Anatolij Krupenskij

Anatolij Krupenskij (russisk: Анатолий Николаевич Крупенский; født 3. oktober 1850 i Chișinău, Moldova, død 6. desember 1923 i Roma, Italia) var en russisk diplomat og tsarens  sendemann til Norge fra 1905 til 1912.

Biografi 
Etter å ha mottatt en cand.jur. i hovedstaden Moskva fikk han i 1874 jobb i det russiske utenriksdepartement. Fra 1877 til 1882 var han sekretær ved legasjonen i Wien før han fra 1882 til 1896 hadde en lang periode som sekretær ved legasjonen i London.  Fra 1896 til 1905 var han ved legasjonen i Roma.

Etter at Norge ble uavhengig ved unionsoppløsningen i 1905, ble Krupenskij utnevnt til overordentlig fullmektig til Norge av tsar Nikolaj II av Russland (1868–1917) og stasjonert i Kristiania.  Han ble således en av de absolutt første diplomater til det nye landet. Krupenskij, som var til stede ved kroningen av Haakon VII (1872–1957) i 1906, måtte samme år også håndtere «Vardøsaken», der poståpner Adam Egede-Nissen (1868–1953) ble dømt for å ha trykket tsar-uvennlig propaganda. Dommen mot Egede-Nissen medførte at Krupenskij fikk eget postbud. 

Den 19. juli 1910 tok han del i tremaktskonferansen om Svalbard, der foruten Russland også Sverige var representert ved Hjalmar Hammarskjöld (1862–1953) og Norge ved Francis Hagerup (1853–1921). Det gjaldt suvereniteten rundt Spitsbergen, der man i 1906 hadde gjenopptatt forurensende kullutvinning. Resultatet var at området ble erklært nøytralt ingenmannsland.  

Han bodde forøvrig i en sveitservilla på Ormøya like sør for Kristiania.

I 1912 etterfulgte han grev N. Dolgorukij som minister i Roma.  Hans formelle virke endte ved starten av den første verdenskrig omkring 1915, men Krupenskij ble kjent for å holde ambassaden åpen for russiske flyktninger. Han døde i 1923 og er gravlagt på Cimitero acattolico di Roma.

Han var av huset Krupenskij, en adelsfamilie fra Bessarabia (omtrent dagens Moldova ved Svartehavet). Moren het Nadezjda Ivanovna Gints (1829–1911). Faren Nikolaj Matveevitsj Krupenskij (1822–1893) var  statsråd. Brødrene  Mikhail (1851–1905) og Aleksandr (1861–1939) var adelsmenn i hjembyen, mens yngstebroren Vasil (1868–1945) var sendemann til Peking. Broren Pavel (1863–1939) var i Dumaen for nasjonalistpartiet. Etter den russiske revolusjon ble Bessarabia en del av Romania, og  brødrene emigrerte omkring 1921. Broren Vasil flyttet til Anatolij i Roma.

Se også 

 Russlands ambassade i Oslo

Referanser 

Russiske ambassadører
Ambassadører til Italia
Russiske ambassadører til Norge
Personer fra Chişinău
Fødsler i 1850
Dødsfall i 1923