Flyktningkrisen i 1921

Flyktningkrisen i 1921 viser til strømmen av russiske flyktninger etter at Det russiske riket gikk i oppløsning 
og ble erstattet av den sovjetiske staten (USSR). De russiske flyktningene var en stor gruppe i mellomkrigstiden. 
De måtte flykte på grunn av Den russiske revolusjonen og borgerkrigen som fulgte, samt sultkatastrofen i 1921.
Daværende president i Røde Kors, Gustav Ador, beskrev flyktningstrømmene som et problem som gikk «beyond the power 
of exclusively humanitarian organizations». De mange hundretusener menneskene på 
flukt i Europa og i Asia ble et problem som trengte internasjonale løsninger.

Verdens første høykommissær for russiske flyktninger 
I 1921 gjorde Folkeforbundet Fridtjof Nansen til verdens første høykommissær for russiske flyktninger. Ettersom det russiske riket 
ikke fantes lengre, det var blitt erstattet av USSR som en følge av revolusjon og borgerkrig, var det mange av de russiske 
flyktningene som ikke lenger tilhørte Russland – de var blitt statsløse. I 1922 ble Nansenpasset opprettet. Det skulle fungere 
som identitetspapir og reisedokument for russiske, statsløse flyktninger. Senere ble passet utvidet til også å verne om armenere, assyrere, assyro-kaldeere, og på 1930-tallet:jøder.

En kjernegruppe av soldater 
Anslaget på russiske flyktninger i denne perioden varierer fra 750 000 til 3 millioner.  Flyktninghistoriker 
Claudena Skran forteller at kjernen besto av tidligere soldater fra Den hvite armé:«the defeated White armies 
constituted its core»  I tillegg til de tidligere soldatene skal også en del av 
flyktningene ha vært sivile flyktninger fra urolighetene som oppsto i etterkant av Den russiske revolusjon. 
Det har tidligere vært antatt at hovedårsaken til masseflukten var revolusjonen av 1917, men Skran viser at det heller
var hendelser som Den røde armés invadering av Ukraina i 1919, seieren over Den hvite armé i de europeiske delene av 
Russland i 1919-20 og den ødeleggende sultkatastrofen som rådet i Volga,Transkaukasus og Ukraina i 1921-1922.
Flyktningene i disse årene dro til Istanbul, Balkan, Polen, Finland, Romania. I de østlige delene av
det tidligere russiske riket varte kampen mot bolsjevikene lengst, og da denne motstanden ble slått ned i 1922 
dro store grupper russiske flyktninger til Mandsjuria.

Referanser

Litteratur 
 Alessandra, Roversi. 2003. «The Evolution of the Refugee Regime and Institutional Response: Legacies from the Nansen Period» hentet fra «Refugee Survey Quarterly» 2003, 22 (1): 21-35. https://doi.org/10.1093/rsq/22.1.21
 Cabanes, Bruno. 2014. «The tragedy of being stateless: Fridtjof Nansen and the rights of refugees». Hhentet fra «The Great War and the Origins of Humanitarianism, 1918-1924.» New York, NY: Cambridge University Press, 2014: 133-188. https://doi.org/10.1017/CBO9781139105774.004
 Claudena Skran. 1995. «Refugees in Inter-War Europe: The Emergence of a Regime». Publisert av Oxford University Press.

Katastrofer i 1921
1921 i Russland
Flyktninger