Poor Law (1601)

The Poor Relief Act 1601 (43 Eliz 1 c 2) var en lov av parlamentet i England. Loven for de fattige 1601, populært kjent som «den elisabethanske fattigloven», «43. Elisabeth» eller «den gamle fattigloven», ble vedtatt i 1601 og opprettet et fattiglovsystem for England og Wales.

Loven formaliserte tidligere praksis med dårlig avlastningsfordeling i England og Wales, og anses generelt som en forbedring av Act for the Relief of the Poor 1597 som etablerte Overseer of the poor.  Den «gamle fattigloven» var ikke én lov, men en samling lover vedtatt mellom 16. og 18. århundre. Systemets administrative enhet var sognet. Det var ikke en sentralisert regjerings politikk, men en lov som gjorde de enkelte sogn ansvarlige for lovlovgivning for de fattige. 1601-loven fjernet seg fra de mer åpenbare former for straffeforfølgelse under Tudorsystemet, mot metoder for «korreksjon».

Flere endringer i lovgivningen kan betraktes som en del av den gamle fattigloven.  

Det var stor variasjon i lovens anvendelse, og det var en tendens til at de fattige var villige til å migrere mot de mer sjenerøse sognene, som vanligvis lå i byene. Det var stor variasjon i mengden av støtte som ble gitt de fattige. Siden det ikke var noen administrative standarder, var sognene i stand til å tolke loven slik de ønsket.

Tudortiden
Britisk rett
1601 i England