William D. Coolidge

William David Coolidge (født 23. oktober 1873, død 3. februar 1975) var en amerikansk fysiker og ingeniør, som har gjort store bidrag til forbedring røntgenapparater. Han var direktør for General Electric' forskningslaboratorium og visepresident i selskapet. Han er også kjent for utvikling av «strekkbart» wolfram, noe som var viktig for utviklingen av lyspærer.

Tidlige år 
Coolidge ble født på en gård i nærheten av Hudson, Massachusetts. Han studerte  elektroteknikk fra 1891 til 1896 på Massachusetts Institute of Technology (MIT). Etter et år som en laboratorie-assistent dro han til Tyskland for videre studier og fikk sin doktorgrad fra Universitetet i Leipzig. Fra 1899 til 1905 var han vitenskapelig assistent til Arthur A. Noyes ved kjemiavdelingen på MIT.

Strekkbart Wolfram 
Coolidge gikk til arbeidet som forsker ved General Electric's nye forskningslaboratorium i 1905, der han gjennomførte eksperimenter som førte til bruk av wolfram til glødetråden, filamentet i  lyspærer. Han utviklet «strekkbart» wolfram som lot seg trekke ut til den tynne glødetråden ved å rense wolfram for oksid i 1911. General Electric markedsførte lamper ved hjelp av det nye metallet, og de det ble snart en viktig inntektskilde for GE. Han søkte og fikk patent (US patent nr.1,082,933) for denne «oppfinnelsen» (oppdagelsen) i 1913. Men i 1928 avsa en amerikansk domstol en kjennelse som gikk ut på  at hans  patent fra 1913 ikke kunne betraktes  som en oppfinnelse.

Forbedret røntgenrør 
I 1913 forbedret han røntgenrøret med en katode for bruk i røntgenapparater som ga  et bedre bilde av anatomien, og det ble  lettere å oppdage kreftsvulster. Coolidges røntgenrør, hvor han også benyttet wolfram, var et stort fremskritt for den gryende medisinske spesialitet, radiologi (patentert i 1916). Dens grunnleggende prinsipper er fortsatt i bruk. Han oppfant også det første roterende røntgenrør

Priser 
Coolidge fikk en rekke priser og æresbevisninger:
 The American Academy of Arts and Sciences tildelte Coolidge i Rumford-prisen  i 1914. 
 Coolidge ble tildelt American Institute of Electrical Engineers Edison-medalje i 1927 for sitt bidrag til elektrisk belysning og røntgenstråler. Han avviste denne prestisjetunge prisen i 1926 på grunnlag av at hans wolfram patent (1913) ble avvist av domstolen som ugyldig.
 Han ble tildelt Howard N. Potts Medalje i 1926 og
 Louis E. Levy Medalje i 1927.
 Coolidge ble tildelt Faradaymedaljen i 1939. 
 Han ble tildelt Franklin-medaljen i 1944.

I 1975 ble han innlemmet i National Inventors Hall of Fame, kort tid før han døde i en alder av 101 år i Schenectady, New York.

Senere karriere 
Coolidge ble direktør for General Electics forskninglaboratorium i 1932, og visepresident i General Electric i 1940, inntil han gikk av med pensjon i 1944. Han fortsatte som konsulent  for GE etter han gikk av med pensjon.

Se også 
 Wilhelm Conrad Røntgen

Referanser

Litteratur 
 John Anderson Miller (1963), Yankee scientist: William David Coolidge, Mohawk Development Service, ISBN 0-677-65150-3

Eksterne lenker 
 http://www.crtsite.com/page5.html
 Coolidge-biografi
 National Academy of Sciences - Biografiske memoarer
 Andrea Sella: Coolidge’s x-ray tube

Fysikere fra USA
Alumni fra MIT
Medlemmer av United States National Academy of Sciences
Mottakere av Edison-medaljen