Østlig prærieulv

{{Infoboks ikke-arter
| navn=
| bilde=Coyote-face-snow - Virginia - ForestWander.jpg
| bildetekst=
| norsknavn=østlig prærieulv, nordøstlig prærieulv, coywolf
| vitenskapsnavn=Canis latrans var. C. latrans × C. lupus × C. familiaris
| overgrupper=prærieulv/ulv/tamhund, hundeslekten, hundefamilien
| status= ikke evaluert
}}
 Østlig prærieulv' (Canis latrans var.) eller (C. latrans × C. lupus × C. familiaris) er en stabil hybrid som kan være en pågående ny artsdannelse, i det forskning utført av Rutledge et al. (2015) bekrefter at østlig prærieulv tilhører en unik genomisk klade i Nord-Amerika. Typen består av cirka 10 % tamhund, 30 % ulv og 60 % prærieulv, men dette forholdet varierer naturlig nok med både individet og utbredelsen. Østlig prærieulv er en toppkonsument i sitt økosystem.

 Beskrivelse 

Østlig prærieulv veier typisk , og er således nær dobbelt så stor som en prærieulv, men allikevel betydelig mindre enn en ulv. Hannene er tydelig større enn tispene (kjønnsdimorfisme). Østlig prærieulv ligner mer på en liten ulv enn en prærieulv, men selve hodet avslører det nære slektskapet til sistnevnte. Pelsen er lik og viser at det finnes flere fenotyper, men sort er ukjent. Det er større og kjevene betydelig kraftigere enn hos prærieulven.

 Utbredelse 
Typen er nå utbredt i New England, New York, New Jersey, Pennsylvania, Ohio, Vest-Virginia, Maryland, Delaware, og Virginia i USA, samt i Ontario, Quebec, New Brunswick, Nova Scotia, og Newfoundland og Labrador i Canada.

 Opphav 
Østlig prærieulv er et resultat av interspesifikk hybridisering. De første tilfellene kan ha oppstått alt for mer enn 200 år siden, da europeiske nybyggere (emigranter) dukket opp i Ontario (Canada) for å rydde nytt land. De førte med seg hunder til området. Dagens østlige prærieulv bærer nemlig preg av slik hybridisering. Først og fremst hybridisering mellom prærieulv og ulv, som fant sted for cirka 100 år siden, men dernest hybridisering mellom prærieulv eller prærieulvhybrider og tamhund, som fant sted for cirka 50 år siden. Det viser forskning med DNA. Forskningen viser imidlertid også at ny hybridisering i dag er svært uvanlig (som i nesten ikke påvist). Det betyr, at populasjonen av østlig prærieulv nå er selvbærende med hensyn til gener, noe som er eller kan være et tidlig trekk for artsdannelse.

Dagens bestand av østlig prærieulv teller ifølge North Carolina State University flere millioner individer, trolig som følge av at ulv i stor grad var fraværende i store deler av det området der typen oppsto. Dette er tradisjonelt et område som skulle vært dominert av østlig tømmerulv (C. l. lycaon), som kan utgjøre den største andelen med ulv i østlig prærieulv. Det er også en mulighet for at rødulv (C. rufus) inngår. Den prærieulven som normalt fantes i dette området var trolig nordøstlig prærieulv (C. l. thamnos), men akkurat hvilke dyr som inngår er fortsatt uavklart. Det kan ha vært flere enn disse.

 Atferd 
Ulv konkurrerer med prærieulv om føden, og vil naturlig jage eller drepe prærieulven om den tar seg inn i ulvereviret. Det samme gjelder for hunder. Ulv og østlig prærieulv konkurrerer imidlertid i større grad enn andre prærieulver. Østlig prærieulv jager i flokk (noe som ellers er uvanlig for prærieulv) og kan nedlegge betydelig større byttedyr enn hva andre prærieulver kan, blant annet elg (Alces americanus''). Forskning har imidlertid også vist, at østlig prærieulv har samme atferd overfor hunder som ulven har. Det er uvanlig, siden prærieulven normalt ferdes alene eller i par. Fenomenet har ledet til, at det er initiert flere nye studier, for å avdekke om den østlige prærieulven har avvikende atferd på flere områder.

Referanser 

Ulvelignende canider