Ányos Jedlik

Ányos István Jedlik (ungarsk: Jedlik Ányos István, slovakisk: Štefan Anián Jedlík og latinsk: Stephanus Anianus Jedlik) (født 11. januar 1800 og død 13. desember 1895) var en ungarsk oppfinner, ingeniør, fysiker, professor i mekanikk og fysikk, rektor ved Det tekniske universitetet i Budapest og benediktinerprest. Han var også medlem av Det ungarske vitenskapsakademiet, og forfatter av en rekke bøker. Han regnes i Ungarn og i Slovakia å være den ukjente oppfinneren av elektriske generatorer og -motorer.

Bakgrunn og utdannelse 
Jedlik ble født i Szímő i Kongedømmet Ungarn (i dag Zemné i Slovakia). Hans mor var fra en ungarsk adelsfamilie, mens hans fars familie var av slovakisk opprinnelse som i 1720 flyttet fra Liptó fylke (nå Liptov) til Szímő.

Jedliks utdanning begynte på videregående skole i Nagyszombat (i dag Trnava) og senere Pressburg (i dag Bratislava). I 1817 ble han benediktinerprest og fra da av fortsatte han sine studier ved skolene tilhørende denne munkeordenen, hvor han ble kjent under det latinske navnet (latinsk navn: Stephanus Anianus Jedlik). Han foreleste ved Benedikterskoler opp til 1839, deretter var han de neste 40 år ansatt ved Det tekniske universitet i Budapest, institutt for fysikk og mekanikk. Han kom til å spille en viktig rolle for å skape en ny generasjon av fysikere i Ungarn. Han ble dekan ved Det filosofiske fakultet i 1848, og fra 1863 var han rektor ved Universitetet. Fra 1858 var han en medlem av Det ungarske vitenskapsakademiet, fra 1873 som æresmedlem. Etter sin avgang fortsatte han å arbeide, og tilbrakte sine siste år i fullstendig isolasjon i klosteret i Győr, hvor han også døde.

Arbeid og virke

Oppfinnelse av elektriske roterende innretninger og dynamoer 

I 1827 startet Jedlik eksperimenter med elektromagnetiske roterende innretninger som han kalte «lyn-magnetisk selvrotorer». I 1828 demonstrerte han den første enheten som inneholdt de tre hoveddelene som finnes i praktiske likestrømsmotorer:  stator, rotor og kommutator.

I prototypen var både den stasjonære (statoren) og den roterende delen (rotoren)  elektromagneter. Den første roterende innretningen som ble bygget i 1828, samt Jedliks tilhørende instruksjoner oppbevares på Kunstindustrimuseet i Budapest, og fungerer fortsatt. Det kan tenkes at han konstruerte den aller første elektriske maskin med elektromagneter og kommutator. Imidlertid rapportert Jedlik om sin oppfinnelse først flere tiår senere, slik at det virkelige årstallet er derfor usikkert.

Han var på flere måter forut for sin samtid med sitt vitenskapelige arbeid, men han nevnte ikke sin kanskje viktigste viktigste oppfinnelse, hans prototype på en dynamo før i 1856. Denne ble ikke nevnt før i 1861 da han nevnte den skriftlig i en inventarliste ved universitetet. 

Selv om denne dokumentarlisten kan være et bevis for at Jedlik virkelig konstruerte den første dynamo, er oppfinnelsen av dynamo knyttet til den franske instrumentmakeren Hippolyte Pixii (1808–1835) som i 1832 bygget en enkel innretning som genererte vekselstrøm.  

Han formulerte begrepet «selvmagnetiserende dynamo» i 1861, seks år før Ernst Werner von Siemens og Charles Wheatstone.

Likeledes holdes den britiske vitenskapsmannen Peter Barlow (1776-1862) for å være den første til å konstruere en roterende innretning drevet av elektrisitet. Dette skjedde i 1822. Imidlertid holdes den tyske-jødiske ingeniøren og fysikeren Moritz Hermann von Jacobi (1801-1874)  for å være den første til å lage en praktisk anvendbar elektrisk motor. I 1838 lyktes han med å lage en motor som utviklet 300 W, betydelig mer enn alle andre forsøk frem til da.

Andre oppfinnelser 

Jedlik var også en produktiv forfatter. I 1845 var han den første universitetsprofessor i kongedømmet Ungarn som begynte å undervise sine studenter på ungarsk i stedet for latin. Hans fetter Gergely Czuczor, som var ungarsk lingvist, ba ham om å skape en ungarsk teknisk vokabular i fysikk, dermed ble han en av grunnleggerne for dette.

I 1850 foretok han optisk og bølge-mekaniske eksperimenter, og på begynnelsen av 1860-tallet konstruerte han et optisk gitter.

I 1863 oppdaget han muligheten for spenningsoppbygging og i 1868 viste det med en «rørformet spenningsgenerator», som ble vist på Verdensutstillingen i Wien i 1873. Dette var en tidlig form for impulsgenerator som i dag er i bruk innenfor elektroteknisk forskning og utvikling. Juryen for verdensutstillingen tildelte spenningsmultiplikatoren med kondensatorer i seriekobling premie «for utvikling». Med dette oppsettet av kondensatorer i serie, hadde Jedlik utviklet prinsippet om ladningsoppbygging ved kaskade kobling.

Jedlik regnes også for å være oppfinneren av leskedrikk med kullsyre.

Bibliografi 

Følgende verker av Jedlik er oppgitt av det ungarske elektrotekniske biblioteket:
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 ibid., pp. 256–258

Priser og utmerkelser (utvalg) 

 1855 – bronse på Verdensutstillingen i Paris
 1858 – fullverdig medlem av Det ungarske vitenskapsakademiet
 1863 – medlem av Royal Society
 1867 – kongelig rådgiver
 1873 – æresmedlem av det ungarske vitenskapsakademiet
 1879 – Orden der Eisernen Krone (Østerrike)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Jedlik hedret på en ungarsk mynt
 enkel demonstrasjon av Jedliks elektriske maskin

Ungarske ingeniører
Ungarske fysikere
Benediktinere