Nyingma Gyübum

Nyingma Gyübum (THL; tibetansk: རྙིང་མ་རྒྱུད་འབུམ, wylie: rnying ma rgyud ‘bum) eller «de samlede tantraer til de gamle», er en tekstsamling som tilhører Nyingma, den eldste av de fire retninger i tibetansk buddhisme. Tekstsamlingen oppstod som følge av den «normalisering» av de tibetanske tekstsamlingene Kangyur og Tengyur som sarmatradisjonen foretok på 1300-tallet. Under denne normaliseringen ble litteratur fra skolen Nyingma for det meste utelatt.

Tekstsamlingen omfatter ytre tantraer, som består av kriyatantra, upatantra (charyā tantra) og yogatantra, så vel som indre tantraer som behandler mahāyoga, anuyoga og atiyoga (dzogchen). Den siste kategorien (atiyoga) er igjen inndelt i «den mentale kategori» (semdé), «rommets kategori» (longdé) og «den esoteriske kategori» (menngagdé).

Den første utgave av Nyingma Gyübum oppstod sannsynligvis i det 12. århundre, da visse tekster ble hentet fra den esoteriske Terma-litteraturen.

Ni yānaer
Et særpreg ved den tibetanske skolen nyingma, er at den deler buddhismens lære inn i ni forskjellige yānaer («vogner»). Denne inndelingen gjenspeiler seg også i Nyingma Gyübum. De to første er en inndeling av såkalt «hīnayāna» (den lille vogn, egentlig «den mindreverdige vogn»); dette var opprinnelig et skjellsord som ble brukt om de tidlige buddhistiske skolene (theravāda, sarvāstivāda, sautrāntika, etc.).

Den første er śrāvakayāna (sanskrit: श्रावकयान), «lytterens eller disippelens (śrāvaka'ens) vogn». Dette er veien til en arhat — et individ som oppnår frigjøring bare for seg selv.

Den andre er pratyekabuddhayāna (प्रत्येकबुद्ध), «vognen til den ensomme buddha» eller pratyekabuddha. Dette er personer som oppnår opplysning uten bruk av en lærer eller av veiledere, ifølge noen tradisjoner ved å kontemplere på pratītyasamutpāda eller «avhengig opprinnelse» (for øvrig et sentralt begrep i madhyamaka).

Den tredje «vognen» er mahāyāna eller «den store vogn» (tibetansk: ཐེག་པ་ཆེན་པོ, tekpa chenpo; wylie: theg pa chen po). Innenfor nyingmas 9-deling kalles den bodhisattvayāna, «vognen til en bodhisattva». En bodhisattva bruker sin egen oppvåkning til å hjelpe alle andre levende vesener med å oppnå det samme.

Vajrayāna eller «diamantvognen» (tibetansk: རྡོ་རྗེ་ཐེག་པ་, dorje tekpa; wylie: rdo rje theg pa) er noen ganger betegnet som den fjerde «vogn» (eller også som den tredje (triyāna), i tillegg til «hīnayāna» og mahāyāna). Vajrayāna er en esoterisk tradisjon innenfor buddhismen; den har en ytre side og en indre side, som bare åpenbares for innviede. Den kalles også for tantra (तन्त्र), som er en grunnleggende understrøm i hinduismen, deler av buddhismen og andre spirituelle tradisjoner. Og de esoteriske tekstene kalles derfor tantraer (tibetansk: རྒྱུད་, gyü, wylie: rgyud).

Nyingma deler vajrayāna opp i hele seks «vogner». De tre første er de ytre tantraer (kriyatantra, upatantra og yogatantra). De tre neste er de indre tantraer, som behandler mahāyoga, anuyoga og atiyoga (dzogchen). Den siste kategorien (atiyoga) er igjen inndelt i «den mentale kategori» (semdé), «rommets kategori» (longdé) og «den esoteriske kategori» (menngagdé). En oppsummering av de ni «vognene» blir derfor slik:

Hīnayāna
 1. Śrāvakayāna
 2. Pratyekabuddhayāna
 Mahāyāna:
 3. Bodhisattvayāna
 Vajrayāna:
 Ytre Tantraer
 4. Kriyatantra
 5. Upatantra
 6. Yogatantra
Indre Tantraer
 7. Mahāyoga
 8. Anuyoga
9. Atiyoga (dzogchen)

Bevarte versjoner

Et tysk forskningsprosjekt (Isaacson & Almogi) hevdet i 2008 at det eksisterer minst syv bevarte versjoner av Nyingma Gyübum som varierer i lengde fra 26 til 46 bind. 

I innledningen til oversettelsen av to tantraer, som ble utgitt av Østerrikes vitenskapsakademi i 2007, hevdet Cantwell og Mayer at det var ni versjoner av Nyingma Gyübum: Fire versjoner fra Bhutan (Tsamdrag, Gangteng-A, Gangteng-B, Drametse) som nedstammer fra en original fra klosteret Lhalung i Himachal Pradesh i det nordvestlige India, fire versjoner fra Tibet og Nepal (Rigzin, Tingkye, Katmandu og Nubri) som nedstammer fra en felles forgjenger i det sørlige Tibet og en versjon fra byen Degé. De to versjonene fra Katmandu og Nubri er undergreiner av versjonene fra Rigzin og Tingkye. Degé-utgaven er unik i seg selv; den er blitt satt sammen ved klosteret Mindrolling i prefekturet Shannan i Tibet, på grensen til Bhutan.

Ifølge Karma Phuntsho ved Bhutans kulturbibliotek har det vært flere hundre versjoner i Himalayaområdet. Av disse har 10 blitt bevart: De ni som er nevnt ovenfor og en femte bhutanesisk versjon fra Dongkarla i Sisinang (སི་སི་ནང་). En sjette bhutanesisk versjon som ble oppbevart i Pagartempelet, ble ødelagt av brann i 2012.

Degé-utgaven
Degé-utgaven eller Derge-utgaven (སྡེ་དགེ, sde dge) ble utgitt av Jigme Lingpa (འཇིགས་མེད་གླིང་པ།, 1729–1798), med hjelp fra hans elev Getse Mahapandita (1761–1829). Jigme Linpa plukket ut tekster som hadde blitt sjeldne. De ble hentet fra en større tekstsamling som var blitt samlet av tertön Ratna Lingpa (རཏྣ་གླིང་པ་, 1403–1471), og som ble oppbevart i manuskriptsamlingen ved klosteret Mindrolling. Getse Mahapandita skrev katalogen over tekster, gjennomleste dem og arrangerte trykkingen gjennom det arbeidskrevende prosjektet å skjære ut treplater for blokktrykk. Trykkingen skjedde med støtte fra kongefamilien i Kham, mer spesifikt med støtte av Tsewang Lhamo (སྡེ་དགེ་རྒྱལ་མོ་ཚེ་དབང་ལྷ་མོ།, d. 1812), dronningen av Derge.

Utgaven ble utgitt på slutten av 1700-tallet, og består av 26 bind og 448 tekster. Degé-utgaven er inndelt i følgende seksjoner:

 

Bind 25 består av 30 supplementære tantriske tekster. Bind 26 (dkar-chag) inneholder en indeks over titlene i tekstsamlingen fordelt på bind. De xylografiske sidene er trykt med rødt blekk på hvitt papir, sidestørrelsen er 11.5 x 65 cm og det er 7 linjer pr side som standard. Utgaven inneholder flere illustrasjoner. Her følger en mer detaljert oversikt;

Vairotsana's samlede tantraer
«Vairotsanas samlede tantraer» (བཻ་རོའི་རྒྱུད་འབུམ, bairo gyubum. wylie: bai ro’i rgyud ’bum) er en samling gamle tantraer og esoteriske instruksjoner som ble samlet og oversatt av den tibetanske mesteren Vairotsana i det 8. århundre. Han var en samtidig med Padmasambhāva og Vimalamitra, og sammen med dem en av tre mestere som bragte dzogchen eller atiyoga til Tibet. Samlingen består av tantriske tekster som har sirkulert blant nomader langs Kunlunfjellene i det nordlige Ladakh, i den nåværende indiske delstaten Jammu og Kashmir. Overdragelseslinjen for disse lærdommene har gått tapt. Denne samlingen består av 8 bind og 196 tekster, som alle omhandler atiyoga:

Denne xylografiske utgaven er trykt med svart blekk på hvitt papir, sidene er 10 x 38 cm og det er 7 linjer pr side som standard. Utgaven inneholder ingen illustrasjoner.

Rigzin-utgaven
Rigzin-utgaven (wylie: rig 'dzin Tshe dbang nor bu) er et illuminert manuskript fra 1700-tallet. Utgaven bestod opprinnelig av 33 bind, hvorav 30 er bevart. 29 bind befinner seg i British Library, mens et bind finnes i Bodleian Library ved Oxford University, og to illuminerte folioer befinner seg i Victoria and Albert Museum i London.

Av alle utgaver som har overlevd, er dette den mest overdådige, produsert av gode materialer, dekorert og illustrert med mange håndmalte bilder av høy kvalitet. Den ble åpenbart laget til ære for nyingma-læreren Katok Tsewang Norbu (1698–1755), som var en forsvarer av shentong. 27 av de 29 bindene i British Library har et miniatyrmaleri av Katok Norbu på venstre side av første folio. Dette kunne tyde på en øst-Tibetansk opprinnelse; i årene 1752–1753 reiste imidlertid Katok Norbu vestover for å megle mellom kongedømmene Ladakh og Purig – en reise som skjedde på oppfordring fra Kelzang Gyatso (བསྐལ་བཟང་རྒྱ་མཚོ་, 1708–1757), den syvende Dalai Lama. Han var også aktiv i buddhismens restaurering i Katmandu-området, og tilbragte sine siste år i grenseregionen mellom sør-Tibet og Nepal. Han døde i Gyirong i Shigatse.

Elever av Katok Norbu var på slutten av 1700-tallet involvert i revitaliseringen av skolen nyingma, og i reproduksjonen av Nyingma Gyübum i Gyirong. Franz-Karl Erhard har rettet oppmerksomheten mot den sentrale rollen som eleven Phrin las bdud 'joms mgon gnang chos rje (1726–1789) spilte. Han var en elev av Katok Norbu, og etter Norbu's død produserte to av hans elever manuskript-utgaver av Nyingma Gyübum. Det er derfor mulig at Rigzin-utgaven er representativ for en annen nyingma-aktivitet i området, og er produsert av elever av Norbu eller av hans overdragelseslinje. Den illustrerte folio fra bind 1, som finnes i Bodleian Library, inneholder et navn skrevet skrevet med små bokstaver innenfor en firkant under det sentrale miniatyrbildet: Snya bsod nams chos phel. Dette er muligens kunstnerens navn og fødested. Det har blitt foreslått at snya er en 
hentydning til Gnya 'nang (Nyanang), som befinner seg i sørvest-Tibet nær grensen til Nepal, sørøst for Gyirong.

David Jackson har foretatt et studium som viser at kunstneren Kun bzang phrin las dbang phyug av Gyirong (1772–1812) malte «frontgudene» til et manuskript av Nyingma Gyübum i 1790. Denne kunstneren var Phrin las bdud 'joms mgon gnang chos rje som er nevnt ovenfor. I 1803 malte han en thangka av Rigzin-utgaven og da han malte mahāsiddhaene fulgte han en manual som var laget i Rigzin-utgaven. Om han ikke selv var maleren av Rigzin-utgavens miniatyrmalerier, er det rimelig å anta at arbeidet ble gjort av en eller flere kunstnere fra samme område.

Manuskriptsamlingen ble anskaffet i Tibet under Younghusband-ekspedisjonen i 1904 av den britiske samleren og amatørarkeologen Laurence Austine Waddell (1854–1938), som identifiserte den som den mest fantastiske og viktigste av alle de litterære artefakter som ble anskaffet under denne ekspedisjonen.

Cantwell, Mayer and Fischer (2002) in association with their partnerships document the Rig 'dzin Tshe dbang nor bu Edition of the Nyingma Gyubum.
 The Catalogue of the Rig 'dzin Tshe dbang nor bu rNying ma'i rgyud 'bum
 The Rig 'dzin Tshe dbang nor bu Edition of the rNying ma'i rgyud 'bum: An Illustrated Inventory

Referanser

Litteratur