Shōbōgenzō

Shōbōgenzō (kanji: 正法眼藏, hiragana: しょうぼうげんぞう), eller «skatten av det sanne dharmaøye», er tittelen på en samling tekster som ble skrevet på japansk i det 13. århundre av Dōgen Zenji (道元禅師, 1200–1253). Dōgen Zenji var en sentral skikkelse i japansk buddhisme og grunnleggeren av Sōtōskolen innenfor zenbuddhismen. Shōbōgenzō var hans magnum opus – hans livsverk, og teksten spiller en sentral rolle innenfor Sōtōskolen. De forskjellige komponentene av teksten ble skrevet fra 15. august 1231 til 6. januar 1253.

Begrepet shōbōgenzō er innenfor deler av mahāyānabuddhismen blitt brukt som et synonym med dharma, Buddhas lære. Flere andre verker bærer av denne grunn tittelen shōbōgenzō, og verket i denne artikkelen blir ofte kalt Kana Shōbōgenzō.

Teksten er preget av den typiske litterære stil, som var utbredt blant kinesiske intellektuelle i Song-dynastiet, og som ble adoptert av høyt utdannede adelige i Japan. Dette er blandet med en egen og særegen stil. Sitatene viser det brede mangfold av litteratur som Dōgen hadde basert seg på og lest: Fra klassisk, kinesisk litteratur som f.eks. Konfucius frem til samtidens litteratur, såvel som buddhistisk litteratur. Shōbōgenzō har hatt betydning utover Zenbuddhismens rammer. I 1924 hevdet filosofen Tetsurō Watsuji (1889–1960) i sin avhandling Shamon Dōgen (沙門道元, «munken Dōgen») at verket var et produkt av den «opprinnelige japanske tenkningen», som han ønsket å redde «ut av fangenskapet til sekten [Sōtō]». I årene som fulgte ble teksten studert og gjenoppdaget av flere japanske intellektuelle.

Flere varianter av Shōbōgenzō har eksistert i tidens løp. Dōgen Zenji selv skapte to versjoner på henholdsvis 60 og 75 bokruller. En tredje versjon på 12 bokruller som er bevart i to kopier fra 1420 og 1446, inneholder 5 bokruller som ikke er bevart i de tidligere versjonene. En versjon på 28 bokruller fra omkring 1350, består av innhold fra utgavene på 75 og 12 bokruller. Moderne utgaver av teksten inneholder 95 bokruller. Disse er basert på en utgave fra 1600-tallet, og finnes gjengitt i Taishō Shinshū Daizōkyō, som er en moderne utgave av den kinesiske buddhistiske kanon.

Samlingen av Shōbōgenzō
De forskjellige komponentene av teksten – referert til som bokruller, ble skrevet fra 15. august 1231 til 6. januar 1253. I motsetning til de fleste Zen-tekster som oppstod i Japan på denne tiden, inkludert Dōgen's egen Shinji Shōbōgenzō og Eihei Koroku, som var skrevet i klassisk kinesisk, ble Shōbōgenzō skrevet på japansk. Dens ulike komponenter eller essay ble gitt som forkynnelser i en mindre formell stil enn forkynnelsene på kinesisk ved Eihei Koroku. Noen av bokrullene ble nedtegnet av Dōgen, mens andre ble nedtegnet av hans disipler.

Dōgen forandret rekkefølgen på bokrullene flere ganger i løpet av sin levetid, og redigerte også innholdet i de enkelte bokruller. Etter hans død ble ulike bokruller tilføyd og fjernet av forskjellige redaktører, noe som skapte forskjellige versjoner av Shōbōgenzō. De fire eldste versjonene av Shōbōgenzō bestod av 60, 75, 12 og 28 bokruller. De to første ble redigert av Dōgen selv. Utgaven på 60 bokruller er den eldste, og utgaven på 75 bokruller er en utvidelse av den på 60. Flere kopier av versjonene på 60 og 75 bokruller er bevart, deriblant en som inneholder håndskriften til Dōgen og hans elev, Koun Ejō.

Versjonen på 12 bokruller er kjent som Yōkōji-manuskriptet, oppkalt etter tempelet hvor den ble funnet i 1936. Den er kjent i bare to eksemplarer, et fra 1420 og en annen kopi av det første fra 1446. Denne versjonen inneholder 5 bokruller som ikke er funnet i de eldre versjonene, deriblant et eneste kjente manuskript av Ippyakuhachi Hōmyō Mon. Den inneholder også en notis i slutten av Hachi Dainin Gaku som er skrevet av Koun Ejō og som indikerer at den var den siste bokrullen i en versjon på 100 bokruller; denne ble aldri fullført på grunn av Dōgen's sykdom nær slutten av hans liv. Det er uklart om hvilke kapitler som versjonen i 100 bokruller var ment å inneholde, og i hvilken rekkefølge.

Versjonen på 28 bokruller er kjent som Eihei-ji-manuskriptet eller den «hemmelige Shōbōgenzō». Det er datert fra omkring 1350 og inneholder i praksis 26 bokruller, ettersom Shin Fukatoku opptrer to ganger og Butsudō er inkludert to ganger i to forskjellige versjoner. Innholdet i denne versjonen er hentet fra versjonene på 75 og 12 bokruller og har stort sett bevart nummereringen fra disse. Unntaket er Yoibutsu Yobutsu som er nummerert som bokrull 38, noe som ikke tilsvarer noen bevart versjon.

Det finnes også andre versjoner av Shōbōgenzō, som er redaksjoner av de fire nevnte versjoner, ofte med tilleggsmateriale som Dōgen ikke hadde ment å inkludere. Bonsei, som døde tidlig på 1400-tallet, skapte en versjon på 84 bokruller som bestod av versjonen på 75 bokruller pluss 9 bøker fra versjonen på 60 bokruller. Fire kopier av hans samling er bevart, den eldste datert 1644.

Daijōji-manuskriptet
Det såkalte Daijōji-manuskriptet har 89 bokruller, og ble satt sammen i 1689 av Manzan Dōhaku. Den bestod av 84 bokruller pluss 5 tilleggsruller, inkludert Bendōwa, Jūundō Shiki og Jikuin Mon, som tidligere ikke hadde blitt bektraktet som en del av Shōbōgenzō. Han ordnet bøkene kronologisk og ikke slik Dōgen hadde gjort, og trodde antagelig at den opprrinnelige rekkefølgen var en senere beslutning som ikke ble tatt av Dōgen selv.

Innhold

Utgaven på 96 bokruller

Utgaven på 75 bokruller

Utgaven på 60 bokruller

Utgaven på 28 bokruller (1350)

Utgaven på 12 bokruller (1420)

Øvrige bokruller

Noter

Referanser

Eksterne lenker
 Shobogenzo i SAT Daizōkyō Text Database (kinesisk)

Litteratur 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
1231
1253
1200-tallet i Japan