Navlebeskuer

Navlebeskuer er et uttrykk som henviser til en særdeles selvopptatt person, en som er opptatt av sin egen navle og lite annet. Uttrykket har sin opprinnelse fra en omtale av munker som på 1300-tallet levde i et kloster på det hellige fjell Athos i det nordøstlige Hellas. Munkene, som ble kalt hesykaster (av gr. hesykos, stille), mente at de ved å stirre på sin egen navle kunne flykte fra den sansede verden og få se det guddommelige lys. Dette var en beskrivelse påført de utenfra av meningsmotstanderen Barlaam fra Kalabria, som på grunn av munkenes psykosomatiske bønneteknikk kalte de ‘omphalopsychoi’, - de som har sjelen sin i navelen.

Referanser

Litteratur 
 Gundersen, Dag og Evensberget, Snorre (2006): Bevingede ord, Kunnskapsforlaget.

Ord og uttrykk