Adaloald

Adaloald (født 602, død 626) var konge i Det langobardiske kongerike i Italia fra 616 til 626. Han var sønn av kong Agilulf og hans dronning Theodelinda. Adaloald og hans far tilhørte den langobardiske Beleos-slekten, og gjennom sin mor som var datter av kong Garibald I av Bayern tilhørte han også det bayerske agilulfing-dynastiet.

Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok Germania fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere. På Adaloalds tid var de etablert som herskere over store deler av Italia i det vakuum som hadde oppstått etter Vest-Romerrikets fall på 470-tallet og østgoternes knusende nederlag rundt 550.

Adaloalds mor, dronning Theodelinda – og etter hvert også kong Agilulf, var katolikker og Adaloald ble også døpt kort tid etter sin fødsel i 602. Pave Gregor I den store var til stede ved dåpen, og han støttet Theodelindas arbeid for å få langobardene til å konvertere til den katolske troen. Tradisjonelt var imdlertid flertallet av langobardene arianske kristne. 
På tross av de religiøse motsetningene ble likevel Adaloald medkonge, og han ble hyllet på tradisjonelt vis med å bli løftet på skjold av krigerne på sin fars anmodning i 604 da han bare var to år gammel. Da han ble enekonge som tenåring regjerte han med sin mor som regent.

Adaloald ble sinnssyk og mistet støtten fra adelen. Han ble avsatt i 626 av Arioald, en annen langobardisk adelsmann fra Torino som var gift med kongens søster Gundeberga og som var fiendtlig innstilt til den katolske kirke. Adaloald døde på mystisk vis i Ravenna kort tid etter.

Referanser

Eksterne lenker
 Origo Gentis Langobardum, engelsk og latinsk tekst
 Paulus Diaconus, Historia Langobardum, engelsk tekst

Langobardiske konger
Fødsler i 602
Dødsfall i 626