Kartmåler

En kartmåler er et instrument for å måle lengden av vilkårlige kurvede linjer.

En enkel kartmåler består av et tannet hjul av kjent omkrets på et håndtak. Hjulet plasseres i kontakt med den kurvede linjen som skal måles, og kjøres langs linjens lengde. Ved å telle antall tenner som passerer et merke på håndtaket mens dette gjøres kan lengden av linjen bestemmes:

linjelengde = hjulets omkrets × telte tenner/tenner på hjulet.

I mer avanserte modeller er hjulet forbundet med tannhjul til en viser, så man kan lese av lengden direkte på en skala.

Instrumentet brukes vanligvis til å måle lengden av veier, elver og lignende på kart. Kartmålere beregnet på dette er utstyrt med skalaer for avlesing av avstanden i kilometer eller miles.

Tidlige versjoner av dette instrumentet ble patentert i 1873 av den engelske ingeniøren Edward Russell Morris. Instrumentene kan produserte var i utgangspunktet beskrevet som en Patent Chartometer selv om senere versjoner ble solgt under det merkelige navnet Wealemefna. I 1881 beskrev Morris hvordan han hadde skapt et fullstendig originalt navn i et forsøk på å overliste de som ville etterligne instrumentet; han nektet også å røpe opphavet til ordet.

Referanser

Måleinstrumenter
Kartografi
Navigasjon