László Bárdossy

László Bárdossy de Bárdos (født 10. desember 1890 i Szombathely i Ungarn, død 10. januar 1946 i Budapest) var en ungarsk diplomat og politiker. Han var Ungarns statsminister i perioden 1941–1942 og hadde under denne tiden et utstrakt samarbeid med Nazi-Tyskland. 

Bárdos ble etter krigen dømt til døden og henrettet for krigsforbrytelser.

Liv og virke

Bakgrunn 
Bárdossy studerte rettsvitenskap og trådte etter eksamen inn i statstjeneste i 1913. Han arbeidet først i undervisningsdepartementet og gikk så i 1922 over til utenriksministeriet. Der var han først avdelingsleder og senere sjef for presseavdelingen. I begynnelsen av 1930-årene arbeidet Bárdossy ved den ungarske ambassade i London, og i 1934 ble han ambassadør i Romania.

Statsminister 
Ved utenriksminister István Csákys avgang i slutten av januar 1941 ble Bárdossy utnevnt til dennes etterfølger i Pál Telekis regjering. På grunn av Nazitysklands angrep på Jugoslavia og splittelsen omkring den førte politikk i Ungarn begikk Teleki selvmord i april, og Ungarns regent Miklós Horthy utnevnte Bárdossy til ny statsminister.

Som regjeringssjef førte Bárdossy en utpreget protysk utenrikspolitikk og mente at med en allianse med Nazityskland kunne det være en mulighet for at Ungarn kunne gjenerobre de områder man måtte avstå i forbindelse med Trianontraktaten. Horthy og Bárdossy sendte dessuten ungarske tropper til å assistere tyskerne i Jugoslavia.

Bárdossy var antisemitt og antikommunist, noe som preget hans politikk. Han lot innføre en rekke antijødiske lover og innskrenket jødenes borgerlige og økonomiske rettigheter. Dessuten sanksjonerte han deportasjoner av de ungarske jøder samt massakrene på sammenlagt 16.000 jøder i Kamenets-Podolsk og Novi Sad.

Da Nazityskland i juni 1941 angrep Sovjetunionen, lyktes det Horthy å hindre at Bárdossy erklærte krig mot sovjeterne. Da uidentifiserte (antatt sovjetiske) fly fire dager senere bombet den ungarske by Kassa (Košice), godkjente Bárdossy krig mot Sovjetunionen, selv om han ikke hadde tillatelse fra det ungarske parlament.

Etter Japans angrep på Pearl Harbor i desember 1941 erklærte Bárdossy krig mot USA etter press fra tysk side.

Avskjed, senere virke 
På grunn av disse hendelser ble Bárdossy avskjediget den 7. mars 1942 av Horthy og erstattet med den mer moderate Miklós Kállay. Etter Nazitysklands okkupasjon av Ungarn i mars 1944 samarbeidet Bárdossy og hans tilhengere med statsminister Döme Sztójay og senere med Ferenc Szálasis pilkorsregjering.

Henrettelse 
Etter annen verdenskrigs avslutning ble Bárdossy på sovjetisk initiativ stilt for en ungarsk folkedomstol og ble dømt i desember 1945 til døden for krigsforbrytelser. Han ble henrettet ved skyting 10. januar 1946 på musikkakademiets gårdsplass.

Referanser

Litteratur 
 Clementis-Záhony Botond: «Bárdossy Reconsidered: Hungary's Entrance into World War II» I: Triumph in Adversity. New York, 1988.
 Nandor F. Dreisziger: «A Dove? A Hawk? Perhaps a Sparrow: Bárdossy Defends his Wartime Record before the Americans, July 1945,» i Hungary Fifty Years Ago, N.F. Dreisziger ed. (Toronto and Budapest: special issue of the Hungarian Studies Review, Vol. XXII, Nos. 1–2, 1995), s. 71–90.
 Nandor F. Dreisziger: «Prime Minister László Bárdossy was Executed 50 Years Age as a 'War Criminal',» i Tárogató: the Journal of the Hungarian Cultural Society of Vancouver, Vol. XXIII, no. 11 (November 1996), s. 56–57.
 Nandor F. Dreisziger: «Was László Bárdossy a War Criminal? Further Reflections», I: Hungary in the Age of Total War 1938–1948 (Bradenton: East European Monographs, distr. through Columbia University Press, 1998) s. 311–320.

Eksterne lenker 
 

Personer fra Szombathely
Ungarske statsministre
Utenriksministre
Ungarske ambassadører
Fascister
Ungarere fra andre verdenskrig
Kollaboratører med Nazi-Tyskland
Antisemittisme
Medvirkende til Holocaust
Krigsfanger under andre verdenskrig
Personer dømt for forbrytelser begått under andre verdenskrig
Ungarere dømt for forbrytelser
Personer dømt for krigsforbrytelser
Henrettede personer
Personer henrettet ved skyting
Henrettede stats- og regjeringssjefer