Albert Schwegler

Friedrich Karl Franz Albert Schwegler (født 10. februar 1819 i Michelbach, død 6. januar 1857 i Tübingen) var en tysk teolog, filosof og historiker.

Liv
Han var sønn av sogneprest Matthäus Schwegler (1793–1839) og Friedericke Henriette Pestell. Etter å ha vært elev ved latinskolen i Schwäbisch Hall og seminaret i Schöntal studerte han filologi under Friedrich Theodor Vischer og teologi under Ferdinand Christian Baur, Christian Friedrich Schmid og Isaak August Dorner ved Universitetet i Tübingen. Han fikk doktorgraden i 1841 for en avhandling De Philopatride Luciano. Samme år skaffet han seg et navn med den kirkehistoriske avhandlingen Der Montanismus und die christliche Kirche des zweiten Jahrhunderts («Montanismen og den kristne kirken i det 2. århundre»). Fra 1843 var han privatdosent i filosofi og filologi.

Ettersom Schwegler filosofisk var påvirket av hegelianismen og politisk var opposisjonell, fikk han ingen ansettelse i kirken eller ved universitetet. I 1843 stiftet han sammen med Eduard Zeller og Karl Christian Planck det unghegelianske tidsskriftet Jahrbücher der Gegenwart, hvor han selv bidro med en rekke artikler.

I 1848 fikk Schwegler en stilling som bibliotekar i Tübingen, og etter marsrevolusjonen samme år ble han utnevnt til ekstraordinær professor i klassisk filologi. Han arbeidet nå på en monumental Römische Geschichte («Romersk historie»). Bare ett bind utkom før han døde 38 år gammel i 1857.

Schweglers Geschichte der Philosophie im Umriß («Omriss av filosofiens historie») ble oversatt til flere språk og var i mange år brukt som lærebok i filosofihistorie.

Referanser

Litteratur
 

Tyske kirkehistorikere