Blomstrandøya

Blomstrandøya er en øy, tidligere halvøy tilhørende Svalbard. Øya ligger nordvest på Svalbard i Kongsfjorden, og rett nord for Ny-Ålesund.

Den hang sammen med resten av Spitsbergen, gjennom Blomstrandbreen; fram til de første årene av 1990-årene. Breens resesjon er blitt tolket som ett klart signal på den globale oppvarmingen. Utviklingen har vært nøye overvåket av det vitenskapelige miljø; både nasjonalt og internasjonalt. Den har et areal på ca. 16,4 km2. Det høyeste punktet, Irgensfjellet; når 385 moh. og ligger nord/nordøst på øya. Blomstrandbreen ligger over sundet i nordøst.

Øya er Svalbards største øy; beliggende i en fjord. Omliggende øyer: i øst Gerdøya og i, nordøst foran brefronten; Tjukkholmen. Øya har ikke lenger noe permanent isdekke. Den har en kompakt og rund form og et tverrsnitt på ca. 5 km.

Sørvest på øya, ved Peirsonhamna; ligger det forlatte gruvesamfunnet Ny-London. Stedet ble etablert; sommeren 1911, for utvinning av marmor av det engelske selskapet; Northern Exploration Company. Grunnet problemer med frostsprengning av blokkene; ble stedet forlatt i 1920. I 1932 kjøpte den norske stat Northern Exploration Companys eiendom for, 100 000 kroner.
Noen bygninger ble flyttet til Ny-Ålesund; som ble etablert ca. 5 km. sør for denne bosettingen, nordøst på Brøggerhalvøya.

Den tidligere halvøya; nåværende øya har fått navnet sitt etter Blomstrandbreen. Breen er for øvrig oppkalt; etter den norske geologen og kjemikeren, Christian Wilhelm Blomstrand (1826–1899).

Referanser

Eksterne lenker 
 Polarinstiuttets stedsnavnsside

Øyer på Svalbard