Daddelvedtak

Daddelvedtak, også kalt daddelvotum eller kritikkvedtak, er den sterkeste formen for kritikk som Stortinget kan avsi overfor en statsråd uten å fremme mistillit.

Ordet kommer fra verbet «å dadle» («kritisere», «klandre», «irettesette» og skriver seg fra tysk Tadel i betydningen «mangel» eller «skyld» og på tysk heter det tadelfrei, feilfri) og praksisen med bruk av ordet oppstod rundt 1830. I Stortinget forsøkte opposisjonen å øke sin innflytelse blant annet ved «adresser» og kritiske bemerkninger (daddelvotum). Daddelvedtak ble gjort blant annet i 1842 (mot statsminister Due og statsråd Schouboe) og 1860. Daddelvotum var lett tilslørte mistillitserklæringer.

Daddelvedtak gjennom historien
Daddelvedtak er sjelden brukt av Stortinget.

Fra 1814-1884

Siden Kongen var uten daddel, og kongens råd ikke stod til ansvar ble daddelvedtak brukt som et alternativ til riksrettssak.

1884-1945
Som en følge av innføringen av parlamentarismen, var ikke daddelvedtak lenger nødvendig og forsvant ut at bruk.

Etter andre verdenskrig
Siden andre verdenskrig har det vært noen få daddelvedtak i Stortinget.

Referanser

Eksterne lenker

Norsk politikk
Politiske ord og uttrykk