Jack the Ripper: The Final Solution

Jack the Ripper: The Final Solution er en bok skrevet av Stephen Knight første gang utgitt i 1976. Det foreslås en løsning for fem drap i Det viktorianske London skyldes en uidntifisert seriemorder kjent som "Jack the Ripper".

Knight presentert en forseggjort konspirasjonsteori som involverer den britiske kongefamilien, frimurere og maleren Walter Sickert. Han konkluderte med at ofrene ble drept for å dekke over et hemmelig ekteskap mellom den andre i rekkefølgen til tronen, Prins Albert Victor, Hertug av Clarence og Avondale, og Annie Elisabeth en arbeiderklasse jente. Det er mange fakta som motsier Knight's teori, og hans viktigste kilde, Joseph Gorman (også kjent som Joseph Sickert), som senere trakk tilbake i historien, og innrømmet til pressen at det var en spøk. De fleste forskere avviser teorien og bokens konklusjon er nå i utbredt vanry.

Likevel, boken ble populær og kommersielt vellykket, kom ut  20 utgaver. Det var grunnlaget for den grafiske romanen og filmen From Hell, så vel som andre dramatiseringer, og har påvirket krimforfattere, som Patricia Cornwell og Anne Perry.

Grunnlaget 
Mellom august og november 1888 ble minst fem brutale mord  begått i Whitechapel-distriktet i London. Selv om Whitechapel var et fattig område og vold det var vanlig, kunne disse drapene knyttet til den samme drapsmann gjennom en særegen modus operandi. Alle drapene fant sted innenfor i noen få gater, sent på kvelden eller tidlig på morgenen, og ofrene var alle kvinner som ble kuttet strupen. I fire av tilfellene, ble kroppene lemestet, eller til og med . indre organer fjernet fra tre av ofrene som førte til forslag som  "morderen må betydelig anatomisk kunnskap som førte til,sntagelse at morderens måtte være slakter eller kirurg." Media organisasjoner og politiet fikk flere brev og postkort, angivelig skrevet av morderen, som ble kalt "Jack the Ripper" etter underskriftene. De fleste anonyme  brev ble henlagt av politiet som svindel, men et, kjent som "From Hell" etter et uttrykk som ble brukt av forfatteren, ble behandlet mer seriøst; den kom sammen med en liten boks som inneholdt halvparten av en bevart menneskenyre. Det er imidlertid ikke klart om nyre virkelig kom fra et av ofrene, eller som var en medisinsk prøve sendt  som en del av et makaber spøk.

Til tross for en omfattende politietterforskning ble morderen aldri funnet, og hans identitet er fortsatt et mysterium. Både den gang og senere, har mange amatører og profesjonelle etterforskere foreslått løsninger, men ingen enkelt teori er allment akseptert.

Thomas Stowells mistanke 
I 1970 publiserte den britisk kirurg Thomas E. A. Stowell en artikkel med tittelen "Jack the Ripper – The Final Solution?" i november-utgaven av tidsskriftet The Criminologist I artikkelen foreslår  Stowell at the Ripper var en aristokrat som hadde fått syfilis under et besøk til Vestindia som hadde drevet ham til galskap, og at han i denne tilstand begikk de fem  Jack the Ripper-drap. Selv om Stowell ikke direkte navngir sine mistenkte i artikkelen beskriver han i detalj den mistenktes familie, hans fysiske utseende og kallenavn, alle viste til Queen Victoria's barnebarn, prins Albert Victor, hertug av Clarence og Avondale. Stowell skrev at etter dobbeldrapet den 30. september 1888 foreslo han som sin mistenkt en person som av sin egen familie var blitt innlagt i en institusjon i Sør-England, men som senere rømte for å begå det siste drapet 9. november før han til slutt døde av syfilis. For å forsvare sin teori, trakk Stowell sammenligninger mellom hjort som aristokratene skjøt på sine eiendommer og lemlesting av kvinner og fjerning av deres organer. Stowell sa hans informasjonen kom fra private notater fra sir William Gull, en anerkjent lege som hadde behandlet medlemmer av den kongelige familie. Stowell visste Gull's svigersønn, Theodore Dyke Acland, også var fotvalter Aclands eiendom.

Stowells artikkel fikk intens oppmerksomhet, og plasserte Albert Victor blant de mest bemerkelsesverdige Ripper-mistenkte, men hans uskyld ble snart bevist. Gull døde før Albert Victor, og derfor kunne ikke ha visst om Albert Victor's død. Alle tre leger som var til stede hos Albert Victor da han døde i 1892 konkluderte med at han døde av lungebetennelse, og når en ser hvordan av syfilis utvikler seg. er det svært usannsynlig at Albert Victor hadde syfilis. De første symptomene på psykisk lidelse som oppstår fra syfilitisk infeksjonen har en tendens til å skje 15 år fra første eksponering. Mens tidsskalaen for progresjon av sykdommen er aldri absolutt, men hvis Albert Victor led av syfilitisk galskap i 1888, ville han trolig ha blitt smittet  i en alder av ni år, ca..1873, seks år før han besøkte West India. Stowell hevdet at hans mistenkte hadde sittet i en psykiatrisk institusjon da Albert Victor tjenestegjorde i den britiske hæren. Avis-rapporter, Queen Victoria's dagbok, familiebrev og offisielle dokumenter beviser at Albert Victor var hundrevis av miles fra London på den tiden da alle de fem drap ble begått

Den 5. november 1970 skrev Stowell til T at det ikke var hans intensjon å antyde at Prins Albert Victor var Jack the Ripper. Brevet ble publisert 9. november, dagen etter den aldrende  Stowell døde av naturlige årsaker. Samme uke fortalte Stowells sønn at han hadde brent sin fars papirer, og sa: «jeg leste bare tilstrekkelig for å være sikker på at det var intet av betydning»

Joseph Gormans mistanke 
Selv om Stowell's hypotese var feil, vekket artikkelen igjen interesse for Jack the Ripper-saken, og i 1973 lanserte BBC en TV-serie, Jack the Ripper, som tok for seg Whitechapel-drapene. Serien blandet dokumentar og drama. Den omtalte ekte bevis, men med fiktive detektiver Barlow og Watt, spilt av henholdsvis Stratford Johns og Frank Windsor. serien var basert på boken, 
The Ripper File' av Elwyn Jones og John Lloyd i 1975. Det sjette og siste program omfattet en uttalelse fra Joseph Gorman, som kalte seg selv Joseph Sickert og hevdet å være uekte sønn av den kjente maleren Walter Sickert. Gorman hevdet at Sickert hadde fortalt ham en historie som innblandet ikke bare den kongelige familie, men også en rekke andre kjente personer i drapene. I henhold til Gorman, hadde Gull begått drapene ved hjelp av medskyldige. Stowell nevnte rykter om Gull i sin artikkel, men hadde avvist dem som urettferdig og falske.

Gorman sa at hans katolske bestemor i all hemmelighet hadde giftet seg med Albert Victor, og at hans mor var den legitime datter av Albert Victor og den rettmessige arvingen til tronen. Han hevdet at Ripper-drapene ble arrangert som en del av en konspirasjon for å undgå en potensiell skandale ved å drepe alle som visste om fødselen. Betatt av Gorman's  historie beslutter  journalisten Stephen Knightbog å undersøke påstandene nærmere, og til slutt publiserte han sin forskning i boken  Jack the Ripper: The Final Solution'' i 1976.

Innhold

Gorman's mistanke 

Boken begynner med Knight forklarer hvordan han kom til å møte Joseph Gorman, og så forteller han Gorman's historie som 
«kke kommer i en klar, presis
kronologisk rekkefølge, men jeg måtte sanke det fra springende og noen ganger en uklar diskusjon.Gorman sa at Albert Victor's mor, Prinsesse Alexandra, innformerte Walter Sickert til sin sønn i håp om at Sickert ville lære Albert Victor om kunst. Gorman hevder at Albert Victor møtte en av Sickert modeller, Annie Elisabeth Crook, en katolsk butikkjente, i Sickerts studio i Motels Street i London. De hadde en affære og giftet seg i en hemmelig seremoni med Sickert og Annies venn Mary Jane Kelly som vitner. Gorman påstod  at Albert Victor og Annie's datter, Alice Margaret Crook ble født den 18. april 1885, og at Albert Victor plasserte Annie og Alice inn i en leilighet i Cleveland Street. I april 1888, Gorman fortsetter, Queen Victoria og den Britiske Statsminister Lord Salisbury oppdaget Albert Victor ' s hemmelighet . Gorman beskylder Salisbury for å ha bestilt et raid på leiligheten fordi han var redd for at hvis det ble offentlig kjent  om en potensiell katolske arving til tronen ville det resultere i en revolusjon. Gorman hevder at Albert Victor ble plassert i forvaring his sin familie, mens Annie ble plassert i forvaring av Sir William Gull, som diagostniserte henne som gal og tilbrakte de neste 30 år på  og ut av institusjoner før hun døde i 1920.

I mellomtiden påstod Gorman at Kelly var på jakt etter datteren, Alice, både under og etter raidet. Gorman hevder at ved første Kelly var fornøyd med å skjule barn, men senere sammen med sine venner Mary Ann Nichols, Annie Chapman og Elizabeth Stride bestemte seg for å utpresse regjeringen. Gorman beskyldte Salisbury for å være uhederlige. Likeledes hans andre frimurervenner, inkludert ledende politifolk i London Metropolitan Police, for å stoppe en skandale ved å drepe kvinner. Gorman sier Salisbury ga oppgaven til Gull som lokket fire kvinner etterhvert inn i en vogn hvor Gull myrdet dem med hjelp av kusken John Netley og sir Robert Anderson, assisterende sjef for Scotland Yard. Gorman sa at det femte offer, Catherine Eddowes, ble drept ved et uhell i en sak om falsk identitet fordi hun brukte aliaset Mary Ann Kelly og det ble antatt at hun var Mary Jane Kelly. Gorman påstod at Netley prøvde å drepe den unge Alice to ganger, men etter det andre mislykket forsøk jaget flere vitner  Netley, som kastet i Themsen og druknet. Gorman fullførte  historien ved å si at Alice levd godt inn i alderdommen, for senere å bli Walter Sickert's elskerinne, og at Alice og Walter Sickert er hans foreldre.

Knight's mistanke 
Knight forklarer at han først trodde ikke Gorman er oppsiktsvekkende historien, som virket "arrant, hvis underholdende, tull", men ble så betatt av det han hadde å undersøke videre. for å beskrive utviklingen av sin etterforskning, Ridder avslører en serie av tilfeldigheter: både Albert Victors mor og Alice Kjeltring var døv; både Albert Victors mor og Walter Sickert var dansk; Sickert er besatt av the Ripper; drapene endte med døden til Mary Kelly; det var økende republikanske følelser på tidspunktet for mord, så vel som anti-Katolske fordommer; en kvinne som het "Elizabeth Cook", som Ridder hevder kan være Annie Elisabeth Kjeltring feilstavede, gjorde live på 6 Cleveland Street; Annie Barken ble institusjonalisert; ryktene om tid link Prins Albert Victor til en skandale i Cleveland Street; Gull var glad i druer, og et av ofrene kan ha vært å spise noen på tidspunktet for hennes død; Gull samsvarer med beskrivelsen av en ikke navngitt lege anklaget av synske Robert James Bunnfall, som hevdet å ha identifisert Ripper ved hjelp av synske evner.

Bøker fra 1976