Henry Oliver

Henry Francis Oliver (født 22. januar 1865 i Kelso i Skottland, død 15. oktober 1965 i London) var en britisk Admiral of the Fleet i Royal Navy. Etter å ha tjenestegjort i den andre boerkrigen som navigasjonsoffiser på en krysser på Kapp det gode håp og vestkysten av Afrika-Banestasjon, ble han den første sjef for den nye navigasjonsskolen HMS «Mercury» i de tidlige årene av det 20. århundre. Han ble deretter beordret til å ta kommandoen over den pansrede krysseren HMS «Achilles» og deretter av den nye slagskipet HMS «Thunderer» før han ble leder for etterretningsdivisjonen i Admiralitetet.

Under den første verdenskrig ble Oliver sendt til Antwerpen hvor han, med belgisk støtte, sprengte motorrommene på 38 tyske handelsskip som var strandet der. Han ble Naval Secretary til Winston Churchill, First Lord of the Admiralty, og deretter sjef for Admiralstabens krigsansatte før han tjenestegjorde som Deputy Chief of Naval Staff og i denne egenskap var tett involvert i regien av allierte styrker i Jyllandsslaget. Han var kommandør av 1. slagkrysserskvadron i Grand Fleet det siste året av krigen.

Etter krigen ble Oliver kommandør av 2. slagkrysserskvadron, Commander-in-Chief av Home Fleet og deretter Commander-in-Chief av Reserve Fleet. Etter det ble han Second Sea Lord og sjef for marinens personell og i den egenskap implementerte han omfattende utgiftskutt anbefalt av Komitéen for nasjonale utgifter ledet av Eric Geddes og store reduksjoner i antall skip som ble avtalt i henhold til vilkårene i Washington flåtetraktaten. Hans siste beordring ble som Commander-in-Chief av Atlanterhavsflåten.

Maritim karriere

Tidlig karriere 
Henry Francis Oliver ble født som den femte sønn av Robert Oliver og Margaret Oliver (født Strickland) på Lochside i nærheten av Kelso, Oliver sluttet seg til Royal Navy som en kadett på treningsskipet HMS «Britannia» den 15. juli 1878. Han ble beordret til den væpnede fregatten HMS «Agincourt», flaggskipet til den Second-in-Command over Kanalskvadronen, i september 1880, og etter å ha blitt forfremmet til midshipman den 21. januar 1881 ble han overført til korvetten HMS «Amethyst» tilknyttet South America Station i mars 1882. Han ble forfremmet til sub-løytnant den 21. januar 1885 og beordret til slagskipet HMS «Triumph», flaggskipet til Pacific Station, i oktober 1886. Han ble forfremmet til løytnant den 30. juni 1888 og ble beordret til kartleggingsskipet HMS «Stork», og kvalifiserte seg deretter som en navigatør. Han ble deretter beordret som navigasjonsoffiser på krysseren HMS «Wallaroo» tilknyttet Australia Station i februar 1894, navigasjonsoffiser på krysseren HMS «Blake» tilknyttet kanalskvadronen i januar 1898 og navigasjonsoffiser på krysseren HMS «Niobe» på Cape of Good Hope and West Coast of Africa Station i desember 1898, der han tjenestegjorde under Andre Boerkrigen. Han ble forfremmet til Commander den 31. desember 1899  og beordret som navigasjonsoffiser på slagskipet HMS «Majestic», flaggskipet til Commander-in-Chief av Kanalskvadronen, i september 1900. Han foreslo en rekke ideer for å forbedre organisering og opplæring av Marinens navigasjonsgren, og ble beordret av Admiral Jacky Fisher, på den tiden den Second Sea Lord, til å sette dem i kraft.

Oliver ble forfremmet til kaptein den 30. juni 1903 og ble den første sjef for sin foreslåtte nye navigasjonsskole HMS «Mercury» i slutten av 1903. Han ble utnevnt til flåtenavigatør, hvorpå han viste sine ferdigheter i form av ved et tilfelle å lede hele Kanalflåten inn til en sørirsk forankring i tykk tåke med skip som forankret på signal. Det ble klart at de var perfekt posisjonert når tåken forsvant.

Han ble utnevnt til Medlem av Royal Victorian Order den 11. august 1905. Han ble beordret som sjef for den pansrede krysseren HMS «Achilles» tilknyttet Home Fleet i februar 1907 og ble deretter Naval Assistent til Admiral Fisher, nå First Sea Lord, i november 1908. Deretter ble han beordret som sjef for det nye slagskipet HMS «Thunderer» i 1912, og ble utnevnt som marines aide-de-camp til Kongen den 2. mars 1913. Han ble oppnevnt en Følgesvenn av Order of the Bath den 3. juni 1913. Han ble forfremmet til rear-admiral den 7. desember 1913 og ble leder for Naval Intelligence Division av Admiralitetet senere samme måneden. Han fikk det litt lite flatterende kallenavnet «Dummy» på grunn av hans smilløse ansikt og hans motvilje mot å snakke med mindre han måtte gjøre det.

Første verdenskrig 
Like etter utbruddet av den første verdenskrig ble Oliver i august 1914 sendt til Antwerpen der han, med belgisk støtte, sprengte motorrommene på 38 tyske handelsskip som var strandet der. Han ble Naval Secretary til Winston Churchill, First Lord of the Admiralty, i oktober 1914 og sjef for Admiralstabens krigsansatte i november 1914. Han ble avansert til Knight Commander av Order of the Bath den 1. januar 1916. Når Admiral Sir John Jellicoe ble utnevnt som First Sea Lord i desember 1916, ble Oliver utnevnt til Deputy Chief of the Naval Staff og en Lord Commissioner av Admiralstaben og i denne egenskap var han tett involvert i regien av allierte styrker i Jyllandsslaget i mai 1916. Han ble utnevnt til Knight Commander av Order of St. Michael and St. George den 12. januar 1918. Han ble Kommandør av 1. slagkrysserskvadron i Grand Fleet med sitt flagg på slagkrysseren HMS «Repulse» i mars 1918.

Etter krigen 
Oliver ble forfremmet til viseadmiral den 1. januar 1919, og ble beordret kommandør av 2. slagkrysserskvadron i mars samme år. Når Grand Fleet ble oppløst i april 1919, ble eldre skip reformert som Home Fleet og plassert under Olivers kommando med sitt flagg i slagskipet HMS «King George V». Home Fleet ble høsten 1919 omklassifisert som Reserve Fleet og forble under Olivers kommando. Han ble utnevnt til Second Sea Lord samt sjef for marinens personell i september 1920, og i den egenskap implementerte han omfattende utgiftskutt anbefalt av Komitéen for nasjonale utgifter ledet av sir Eric Geddes i januar 1922, og de store reduksjoner i antall skip som ble avtalt i henhold til vilkårene i Washington flåtetraktaten i februar 1922. Oliver forfremmes til full admiral den 1. november 1923, han ble beordret Commander-in-Chief av Atlanterhavsflåten i august 1924. Han ble forfremmet til Admiral of the Fleet den 21. januar 1928 og avanserte til Knight Grand Cross of the Order of the Bath den 4. juni 1928 før han trekker deg tilbake i januar 1933 og går av med pensjon. Han deltok i begravelsen til Kong George V i januar 1936.

Som pensjonist ble Oliver nestleder av Royal National Lifeboat Institution. Når han nådde en alder av 100 i januar 1965 ble det anslått at i løpet av hans tretti-års periode av alderspensjon han hadde mottatt 76 000 britiske pund i pensjonsutbetalinger. Han døde i sitt hjem i London den 15. oktober 1965. Han var kjent for, gjennom hele sin marinetjeneste, for å være den værste antrukne offiser i Marinen, men var også kjent for sin arbeidsmoral, og at han sjelden tok noe fri og ofte jobbet fjorten timer i døgnet, inkludert i helgene. Han ble imidlertid ikke høyt ansett som en inspirerende leder av dem som tjenestegjorde under ham.

Familie 
I juni 1914 Oliver giftet seg med Beryl Carnegy White (senere Dame Beryl Oliver); de hadde ingen barn.

Æresbevisninger 
 Knight Grand Cross of the Order of the Bath – 4. juni 1928, (KCB – 1. januar 1916; CB – 3. juni 1913)
 Knight Commander av Order of St. Michael and St. George – 12. januar 1918
 Medlem av Royal Victorian Order – 11. august 1905
 Kommandør av Æreslegionen (Frankrike) – 25. januar 1918
 Den hellige skatts orden, 1. klasse (Japan) – 2. november 1917

Referanser

Kilder

Videre lesning

Eksterne lenker 
 The Dreadnought-Prosjektet: 

Britiske admiraler
Briter fra første verdenskrig
Fødsler i 1865
Dødsfall i 1965