Carl Hilty

Carl Hilty, født 28. februar 1833 i Chur i Sveits, død 12. oktober 1909 i Clarens), var en sveitsisk advokat, professor i statsrett, moralfilosof og protestantisk legpredikant.

Liv og virke 
Carl Hilty gikk på Chur kantonskole og studerte fra 1851 til 1855 i Göttingen og Heidelberg. Fra 1856 til 1873 praktiserte han som advokat i Chur inntil han i 1874 uventet ble professor i stats- og folkerett ved universitetet i Bern.

Fra 1886 utga han 1886 Politisches Jahrbuch der schweizerischen Eidgenossenschaft (norsk: politisk årbok for Sveits). I årboken offentliggjorde han og andre historiske og politiske artikler, kommenterte hendelser i den nasjonale politikk og verdenspolitikken.

Teologisk distanserte han seg, etter en tidlig tilslutning, fra David Friedrich Strauß. Richard Rothe og August Tholuck tiltalte og gav ham mer, likeså Adolf von Harnack. Han stod blumhardtene ganske nær. Han abonnerte på Blätter aus Bad Boll. I Institutio Christianae Religionis av Johannes Calvin så han det beste protestantiske byggverket, selv om han avviste hans predestinasjonslære. Av litteratur anbefalte han blant annet En pilegrims vandring fra denne verden til den tilkommende av John Bunyan, dessuten Johann Heinrich Jung-Stilling, Gerhard Tersteegen, og Nikolaus Ludwig von Zinzendorfs sanger. Han anbefalte også Charles Haddon Spurgeons gammeltestamentlige prekener.

Det største publikum nådde han ved sine etiske verker, blant annet det tre bind store verket Glück (norsk: Lykke). I avisen Dagen fremholder senere biskop Karl Marthinussen om Glück at «Tanken bak dette forfatterskapet er at målet for mennesker er: gode personligheter, som lever et liv i Guds nærhet. I det ligger lykken og Gud har skapt oss til lykke».

Hilty priste i sin filosofi arbeidets velsignelse, forsakelsens nødvendighet og den moderate livsførsel. Hans teologiske skrifter hørte blant annet til Konrad Adenauers lesning, helt fra Adenauers ungdomstid.

Ved siden av sitt forfatterskap virket Hilty som rådgiver for den sveitsiske regjeringen, som øverste militære dommer og fra 1899 medlem av det sveitsiske nasjonalrådet og Den faste voldgiftsretten i Haag.

Bibliografi
 Vorlesungen über die Politik der Eidgenossenschaft (1875)
 Die Neutralität der Schweiz (1889)
 Die Bundesverfassungen der schweizerischen Eidgenossenschaft (1891)
 Glück (3 band, 1891-1900)
 Dag Geheimnis der Kraft (1909)

Referanser 

Personer fra Chur
Sveitsiske jurister
Sveitsiske reformerte teologer
Protestantiske teologer