Amalie Harloff

Amalie Harloff (født 1864 i Bergen, død 1900 i Weimar) var en norsk operasanger.

Etter å ha vakt stor anerkjennelse for sin stemme i hjembyen Bergen, dro hun i 1883 til Paris for å videreutvikle sin sopran. Med seg hadde hun anbefalelsesskriv fra Edvard Grieg og Maurice Strakosch. I Paris tok hun sangtimer hos den anerkjente pedagogen Pauline Viardot. Da hun etter et år ville avslutte studiene hos Madame Viardot, skal pedagogen ha insistert på at hun måtte fortsette, og tilbød henne gratis undervisning. Amalie Harloff ble derfor værende i Paris, og i tillegg til at hun også fortsatte å ta timer i fransk og italiensk, tilføyde hun flere andre fag til sin personlige læreplan. Blant annet fikk hun gratis undervisning i harmonilære og komposisjon hos en anerkjent cellist ved navn Lebouc, fordi han i likhet med Madame Viardot mente at hun hadde et særskilt talent som ikke måtte skusles bort. Hun fikk tilnavnet «La Marguerite norvègienne» på denne tiden; tilnavnet henspilte på at hun mestret til fullkommenhet den såkalte «juvelarien» fra operaen Faust.

På slutten av 1880-tallet var hun ansatt ved operaen i Rostock i Mecklenburg.

Biografiske opplysninger 
Harloff var datter av komponist og musikklærer Wilhelm Harloff fra Malchin i Tyskland, som hadde slått seg ned i Bergen.

Hun giftet seg i 1889 med den tyske barytonen Rudolf Gmür, og tok navnet Gmür-Harloff.

Hun døde av influensa i Weimar i 1900.

Referanser

Kilder 
 Aftenposten 30. juni 1900, dødsannonse s. 2
 Aftenposten 8. juli 1900, omtale fra utenlandsk media s. 2

Norske operasangere