Geitramsslekta

se egen seksjon

Geitramsslekta (Chamaenerion) er ei slekt i mjølkefamilien.

Beskrivelse 

Disse plantene er opprette, flerårige urter som vokser i tette bestander og sprer seg med krypende formeringsrøtter. Bladene er som regel spredte; de er sittende ved basis av stengelen og har bladstilk lenger opp. Blomsterstanden er en klase eller et aks. Blomsten er firetallig og skiller seg Epilobium i snever betydning ved å ha en antydning til tosidig symmetri (zygomorfi). Kronrør mangler. Kronbladene er rosa til rosa-purpur, men kan sjeldent være hvite. Det er åtte pollenbærere som er omtrent like lange. Griffelen er først tilbakebøyd, men retter seg opp når pollenbærerne bøyer seg tilbake. Arret har alltid fire fliker. Plantene produserer mange frø med hvite hår som spres med vinden.

Slekta er utbredt i arktiske og tempererte strøk på den nordlige halvkule. De fleste artene vokser i Eurasia, noe som er uvanlig i mjølkefamilien som ellers har et tyngdepunkt på den vestlige halvkule. Artene i slekta vokser på fuktige, steinete steder i høyfjellet eller langt mot nord. Geitrams er et unntak og vokser på ulike forstyrrete voksesteder i temperert klima.

Systematikk 
Taksonomien til disse plantene er komplisert. Noen botanikere mener at de er en spesialisert delgruppe innenfor mjølkeslekta (Epilobium) der de skal regnes til seksjon Chamaenerion. En fylogenetisk studie fra 1994 basert på DNA-sekvensering viste at geitramsslekta er søstergruppen til mjølkeslekta i snever betydning, og i de fleste moderne oversikter er geitramsslekta ei selvstendig slekt. Chamaenerion og Epilobium utgjør stammen Epilobieae i mjølkefamilien (Onagraceae).

Det korrekte vitenskapelige navnet er svært omstridt. Chamaenerion kommer fra gresk chamai (χαμαί), «lav», «nær bakken» og nerion (νήριον), «oleander». Navnet ble brukt før Linnés tid av blant annet Gesner (1561) og Tournefort (1700). Den første formelt gyldige beskrivelsen var ved Jean-François Séguier i 1754. Linné selv regnet disse plantene til Epilobium, men han var kjent med forskjellene mellom de to gruppene.

Constantine Samuel Rafinesque forkortet det vitenskapelige navnet til Chamerion i publikasjoner fra 1818 og 1833. En gyldig beskrivelse av Chamerion kom likevel ikke før ved Josef Holub i 1972. Alexander N. Sennikov argumenterer i en artikkel fra 2011 for at Chamaenerion er riktig, og denne formen brukes nå av de fleste autoriteter unntatt Flora of China.

Delgrupper 
Slekta omfatter åtte arter som fordeles på to seksjoner.

 seksjon Chamaenerion
 geitrams (C. angustifolium) – Eurasia og Nord-Amerika fra Arktis sørover til Marokko, Himalaya, Myanmar og fjellene i sentrale Mexico
 subsp. angustifolium – det meste av artens utbredelsesområde
 subsp. circumvagum – Nord-Amerika, Asia, Krim
 subsp. macrophyllum – Japan
 Chamaenerion conspersum – Himalaya, Kina
 polargeitrams (C. latifolium) – nordlige strøk i europeisk Russland, Asia og Nord-Amerika sørover til Himalaya, sentrale Kina, Japan og California, også på Grønland og Island 
 Chamaenerion speciosum – Himalaya, Tibet
 seksjon Rosmarinifolia
 Chamaenerion colchicum
 subsp. colchicum – nordøstlige Anatolia, Kaukasia
 subsp. iranicum – Nord-Iran
 Chamaenerion dodonaei – fjellstrøk i Europa og Vest-Asia fra Jurafjellene i Frankrike til Nord-Iran
 Chamaenerion fleischeri – Alpene
 Chamaenerion stevenii – østlige Anatolia, Transkaukasia, nordvestlige Iran

Referanser

Eksterne lenker 
 

Mjølkefamilien