Ingolf Schiøtz

Ingolf Schiøtz (født 3. juni 1877 i Oppegård, død 15. januar 1961) var en norsk øyelege.

Han var sønn av  Hjalmar Schiøtz (1850–1927) av Schiøtz (slekt) og diakonisse Inga Hertzberg (1859–1940) av Hertzberg (slekt). I 1915 giftet han seg med adjunktdatteren Birgit Hamilton (1889–1976) fra Kristiansand, moren var slektningen Sigrid Schiøtz (1865–1946). 

Faren var også øyelege og professor ved Universitetet i Oslo. Efter et examen artium 1905 ble Ingolf vernepliktig secondløytnant i den kristiansandske infanteribrigade. Han mottok en cand.med. 1913 og virket flere steder som Trondheim, Rikshospitalet, Rjukan, Sandefjord, Skien, endog konsulent for Amerikalinjen og NSB. Han fikk offentlig godkjenning som ekspert på øyesykdommer i 1917. Etter han i 1922 fikk en dr.med. på en avhandling som het Uber retinitis gravidarum et amourosis eclamptica, startet han privat praksis som øyelege i Oslo. 

Sammen med faren Hjalmar Schiøtz (1850–1927) og svogeren Arnt Tandberg (1888–1959) som var gift med søstera Gabrielle (1888–1968), var Ingolf involvert i et byrå i Akersgaten 1, som hadde kvalitetskontroll på tonometre, brukt for å måle trykket inne i øyet. Etter farens død i 1927 overtok Ingolf alt av utstyr, mens professoratet ble overtatt av Søren Holth.

Han skrev avhandlinger om øyesykdommer med spesiell vekt på fargesans. I det frivillige la han ned mye arbeid for å hjelpe blinde og svaksynte. Blant annet satt han seksten år som styremedlem i Østlandske blindeforbund. Ingolf var sekretær og formann i Oslo øyelegeforening og med på å stifte Oftalmologisk Tidsskrift i 1922 der han var redaktør en tid.  Fra 1926 var han sekretær i det nystiftede Norske Øienlægers Forening. Ingolf døde i 1961 av kreft.

Referanser 

Oftalmologer
Norske leger
Personer fra Oslo