Det levantinske havet

Det levantinske havet er den østligste delen av Middelhavet.

Det levantinske havet grenser til Tyrkia i nord, Syria, Libanon, Israel og Gazastripen i øst, Egypt og Libya i sør og Egeerhavet i nordvest. I vest ligger det åpne Middelhavet (også kalt Libyahavet) og grensen er definert som en linje fra neset Ra's al-Hilal i Libya til øya Gavdos, sør for Kreta. Den største øya i Det levantinske havet er Kypros. På det dypeste er havet 4 384 meter i Pliniusgropa, rundt 80 km sør for Kreta. Det levantinske havet dekker et område på 320 000 km².

Den nordlige delen av Det levantinske havet, mellom Kypros og Tyrkia blir kalt Det kilikiske havet. I nord ligger også de store buktene İskenderunbukta (nordøst) og ntalyabukta (nordvest).

Leviatan-gassfeltet ligger i dette området under Det levantinske bassenget.

Økologi 
Suezkanalen som sto ferdig i 1869, knyttet Det levantinske havet til Rødehavet Rødehavet ligger høyere enn det østlige Middelhavet, så kanalen fungerer som et tidvannsområde hvor vann fra Rødehavet strømmer ut i Middelhavet. Bittersjøene, som er hypersaline naturlige innsjøer som danner en del av kanalen, blokkerte tilførselen av arter fra Rødehavet til Middelhavet i mange tiår, men etter hvert som saltinnholdet i sjøene ble likt det i Rødehavet, begynte planter og dyr å flytte seg videre i kanalen og har begynt å kolonisere det østlige Middelhavet. Denne vandringen blir kalt Lessepsvandringen, etter Ferdinand de Lesseps, sjefsingeniøren for kanalen.

Byggingen av Aswan-demningen i Nilen i 1960-årene har redusert tilførselen av ferskvann og slam til Det levantinske havet. Det har gjort havet relativt saltere og mer næringsfattig enn før, noe som har bevirket at det historiske viktige sardinfisket har kollapset. Dette har igjen vært til fordel for rødehavsartene som er vant med det saltere og mer næringsfattige Rødehavet.

Se også 
 Levanten

Eksterne lenker 
Study and Analysis of Watere Masses Formation in the Levantine Sea

Middelhavet