Brattørparken



Brattørparken, også kjent som Lusparken på folkemunne, er en mindre park nordøst i Midtbyen i Trondheim som ligger avgrenset av Fjordgata, Kjøpmannsgata med Brattørbrua og Østre kanalhavn.

Historie 
Parken stammer fra en større hage som lå på dette området på 1700-tallet. Hagen tilhørte eiendommen og bygården ved Kjøpmannsgata 52 på motsatt side av Fjordgata. Tidlig på 1700-tallet tilhørte denne eiendommen bergråd Abraham Dreyer (1671–1736) og siden grosserer Henrik Hans Horneman (1720–1779). Under sistnevnte eier gikk hagen under navnet Hornemanns hage. 

Bygården i Kjøpmannsgata 52 gikk med i bybrannen i 1788 og eiendommen ble solgt videre til grosserer og skipsreder Hans Wensell (1758–1843), som bygde en ny bygård og utvidet hagen. Den gikk deretter under navnet Wensells hage. Da Wensell solgte bygården rundt 1840 ble det lagt inn en klausul om at det i fremtiden ikke kunne bygges i hagen. Batteriet ved Wensells hage lå i sjøkanten ytterst på Brattøra fra slutten av 1700-tallet og frem til 1816. 

Hagen var i privat eie med høye tregjerder frem til den ble gradvis åpnet opp for offentligheten mot slutten av 1800-tallet og begynnelsen av neste århundre. Plassen hvor kanonbatteriet stod var en steinsatt plass utover første halvdel av 1900-tallet og ble siden brukt som parkeringsplass frem til 2016, da parken ble forlenget frem til kanalkanten mot nord. I mellomkrigstiden gikk denne plassen under navnet Vedallmenningen, som kom av at det ble losset ved fra skip som ankom fra Innherred.

Navnet Lusparken er et lite flatterende kallenavn på parken som kommer av at det var fangene ved Slaveriet på Brattøra som hadde sin lufting der frem til den ble nedlagt i 1879. Minnesmerket Minebøssen til minne om nødlidende sjømenn etter første verdenskrig stod opprinnelig i Brattørparken, men dette ble etter andre verdenskrig flyttet til Tollboden på Brattøra og siden til Trondhjems Sjøfartsmuseum.

Bildegalleri

Referanser

Litteratur 

Parker i Trondheim
Midtbyen (Trondheim)
Brattøra