Ruth Andreas-Friedrich

Ruth Andreas-Friedrich (1901-1977) var en tysk journalist og forfatter, og motstandskjemper under nasjonalsosialismen. Hun var grunnlegger av motstandsgruppen «onkel Emil», som fra 1938 hjalp mennesker som ble forfulgt under  nasjonalsosialismen. 

Andreas-Friedrich ble født som datter av Max Behrens og hans ektefelle Margarete, født von Drewitz. Etter eksamen som velferdsarbeider (sosionom) og læretid i bokhandlerfaget, giftet hun seg i 1924 med senere arbeidsgiverpresident Otto A. Friedrich. I 1931 ble hun kjent med dirigenten Leo Borchard. Han fikk forbud mot å opptre i Tyskland i 1933. Borchard hadde tatt jødiske musikere inn i sitt orkester og ble ansett som politisk upålitelig. Borchard døde i 1945 og hun ble senere gift med legen Walter Seitz.

Senest ved utestengelsen av Leo Burchard ble Andreas-Friedrichs politiske bevissthet vekket. Etter krystallnatten ble hun imidlertid klar over hvor vanskelig det en gang ville bli for de utenfor å forstå at ikke alle de som ble igjen i Tyskland, var nazister. Det ville bli vanskelig å forklare «hvorfor vi ble og ikke reiste». 

Andreas-Friedrichs ble igjen i Tyskland, og sammen med venner grunnla hun motstandsgruppen «onkel Emil». De gjorde sabotasje, rev naziopprop fra veggene, reddet krigsmotstandere fra krigstjeneste ved å skaffe dem legeerklæringer, skaffet identifikasjonspapirer til politiske flyktninger og jødiske medborgere og innlosjerte og skaffet mat til dem.

Den 17. september 1977 begikk hun selvmord. Andreas-Friedrich ble i 2002 innlemmet blant de rettskafne blant nasjonene.

Referanser 

Personer fra Berlin
Opposisjonelle under det tredje rike