Michael Hansson (jurist)

Michael Hansson (født 19. november 1875 i Kristiania, død 5. desember 1944 på Lillehammer) var en norsk jurist.

Etter examen artium ved latinlinjen på Kristiania katedralskole i 1894 ble det cand.jur. 1899 fra Det Kongelige Frederiks Universitet før noen år som advokatfullmektig og dommerfullmektig. Fra 1905 innehadde han en bevilling til å være høyesterettsadvokat, samme året som han var formann i Det Norske Studentersamfund. I 1906 flyttet han til Egypt for å være dommer ved en blandet domstol i al-Mansurah, der han også ble avdelingens president. Fra 1912 var han i Alexandria, fra 1915 i appellretten, der han var president fra 1927 til han avsluttet i 1931. Efter to år som sorenskriver i Nedenes amt oppga han dette for å vie seg til Den faste voldgiftsdomstolen i Haag, Nederland, der han hadde vært tilknyttet siden 1929. Fra 1935 var han i Folkeforbundets internasjonale flyktningekomité og fra 1936 president i Det internasjonale Nansenkontoret for flyktninger i sveitsiske Genève. På vegne av komitéen mottok han Nobels fredspris i 1938, året før det hele ble avviklet og han reiste til Paris for å lede en kommisjon for barn som flyktet fra Den spanske borgerkrig. Foruten St. Olavs Orden hadde han mange utenlandske.

Han var sønn av direktør Michael Skjelderup Hansson (1839–1922) og Julie Caroline Cathrine Lasson (1842–1922), som var datter av juristen Peder Carl Lasson. I 1909 giftet han seg med Emilie (Minnie) Christensen (1883–1981), og de ble foreldre til motstandsmann og ambassadør Arthur Mørch Hansson (1910–1969), skipsreder og motstandsmann Michael Sigfried Mørch Hansson (1912–1988) og skuespilleren Knut Mørch Hansson (1920–1994) som igjen var far til dagens miljøvernpolitiker Rasmus Hansson (født 1954).
''Se også Hansson (slekt fra Trondheim)

Utgivelser

Referanser 

Norske jurister
St. Olavs Orden
Norske bistandsarbeidere
Personer fra Oslo