Munford, Rebecca (ed.), Re-Visiting Angela Carter Texts, Contexts, Intertexts. London & New York: Palgrave Macmillan, 2006
 Tonkin, Maggie, Angela Carter and Decadence: Critical Fictions/Fictional Critiques. Basingstoke: Palgrave Macmillan, 2012.

Ettermæle 
I september 2019 avduket English Heritage en blå plakett på bygningen som var Carters siste hjem; huset ligger på adressen 107, The Chase i Clapham i Sør-London. Hun skrev en rekke bøker i de seksten årene hun bodde på adressen, og ga også privatundervisning til den unge Kazuo Ishiguro mens hun bodde der.

I 2008 ervervet British Library 'the Angela Carter Papers', en stor samling bestående av 224 arkivmapper og bind som inneholder manuskripter, korrespondanse, personlige dagbøker, fotografier og lydkassetter.

Angela Carter Close i Brixton er oppkalt etter henne.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Britiske forfattere
Personer fra Eastbourne