Makaronisk diktning

Makaronisk diktning er en form for poesi som blander to språk, for eksempel latin og et folkespråk. Teknikken kan brukes for å oppnå en komisk eller parodisk virkning, men finnes også i alvorlige verk som hymner.

Beskrivelse 
Makaronisk diktning kan bruke latinske ord eller setningsledd satt sammen med det andre språket. Språkblandingen har ofte som mål å skape humor eller det brukes som et lyrisk virkemiddel.

Makaronisk diktning har utgangspunkt i middelalderprekener på latin og lokale talespråk. Flere dikt fra middelalderen er makaroniske, for eksempel dikt i Carmina Burana-samlinge og salmen «In dulci jubilo», som er blitt kjent som julesangen «Jeg synger julekvad».

Den humoristiske sjangeren begynte i Italia på slutten av 1400-tallet med diktet Macaronea (Carmen maccaronicum) av Tifo Odasi, trolig navnngitt etter bondekosten med pasta eller makaroni. Den mest berømte av etterfølgerne hans i denne sjanger i Italia er Teofilo Folengo. I England finner vi John Skelton, i Skottland William Drummond og i Tyskland loppeheltediktet Die Flohiade ('Flohiaden'). Rabelais og Molière har også benyttet metoden. 

Nyere dikting som er blitt kalt makaronisk er dikt som inneholder flere linjer på fremmede språk, som The Waste Land av T.S. Eliot eller Cantos av Ezra Pound.

Eksempler 
I Norden finnes det flere utgaver av et dikt som begynner med «Gingimus in gadibus» eller «gatis», 'la oss gå i gata' på tøyselatin.

Makaronisk diktning er spesielt vanlig i tospråklige kulturer. Fra Irland og Skottland finnes det mange tradisjonelle sanger med vers som veksler mellom gælisk og engelsk.  Et eksempel:

When I came down to Glasgow first,
a-mach air Tìr nan Gall.
I was like a man adrift,
air iomrall 's doll air chall.

Litteratur 
Friedrich Wilhelm Genthe, Geschichte der macaronischen poesie: und sammlung ihrer vorzüglichsten denkmale (1829)

Eksterne lenker 

Nordisk familjebok (1886), «Makaronisk poesi»
Sunnanfari (1897) «Maccarónskur skáldskapur»

Latin
humor
Metrikk
Lyrikk