Oksemagnolia

Oksemagnolia (Magnolia grandiflora) er et eviggrønt tre som vokser vilt i sørlige USA. 

Det har én stamme og blir opptil 37 m høyt. Barken er grå og glatt på unge trær, men på eldre trær sprekker den opp i tykke flak. Bladene sitter spredt, er læraktige, ellipseformede til avlangt omvendt eggformede, helrandede, men ofte bølgekantede, 13–20 cm lange og 6–10 cm brede. Undersiden kan være glatt eller tett dekket av rødbrune hår. Oversiden er glinsende og glatt.

Blomstene er hvite, dufter sterkt og er som regel 15–30 cm i diameter, men kan bli opptil 45 cm. De består av 9–15 blomsterblad, 213–383 pollenbærere og 55–81 fruktemner. Blomstringen skjer fra april til juni. Den befruktede blomsten utvikler til en samfrukt som består av mange belgkapsler med ett eller to frø hver. Frukten er avlang, 7–10 cm lang og 3,5–5 cm bred. Den er rød når den blir moden i september eller lenger utover høsten.

Oksemagnolia vokser på næringsrik og jevnt fuktig jord nær elver og sumper på den sørlige kystsletta opptil 120 moh. Den tåler ikke å stå i jord som er mettet med vann over lengre tid. Arten danner sjelden rene bestander og vokser spredt i skog sammen med blant annet virginiaeiner (var. silicicola), Sabal palmetto, virakfuru, Quercus virginiana, Magnolia virginiana, Nyssa biflora og Persea borbonia. Den kan også vokse sammen med amerikabøk, ambratre, tulipantre, kviteik, kvithickory og svinehickory. I den rike undervegetasjonen finnes for eksempel piggaralia, blomsterkornell, Callicarpa americana, Morella cerifera, klatrevillvin, giftsumak, Symplocos tinctoria og Smilax.

Utbredelsen strekker seg fra østlige Nord-Carolina sørover til Peace River i sentrale Florida, så vestover gjennom sørlige deler av Georgia, Alabama og Mississippi, gjennom Louisiana inn i sørøstlige Texas. Den er vanligst i Louisiana, Mississippi og Texas.

Dette vakre treet plantes i parker og hager over hele verden, og det finnes mange kultivarer. Det er ikke hardført nok til å brukes i Norge.

Galleri

Kilder

Eksterne lenker 
 

Magnoliafamilien
Planter formelt beskrevet i 1759
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné