Gudrun Ruud

Gudrun Marie Ruud (født 14. april 1882 i Kristiania, død 31. desember 1958) var en norsk lærer, zoolog og amanuensis som forsket på embryologi med salamandere som forsøksdyr.

Etter Olaf Bergs pikeskole og examen artium 1900 fra Aars og Voss' skole, studerte hun til lærer, før hun tok en embetseksamen i naturlige realfag ved Universitetet i Oslo. I studietiden jobbet hun for astronomen Carl Størmer en tid og fra 1910 som assistent på deltid ved Zoologisk laboratorium,  der hun i 1916 ble fast ansatt som amanuensis med ansvar for undervisning laboratoriet, da i samarbeid med Kristine Bonnevie (1872–1948) som tok teorien.  Gudrun vant i 1915 H.M. Kongens gullmedalje for en avhanding om svarthåen sine hudlige sanseorganer.

Fram til 1920 var hun flere ganger ved Kaiser Wilhelm-Institut für Biologie i Dahlem utenfor Berlin for å studere den eksperimentelle method for forsøk på salamandere med den tyske embryolog Hans Spemann (1869–1941) som vant Nobelprisen i 1935.  I 1925 fikk hun et stipend fra The International Association of University Women, og dro til Yale University i USA for å se nærmere på anatomen Ross Granville Harrison (1870–1959) på en nordamerikansk salamander. I 1932 ble hun innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. Hun ga seg i 1947, men ble i 1948 med i redaksjonen for bokverket Norges Dyreliv der hun skrev en artikkel om padder.

Hun var datter av Jonas Andreas Ruud (1837–1904) og Trine Emilie Husebye (1845–1922). Faren var kjøpmann.

Utgivelser 
 Ruud, G. (1914) Hudsanseorganene hos Spinax Niger i Nyt magazin for naturvidenskaperne, B.52.
 Ruud, G. (1920) Über Hautsinnesorgane bei Spinax niger Bon. II., i Die embryologische Entwicklung. Zoologische Jahrbücher. Abteilung für Anatomie und Ontogenie der Tiere, 41:459-546.

Referanser 

Norske zoologer
Genetikere
Alumni fra Universitetet i Oslo
Vitenskapelig ansatte ved Universitetet i Oslo
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
Personer fra Oslo