Det brenner en ild

Det brenner en ild (svensk tittel: ) er en svensk dramafilm fra 1943 regissert av Gustaf Molander. Manuset ble skrevet av Karl Ragnar Gierow og Molander etter en idé av Gösta Stevens. I rollene ses blant andre Inga Tidblad, Lars Hanson og Victor Sjöström.

Aftenpostens anmelder fordømte i 1945 filmen for dens urealistiske skildring av forholdene i Norge under krigen, dens romantiserende skildring av den tyske militærattasjéen og dens uvilje til å tale i klarspråk.

Innspillingsfakta 
Filmen ble spilt inn fra 6. april til 8. juli 1943 i Filmstaden i Råsunda og i nordlige Jämtland.

Handling 

I et uidentifisert land repeterer Nasjonalteatrets ensemble Som dere vil ha det av William Shakespeare. Militærattasjé Lemmering inviterer til premieresupé. Han står på vennskapelig fot med teatertroppen og dens direktør Falkman. Lemmering er dessuten i et romantisk forhold med teatrets ledende skuespillerinne, Harriet Brandt.

Lemmerings land har planlagt en uventet invasjon av det uidentifiserte landet. Til tross for en indre tvil går Lemmering med på å bli okkupasjonens kommandant for således å kunne forhindre unødvendige grusomheter. Når premieresupéen blir avholdt for de uvitende skuespillerne og øvrige inviterte er Lemmering nedstemt, men Harriet prøver å oppmuntre ham.

Under en dramatisk morgenprøve får medlemmene av ensemblet vite at deres land er okkupert. Teatret blir inntatt av de militære. To unge mannlige skuespillere, Lauritz Bernt og Harriet Brandts bror, Georg, lykkes i å flykte for å kunne ta del i motstandskampen. Når Lemmering ankommer det okkuperte teatret nekter Falkman å ta ham i hånden. Harriet vender ham også ryggen.

Forsvaret må gi opp og overleverer sine våpen. Lemmering kaller Harriet og Falkman til seg. Han forteller den glade nyheten at deres teater skal gjenoppstå. Lemmering og Harriet får på nytt kontakt, og de elsker hverandre fremdeles. Når tjenestemann Bruhn fra okkupasjonsmakten dukker opp på teatret og beordrer at repertoaret fra nå av skal stå i «opplysningens» tjeneste, nekter Falkman og blir arrestert. Den ubehagelige og alkoholiserte skuespilleren Paul Winter erstatter ham i sjefsstolen.

Lauritz Bernt dukker plutselig opp hjemme hos Harriet. Han forteller at motstandskampen fortsetter også uten våpen og at Georg hver kveld taler i en illegal radiosender kalt «Frihetssenderen». Harriet bryter nå helt med Lemmering og slutter seg til motstandsbevegelsen.

Rolleliste 
(I utvalg)

Inga Tidblad - Harriet Brandt, skuespillerinne
Lars Hanson - Oberst Ernst Lemmering, militærattasjé, senere militærkommandant 
Victor Sjöström - Henrik Falkman, teaterdirektør 
Gerd Hagman - Eva Brenner, skuespillerinne 
Lauritz Falk - Lauritz Bernt, skuespiller 
Tollie Zellman - Lisa Albert, skuespillerinne 
Hampe Faustman - Georg Brandt, Harriets bror, skuespiller 
Stig Järrel - Paul Winter, skuespiller 
Hugo Björne - General Wollert, okkupasjonsmaktens øverstkommanderende
Georg Funkquist - Bruhn, legasjonstjenestemann, senere tjenestemann ved okkupasjonsmaktens sivilforvaltning 
Gabriel Alw - Minister ved den utenlandske legasjonen 
Torsten Hillberg - Kaptein hos okkupasjonsmakten 
Artur Rolén - Oskar Hultman, inspisent 
Erik Hell - Patruljekommandør hos okkupasjonsmakten 
Georg Fernquist - Bodin, parykkmaker 
Mona Geijer-Falkner - Frida, påklederske 
Agda Helin - Anna, påklederske 
Olav Riégo - Kommandør Arnold på Lemmerings supé

Referanser

Eksterne lenker 

Svenske dramafilmer
Filmer fra 1943
Filmer regissert av Gustaf Molander