Luftstreitkräfte

Deutsche Luftstreitkräfte (Det tyske luftvåpen ble i perioden inntil oktober 1916 kalt Fliegertruppen des deutschen Kaiserreiches (Det tyske keiserrikes flytropper) eller bare Die Fliegertruppe) var Det tyske keiserrikes  flyvåpen under første verdenskrig (1914– 1918). Luftstreitkräfte var en integrert del av Det tyske keiserrikes hær og var ansvarlig for konvensjonelle  fly, observasjonballonger og luftskip.. Den tyske keiserlige flåte, rådde også over flyenheter, men disse var organisert i flåten under Marine-Fliegerabteilung.

Starten og tiden frem til første verdenskrig 
Den prøysiske hær oppettet i 1884 et «Ballongdétachement», en militær enhet som brukte observasjonsballonger i krigføringen. I 1887 ble det etablert en enhet for luftskip som i 1901 ble konvertert til en luftskipsbatalljon på Flugplatz Döberitz.

Den 1. mai 1910 ble konvensjonelle fly tatt i bruk i hæren gjennom etablering av Provisorische Militärfliegerschule Döberitz, hvor de første flyvninger ble gjennomført. Året etter ble  Inspektion des Militär-Luft- und Kraftfahrzeugwesens (ILuK) dannet. Dette skulle koordinere og videreutvikle hærens aktiviteter innenfor fly og luftskip. I 1912 ble  Königlich-Preußische Fliegertruppe etablert. Dette samarbeidet med hærens enheter fra Sachsen, Württemberg og flyvertropper fra den bayerske hær, og året etter, i 1913 ble Inspeksjon der Fliegertruppen (IdFlieg) etablert, atskilt fra luftskipsaktivitetene.

Flyene i IdFlieg var opprinnelig ment å foreta rekognosering, herunder observere fiendens artilleristillinger på bakken, på samme måte som man under Den fransk-prøyssiske krig i 1870 – 1871 hadde foretatt observasjoner med ballonger.

Organisasjon 
De tidlige enheter i Luftstreitkräfte hadde som oppgave å utføre observasjoner av fiendens stillinger. Enhetene ble kalt  Feldflieger Abteilung (Feltflyver enheter) og besto hver av seks fly (type A og/eller B-klasse) og skulle hver levere informasjon til en lokal hærenhet på bakken. Organiseringen av Luftstreitkräfte endret seg  markant i takt med krigens forløp og utviklingen i militær taktikk og den tekniske utvikling innen flybygging. Det utviklede system for Luftstreitkräfte ved avslutningen av første verdenskrig dannet basis for organisering av Det Tredje Rikes Luftwaffe, da det formelt ble dannet i 1935.

Som følge av Vestmaktenes overtak i luftrommet over Vestfronten ble det tyske flyvåpen omorganiseret i 1916 gjennom etablering av en rekke spesialenheter, herunder spesielle enheter med en-seters jagerfly, såkalte Jagdstaffel, eller forkortet Jastras.

Den første bruk av jagerfly fant sted sommeren 1915, da Feldflieger Abteilung ble utstyrt med nye Fokker Eindecker som fikk betegnelsen Fokker M.5K/MG. Oppbygningen av enheter med jagerfly av typen Eindecker gikk hurtig, og flyene ble blant annet brukt av flyveress som Max Immelmann som fikk sin Eindecker i august 1915.

Egentlige spesialistenheter med bare jagerfly oppsto i februar 1916 med opprettelsen av Kampfeinsitzer Kommando (forkortet KEK). Disse enheter ble utstyrt med Eindecker og nye jagerfly som ble utviklet under krigen, herunder monoplan fra Pfalz Flugzeugwerke. Jagerenhetene ble plassert på strategisk viktige steder på Vestfronten, herunder Vaux, Avillers, Jametz, Cunel hvor de fungerte som Luftwachtdienst ("luftvakstjeneste"). På sensommeren 1916 ble jagerenhetene ytterligere styrket gjennom opprettelse av såkalte Jagdstaffeln''' som ble drevet av de fire tyske kongedømmer Preussen, Bayern, Württemberg og Sachsen frem til krigsavslutningen.

Luftstreitkräfte omfattet:
2 709 fly i frontlinjen
56 luftskip
186 observasjonsballonger 
 Om lag  4 500 mann

 Galleri 

 Referanser

 Litteratur 
 Clark, Alan (1973). Ace High: The War in the Air over the Western Front 1914–18. UtgiverPutnam & Company|isbn=978-0-399-11103-7
 Grey & Thetford (1962–70). German Aircraft of the First World War'' (2nd ed.). Utgiver:Putnam & Company.

Etableringer i 1910
Flyvåpen
Militærhistorie
Tysklands forsvar