Jean Maurice Fiey

Jean Maurice Fiey (født 30. mars 1914 i Armentières i Frankrike, død 10. november 1995 i Beirut i Libanon) var en fransk katolsk prest tilhørende dominikanerordenen som var kirkehistorier og syriakist.

Liv og virke

Bakgrunn 
Jean Maurice Fiey trådte inn i dominikanerordenen i ung alder og tok lisensiat i filosofi og teologi ved ordenens skoler i Frankrike.

Forskning og prestelig virke  
Fiey ble kjent med syrisk kristen tradisjon under sin tid bosatt i Irak fra 1939 til 1973. Han var en av hrunnleggerne av dominikanernes kollegium i Mosul i 1944 og fungerte som dets dekan til 1959.

Etter Baathistenes maktovertakelse i 1968 ble Fiey sett på med mistenksomhet av den irakiske regjering. Han ble beskyldt for å være spion og ble utvist. Andre irakiske vitenskapsfolk, blant dem den kaldeiske patriark Louis Sako hevder at bakgrunnen var at han ikke gikk med på å rette seg etter regjeringens historiesyn i sine skrifter.

Etter utvisningen bodde Fiey i Beirut og underviste der ved jesuittenes universitet, Saint Joseph. Han fikk sitt doktorat fra Universitetet i Dijon i 1982.

Fiey ble i årtier betraktet som den fremste autoritet på de syrianske kristnes historiske geografi. Han publiserte over 127 bøker og artikler.

Verker i utvalg 
 Mossoul chrétienne, 1959
 Assyrie chrétienne, vol.1 1965, vol.2 1966, vol.3 1968
 For the Corpus Scriptorum Christianorum Orientalium
 Jalons pour une histoire de l'Eglise en Iraq, 1970
 Anonymi auctoris chronincon ad annum christi 1234 pertinens, II, 1974
 Chrétiens syriaques sous les Mongols (Il-Khanat de Perse, XIIIe-XIVe s.), 1975
 Nisibe, métropole syriaque orientale et ses suffragants des origines à nos jours, 1977
 Chrétiens syriaques sous les Abbassides, 1980
 Les Syriaques, 1996
 Saints Syriaques, 2005

Referanser 

Personer fra departementet Nord
Franske orientalister
Franske katolske prester
Franske dominikanere