Andrés Bello

Andrés de Jesús María y José Bello López (født 29. november 1781 i Caracas, død 15. oktober 1865 i Santiago) var en venezuelansk-chilensk filosof, poet, oversetter, filolog, forfatter, lærer, politiker og jurist.  Hans verk utgjør en viktig del av den iberoamerikanske kultur og det mest kjente er diktet Silva fra 1826. Han minner stilmessig om Victor Hugo. Han regnes som en av de viktigste humanistene i Amerika og bidro i en rekke ulike fagfelter.

Liv og virke

Venezuela (1781–1810)
Bello ble født i Caracas, i det som da var Generalkapteinskapet Venezuela. Som barn var han en flittig bibliotekgjenger; det lå flere biblioteker nær familiens hjem. På universitetet i Caracas ble han baccalaureus artis med en fremragende eksamen, og skapte seg et godt renomme etterpå som privatlærer for overklassen i Caracas.  Han underviste i en kortere periode frigjøringshelten Simón Bolívar og deltok i prosessen som førte til Venezuelas selvstendighet.

London (1810–1829)
Den 19. april 1810 var Bello delaktig i hendelser som førte til at Venezuela ble en selvstendig stat. En av disse hendelsene var da koloniens øverste leder, generalkaptein Vicente Emparan, ble avsatt av den såkalte Cabildo de Caracas. Generalkapteinskapet ble erstattet med en «Generaljunta» som straks utnevnte Bello til sin utenriksminister. Den 10. juni 1810 år dro Bello til London i spissen for den nye statens første diplomatiske delegasjon til London, sammen med Luis López Méndez og Simón Bolívar. Formålet med denne reisen var å få britenes støtte til Venezuelas selvstendighetskamp. Bello ble plukket ut til denne oppgaven ikke minst takket være hans gode forbindelser og at han takket være selvstudier behersket det engelske språket.

Bello ble boende i London fra 1810 til 1829. Hans diplomatiske verv som sitt lands sendemann ble avsluttet i 1813. På den tid var hjemlandets navn Gran Colombia, og det omfattet det område som senere ble delt i to - senere tre - deler. Etterpå var han der uten oppdrag fra den nye staten. I 1824 giftet han seg med Isabel Antonia Dunn; dette var hans andre ekteskap. Han ble godt kjent med Francisco de Miranda og tilbragte meget tid på British Museum. Han utførte også i denne tiden flere diplomatiske oppgaver for Gran Colombia og Chile.

Chile (1829–1865)
I 1829 reiste han med familien til Chile, hvor han ble finansminister («Oficial Mayor del Ministerio de Hacienda») og dessuten fikk ledende stillinger i Chiles høyere utdanningstruktur. Da Universitetet i Chile ble etablert ble han den nye institusjonens første rektor.

Han ble tildelt chilensk æresstatsborgerskap i 1832.

I Chile arbeidet han både som senator, lærer og redaktør for flere aviser.

Fra 1837 til 1864 var han senator for Santiago by. I denne perioden var han den fremste og i praksis omtrent den eneste ansvarlige for å utforme Chiles sivilrettslige lovgivning, som anses som en av kontinentets første og mest grunnleggende lovbøker. Det var videre takket være Bellos innsats at Universidad de Chile ble oppretta i 1842, og Bello sjøl satt som rektor i over to tiår.

Et av Bellos viktigste arbeider er Gramática de la lengua castellana destinada al uso de los americanos y los esclavos españoles (en grammatikk for det spanske språket), Principios del derecho de gentes (om folkerettsprinsipper), Silva a la agricultura de la zona tórrida (en diktsamling) og Resumen de la Historia de Venezuela (om Venezuelas historie).

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Andrés Bello hos Cervantes Virtual
 Andrés Bello hos Venezuela tuya

Venezuelanske politikere
Venezuelanske ambassadører
Ambassadører til Storbritannia
Venezuelanske diplomater
Colombianske diplomater
Chilenske diplomater
Chilenske politikere
Humanister
Venezuelanske forfattere
Chilenske forfattere
Oversettere
Filologer
Personer fra Caracas