Finnefondet

Finnefondet var et sentralt instrument i statens fornorskingspolitikk mellom 1852 og 1921. Fondet var de første årene en bevilgning over statsbudsjettet for å finansiere en rekke tiltak innen skolevesenet i Finnmark og Troms til assimilering av samer: "at bibringe Lapperne undervisning i det Norske Sprog". Budsjettposten ble av Stortinget kalt beskrevet som «Til foranstaltninger til udbredelse af kjendskab til det Norske sprog blandt lapper og kvæner».

Fondets midler ble i begynnelsen brukt til belønning av lærere som viste effektivitet i å lære samiske og kvenske barn norsk. Mot slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet ble bevilgningene trappet betydelig opp og fordoblet opp mot første verdenskrig. Årsaken var et ønske om å effektivisere fornorskingsarbeidet gjennom opprettelse av statlige skoleinternater for samiske og kvenske barn. I 1921 ble navnet på Finnefondet endret til det litt mindre kontroversielle "Særbidrag til folkeskolene i Finmark landdistrikter" etter en gradvis voksende motstanden mot den norske assimileringspolitikken, blant i form av det første samiske landsmøtet 6. februar 1917.

Referanser 

Samisk historie
Kvenene