Fosen Vind

Fosen Vind er en gruppe av fem, tidligere seks, vindparker i Trøndelag. Anlegget består av tre vindparker på Fosen, én på Hitra og én i Orkland, med til sammen 206 vindturbiner og med en planlagt årsproduksjon på  TWh. Til sammen var disse Europas største vindkraftprosjekt i 2016.  

Selskapet Fosen Vind ble stiftet 16. november 2015 for å utvikle, anskaffe, bygge, drifte og vedlikeholde vindparker i Norge. Selskapet er eid av Statkraft ( %), Aneo (tidligere Trønderenergi) ( %) og Nordic wind power DA, som eies av investeringsfondet EIP (Energy Infrastructure Partners AG)  og , 40 %) og er organisert som et ansvarlig selskap med delt ansvar. Strømproduksjonen startet i 2017, og full produksjon var i gang i 2021.  

Roan vindpark ble utskilt fra Fosen Vind i 2021.

Vindparkene 

Anlegget består totalt at 206 Vestas turbiner. 163 av disse har 117 meter rotordiameter, mens de resterende 43 turbinene har 136 meter rotordiameter. 

Turbinene på Storheia og Hitra er på 3,6 MW hver, mens det i de resterende parkene er installert nyere MK 3E turbiner på 4,2 MW hver.

En ny fylkesvei var nødvendig for å få frem turbindeler og samletransformator til anlegget, da den gamle fylkesvei 723 var for liten.

Historie

Forberedelser
Prosjektet ble undersøkt fra 2005, i forskjellige kombinasjoner av vindparker. Statnett krevde et anlegg på minst en terawatt for å bygge ny kraftlinje, og prosjektene sør for Trondheimsfjorden var nesten så store som de nord for. Opprinnelig var Svarthammaren og Remmafjellet med i prosjektet, mens Harbaksfjellet ikke var, og Statkraft mente at økonomien var for dårlig da energien produsert ville vært  TWh/år. Statkraft droppet prosjektet i juni 2015, men partene valgte likevel å vurdere prosjektet igjen.

Storheia og Harbaksfjellet fikk dertil større effekt, mens Roan og Kvenndalsfjellet fikk mindre. Bedre plassering av turbinene og kortere adkomstveier førte til mer energi og billigere prosjekt. 

Tidligere var Agder Energi og Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk inne på eiersiden, men solgte seg ut til Credit Suisse og . 52 % av lokalbefolkningen var i 2015 for vindparkene, men det var lokale forskjeller.

Partene besluttet i februar 2016 å gjennomføre prosjektet.

Bygging 
Bygging av adkomstveier til Roan vindpark startet i april 2016, og kontrakt for adkomstveier til Storheia ble tildelt i juli. Deler på 62 meter eller 200 tonn ble fraktet på veiene.

Den siste av de 277 vindturbinene ble satt opp i august 2020. Den 23. mars 2021 sendte Fosen Vind ut en pressemelding om at vindparkene var i full produksjon.

Økonomi

Utgifter
Det totale budsjettet var på cirka 11 milliarder kroner; turbinene utgjør to tredjedeler av dette. Andre utgifter (1–2 milliarder) er adkomstveier, fundamenter, ledninger og annet. 

Selskapet bak inngikk avtaler om 150 millioner kroner i betaling til grunneiere og vertskommuner i utbyggingsfasen. Deretter skal det betales 20 millioner hvert år i den 25-årige driftsfasen, i alt 650 millioner.
Kommunene har utsikt til skatteintekter fra vindparkene, men regjeringen overveier å ta vekk skatten.

Inntekter
Norsk Hydro kjøper 18 TWh fra prosjektet over 20 år til deres aluminiumverk.

Norske elkunder betaler nesten halvparten av sertifikatsystemet (grønne sertifikater) i både Norge og Sverige. Inntil 2016 gikk de fleste sertifikatkronene til Sverige; per april 2016 var  TWh bygd i Sverige og  TWh i Norge, av i alt  TWh. Sertifikatsystemet gir 500 millioner kroner i året til vindparkene; dette tilsvarer cirka 15 øre per kWh. I mars 2016 ble de globale sertifikatenes definisjon endret.

Omkring 2020 var 2–4 svenske atomkraftverk ventet å stenge og derved øke strømprisene. Det internasjonale energibyrået venter at strømprisene dobles, blant annet som følge av strømkabler til Tyskland og England (NSN), og økt CO2-avgift.

Ny kraftledning
Statnett bygde en ny 420kV kraftledning på Fosen mellom nord og sør fra mai 2016 til 2019. Linjen ble bygd også for å dekke kraftunderskuddet på 7 TWh/år i Midt-Norge og sikre forsyningen. Vindparkene og kraftledningene var avhengige av hverandre – om den ene ikke ble bygd da ble heller ikke den andre, og vice versa.

I 2016 sa Statnett at kraftledningen ville flytte Fosen fra prisområde Midt-Norge (NO3) til prisområde Nord-Norge (NO4), hvor elprisen er en annen. I gode år er NO4  øre per kWh billigere enn NO3, men i dårlige år (som 2010) kan NO4 være 40 øre billigere enn NO3. Dette har ikke skjedd og Fosen er i 2023 fortsatt i Midt-Norge (NO3), avgrenset av de to linjene sør for Tunnsjødal.

Konsekvenser for reindrifta (Fosen-saken) 

Samebefolkningen kritiserte prosjektet for å vanskeliggjøre reindrift av  rein på våren. De krevde i utgangspunktet kompensasjon i form av områder, ikke penger. I en rapport fra 2008 vurderte eksperter at noen områder påvirker reindrift betydelig (Storheia), mens andre gjør det mindre (Harbaksfjellet). Sentralområdene og lavland betyr mest for reindriften, mens kystområdene brukes som reserveområder i år med mye nedising av de sentrale beiteområdene.

I 2020 ble reineierne i Fosen reinbeiteområde tilkjent en erstatning på 90 millioner kroner for at de må legge om drifta, bygge gjerder og fôre reinsdyra i store deler av vinteren i all framtid. Både reineierne og Fosen Vind anket dommen til Høyesterett der saken ble behandlet i storkammer. Høyesteretts storkammer fastslo enstemmig 11. oktober 2021 at reindriftssamenes rettigheter etter FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter (SP) artikkel 27 var krenket. Det vil si at konsesjonen og ekspropriasjonsvedtakene om utbygging av Storheia og Roan vindkraftverk var ugyldige.

Kritikk 

Professor i energiøkonomi Torstein Arne Bye ved Statistisk sentralbyrå mente i 2016 at vindkraftutbyggingen i Trøndelag ikke ville være lønnsom sett i et samfunnsøkonomisk perspektiv, basert på en påstand om fallende strømpriser og manglende overføringskapasitet for å selge strøm til utlandet.

Naturvernforbundet kritiserte i 2016 de nye kraftlinjene for å være unødvendige, og foretrakkt energieffektivisering.

I 2023 krevde demonstranter at vindkraftverkene Roan og Storheia på Fosen måtte rives.  Rådgivingsselskapet Afry anslo at dette i så fall ville føre til en økning i strømpris på rundt 10 øre per kilowatttime for forbrukere i Trøndelag, eller rundt 2500 kroner per år for en husholdning med forbruk på 25 000 kWh, mens lenger nord ville prisøkningen bli på 7 til 8 øre per kWh.

Referanser

Eksterne lenker

 Meddelelse fra Statkraft

TrønderEnergi
Statkraft
Etableringer i 2015