Acicnemidini

Acicnemidini er en gruppe av snutebiller.

Utseende 
Små til ganske store (3 – over 20 mm) snutebiller, kraftig bygde. Kroppen er avlang, som oftest med mørk grunnfarge og mønster av lyse skjell som ofte danner uregelmessige tverrbånd. Hodet er ganske stort med en lang, slank snute som ofte er noe utvidet i den ytre halvdelen. Antennene sitter vanligvis festet nær spissen av snuten og er ganske lange og kraftige, kenbøyde med en markert kølle ytterst. Brystskjoldet (pronotum) er litt bredere enn langt, med rundede sider, mer eller mindre kraftig punktert. Dekkvingene er vanligvis mer eller mindre ovale på form, med eller uten tydelige punktrekker. Beina er lange og kraftige, leggene ender i en kraftig, innoverrettet torn som gjør at billene kan klamre seg fast til det de sitter på slik at de kan være ganske vanskelige å få løs.

Levevis 
De fleste artene er knyttet til bartrær, særlig finner man mange arter på furu. Larvene utvikler seg i død ved, eller under barken på svekkede, men ennå levende trær. Larveutviklingen kan være flerårig, og de voksne billene kan også leve i flere år. De voksne billene gnager på barken på unge greiner og på nye skudd, og kan gjøre stor skade i plantefelt. Det finnes også arter som lever på jordstokker (rhizomer) av ulike urter, blant annet bjørnekjeks (Heracleum) og pestrot (Petasites). Et eksempel på en slik art er Hylobius transversovittatus, som lever på røttene av kattehale som vokser på strender. Denne arten er i Norge bare funnet noen få steder ved Oslofjorden.

Skadedyr 
Det alvorligste skadedyret i denne gruppen er gransnutebillen (Hylobius abietis). Tross navnet går den like gjerne på furu, og billene som lever på furu vokser seg større enn de som lever på gran. Denne billen er ganske stor (7 – 12 mm), svart med mønster av gule skjell. De voksne billene kan overvintre flere ganger og kommer gjerne fram i april. De flyr på ettermiddagen og kvelden på varme sommerdager. Billene gnager i barken på unge trær og etterlater seg traktformede groper. Trær som er hardt angrepet kan stryke med av uttørking og soppangrep. Hunnene legger egg på røttene på ferske stubber, der larvene utvikler seg unde barken. Av denne grunnen er skadeproblemene størst på unge trær på eller ved ferske hogstflater der det finnes rikelig med stubber, mens billen sjelden når store tettheter i naturlig skog. Larveutviklingen tar 3-5 år i Nord-Europa.
Artene i slekten Pissodes og andre Hylobius-arter kan av og til også gjøre noe skade på bartrær, men vanligvis bare på trær som alt er svekket av andre grunner.

Systematisk inndeling 
Navnet Trachodini er eldre, men Acicnemidini ser ut til å være det vanligst brukte på denne gruppen.

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
 Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
 Underfamilien skogsnutebiller, Molytinae Schönherr, 1823
 Stammen Acicnemidini eller Trachodini
 slekten Acicnemidia Hubenthal, 1922
 slekten Acicnemis Fairmaire, 1849
 slekten †Electrotribus Hustache, 1942
 slekten Karekizo Morimoto, 1962
 slekten Semelima Pascoe, 1872
 slekten Trachodes Germar, 1824 - i Norge:
 Trachodes hispidus (Linnaeus, 1758)

Referanser

Kilder 
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om skogsnutebiller, s. 386-392.

Eksterne lenker 
 

Snutebiller
Biller formelt beskrevet i 1848
Dyr formelt beskrevet av Jean Théodore Lacordaire