«Vinter ved Sognefjorden»

«Vinter ved Sognefjorden» er et maleri av J.C. Dahl fra 1827. Maleriet er typisk for nasjonalromantikken, og viser den majestetiske norske naturen på en idealisert måte.

Bildet er malt med olje på lerret og er 61,5 x 75,5 cm stort. Det var i privat eie frem til det ble testamentert til Nasjonalmuseet i Oslo i 1977.

Motivet 
Bildet viser utsikten fra Nornes over Sognefjorden mot gårdstunet Fimreite, som såvidt skimtes. Det er en vintermorgen, men uten mye snø. Himmelen er blå og sollyset skaper varme i bildet. I bakgrunnen er det lette, rosa skyer.

I forgrunnen står en dramatisk, høy bautastein, som bryter med det ganske flate landskapet på denne siden av fjorden. Lenger bak i bildet, på andre siden av fjorden, ser vi bratte fjellskråninger. Bautasteinen skal antakelig minne om slaget ved Fimreite i 1184, som markerte starten på en storhetstid for Norge. Sollyset som skinner på toppen av bautaen har blitt tolket som et tegn på håp om en ny storhetstid.

Motivet er uten mennesker, men noen kråker finnes foran bautaen. Kråker kan varsle ulykke og død, og vitner om det dramatiske ved slagstedet.

Bakgrunn 
Etter et opphold i Italia i 1820–1821 bosatte Dahl seg fast i Dresden, der han begynte å male idealiserte norske landskap. I 1826 dro han på sin første tur til Norge som etablert kunstner; fra Christiania til Telemark og videre til Hardangervidda og fjordene på Vestlandet.

Motivet til «Vinter ved Sognefjorden» ble først skisset som en tegning på denne turen. Maleriet ble laget året etter og blander realisme og romantikk. J.C. Dahls tur til Norge var f.eks. om sommeren, men han valgte å gjøre om motivet til et vinterlandskap, kanskje for å gjøre landskapet barskere. Fjellene er gjort litt brattere og bautasteinen flyttet.

Referanser 

Malerier fra 1820-årene
Malerier av J.C. Dahl
Malerier i Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design