Castamir

Castimir er en figur fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Han er kjent som "Castamir troneraneren", ettersom han tok Gondors trone fra dets rettmessige konge, noe som startet en borgerkrig kjent som Ættefeiden. Til tross for dette blir regnet som den 22. kongen av Gondor.

Castamir ble født i år 1259 T.T.. Han tilhørte kongeslekten til Anárion, ettersom han var barnebarnet til Calimethar, den yngre sønnen til Calmacil, den 18. kongen av Gondor. Selv om han ikke var den rette arvingen til Gondors trone, var han en adelig mann, og ble Gondors Kaptein for Skip.

Under regjeringen til hans slektning, kong Valacar, var det misnøye blant Gondros befolkning, ettersom deres konge hadde giftet seg med en kvinne fra Rhovanion som ikke var av Númenorsk herkomst. De to hadde en sønn sammen, med navnet Vinitharya. Mange i Gondor mislikte tanken på at deres fremtidige konge var bare halvt Númenoreer, hadde blitt født og oppdratt i nord, og hadde et utenlandsk navn, og de trodde at han kunne miste deres gave for langt liv. Castamir var blant dem som mente at Gondors konger måtte være av rent blod.

Da Valacar døde i år 1432 ble han etterfulgt av sin sønn som tok navnet Eldacar, men dette navnebytte var ikke nok til å blidgjøre hans motstandere. Allerede før han ble kronet oppstod det opprør i det sørlige Gondor, og dette ble starten på Gondors borgerkrig, kalt Ættefeiden. Fem år senere ledet Castamir et opprør som tvang Eldacar på flukt fra Osgiliath. Under denne krigen ble Gondors hovedstad ødelagt, og Castimir drepte Eldacars eldste sønn, Ornendil.

Castimir ble deretter Gondors konge, og styrte landet med en jernhånd i ti år. Til å begynne med godtok Gondors befolkning Castimir som deres nye konge ettersom han var av rent blod, men det tok ikke lang tid før de innså hvor brutal og undertrykkende han var som leder. Han planla også å flytte hovedstaten til Pelargir, noe som førte til at han mistet støtte fra folket i Minas Arnor og Ithilien. I mellomtiden hadde Eldacar dratt nordover og samlet seg støtte blant sitt broderfolk i Rhovanion.

I år 1447 marsjerte Eldacar sørover med sin hær som nå var støttet av folk fra Gondor som var misfornøyde med Castamir. Etter det avgjørende slaget ved elva Erui hvor Eldacar vant, ble Castamir drept av Eldacar personlig. Eldacar tok dermed tilbake tronen og styrte Gondor før han ble etterfulgt av sin andre sønn, Aldamir.

Men Castamirs innflytelse sluttet ikke her. Hans sønner og andre støttespillere klarte å flykte til havnebyen Pelargir. Her holdt de sin siste motstand helt til Pelargir falt, men de klarte å flykte til Umbar med deres skip. Castimirs etterkommere og deres støttespillere ble kjent som korsarer, pirater som terroriserte Gondors havner med støtte fra Harad. De forble Gondors største trussel i de neste 400 år. Castimirs oldebarn, Angamaitë and Sangahyando, stod bak drapet på Minardil, den 25. kongen av Gondor. Korsarere forble en trussel helt til år 1810 da kong Telumehtar gjenerobret Umbar, og drepte de gjenlevende etterkommerne av Castamir.

Tolkiens verden