Ildrørsopp

Ildrørsopp (Suillellus luridus) er en sopp i steinsoppfamilien (boletus). Ildrørsopp er en rørsopp, og har dermed et mykt, svampaktig lag under hatten. Arten ble vitenskapelig beskrevet først av Jacob Christian Schäffer i 1774, men har siden blitt rekategorisert. William Murrill plasserte den i gruppen suillellus. Synonymet Boletus luridus brukes også.

Kjennetegn
Fruktlegemets hatt kan bli mellom 5–20 cm bred. Unge eksemplarer er halvkuleformet, men blir etterhvert hvelvet. Fargen på hatthuden er som oftest oransjebrun til mørkebrun, men kan i visse tilfeller være olivenbrun. Hatthuden kjennes semsket eller fløyelsaktig og tørr, men oppleves klebrig i fuktig vær. Rørlaget under hatten er gult straks etter gjennomskjæring, av og til med et grønnlig skjær. Sett fra undersiden er rørlaget rødbrunt og det anløper blått ved trykk. Sporepulveret er olivenbrunt.

Stilken blir mellom 5–12 cm i høyden og 2–5 cm tykk. Den kan være rett eller den kan være tykkere i bunn enn på øverst. Stilken er bar, uten krage og slire, men har årenett. Årenettet er den enkleste måten å skille mellom ildrørsopp og blodrørsopp. Steinsopper kan minne i fasongen, men de har et hvitt årenett, ikke svart, og rørlaget dens er beige til olivenbrunt.

Utbredelse
Ildrørsoppen er ofte å finne i rik løvskog i nærheten av eik og bøk og ofte på kalkholdig jord. Den er godt representert i Sverige (særlig på Gotland), i Danmark, i Storbritannia og i Slovenia og nordlige Kroatia. Den finnes også i Baltikum, i Spania, i Sentral-Europa og i Mexico i mindre grad. I Norge er den sjelden, men den er observert ved Oslofjorden.

Spiselig?
I rå tilstand, eller uten tilstrekkelig varmebehandling, er ildrørsopp giftig, men etter minst 10-15 minutters sterk varmebehandling regnes den som spiselig, og kan være en god matsopp. Noen kan reagere ved inntak sammen med alkohol.

Bildegalleri

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Giftige sopper
Matsopp
Steinsopper
Normlisten for soppkontrollører