Ptilogyna

Ptilogyna er en slekt av stankelbein, er storvoksne mygg som hører til familien storstankelbein (Tipulidae).

Utseende 
Store, mer eller mindre brunlige eller grå stanklebein. Hannen kan ha kamformede antenner. Vingene har gjerne mørke tegninger. Slekten ligner mye på Tipula fra den nordlige halvkulen.

Levevis

Utbredelse 
Slekten er hovedsakelig utbredt i Australia, men det finnes noen arter på Ny-Caledonia, én på Ny-Guinea og én i Sør-Amerika.

Systematisk inndeling  

Listen følger .

 Orden Tovinger (Diptera)
 Underorden Mygg (Nematocera)
 Overfamilien Stankelbein (Tipuloidea)
 Familien Storstankelbein (Tipulidae) 
 Slekten  Ptilogyna Westwood, 1835
 Underslekten Ctenogyna Macquart, 1838
 Ptilogyna bicolor (Macquart, 1838)
 Ptilogyna nasalis (Alexander, 1924)
 Underslekten Plusiomyia Skuse, 1890
 Ptilogyna clarki (Alexander, 1928)
 Ptilogyna felix (Alexander, 1922)
 Ptilogyna flabellifera Loew, 1851 - eneste søramerikanske art
 Ptilogyna gracilis (Walker, 1848)
 Ptilogyna herroni (Alexander, 1948)
 Ptilogyna inornata (Skuse, 1890)
 Ptilogyna kraussiana (Alexander, 1966)
 Ptilogyna leucoplagia (Alexander, 1957)
 Ptilogyna lineata (Skuse, 1890)
 Ptilogyna mackerrasi (Alexander, 1928)
 Ptilogyna margaritae (Alexander, 1948)
 Ptilogyna mathesonae Dobrotworsky, 1971
 Ptilogyna minor (Alexander, 1922)
 Ptilogyna necopina (Alexander, 1922)
 Ptilogyna neocaledonica (Alexander, 1948)
 Ptilogyna neogama (Alexander, 1944)
 Ptilogyna olliffi (Skuse, 1890)
 Ptilogyna pandoxa (Alexander, 1922)
 Ptilogyna spectabilis (Skuse, 1890)
 Ptilogyna spissigrada (Alexander, 1922)
 Ptilogyna tasmaniensis (Alexander, 1922)
 Ptilogyna tripectinata (Alexander, 1922)
 Ptilogyna wellsi (Alexander, 1950)
 Ptilogyna westralis Dobrotworsky, 1971
 Underslekten Ptilogyna (i snever forstand)
 Ptilogyna cheesmanae Alexander, 1947
 Ptilogyna macquartii Loew, 1851
 Ptilogyna minima Alexander, 1922
 Ptilogyna ramicornis (Walker, 1835)

Referanser

Kilder 
 Atlas of Living Australia - Ptilogyna

Eksterne lenker 
 

Stankelbein
Tovinger formelt beskrevet i 1835