Mirakelet på Manhattan

Mirakelet på Manhattan, også kjent som Men så kom posten,  (originaltittel: Miracle on 34th Street) er en amerikansk julefilm fra 1947, regissert av George Seaton og produsert av 20th Century Fox. I hovedrollene spiller Maureen O'Hara, John Payne, Edmund Gwenn, Gene Lockhart, Natalie Wood og Porter Hall. Filmen handler om den hyggelige, gamle mannen Kris Kringle som påstår at han er julenissen. Han møter en liten jente som har blitt fortalt av sin mor at julenissen ikke finnes. Etter å ha blitt kjent med Kris, begynner hun likevel å tro at han kanskje forteller sannheten. Manus er skrevet av George Seaton, basert på en historie skrevet av Valentine Davies.

Filmen ble godt mottatt av kritikerne og ble nominert til fire Oscar, hvorav den vant tre, for beste mannlige birolle, beste historie og beste filmatisering. I 2005 ble den utvalgt til bevaring i National Film Registry.

I forbindelse med filmens premiere ble Davies' historie utgitt som en kortroman. Filmen har også blitt spilt inn på nytt fire ganger, inkludert en versjon fra 1994, med Richard Attenborough i hovedrollen, som John Hughes produserte og skrev manuset til.

Handling 
Den skilte kvinnen Doris Walker (Maureen O'Hara) lærer datteren Susan (Natalie Wood) at hverken julenissen eller eventyr er ekte, slik at hun skal ha et realistisk syn på livet. Naboen Fred Gaily (John Payne) tar Susan med for å hilse på Kris Kringle (Edmund Gwenn), den nye julenissen som er ansatt på varehuset Macy's, der Doris arbeider. Etter møtet begynner Susan å lure stadig mer på om julenissen likevel kan finnes. Kris blir også populær blant de vanlige kundene på varehuset, ettersom han forteller foreldre hvor de kan kjøpe lekene til barna billigst, selv om dette ofte medfører at han sender kundene til konkurrerende varehus. R.H. Macy (Harry Antrim) innser at dette kan gjøre kundene mer positive til dem, noe som vil bidra til økt salg, og lar Kris fortsette. 

Doris blir bekymret da det viser seg at Kris selv er overbevist om at han er den virkelige julenissen og lar dr. Granville Sawyer (Porter Hall), psykologen på Macy's, utføre en psykologisk undersøkelse av ham. Til tross for at Kris med letthet består den psykologiske undersøkelsen, mener Sawyer at han kan bli farlig dersom noen utfordrer overbevisningen hans. Det blir bestemt at Kris skal flytte inn til Fred, som han har fått god kontakt med. Kris får også et stadig tettere forhold til Susan, som betror seg til ham at hun ønsker seg et hus til seg og moren til jul. En dag Kris spiser lunsj med sin unge kollega Alfred (Alvin Greenman), får han vite at Alfred har daglige samtaler med Sawyer. Alfred får stor glede av være julenisse og dele ut gaver til barna på et lokalt YMCA, noe Sawyer mener handler om et skyldkompleks. Kris konfronterer Sawyer, som insisterer på at Alfred er mistilpasset. Det ender med at Kris slår Sawyer i hodet med stokken sin. Sawyer sørger da for at Kris blir innlagt på psykriatisk sykehus. 

Kris tror feilaktig at Doris var innblandet i at han ble innlagt og gjør det med vilje dårlig på den innledende vurderingen. Etter at Fred forklarer hva som skjedd, går Kris med på at Fred, som er advokat, skal representere ham i retten. Fred har som mål å bevise at Kris er den virkelige julenissen og dermed ikke er gal. Da Susan skriver et brev til Kris, adressert til tinghuset, får de postansatte en idé om hvordan de kan bli kvitt de mange tusen brevene som sendes til julenissen. Neste dag blir all post adressert til julenissen levert til rettssalen. Fred argumenterer for at postvesenet, en statlig organisasjon, har fastslått at Kris er den ekte julenissen, noe dommeren (Gene Lockhart) aksepterer og avviser saken. Første juledag blir Doris, Susan og Fred invitert på julefest av Kris. På vei hjem igjen ender opp i et hus nøyaktig likt det som Susan ønsket seg. Kris er ikke der, men en spaserstokk, som ser ut som den han har, står igjen.

Medvirkende 
 Maureen O'Hara som Doris Walker
 John Payne som Frederick M. «Fred» Gailey
 Edmund Gwenn som Kris Kringle
 Gene Lockhart som dommer Henry X. Harper
 Natalie Wood som Susan Walker
 Porter Hall som dr. Granville Sawyer
 William Frawley som Charlie Halloran
 Jerome Cowan som statsadvokat Thomas Mara
 Philip Tonge som Julian Shellhammer

Utgivelse

Anmeldelser 
Filmen ble kåret til en av årets ti beste filmer av både The Film Daily og The New York Times. I ettertid regnes den også av mange som en av de beste filmene fra 1947. Variety mente at filmen ville få dem som ikke trodde på julenissen til å begynne å tro. Anmelderen roste også skuespillerprestasjonene og mente at Gwenns rolletolking var hans hittil beste. Bosley Crowther i The New York Times var også svært positiv og mente at den muligens var årets beste komedie. Han syntes filmens originalitet og sjarme lå i at den gjorde narr av kommersialisme. Videre mente Crowther at Gwenn spilte så godt at dersom den ekte julenissen pensjonerte seg, ville han være en passende arvtaker.

Priser og nominasjoner

I ettertid  
Mirakelet på Manhattan ble utvalgt til bevaring i National Film Registry i 2005. Den er på 9.-plass på Det amerikanske filminstituttets liste over de 100 mest inspirerende amerikanske filmene. I tillegg er den på 5.-plass i sjangeren fantasy på listen over de ti beste filmene i ti ulike sjangere.

Referanser

Eksterne lenker 

 

Streaming
 Mirakelet på Manhattan på Lux Radio Theatre, 22. desember 1947
 Mirakelet på Manhattan på Screen Directors Playhouse, 23. desember 1949
 Mirakelet på Manhattan på Screen Directors Playhouse, 21. desember 1950
 Mirakelet på Manhattan på Lux Radio Theatre, 21. desember 1954

Filmer fra 1947
Julefilmer fra USA
Fantasyfilmer fra USA
Filmkomedier fra USA
Filmer med en Oscar-vinnende mannlig birolle
Oscar-vinnere (filmatisering)
Sort-hvitt-filmer
Engelskspråklige filmer
Filmer bevart i USAs nasjonale filmregister