Birger Nygaard-Østby

Birger Nygaard-Østby (født 20. mai 1904 i Larvik, dødt 15. juni 1977 i Oslo) var en norsk tannlege som ble kjent for sine eksperimentelle rotfyllinger og for å ha skapt en ny æra innen norsk odontologi (læren om tannverk) ved å stå bak og innta rollen som første direktør for det Odontologisk Forskningsinstitutt som med støtte fra Norges almenvitenskapelige forskningsråd (NAVF) ble innviet i 1951.  Hans virke kan deles inn i før og etter krigen.

Før krigen 
Han var sønn av Anton Østby og Kristine Nygaard. Faren var stasjonsmester. Birger var utdannet ved Statens Tannlegeinstitutt i 1927 og  giftet seg 1932 med Elsa Hoff (1907–1977). Etter noen år med privat praksis på Vinderen i Oslo, fikk Birger innpass som assistent hos professor Immanuel Ottesen (1874–1955) ved Norges Tannlegehøyskole og innledet forskningen som i 1939 ga Birger en doktorgrad fra Universitetet i Oslo på rotfyllinger, delvis basert på et samarbeide med den tsjekkiske sjefsodontolog Karl Häupl (1893–1960) som hadde virket i Norge fra 1923 til 1934. Så gikk det til at han ble den tredje tannlege med doktorgrad i landet før den andre verdenskrig. De andre var Guttorm Toverud (1896–1969), også kjent som «barnetannpleiens far», og Ingjald Reichborn-Kjennerud (1901–81), forøvrig sønn av  medisinalhistoriker Ingjald Reichborn-Kjennerud (1865-1949).

Etter krigen 
Han var både visepresident og president i Den norske tannlegeforening fra 1946 til 1951, men fra 1951 ville han bare være direktør ved det nye forskningsinstituttet sitt, der han fra 1963 også var en slags professor, da instituttet hadde blitt antatt som en slags avdeling innen Universitetet i Oslo. Foruten å være æresdoktor ved Göteborgs universitet ble det ham i 1971 tilkjent en ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, hvilket han fikk. Etter en tur til Kina utga han i 1973 ei bok om akupunktur.

Utgivelser

Referanser 

Tannleger
Alumni fra Universitetet i Oslo
Personer fra Larvik kommune
St. Olavs Orden