Leonard Woolley

Leonard Woolley (født 17. april 1880 i London, død 20. februar 1960) var en britisk arkeolog, hettittolog og assyriolog/sumerolog best kjent for sine utgravninger i Ur i Mesopotamia. Han regnes som en av de første «moderne» arkeologer. Woolley ble slått til ridder i 1935.

Liv og virke

Bakgrunn og unge år 
Charles Leonard Woolley var prestesønn og bror til Geoffrey Harold Woolley og George Cathcart Woolley. Han fikk sin utdannelse ved St John's School i Leatherhead og New College i Oxford. Han ble interessert i utgravninger i ung alder.

Karriere 

I 1905 ble Woolley assistent ved Ashmolean Museum i Oxford. Etter forslag fra Arthur Evans fikk han ansvar for utgravningene av romerske funn i Corbridge for Francis Haverfield og begynte arbeidet der i 1906. T. E. Lawrence samarbeidet med Woolley ved utgravningene av hettittenes by Karkemisj i årene 1912-14. 

Hans arbeide i Ur (som ansvarlig for et samarbeid mellom British Museum og University of Pennsylvania) begynte i 1922, og han gjorde viktige oppdagelser under utgravningene av kongegravene der, blant annet den såkalte kobberoksen og et par Ram in a Thicket-figurer, hvorav en er havnet i British Museum og den andre i University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology. Agatha Christies roman Murder in Mesopotamia var inspirert av oppdagelsen av disse kongegravene. Christie giftet seg senere med Woolleys unge assistent Max Mallowan.
	
Ur hadde gravsteder for det som kan ha vært sumeriske kongelige. Woolley oppdaget gravkamre med stiore materielle verdier. Her var store malerier som vitnet om den gamle sumeriske kulturs storhetstid, og smykker og kar og annet av gull og sølv. Den mest ekstravagante graven var «dronning» Pu-Abis grav, som ikke var blitt rørt av noen plyndrere. Inne i gravkammeret ble mange gjenstander i utmerket bevart tilstand funnet, blant annet et sylindrisk segl med hennes navn på sumerisk. Hennes legeme ble funnet sammen med to ledsagersker, som antagelig var blitt forgiftet for å kunne fortsette å tjene henne etter døden. Woolley klarte å rekonstruere Pu-Abis begravelsesseremoni fra gjenstander funnet i gravkammeret.

I 1936, etter oppdagelsene i Ur, forsøkte Woolley å finne forbindelser mellom de gamle egeiske og mesopotamiske sivilisasjoner. Dette førte ham til den syriske byen Al Mina. Fra 1937 til 39 arbeidet han på Tell Atchana. 

Woolley var en av de første til å foreslå at den såkalte syndfloden, beskrevet i Første Mosebok, var en lokal oversvømmelse som han han hadde kommet frem til ved å finne et oversvømmelsesstratum i området rundt Ur: «...400 miles long and 100 miles wide; but for the occupants of the valley that was the whole world».

Hans  arkeologiske virke ble avbrutt av annen verdenskrig. Han ble etterhvert del av Monuments, Fine Arts and Archives Section av de allierte styrkene. Etter krigen vendte han tilbake til Tell Atchana, der han arbeidet fra 1946 til 1949.

Verker 
 Dead Towns and Living Men. Being Pages From An Antiquary's Notebook. Jonathan Cape, London 1920
 Ur of the Chaldees Ernest Benn Limited 1929, Penguin Books 1938, revised 1950, 1952 
 The Excavations at Ur and the Hebrew Records George Allen and Unwin, London 1929
 Digging Up The Past 1930
 Abraham Faber and Faber London 1936 
 Ur: The first phases Penguin Books Harmondsworth 1946  
 A Forgotten Kingdom Penguin Books 1953
 Spadework: Adventures in Archaeology 1953 
 Excavations at Ur: A Record of 12 Years’ Work 1954 
 Alalakh, An Account of the Excavations at Tell  Oxford 1955
  History of Mankind  1963 (with Jaquetta Hawkes)
 The Ancient Near Eastern World Oxford 2005

Referanser

Litteratur 
 H. V. F. Winstone: Woolley of Ur, 1990. London: Secker and Warburg.

Eksterne lenker 
 PBS (WNET, New York): "The Rape of Europa." November 24, 2008.

Personer fra London
Britiske arkeologer
Britiske assyriologer