Tibethøne

Tibethøne (Tetraogallus tibetanus) er en hønsefugl i fasanfamilien og inngår i slekten kongehøns, som består av fem arter. Arten har tilhold i fjellene i det sørsentrale Sentral-Asia. Arten er ifølge BirdLife International livskraftig, men den er oppført i CITES Appendix I, som omfatter de mest truede artene i verden, og handel med disse er i praksis stort sett forbudt.

Biologi 
Tibethøne er stor og kraftig og blir 50–56 cm lang, og er med det en god del mindre enn himalayahøne (T. himalayensis). Hannen veier , hunnen . Fjærdrakten har kraftige striper. Arten lever i en høyde på . Om vinteren kan den finnes rundt . Der tibethøne og himalayahøne forekommer i samme område, finnes som regel tibethøne høyere i terrenget.

Tibethøna erstatter himalayahøna i områder med sameksistens med sistnevnte art. Habitatet består av åpne skråninger, vanligvis fra  og opp til den permanente snølinjen. Om sommeren opp til cirka  i Vest-Himalaya, hvor den habiterer på alpine beitemarker og steinete grunn langs rygger over tregrensen som er sparsomt bevokst med gress. Arten er registrert så lavt som  om vinteren.

Lite er kjent om matvanene til denne kongehøna, men man regner med at den er ganske lik himalayahøne. Av gress og urter som den beiter på er arter i slektene Stellaria, Saxifraga, Oxytropis, Potentilla og Primula kjent. Om vinteren kan arten danne flokker på opp til 50 individer, som av og til beiter sammen med glansfasan (Lophophorus impejanus) og blåsau (Pseudois nayaur).

Tibethøna er trolig monogam, men man vet ikke så alt for mye om hekkingen. Pardannelsen skjer i april, når vinterflokkene begynner å gå i oppløsning. Hekkesesongen varer fra sent i mai til tidlig i juli. Redet er en grunn grop på bakken, vanligvis skjult av stein eller busk og tynt fôret med gress og døde blader. Hunnen legger normalt 4–7 (typisk 4–5) egg, som er leirfargede til blek rødbrune og sparsomt dekket med mørkere rødbrune flekker.

Inndeling 
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen m.fl. (2008, 2017, 2020).

 Galliformes, hønsefugler
 Phasianoidea, fasanfugler
 Phasianidae, fasanfamilien
 Pavoninae
 Coturnicini, (9 slekter, 54 arter)
 Tetraogallus, kongehøns (5 arter)
 T. tibetanus, tibethøne
 T. t. tibetanus, nominatformen er utbredt fra Pamir til Vest-Tibet og Ladakh
 T. t. przewalskii, er utbredt fra nordøstlige India til det vestlige, sentrale Kina
 T. t. aquilonifer, er utbredt fra det vestlige Nepal til Bhutan
 T. t. henrici, er utbredt fra Øst-Tibet til nordvestre Sichuan
 T. altaicus, altaihøne (monotypisk)
 T. caucasicus, kaukasushøne (monotypisk)
 T. caspius, kurdistanhøne
 T. himalayensis, himalayahøne

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kongehøns
Dyr formelt beskrevet av John Gould
Fugler formelt beskrevet i 1854