Dioecesis

Dioecesis (latin, fra gresk: Dioikesis, διοίκησις, «administrasjon»)  i sin opprinnelige betydning er ordet for den offentlige forvaltning - særlig for den statlige finansforvaltning. I Athen er embedsbetegnelsen epi tei dioikesei («om forvaltningen») dokumentert fra annen halvdel av 300-tallet f.Kr. Her kan det ha dreiet seg om enten en enkelt høyeste forvaltningsembedsmann, eller et gremium.

I Romerriket ble uttrykket til tider benyttet om forvaltningsområder (territorielle), som hos Marcus Tullius Cicero i en omtale av lilleasiatiske områder.

Dioceses som forvaltningsenhet i Romerriket

Riksinndeling 
Bredere bruk fikk begrepet først i senantikken: 

Romerriket var først inndelt i 46 provinser. Keiser Diokletian delte i år 300 e.Kr. disse opp i mindre provinser, slik at det så var  så mange som 101 provinser. Disse ble i sin tid sammenfattet/underordnet under dioceses. Toppledelsen for diøsesene (og provinsene) besto av var en vicarius [dioeceseos].   

Laterculus Veronensis, som gjengir den diokletianske inndeling, oppgir de følgende tolv diøseser:

 Dioecesis Africae (7 provinser)
 Dioecesis Asiana (9)
 Dioecesis Britanniae (4)
 Dioecesis Galliae (8)
 Dioecesis Hispaniae (6)
 Dioecesis Italiae (12)
 Dioecesis Moesiae (11)
 Dioecesis Orientis (17)
 Dioecesis Pannoniarum (7)
 Dioecesis Pontica (7)
 Dioecesis Thraciarum (6)
 Dioecesis Viennensis (7)

Etter rikets deling i 395 så strukturen med fire prefekturer, 15 diøseser og 119 provinser slik ut:

 Det østromerske rike
 Prafectus praetorio per Orientem
 Dioecesis Aegypti (6 provinser)
 Dioecesis Orientis (15)
 Dioecesis Pontica (13)
 Dioecesis Asiana (9)
 Dioecesis Thraciarum (6)
 Praefectus praetorio per Illyricum
 Dioecesis Macedoniae (7)
 Dioecesis Daciae (5)
 Det vestromerske rike
 Praefectus praetorio per Italiam et Africam / Italiae et Africae
 Dioecesis Pannoniarum (7)
 Dioecesis Italiae Annonariae (7)
 Dioecesis Italiae Suburbicariae (10)
 Dioecesis Africae (6)
 Praefectus praetorio Galliarum
 Dioecesis Britanniae (4)
 Dioecesis Galliae (10)
 Dioecesis Septem Provinciarum (7)
 Dioecesis Hispaniae (7)

Endringer: Oriens (den romerske prefektur Orientis)  var blitt delt i Orientis og Aegyptus. Moesia i Macedonia og Dacia. Italia i Italia Annonariae og Italia Suburbicariae. Viennensis fikk som nytt navn Septem Provinciae.

I Østromerriket ble den senantikke diøsesanstruktur først oppgitt til gunst for forvaltningsenheten thema, og etter den islamske ekspansjon (ca 630). I Vestromerriket var diøsesestrukturen oppgitt tidligere.

Andre kirkder til riksinndelingen i dioceses er Polemius Silvius' Laterculus, Notitia Dignitatum, og Hierokles' Synekdemos.

Diøcesens funksjoner 
Mellomstillingen fremgår  av Prefektur – Diøsese – Provins-strukturen. Fuknsjonene var:
 rettslig førsteinstans i saker som har betydning for provinsnivået
 Oppsyn og kontroll over provinsene
 Klageinstans

Litteratur 
 Noethlichs, Karl Leo (1982): Zur Entstehung der Diözese als Mittelinstanz des spätrömischen Verwaltungssystems. I: Historia. bind 31, s. 70–81.

Referanser 

Antikkens Roma