Stanisław Barcewicz

Stanisław Barcewicz (født 16. april 1858 i Warszawa, død 1. september 1929 samme sted) var en polsk fiolinist og dirigent som flere ganger gjestet Norge. Han spilte på en Guadagnini-fiolin.

Liv og virke

Bakgrunn 
Stanisław Barcewicz studerte fiplin under Apolinary Kątski og Władysław Górski ved musikkinstituttet i Warszawa. Han fortsatte studiene i Moskva, og gikk ut av Konservatoriet i Moskva (etablert 1866) i 1876 med gullmedalje. Blant lærerne på sisteåret var Pjotr Tsjajkovskij (1840–1893) som var professor i teori og harmoni og hadde hørt ham først i 1875 da han som 17-åring fremførte Mendelssohns fiolinkonsert.

Musiker, dirigent 
Det var Barcewicz som den 20. september 1882 urfremførte Tsjajkovskijs Valse Scherzo op. 34 ved Verdensutstillingen i Paris (1878). Stanislaus (slik fornavnet ble skrevet i Norge) turnerte mye i Europa frem til 1885 da han ble kapellmester ved Teatr Wielki i Warszawa (åpnet 1833). Fra 1886 var han professor ved Chopinkonservatoriet i samme by.

Han var i Kristiania høsten 1881 og satte opp Johan Svendsen (1840–1911) sin nyskrevne «Romanse for fiolin og orkester i G-dur, op. 26». I samme anledning innledet han Kristianias konsertsesong 1881–82 i duett med Fredrikke Waaler (1865–1952) og byens Kvartetforening (stiftet 1876) med nevnte romanse av Svendsen. Det var Barcewicz som ved sin retur til Dresden, fikk satt opp  Svendsens verk der og i Leipzig; og således introdusert det til Europa. Han kom tilbake året efter.

Av hans elever i Warszawa kan nevnes Mieczysław Karłowicz, Grzegorz Fitelberg, Pyotr Stoliarskij (lærer for David Oistrakh, Nathan Milstein og andre), Henryk Gold, Aleksander Jabłoński (som senere ble en kjent fysiker), Paul Godwin, og Józef Ozimiński.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Polske fiolinister
Polske professorer
Personer fra Warszawa