Guanding

Guanding (tradisjonell kinesisk: 灌頂, pinyin; Guàndǐng; født 7. august 561 i Chang'an i nordlige Zhōu, død 27. august 632 i Kuaiji under Tangdynastiet) var den andre patriarken innenfor den mahāyānabuddhistiske skolen Tiāntái i Kina.  

Han ble disippel av Zhìyǐ i året 583. I de 14 neste årene skrev han ned og samlet foredragene til Zhìyǐ, før han selv ble patriark i året 597. Han er mest kjent for å ha skrevet ned de tre store verkene til Zhìyǐ: Mohe zhiguan, den mystiske meningen i lotussutraen og ord og fraser i lotussūtraen. Selv tilskrives han, mer eller mindre, 14 verker på 75 bokruller i den kinesiske buddhistiske kanon. Seks eller åtte av disse tekstene skyldes han selv alene.

Navnet
Guàndǐng (灌頂) er en kinesisk gjengivelse av sanskritordet abhiṣeka (devanāgarī: अभिएक) og den tibetanske tilsvarenheten dbang bskur ba (wylie: དབང་བསྐུར་བའི). Ordet betyr renselse eller kroning. En vanlig engelsk oversettelse av ordet er empowerment. Empowerment er en språklig nydannelse som oppstod innenfor amerikansk community-psykologi i 1984. Norsk språkråd har anbefalt den norske oversettelsen myndiggjøring.

Ordet refererer til en seremoni innenfor esoterisk buddhisme for å formidle forskriftene og en viss mystisk lære til en person. Begrepet brukes innenfor tibetansk dzogchen (atiyoga), og er også blitt kjent i vesten gjennom Dalai Lamas formidling eller empowerment av Kālachakra.

Det kan også oversettes med dåp – innvielse eller vielse ved å helle vann på hodet. I India er det en skikk ved innsettelsen av en konge, hvis hode døpes med vann fra de fire hav og fra elvene i hans doméne. I Kina administreres dette som et buddhistisk rituale, som hovedsakelig er ment for høye personligheter og for ordinasjonsformål. Blant esoterikere er det et rituale som er spesielt administrert for deres disipler, og de har flere kategorier av dåp, for ordinære disipler, for en lærer, en forkynner, en leder eller embedsmann. De har også ritualer for spesifikke hensikter, slik som lettelse av katastrofer, forberedelse på neste liv, etc.

Det er også navnet på den tiende av de ti boliger (灌頂住, guàndǐng zhù). Dette er nr 11–20 av de 52 stadiene til en bodhisattva, hvor man ser prinsippet av tomheten (śūnyatā) og mangelen på ytre kjennetegn.

Guàndǐng er noen ganger omtalt under de posthume titlene Zhāngān (章安) og «den store lærer Zhāngān» (Zhāngān Dàshī, 章安 大師). Disse titlene er hentet fra navnet på hans hjemby og fødested Chang'an. Det forekommer også en kombinasjon av hans navn og posthume tittel, dvs Guàndǐng Zhāngān Dàshī (灌頂 章安 大師, japansk: Kanjō o Shōan).

Her er en oppsummering av hvordan navnet gjengis på ulike østasiatiske språk:

Patriark av Tiāntái
Guàndǐng var den andre patriarken innenfor den mahāyānabuddhistiske skolen Tiāntái i Kina. Han ble patriark i år 597, etter Zhìyǐ's bortgang, og hadde dette embedet frem til sin egen død i år 632. Han ble etterfulgt av Zhìwēi.

I biografier av de ni Tiāntái-patriarker (天臺九祖傳, tiāntái jiǔzǔ chuán; japansk: てんだいきゅうそでん, tendai kusoden) er han omtalt som den fjerde patriarken. Han er også omtalt som den femte patriarken. I begge tilfellene er dette retrospektive tellemåter hvor henholdsvis Nāgārjuna og Huìwén regnes som den første.

0. Nāgārjuna (150–250)
 Huìwén (慧文, ?)
 Huìsī (慧思, 515–577)
 Zhìyǐ (智顗, 538–597)
 Guàndǐng (灌頂, 561–632)
 Zhìwēi (智威, ?–680)
 Huìwēi (慧威, 634–713)
 Zhànrán (湛然, 711–782)
 Zhīlǐ (知禮, 960–1028)
 Dàosuì (知禮, ?)

Liv

Guàndǐng var, som nevnt, den andre (eller femte) patriarken av den kinesiske mahāyānabuddhistiske Tiāntái (宗). Han var den viktigste disippelen til Zhìyǐ (智 顗 538-597) som grunnla skolen i quóqīngtempelet på Tiāntáifjellet i året 598 e.Kr. Disse fjellene ligger i dag i fylket Tiantai i byprefekturet Taizhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.

Han ble født den 7. august 561 i byen Chang'an, som i dag befinner seg i provinsen Zhejiang (章安). På den daværende tiden var byen en del av det nordlige Zhōu (557–581), et av de nordlige dynastiene i Nord- og Sør-dynastienes tid i kinesisk historie. På grunn av hans fødested, ble han, som nevnt ovenfor, posthumt tildelt tittelen Zhāngān Dàshī (章安大師). Hans familie, som het Wú (呉), var likevel ikke innfødte i Chang'an, men kom opprinnelig fra dagens byfylke Yixing (宜興) i byprefekturet Wuxi i provinsen Jiangsu.

Hans barn var Fēifán (非凡). Han mistet faren sin da han var veldig ung og oppvokste hos sin mor som ble enke. I en alder av seks år gikk han inn i et kloster i sin fødeby, og ble elev av abbed Huìzhěng (慧拯). Under sine studier viste han særlig interesse for tradisjonell litteratur. I år 556, i en alder av tjue år, fikk han den fullstendige ordinasjon i henhold til reglene i vinaya. I år 583 gikk han inn i Guāngzhái-tempelet (成為智, guāng zhái sì).

I år 584 ble det høytlest fra lotussūtraen ved Guāngzhái-tempelet. I året 584 var han med sin lærer til Nanjing; læreren var blitt tilkalt av keiser Gao Wei av det nordlige Qi. I Nanjing deltok han på alle forelesninger om lotussūtraen som ble holdt av Zhìyǐ. Disse forelesningene samlet han senere i verket ord og fraser i lotussūtraen. Ved sin lærers død i 584, ble han tre og tyve år gammel elev av Zhìyǐ. I året 588 ble byen Nanjing angrepet av de nordlige hærstyrkene til det nyopprettede Sui-dynastiet (581–618). Dette var dannet ut fra det tidligere nordlige Zhōu-dynastiet. Guàndǐng satte først kursen til Lufjellet (廬山  Lú shān ), og deretter til Hengfjellene hvor Huìsī (læreren til Zhìyǐ) bodde frem til sin død i 577.

Etter at Chen-dynastiet var styrtet, dro Guàndǐng og Zhìyǐ til tempelet Yy-ch'yan-ssu i Jinzhou i det nordvestlige Kina. Der hadde Zhìyǐ grunnlagt skolen Tiāntái i 575. På dette stedet holdt Zhìyǐ i 593 flere forelesninger om lotussūtraen som Guàndǐng samlet i verket den mystiske meningen i lotussūtraen.

Skrifter
Guàndǐng tilskrives, mer eller mindre, 14 tekster i den kinesiske buddhistiske kanon. Det er uklart hvor mange av disse tekstene han skrev alene. Noen kilder sier seks, mens andre sier åtte.

Alle 14 tekstene finnes i Taishō Shinshū Daizōkyō (大正新脩大藏經, «Tripiṭaka publisert under Taishōperioden»), forkortet Taishō (大). 13 av disse 14 tekstene er nevnt i katalogen til Nanjo Bunyu (1849–1927) fra 1883. Fire av tekstene finnes i Dainippon Zokuzōkyō (大日本續藏經, «samling av buddhistiske tekster i Japan») ofte forkortet Zokuzōkyō eller 卍. To av tekstene befinner seg i Zhōnghuá Dàzángjīng (大日本續藏經, «kinesiske manuskripter i Tripiṭaka Sinica»).

Kommentar til karunikarāja prajñāpāramitā sūtra
Denne teksten finnes i Taishō bind 33, tekst nr. 1705. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1566.

Teksten tilskrives egentlig Zhìyǐ, men det regnes som sannsynlig at den har gjennomgått revisjoner av Guàndǐng. Teksten består av 5 bokruller, og har tittelen (仁王護國般若經疏, rénwáng hù guó bānruòjīng shū). Teksten er en kommentar til karunikarāja prajñāpāramitā sūtra,  «prajñāpāramitāsūtraen om konger med medlidenhet». Karuṇā eller medlidenhet er et grunnleggende begrep i buddhismen. Teksten handler om konger som har denne egenskapen (Ashoka den store brukes som eksempel). Den forsvarer en teokratisk stat, og ramser opp karmiske konsekvenser for samfunn og stater som ikke følger buddhismens prinsipper.

Den japanske buddhistiske reformator Nichiren (日蓮, 1222–1282) la stor vekt på denne teksten, eller Ninno kyo (ぶっせつにんのうはんにゃはらみつきょう) som han kalte den, og siterte den to ganger i sin avhandling Rissho Ankoku Ron fra juli 1260.

Den dypsindige mening i kapittel 25 i lotussūtraen
Denne teksten finnes i Taishō bind 34, tekst nr. 1726. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1555.

Teksten tilskrives egentlig Zhìyǐ, men det regnes som sannsynlig at den har gjennomgått revisjoner av Guàndǐng. Teksten består av to bokruller, og har tittelen den dypsindige meningen i [kapittelet om] guānyīn (觀音玄義, guānyīn xuányì). Andre titler er det dype [eller mørke kapittel] om guānyīn (觀音玄, guānyīn xuán), den dypsindige meningen i guānyīnsūtraen (觀音經玄義, guānyīnjīng xuányì). og den dypsindige meningen om spesiell praksis (別行玄義, biéxíng xuányì eller 別行玄, biéxíng xuán).

Innenfor skolen Tiāntái er teksten kategorisert som en av «de fem mindre tekster» (五小部, wǔxiǎobù). Teksten er den eldste bevarte kommentar til kapittel 25 i lotussūtraen (觀世音菩薩普門品, guānshìyīn púsà pǔmén).

Teksten er inndelt i fem seksjoner:

 Forklaring av terminologi (釋名, shì míng)
 Avsløring av essensen (出體, chū tǐ)
 Klargjøring av doktrinen (明宗, míng zōng)
 Artikulering av funksjonen (辯用. biàn yòng)
 Egenskapene ved undervisning

Kommentar til kapittel 25 i lotussūtraen
Denne teksten finnes i Taishō bind 34, tekst nr. 1728. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1557. I Zokuzōkyō (卍) er den i bind 55, og begynner på side 171.

Teksten tilskrives egentlig Zhìyǐ, men det regnes som sannsynlig at den har gjennomgått revisjoner av Guàndǐng. Teksten består av to bokruller, og har tittelen kommentar til guānyīn (觀音義疏, かんのんぎしょ, guānyīn yìshū). Andre titler er kommentar til guānyīnsūtraen (觀音經疏, guānyīnjīng yìshū), kommentar til kapittel om den universelle portal (普門品疏, pǔmén pǐn shū) og biéxíng yìshū (別行義疏). Teksten er en kommentar til kapittel 25 i lotussūtraen (觀世音菩薩普門品, guānshìyīn púsà pǔmén).

Kommentar til mahāyāna mahāparanirvāṇasūtraen
Denne teksten finnes i Taishō bind 38, tekst nr. 1765. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1544.

Teksten er en av seks tekster som tilskrives Guàndǐng alene. Teksten består av to bokuller, og har tittelen kommentar til den dypsindige mahāparanirvāņasūtraen (大般涅槃經玄義, だいはつねはんきょうげんぎ, dàbānnièpán jīng xuán yì).

Kommentar til mahāyāna mahāparanirvāṇasūtraen
Denne teksten finnes i Taishō bind 38, tekst nr. 1767. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1545.

Teksten er den andre av seks tekster som tilskrives Guàndǐng alene. Teksten består av 33 bokruller, og har tittelen kommentar til mahāyāna mahāparanirvāṇasūtraen (大般涅槃經疏, だいはつねはんきょうしょ, dàbānnièpán jīng shū).

Kommentar til vimalakīrtisūtraen
Denne teksten finnes i Taishō bind 38, tekst nr. 1778. I Zokuzōkyō (卍) er den i bind 28, side 387.

Teksten tilskrives egentlig Zhìyǐ, men det regnes som sannsynlig at den har gjennomgått revisjoner av Guàndǐng. Teksten består av 10 bokruller, og har tittelen kommentar til vimalakīrtisūtraen (維摩經略疏, wéimójīng lüèshū).

Kommentar til suvarṇaprabhāsottamasūtraen
Denne teksten finnes i Taishō bind 39, tekst nr. 1783. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1548.

Teksten tilskrives egentlig Zhìyǐ, men det regnes som sannsynlig at den har gjennomgått revisjoner av Guàndǐng. Teksten består av 1 bokrull, og har tittelen kommentar til den dypsindige Suvarṇaprabhāsottamasūtraen (金光明經玄義, jīnguāngmíng jīng xuányì). 

Kommentar til suvarṇaprabhāsottamasūtraen
Denne teksten finnes i Taishō bind 39, tekst nr. 1785. I Zokuzōkyō (卍) begynner den i bind 31, side 1. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1552.

Teksten tilskrives egentlig Zhìyǐ, men det regnes som sannsynlig at den har gjennomgått revisjoner av Guàndǐng. Teksten består av 6 bokruller, og har tittelen kommentar til Suvarṇaprabhāsottamasūtraen (金光明經文句, jīnguāngmíng jīng wén jù).

Kommentar til Avalokitasvaras kontemplasjon
Denne teksten finnes i Taishō bind 39, tekst nr. 1800. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1562.

Teksten tilskrives egentlig Zhìyǐ, men det regnes som sannsynlig at den har gjennomgått revisjoner av Guàndǐng. Teksten består av 1 bokrull, og har tittelen kommentar til sūtraen om Avalokiteśvaras kontemplasjon (請觀音經疏, qǐng guān yīn jīng shū).
 
Kommentarer til bodhisattvadisiplinen
Denne teksten finnes i Taishō bind 40, tekst nr. 1811. I Zokuzōkyō (卍) begynner den i bind 59, side 381. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1554.

Teksten tilskrives egentlig Zhìyǐ, men det regnes som sannsynlig at den har gjennomgått revisjoner av Guàndǐng. Teksten består av 2 bokruller, og har tittelen kommentar til bodhisattvadisiplinen (菩薩戒義疏, púsàjiè yìshū).

Teksten er kjent under mange titler:
Kommentar til sūtraens lære om bodhisattvaens forskrifter om Brahmāʼs nett (梵網菩薩戒經義疏, fànwǎng púsàjiè jīng yìshū), 
Kommentar til sūtraen om bodhisattvaens forskrifter (菩薩戒經義疏, púsàjièjīng yìshū), 
Notater om sūtraens lære om bodhisattvaens forskrifter (菩薩戒經義記, púsàjièjīng yìjì),
Notater om læren om bodhisattvaens forskrifter (菩薩戒義記, púsàjiè yìjì)
Kommentarer om forskriftene (戒疏, jièshū).

Teksten er en kommentar til den andre bokrullen av brahmajālasūtraen (梵網經. fànwǎng jīng), som dannet grunnlaget for forståelsen av bodhisattvaers forskrifter (菩薩戒) i Øst-Asia. Kommentaren er utformet fra Tiāntái-skolens standpunkt om den perfekte og plutselige oppvåkning innenfor mahāyāna, gjengitt i to seksjoner.

Første del av arbeidet består av en introduksjon i tre kapitler, som inkluderer: Disse tre kapitlene er kjent som de tre lag av den dypsindige mening (三重玄義, sānzhòng xuányì).

 En forklaring av navn, meninger og former for forskrifter
 Bodhisattva-forskriftenes essens som kilden til makten i deres fortsatte etterfølgelse
 Metoden til å rådføre seg med og undervise i forskriftene

Den andre halvdel omhandler forskriftenes tolkning i buddhistiske tekster. En spesielt detaljert tolkning er gitt av de ti store forskrifter (十重禁戒, shí zhòng jīnjiè) og de 48 mindre forskrifter (四十八輕戒, sìshíbā qīngjiè).

Kommentar til en avhandling av Zhìyǐ
Denne teksten finnes i Taishō bind 46, tekst nr. 1921. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1575.

Teksten er den tredje av seks tekster som tilskrives Guàndǐng alene. Teksten består av 5 bokruller, og har tittelen kommentar til en avhandling om kontemplasjon på sinnet (觀心論疏, guānxīn lùn shū). Teksten er en kommentar til en tekst av Zhìyǐ.

 Tiāntái bā jiāo dà yì
Denne teksten finnes i Taishō bind 46, tekst nr. 1930. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1568.

Teksten er den fjerde av seks tekster som tilskrives Guàndǐng alene. Teksten består av 1 bokrull, og har tittelen (天臺八教大意, tiāntái bā jiāo dà yì).

 Nedtegnelser fra Guoqingtempelet
Denne teksten finnes i Taishō bind 46, tekst nr. 1934. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1570.

Teksten er den femte av seks tekster som tilskrives Guàndǐng alene. Teksten består av 4 bokruller, og har tittelen Nedtegnelser fra Guoqingtempelet (國清百録, guóqīng bǎilù) Den kalles også for 100 dokumenter relatert til Guoqingtempelet.

Biografi av den store lærer Tiāntái Zhìzhě av Suidynastiet
Denne teksten finnes i Taishō bind 50, tekst nr. 2050. I Zhōnghuá Dàzángjīng er den i bind 61, tekst nr. 1180. I Nanjō Bunyū's katalog er den tekst nr. 1577.

Teksten er den sjette av seks tekster som tilskrives Guàndǐng alene. Teksten består av 1 bokrull, og har tittelen biografi av den store lærer Tiāntái Zhìzhě av Suidynastiet (隋天臺智者大師別傳, suí tiāntái zhìzhě dà shī bié zhuàn).

Referanser

Kilder

Bøker og tidsskrifter

Nettsteder

Tiāntái
Kinesiske buddhistmunker
Personer fra Xi'an