Den blå nattsvermer

Den blå nattsvermer (originaltittel: Der blaue Nachtfalter) er en tysk dramafilm fra 1959, regissert av Wolfgang Schleif.

Handling 
Julia Martens blir løslattt tidlig fra fengselet, etter 13 og ett halv år, på grunn av god oppførsel. Det er 15 år siden hun ble funnet skyldig, og dømt for drapet på Stefan Owenski. Den vanskelige tiden i fengsel har satt sitt preg på Julia. Ikke bare var ektemannen hennes, konsul Martens, ute av stand til å forsone seg med det som hadde skjedd. Han døde ett år etter at Julia havnet i fengsel. Julia var heller ikke lenger i stand til å forklare ham omstendighetene rundt hennes forbrytelse. Konsul Martens deltok i en motstandsbevegelse under nazi-regimet, hvor han hjalp mennesker som ble forfulgt, med å rømme. Owenski, som var klar over dette, ønsket å utpresse Julia med denne kunnskapen. Han truet med å forråde ektemannen hennes til makthaverne. Men når Owenski og Julia skulle møte hverandre, oppstod det en konfrontasjon. Et skudd ble avfyrt, og Owenski falt i vannet uten å dukke opp igjen.

Det eneste Julia har igjen nå er sønnen Thomas, som i mellomtiden har blitt voksen. Under et besøk hos svigermoren, som hadde oppdratt Thomas i Julias fravær, oppdager imidlertid Julia at Thomas hadde blitt fortalt at moren hans for lengst var død. Gamle Frau Martens gjør det klart for Julia at dette vil være mye bedre for Thomas, som en dag skulle overta farens fabrikk. Med en tidligere straffedømt mor er veien hans mye vanskeligere, enn hvis han tror at moren hans allerede var død. Dr. Frahm, familiens advokat, tilbyr i det minste økonomisk hjelp. Men Julia er alt for stolt til å akseptere dette. I bitterhet forlater hun hjemmet hun en gang var så glad i, for alltid. Tidligere var Julia en berømt opera-sangerinne, men nå sliter hun med å tjene penger til livets opphold. Ingen husker den en gang så berømte stjernen lenger. Men hun finner etter hvert en sang-jobb. I mellomtiden møter sønnen hennes Thomas den attraktive unge danserinnen Irina, som arbeider på samme sted som Julia.

Den unge mannen forelsker seg snart i Irina, og besøker ofte den unge kvinnen i garderoben hennes hvor hun arbeider. Disse korte øyeblikkene når hun kan se sønnen sin betyr veldig mye for Julia. Men Julias artist-navn er nå Moralto, og Thomas har ingen anelse om at hun faktisk er moren hans. Irina har en manager som heter Steve Owens, som hensynsløst mobber henne. Igjen og igjen krever han penger av den unge kvinnen, og håndhever kravene hans med fysisk vold. En dag oppdager Steve kofferten til Thomas, som han hadde lagt igjen i Irinas garderobe under et tidligere besøk. Der oppdager han viktige forretningsdokumenter som Thomas skulle ta med seg til Zürich dagen etter. Owens planlegger å selge disse papirene for å tjene penger. Når Thomas kommer for å hente kofferten sin, men oppdager at den har forsvunnet begynner han å  krangle med Irina - noe Julia overhører. Plutselig innser hun hvem denne Steve Owens egentlig er: Stefan Owenski. Mannen hun skal ha skutt mange år tidligere, men som fremdeles er i live.

Thomas går til Owens, og ber ham returnere de stjålne papirene. En heftig krangel mellom de to mennene ender med at Thomas blir slått ut av Owens, og han mister bevisstheten. Men Julia dukker opp, og legger merke til en revolver. Julia skyter Steve, før han rekker å drepe sønnen hennes. Julia stikker av fra åstedet, og vet ikke at sønnen hennes kort tid senere blir arrestert og siktet for drapet på Owens. Julia oppdager dette ved en tilfeldighet, når hun leser en avis. Hun må derfor vitne i retten, i håp om å redde sønnen hennes fra å lide en skjebne som ligner hennes egen. Hennes vitnesbyrd imponerer ikke bare dommeren, men gjør også at Thomas først nå finner ut at Julia virkelig er moren hans. Han er dypt berørt av denne ekstraordinære kvinnen, og blir glad for å fremdeles ha en mor.

Medvirkende 
 Zarah Leander: Julia Martens
 Christian Wolff: Thomas Martens
 Paul Hartmann: Dr. Frahm, Rechtsanwalt
 Werner Hinz: Steve Owens, Manager
 Marina Petrowa: Irina, Tänzerin
 Loni Heuser: Elvira del Castros
 Lotte Brackebusch: alte Frau Martens
 Hans Richter: Olten, Regisseur
 Lore Schulz: Elli, Hausmädchen
 Ingrid van Bergen: Revuegirl
 Karl Martell: Direktor
 Erwin Linder: Oberstaatsanwalt
 Hans Paetsch: Richter
 Carl Voscherau: Becker, Pförtner
 Walter Klam: Oberarzt
 Kurt A. Jung: Freddy, Barkeeper
 Hermine Körner: kleine Nebenrolle

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1959
Tyske dramafilmer
Sort-hvitt-filmer
Tyskspråklige filmer