Wilhelm Sulpiz Kurz

Wilhelm Sulpiz Kurz, kalt Sulpiz Kurz, pseudonym: Johann Amann (født 5. mai 1834 i Augsburg i Bayern, død 15. januar 1878 på Pinang), var en tysk botaniker som var botanisk direktør i Buitenzorg på Vest-Java og Calcutta i Britisk India. Han arbeidet i det som i dag er India, Indonesia, Malaysia, Burma og Singapore.

Liv og virke

Bakgrunn 
Hans far, Aloys Kurz (død 13. januar 1842), geprüfter Lehramts-Kandidat og litograf, var i 1836 tegnelærer ved Kreis-Landwirtschafts- und Gewerbs-Schule i Augsburg, og fra 1839 også ved den polytekniske skole der. 

Etter hans død flyttet famlen til München, og det var der at Sulpiz' interesse for plantenes verden våknet. Etter latin- og handelsskole begynte han på gymnasium, der Otto Sendtner ledet hans samlelyst inn i «bestemte baner». For å finne tilfredsstillelse for sin reiselyst forsøkte han seg en kortere tid å utdanne seg til kjøpmann, men bestemte seg snart for heller å bli botanisk reisende. Som hospitant ved universitetet i München besøkte han forelesninger om botanikk, mineralogi, kjemi og fysikk. Han var student under Carl Friedrich Philipp von Martius.

Reisende
I 1854 tvang ulykkestilfeller i familien og derpå følgende pangemangel ham til å lete etter eget livsunderhold. Han dro avsted til Hollandog arbeidet i et apotek i in Delft. 

Han lærte seg det nederlandske språk, og seilte til Java med falske papirer (på «Johann Amann») og trådte inn i nederlandsk tjeneste der, for Koninklijk Nederlandsch-Indisch Leger. Han tjenestegjorde i Batavia, Bangka og i krigen mot buggineserne på Celebes. Guverneurgeneral av Nederlandsk India fikk i september 1859 forflyttet som botanisk medarbeider ved den bortaniske have (Kebun Raya Bogor) i Buitenzorg sør for Batavia. I perioden 1856–1863 assisterte han Johannes Elias Teijsmann.

I 1864 ble han beveget av den britiske botanikeren Thomas Anderson, som da reiste i de nederlandske kolonier, om å bli med ham tilbake til Calcutta og der bli kurator for herbariet i den botaniske hage i Seebpore der. Denne stilling innehadde han til sin død, noe som viste seg å være til stor gagn for indisk botanikk.

Kurz ble ofte sendt på botaniske forskings- og innsamlingsoppdrag. Han utforsket i Burma og Pegu, og tilbragte tre måneder på Andamanøyene, hvorom han utarbeidet en omfattende beretning i 1870.

Et av hans spesialfelter var bananslekten (musa).

Planten Hydnocarpus kurzii, som vokser i India og i Burma, ble oppkalt til hans ære.

Litteratur 
 Flora: oder, Allgemeine botanische Zeitung. Band 61; S. 114
 Indian Journal of Forestry, Bände 7-9 (1984); S. 135
 Bulletin of the Botanical Survey of India - Band 26 - Seite 159
 https://archive.org/stream/amanualindianti01gambgoog/amanualindianti01gambgoog_djvu.txt
 http://plants.jstor.org/stable/10.5555/al.ap.person.bm000152226
 http://www.senckenberg.de/files/content/forschung/abteilung/botanik/index_collectorum.pdf

Referanser

Tyske botanikere
Personer fra München
Personer fra Augsburg
Fødsler i 1834
Dødsfall i 1878