Makroøkologi

Makroøkologi er et felt innenfor økologi som omhandler forholdet mellom forskjellige arter på en stor skala, som prøver å karakterisere og forklare statistiske mønstre i mengde, distribusjon og mangfold av arter. Begrepet ble først brukt i 1989 av James Brown ved University of New Mexico og Brian Maurer ved Michigan State University i en rapport utgitt i tidsskriftet InScience.
 
Makroøkologi er basert på ideen om å studere økosystemer ved å bruke en ovenfra-tilnærming. Det søker kunnskap gjennom studiet av egenskapene til systemet som helhet. Kevin Gaston og Tim Blackburn bruker metaforen «å ikke se skogen for bare trær».

Makroøkologi viser hvordan global utvikling med klimaendringer påvirker dyre- og planteliv. Typiske økologiske spørsmål som kan studeres gjennom teknikker i makroøkologi inkluderer spørsmål om artsrikdom, breddegradsoverganger i artsmangfold, arts-områdekurve, rekkeviddestørrelse, kroppsstørrelse, og størrelse på artsbestander. For eksempel har forholdet mellom bestandsstørrelse og leveområde fått mye oppmerksomhet. Dette dreier seg om hvorfor arter som opprettholder store lokale bestandsstørrelser har en tendens til å være utbredt, mens arter som er i en mindre bestand har en tendens til å ha begrensede områder.

Referanser 

Økologi