Corpus Aristotelicum

Corpus Aristotelicum, det aristoteliske korpus, er skriftene som er reddet over fra Aristoteles. Det handler først og fremst om det som kalles «esoteriske» skrifter – avhandlinger som ikke trenger å ha vært bestemt for videre offentliggjørelse, eller forelesningsmanuskripter og -notater. Det «eksoteriske», offentlig utgitte materialet er for det meste gått tapt, som for eksempel Aristoteles’ dialoger.

Grunnleggende

Overleveringshistorie 

Ikke alle verkene man lar inngå i korpuset, skriver seg imidlertid fra stagiritten selv ifølge lærde vurderinger. Det kan for eksempel ha blandet seg inn forvirringer i overleveringen som har forvekslet dem med verker eller nedskrifter av Aristoteles’ elever og tradisjonens senere arvtagere.

(...)

Stedshenvisninger 

Man henviser som regel til filosofen med såkalte Bekker-tall, etter pagineringen og spaltene i Immanuel Bekkers Aristoteles-utgave fra 1800-tallet, som er løpende markert i de fleste senere utgaver. Man angir da også tittelen på det aktuelle verket, sedvanlig i forkortet form, samt de tradisjonelle bok- og kapittelnumrene, og hvilke linjer det gjelder i tekstutgaven man til enhver tid bruker (som prinsipielt kan variere ubetydelig), slik som i øvrig omgang med antikke tekster, for eksempel slik:
Aristot. gen. corr. Β (eller 2), 9, 335 a 24–30
for:
Aristoteles, de generatione et corruptione, 2. bok, 9. kapittel; Bekker 335 a og linje 24–30 derfra.

(...)

Tekstoversikt 

(*) Forf. = forfattertilskrivelse: O = omstridt eller betvilt. U = formentlig uekte.

(**) Regnes ikke alltid publikasjonshistorisk til corpus Aristotelicum.

Tekstutgaver og oversettelser

Rekkeutgaver 
Immanuel Bekker og Det prøyssiske vitenskapsakademiet (utgivere), Aristotelis opera, Berlin 1831–70  (kritisk utgave) (2. opplag ved Olof Gigon, Berlin 1960–1987),
1. bind: Aristoteles Graece. Digitalt: , , Berlin 1831;
2. bind: Aristoteles Graece. Digitalt: , , Berlin 1831;
3. bind: Aristoteles Latine interpretibus variis. Digitalt: , Berlin 1831;
4. bind: Scholia in Aristotelem, ved Christian August Brandis. Digitalt: , , Berlin 1836;
5. bind: Aristotelis qui ferebantur librorum fragmenta, ved Valentin Rose; Scholiorum in Aristotelem supplementum, ved Hermann Usener; Index Aristotelicus, ved Hermann Bonitz. Digitalt: , Berlin 1870.
Utgivere i rekken Oxford Classical Texts (OCT), Oxford (kritiske utgaver).
Utgivere i rekken Bibliotheca Scriptorum Graecorum et Romanorum Teubneriana (Teubner), Leipzig  (kritiske utgaver).
Utgivere og oversettere i rekken Loeb Classical Library (LCL), Harvard (kritiske utgaver, gresk tekst, engelsk oversettelse).
Utgivere og oversettere i rekken Philosophische Bibliothek (Felix Meiner Verlag), Hamburg (opptrykk av gresk tekst og apparat fra kritiske utgaver, tysk oversettelse).
Oversettere i Vidarforlagets Aristoteles-rekke, Oslo 2006— (norsk oversettelse).
Hemlut Flashar, Ernst Grumach (utgivere), Aristoteles. Werke in deutscher Übersetzung, 19 bind, Berlin 1956— (tysk oversettelse).
Jonathan Barnes (utgiver), The Complete Works of Aristotle. The revised Oxford translation, 2 bind, Princeton (New Jersey) 1984 (6. opplag 1995) (engelsk oversettelse).
Eldre utgave: William David Ross og John Alexander Smith (utgivere). Digitalt: bind 1: 1a—; bind 2: 184a—; bind 3: 338a—; bind 4: 486a—; bind 5: ~639a—; bind 6: ~791a—; bind 7: 859a—; bind 8: 980a—; bind 9: 1094a—; bind 10: 1252a—, Ath. resp.; bind 11: 1354a—; bind 12: fr., Oxford 1912–1954.

Enkeltutgaver 
 
 
 

Aristoteles
Filosofi
Klassisk filologi
Vitenskapshistorie