Lux Radio Theatre

Lux Radio Theatre, noen ganger skrevet Lux Radio Theater, var en amerikansk antologiserie som ble sendt på radio fra 1934 til 1955. Unilever var hovedsponsor for serien, gjennom såpen Lux. De timeslange episodene var opprinnelig bearbeidelser av Broadway-teaterstykker, før det også kom bearbeidelser av filmer. Så ofte som mulig brukte man de samme skuespillerne som hadde spilt rollene på teater eller film. Cecil B. DeMille var vert for Lux Radio Theatre fra 1936 til 1945. Serien fikk en spin-off på fjernsyn, Lux Video Theatre, som ble sendt fra 1950 til 1957.

Format 
Lux Radio Theatre ble kringkastet på NBC Blue Network (1934–35), CBS Radio (1935–54) og NBC Radio (1954–55). Unilever var hovedsponsor for serien, gjennom såpen Lux. De timeslange episodene var bearbeidelser av Broadway-teaterstykker i de to første sesongene. Så ofte som mulig brukte man de samme skuespillerne som opprinnelig hadde spilt rollene. Sendingene ble spilt inn med publikum i studio og gikk direkte på radio.

Lux Radio Theatre ble først kringkastet fra New York. Serien hadde premiere 14. oktober 1934 klokken 14.30 på NBC Blue Network, med en bearbeidelse av Austin Strongs Broadway-teaterstykke Syvende himmel (1922–24), med Miriam Hopkins og John Boles. Verten var seriens fiktive produsent, Douglass Garrick, spilt av John Anthony. Doris Dagmar spilte en annen fiktiv rollefigur, Peggy Winthrop, som fremførte Lux-reklamene. Hver episode inneholdt et regissert innslag der Garrick snakket med de ledende skuespillerne. Anthony spilte Garrick fra den første episoden i 1934 og frem til 30. juni 1935. Garrick ble deretter spilt av Albert Hayes fra 29. juli 1935 til 25. mai 1936.

Da sponsoren Lever Brothers, som laget Lux-såpe og vaskemiddel, flyttet 
Lux Radio Theatre fra New York til Hollywood i 1936, begynte serien å fokusere på bearbeidelser av filmer i stedet for teaterstykker. Den første bearbeidelsen av en film var The Legionnaire and the Lady, med Marlene Dietrich og Clark Gable, basert på filmen Marokko (1930). Dette ble etterfulgt av en bearbeidelse av Den tynne mann (1934), der hovedrolleinnehaverne fra filmen, Myrna Loy og William Powell, gjentok rollene sine. Lux Radio Theatre presenterte også en gang en bearbeidelse av filmversjonen av en radioserie, The Life of Riley, med William Bendix.

I årene på CBS i Hollywood, ble Lux Radio Theatre kringkastet fra CBS Radio Playhouse, som ligger på 1615 North Vine Street i Hollywood, ett kvartal sør for krysset mellom Hollywood og Vine. Teateret ble eid av Howard Hughes i begynnelsen av 1930-årene og ble senere omdøpt til Huntington Hartford Theater, da det ble kjøpt av filantropen Huntington Hartford i 1954, Doolittle Theater og er nå Ricardo Montalbán Theatre.

Verter 

Lux Radio Theatre hadde flere ulike verter. Cecil B. DeMille var vert fra 1. juni 1936 til 22. januar 1945. Den første episoden med DeMille som vert var The Legionnaire and the Lady. Ved flere anledninger, vanligvis da han var bortreist, ble han midlertidig erstattet av ulike kjendiser, inkludert Leslie Howard og Edward Arnold. Lux Radio Theatre hadde flere ulike verter etter at DeMille sluttet. William Keighley ble til slutt den nye, faste verten, en stilling han hadde fra slutten av 1945 til 1952. Deretter var produsenten og regissøren Irving Cummings vert for serien frem til den ble avsluttet i 1955. Don Wilson var vert for serien da den ble sendt på Armed Forces Radio Service i begynnelsen av 1950-årene, med tittelen Hollywood Radio Theater.

Gjesteroller 
En rekke kjente skuespillere spilte gjesteroller i serien, inkludert James Cagney, John Wayne, Spencer Tracy, Katharine Hepburn, Laurence Olivier, Bob Hope, Barbara Stanwyck, Cary Grant, Lauren Bacall, Humphrey Bogart, Bing Crosby, Elizabeth Taylor, James Stewart, Hedy Lamarr, Joan Crawford, Carole Lombard, Fredric March, Ingrid Bergman, Judy Garland, Ronald Colman, Tyrone Power, Irene Dunne, Orson Welles, Frank Sinatra, Shirley Temple, Betty Grable, Deanna Durbin, Henry Fonda, Wallace Beery, Jeanette MacDonald, Lana Turner, William Holden, Mickey Rooney, Robert Taylor, Rita Hayworth, Robert Mitchum, Betty Hutton, Paul Muni, Ginger Rogers, Gene Kelly, Gloria Swanson, Bette Davis og Edward G. Robinson.

Selv om Lux Radio Theatre fokuserte på teater og film, var også flere radiopersonligheter med i serien. Jim og Marian Jordan, kjent fra komiserien Fibber McGee and Molly, var med i to episoder og bygget også en episode av deres egen serie rundt en av disse opptredenene. Deres motspiller Arthur Q. Bryan, munnrappe Doc Gamble i Fibber McGee and Molly, hadde også noen gjesteroller. Bandlederen Phil Harris, som lenge var med i Jack Bennys radioprogram, og hans kone Alice Faye var med i en episode. De ble radiostjerner med deres egen komiserie i 1948. Radiostjerner som Jack Benny (med eller uten konen Mary Livingstone), George Burns og Gracie Allen var også med i Lux Radio Theatre.

Minst én gang hadde Lux Radio Theatre en episode uten kjente skuespillere; bearbeidelsen av De syngende soldatene (1943) under andre verdenskrig, der rollene ble spilt av amerikanske soldater.

Sendinger utenfor USA 
En australsk Lux Radio Theatre ble kringkastet søndag kveld klokken 20.00 på Major Radio Network i 1940- og 1950-årene.

Fjernsyn 
 
Lux Radio Theatre fikk en spin-off på fjernsyn, Lux Video Theatre. Første episode ble sendt 2. oktober 1950 på CBS Television. I likhet med radioserien, ble episodene sendt direkte. Serien gikk på mandag kvelder, før den ble flyttet til tirsdag i august 1951. I september 1953 ble serien flyttet fra New York til Hollywood. I august 1954 ble serien flyttet til NBC Television og episodene ble utvidet fra 30 minutter til én time. James Mason var vert for 1954-1955-sesongen. Serien ble avsluttet 12. september 1957.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Lux Radio Theatre (1936–1952) på Internet Archive
 Lux Radio Theatre på OTR Network Library
 Lux Radio Theatre i Margaret Herrick Library, AMPAS
 Lux Radio Theatre (australsk versjon) på National Film and Sound Archive

Radioprogrammer fra USA
Hørespill fra 1930-årene
Hørespill fra 1940-årene
Hørespill fra 1950-årene