Jean-Baptiste Drouet d’Erlon

Jean-Baptiste Drouet, greve d'Erlon (født 29. juli 1765 i Reims i Frankrike, død 25. januar 1844 i Paris) var en fransk offiser og marskalk, som var en del av Napoléon Is La grande armée. D'Erlon hadde kommando over første korps av Armée du nord under Waterloofelttoget.

Liv og virke

Bakgrunn 
Jean-Baptiste Drouet kom fra en familie med håndverkere, hans bestefar og hans far var snekkere. Drouet ble menig soldat i 1782 i et regiment stasjonert i Lille og tjenestegjorde i fem år, til han ble dimittert. Så arbeidet han som låsesmed.

Militær karriere 
I 1792 ble han med i en bataljon frivillige. Han ble adjutant for general François-Joseph Lefebvre, og utmerket seg under revolusjons- og napoleonskrigene for tapperhet og militær begavelse. Han ble i 1799 generalmajor og deltok med fremgang i felttoget mot Preussen i 1806 og i kampene i Spania og det sørlige Frankrike 1811-1814.

I 1815 sluttet han seg til Napoléon I under de hundre dagene og hadde kommando over første korps av Armée du nord under Waterloofelttoget. På grunn av motstridende ordrer var hans korps på landeveien mellom Nivelles og Namur på dagen for slagene ved Quatre Bras og Ligny den 16. juni 1815 uten å være med i noen av dem. Han ble ikke stilt til ansvar for dette av Napoleon, og ettersom keiseren vanligvis ikke var nådig når han var misfornøyd, kan det nok antas at det var klart at dette ikke var general Drouet d'Erlons feil. Hadde imidlertid hans styrker deltatt i kampene, kunne felttoget kanskje ha fått et annet utfall.

To dager etter, under slaget ved Waterloo, var det hans korps som i kolonneformasjon angrep den britisk-allierte styrkens senter nær La Haye Sainte kl 13.30 og ble stanset av general Thomas Pictons veteraner fra krigen i Spania, og derpå ble angrepet i flankene av britisk tungt kavaleri.

Han retirerte med resten av de franske styrker og kjempet under de avsluttende operasjoner rundt Paris.

Etter Napoléons fall flyktet Drouet. Han ble dømt in contumaciam til døden, men flyktet til Bayern og bodde i nærheten av Bayreuth. Som følge av kong Karl Xs amnesti av 28. mai 1825 fikk han vende tilbake til fedrelandet, men gjeninntrådte i tjeneste først etter julirevolusjonen i 1830.

I 1832 ble han gitt kommandoen over 12. divisjon i Nantes. Senere på året slo hans divisjon ned et opprør i Vendée og arresterte hertuginnen av Berry.

Som generalguvernør i Algerie 1834-1835 viste Drouet liten begavelse. Da han i 1843 ble marskalk, var det fremst som en belønning for hans langt tidligere bedrifter.

Verker 
Hans memoarer, Vie militaire, utkom etter hans død (1844).

Referanser

Litteratur 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 «Der Marschall Drouet Graf d’Erlon». I: Illustrirte Zeitung. Nr. 11, 9. September 1843, J. J. Weber, Leipzig 1843, s. 161–162

Eksterne lenker 
 
 

Franske marskalker
Personer fra Reims
Fødsler i 1765
Dødsfall i 1844