Jørgen Nordvik

Jørgen Kornelius Nordvik (født 28. november 1895, død 21. juli 1977) var en norsk jurist som ble innsatt som riksadvokat av Quisling-regjeringen i 1941.

Før andre verdenskrig arbeidet han som advokat på Lillehammer. Han deltok som vernepliktig offiser i motstanden mot den tyske invasjonen i 1940, blant annet i kamp i nærheten av Høytorp fort. Han hadde vært medlem av Nasjonal Samling siden 1930-årene. I februar 1941 ble han innsatt av Quisling-regjeringen som riksadvokat, et embete han hadde til frigjøringen i mai 1945. Han etterfulgte Haakon Sund (1873-1965), som var blitt avsatt av NS-regjeringen samme år. Ifølge Norsk krigsleksikon førte Nordvik «en overveiende saklig linje» som leder av landets påtalemyndighet under krigen, og motsatte seg ved minst én anledning krav om dødsstraff fra den politiske NS-ledelsen.

Under landssvikoppgjøret ble han i 1949 dømt til 14 års tvangsarbeid og fradømt retten til å praktisere som sakfører i 10 år og vanlig rettighetstap i 10 år. Han ble også fradømt stillingen som sekondløytnant i Feltartilleriet. Han ble løslatt i 1951.

Han var gift med Eli Sophie Quisling (1897-1982), en kusine av Vidkun Quisling. Ekteskapet oppløst.  Deretter gift med Jane Mohr (1915-2008).

Referanser 

Personer fra Oslo
Norske jurister
Nordmenn fra andre verdenskrig
Norsk militært personell under andre verdenskrig
Medlemmer av Nasjonal Samling
Nordmenn dømt i landssvikoppgjøret etter krigen