Blokkskulptur

Blokkstatue er en form for minnestatue innenfor oldtidens egyptiske kunst som først dukket opp i epoken mellomriket (2050 f.Kr. og 1650 f.Kr.). Begrepet «blokkstatue» er benyttet av egyptologer for å beskrive en statuetype i oldtidens Egypt som er karakterisert av en særskilt positur hvor en person er representert sittende på huk med knærne trukket opp foran brystet og med armene krysset over disse. Framstilling av blokkstatuer vokste i popularitet og ble utbredt i det nye riket og i tredje mellomepoke, og ved senepoken var denne formen for statuer de mest vanlige. De fortsatte å være populært helt fram til ptolemeiske tidsalder bortimot 2000 år etter at de først dukket opp. Disse statuene ble benyttet i templer vanligvis som gravmonumenter av ikke-kongelige, men fortsatt betydningsfulle individer. I henhold til samtidskilder fra det nye rike hadde denne særskilte posituren til hensikt å minne om en vokter som satt ved tempelets port.

Blokkstatuene besto av en mann sittende på huk med knærne trukket opp mot brystet og armene foldet om toppen av knærne. Ofte bar disse mennene en vid kappe som reduserte figurens omfang til enkel, geometrisk blokklignende form. Det meste av detaljene var reservert for hodet til den som ble avbildet. I en del tilfeller ble modelleringen av lemmene forenklet av skulptøren nesten til det abstrakte. Det var to grunnleggende former for blokkstatuer; en som hadde føttene fullstendig dekket av kappen, og en annen hvor føttene ikke var dekket. Hvis knærne var tildekket, kunne området foran dekkes av inskripsjoner om ofringer og påkallelser.

Utvikling og vesenstrekk 
Statuer av sittende skrivere har eksistert i oldtidens Egypt så tidlig som det første dynasti. Sittende skrivere utviklet seg over tid og en del kom også til å innlemme guddommen Tot eller en bavian (som representerte skrivernes gud) som en del av presentasjonen. Blokkstatuens kompleksitet utviklet seg og kombinerte temaer ble vanlig, og på samme tid også i varianter som var forenklet, færre detaljer og således mindre kostbare.

Som nyvinning av private (ikke-kongelige) monumentale statuer ble blokkstatuer antagelig oppfunnet tidlig i tolvte dynasti ved Sakkara. Kort tid etter ble blokkstatuer vanlige over hele Egypt, inkludert i provinsene. Imidlertid har de fleste av disse ble utgravd ved Teben av den franske arkeologen George Legrain. Han avdekket mer enn 350, hvilket utgjør mer enn en tredjedel av de blokkstatuer som er gjenvunnet. Det demonstrerer uansett betydningen av disse statuene som en del av tempelkulten.

Blokkstatuene representerte generelt en særskilt privat enkeltperson, nesten alltid en voksen mann, men aldri en kongelig eller en guddom. Kvinner er som regel framstilt som en del av statuegruppe, typisk en mann og en kvinne sittende i samme positur ved siden av hverandre. Kun to eksempler finnes av enkeltstående kvinne. Det kan være enslige eksperiment i provinsen. I det ene eksempelet var kvinnen framstil med en Hathorparykk. Det andre eksempelet er kun kjent fra en tegning.

Eksempel på typiske blokkstatuer er kubiske framstillinger av øvrighetspersonen og arkitekten Senemut fra dronning Hatshepsuts regjeringstid som detaljerte fortellinger i hieroglyfer. De hadde også et tillegg av et barns hode på overflaten på toppen av knærne. De er meget håndverksmessig dyktig utført, i enten god eller meget god fullførelse. De hadde:

 en fortelling om en hedersperson på overflaten foran;
 en presentasjon av en enkeltindivid i statueform (i dette tilfelle et tillegg av en mindre kjent person)
 et tema. For Senemut synes hans tema å være: hans æresbevisning, hans personlige fortelling, og tillegget av en mindre kjent person som antagelig var hans ansvar.

Det finnes også blokkstatuer av sittende personer som framstiller tjenere, og disse kan skilles fra personlige æresstatuer ved at de ikke representerer enkeltpersoner. Deres attributter, armbevegelser og annen kontekst signaliserer klart deres funksjoner og betydning. Blokkstatuer var skulpturert av ulike former for stein, både harde og mykere, og i senepoken kunne de tidvis også være framstilt tre. eller støpt i bronse. Statuenes størrelser var hovedsakelig avhengig av betydningen av den personen som de representerte. I noen tilfeller kun et par bli framstilt i to ulike former for stein, en mørk for den ene og en lysere steinsort for den andre.

Historisk magi: sittende «står opp» 
Ettersom det religiøse egyptiske trossystemet inneholder oppfatninger om en verden av magi og et formelt rammeverk for kunstuttrykket, hadde blokkstatuene en magisk hensikt. En slik forestilling var at statuen var alltid – sittende på stedet og klar på et øyeblikks varsel – til stå opp og «gå ut i dagen». Denne forestillingen har sin likheter eller paralleller til Den egyptiske dødeboken hvor individet er:

«...kommer tilbake og kommer inn (til/fra graven Neter-Khert)... daglig kommer tilbake fra vidunderlig hendelser, til elskede, skapte levevis, (alle), sittende i Hallen, spille brettspill (Senet)... komme tilbake som levende sjel (Ba)...»
Kapittel 7, linjene 1-3.5, Dødeboken.

Den avdøde som kommer tilbake hver dag for å gjøre sine vanlige daglige plikter. Det er også tilsvarende til det tidligere konseptet om den falske dør hvor Ba-sjelen kommer hver dag for å finne mat som offergave.

Eksempler

Referanser

Litteratur 
 Wilkinson, Richard (1992): Reading Egyptian Art: A Hieroglyphic Guide to Ancient Egyptian Painting and Sculpture, hames & Hudson Ltd, London, ISBN 0-500-27751-6

Eksterne lenker 
 
 Funerary Religion. You can take it with you!, introduksjon
 Nettstedet til Brooklyn Museum
 Blokkstatue av Wahibre-(Wah,ib,re), Louvre.]
 Blokkstatue av Senemut ; se også artikkel 
 Hatshepsut: fra dronning til farao, en utstillingskatalog fra The Metropolitan Museum of Art (tilgjengelige online som PDF), som også består av mange blokkstatuer, se innholdsfortegnelse

Oldtidens egyptiske kunst