Vickers Viking

Vickers Viking var et britisk enmotors amfibiefly konstruert for militært bruk kort tid etter første verdenskrig. Senere versjoner av flyet var kjent som Vickers 6 og Vickers Vanellus.

Konstruksjon og utvikling
Forskning på Vickers første amfibiefly begynte i desember 1918 med test av alternative skrog i en eksperimentell tank ved St Albans i Hertfordshire, England. En prototype registrert G- EAOV var en kabin biplan med en skyvepropell drevet av en Rolls-Royce Falcon vannkjølt V12-motor. Sir John Alcock døde da han tok dette flyet til Paris Air Show 18. desember 1919, mens han forsøkte å lande nær Rouen, Normandie i tett tåke.

 

Det neste eksemplar, G-EASC, kjent som Viking II, hadde større vingespenn og en 360 hk Rolls-Royce Eagle VIII motor. Viking III, fløyet av Captain Stan Cockerell vant første premie i amfibieklassen i Air Ministrys konkurranse holdt i september og oktober 1920.

Forbedrede utgaver
Viking IV hadde i tillegg en bredere cabin over skroget, en fot bredere, et eksemplar, G-EBBZ som Ross Smith og  J. M. Bennett (partnere i 1919 England to Australia flight) omkom 13. april 1922, like utenfor Brooklands nær Weybridge i Surrey. De fleste av disse Mark IV Viking hadde en Napier Lion motor.

Den neste versjon var Viking V. To ble bygget for RAF for tjeneste i Irak.

Neste utvikling var en ny vinge og en (340 kW) Napier Lion motor Viking VI (Vickers betegnelseType 78, men kjent som Vulture I. En annen med Rolls-Royce Eagle IX 360 hkType 95 Vulture II. Begge Vultures ble brukt for et Jorden rundtforsøk i 1924 etter at Eagle-motoren på Vulture II ble byttet ut med Lion. Registrert som G-EBHO satte den første avsted fra Calshot 25. mars 1924, den andre ble skipet som reserve til Tokyo. Etter mekaniske problemer havarerte G- EBHO ved Aykab i Burma, hvor den ble erstattet med G-EBGO 25. juni. Den møtte sterk tåke på den russiske siden av Beringstredet. G-EBGO havarerte, men Vickers reddet store deler av vraket.

Viking Mark VII ("Type 83" etter Vickers nummerering) var en videreutvikling av Vulture, et treseters åpen-førerkabin speidefly, bygget etter Air Ministry spesifikasjoner 46/22. Den ble tatt i bruk under navnet Vanelius da den ble tatt for evaluering hos RAF mot Supermarine Seagull.

Operativ historie 
Det siste Viking amfibiefly ble bygget i løpet av 1923, men navnet ble brukt på nytt for en tomotors VC.1 Viking passasjerfly 22 år senere. Den ble også brukt under navnet  Valetta hos RAF og i andre flyvåpen. Noen Viking amfibiefly ble bygget av Canadian Vickers Limited, et datterselskap i Montreal som ikke hadde noen tidligere erfaring i å bygge fly. Denne oppgaven med Viking førte til en fremtidig linje med flybåter. Den startet med Canadian Vickers Vendette som lånte sterkt fra tidligere konstruksjoner.

Ingen Viking overlever i dag selv om en fullskala replika bygget for filmen The People That Time Forgot (1977) er utstilt på Brooklands Museum i Surrey.

Operatører

 Argentine Air Force
 Argentine Naval Aviation - fire Type 84 (Viking IV) levert i 1923.
 River Plate Aviation Company - to Type 73 (Viking IV) l3vert i 1923.
 Kanada
 Laurentide Air Services - En Type 69 (Viking IV) levert i 1922.
 Royal Canadian Air Force - to Type 85 (Viking IV) levert i 1923 etterfulgt av seks bygget i Canada av Canadian Vickers i Montreal.

 French Navy - En Type 54 (Viking IV) levert i 1921 med sivil merking.
Japan
 Imperial Japanese Navy - to Type 58 (Viking IV) levert i 1921.

 Royal Netherlands East Indies Army Air Force - Åtte Type 55 (Viking IV) levert i 1922 ettrrfulgt av  to erstatninger i 1923.
Russland
 En Type 64 (Viking IV) bestilt av  Russian Trade Delegation, levert i 1922.
Storbritannia
 Royal Air Force - to Type 59 (Viking V) levert i 1922 for utprøving under tropiske forhold ved No. 70 Squadron RAF.

 United States Navy - et fly kjøpt av US Navy i 1921.
 En Type 58 (Viking IV) ble levert til amerikanske myndigheter i 1923.

Spesifikasjoner (Viking IV)
 Besetning = En pilot
 Kapsitet = 3 passasjerer
 Lengde = 10,42 m
 Vingespenn = 15,24 m
 Høyde = 4,27 m
 Vingeareal = 59,0 m²
 Vekt, tom = 1 836 kg
 Vekt, lastet 2 632 kg
 Max take vekt =
 Motor =Napier Lion,12 sylindret væskekjølt W-motor, 450 hk82´km/h
 Marsjfart = 147 km/t
 Rekkevidde 1 489 km =
 Flytid = 4 timer, 45 minutter

Referanser

Litteratur
 Andrews, C.F. and E.B. Morgan. Vickers Aircraft since 1908. London: Putnam, 1988. .
 London, Peter. British Flying Boats. Stroud, UK: Sutton Publishing, 2003. .
 Milberry, Larry. Aviation in Canada. Toronto: McGraw-Hill Ryerson Ltd., 1979. .
 Molson, Ken M. and Harold A. Taylor. Canadian Aircraft Since 1909. Stittsville, Ontario: Canada's Wings, Inc., 1982. .

Eksterne lenker

 "The Vickers Viking Mark IV", Flight, 6 October 1921, pages 655-660 detailed photos and drawings
 Vickers Viking entry at the Lancaster Museum website
 Canadian Air Force historical aircraft

Vickers-luftfartøy
Enmotors skyvefly
Biplan
Amfibiefly
Royal Air Force