Gulbjørk

Gulbjørk (Betula alleghaniensis) er et løvfellende tre som vokser i østlige Nord-Amerika. Den er den økonomisk viktigste bjørkearten i Nord-Amerika, og virket brukes til møbler, panel og innvendige dører.

Den blir opptil 30 m høy med rett stamme og eggformet krone. Barken på unge stammer og greiner er rødbrun. Eldre stammer har valnøttfarget, askegrå, rosa eller oransje bark som skaller av. Skuddene inneholder vintergrønnolje og dufter sterkt når de knuses. Bladene er mørkegrønne, ovalt tilspissede, 6–10 cm lange og 3–5,5 cm brede; de er dobbelttannede og har 12–18 par nerver. Undersiden er litt håret, spesielt langs nervene og i nervevinklene. Hunnraklene er opprette og 1,5–3 cm lange. Gulbjørk ligner på den nære slektningen sukkerbjørk, men kan som regel skilles på at barken skaller av. Arten er heksaploid med 2n = 84 kromosomer.

Gulbjørk trives i et kjølig temperert klima med mye nedbør. Arten er typisk for hemlokk- og løvskogene rundt De store sjøer og i de nordlige Appalachene. I de sørlige Appalachene finnes den bare i høytliggende, fuktige kløfter. Gulbjørk danner skog sammen med kanadahemlokk, sukkerlønn, amerikabøk og rødgran. Den vokser ofte sammen med trær som sukkerbjørk, virginiahumlebøk, amerikaagnbøk og amerikaosp. Mange busker vokser sammen med gulbjørk, for eksempel stripelønn, topplønn, nebbhassel, Dirca palustris, virginiatrollhassel, Lonicera canadensis, canadabarlind, lønnebladkrossved, Viburnum lantanoides og i sør amerikakristtorn.

Arten er utbredt fra Newfoundland, Saint-Pierre og Miquelon, Nova Scotia, New Brunswick og Anticosti vestover gjennom sørlige Québec og sørlige Ontario til lengst sørøst i Manitoba. Vestgrensa går gjennom Minnesota og nordøstlige Iowa. Sørgrensa går østover gjennom nordlige Illinois, Ohio og Pennsylvania til nordlige New Jersey og New England. I Appalachene finnes den sørover til østlige Tennessee og nordøstlige Georgia.

Galleri

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Bjørkefamilien
Østlige Canadas trær