De katolske monarker

De katolske monarker (spansk: Reyes Católicos) eller de katolske majesteter var en tittel som ble tildelt Isabella I av Castilla og Ferdinand II av Aragón da de forente sine to kongeriker ved ekteskap (personalunion). Pave Alexander VI ga dem denne tittelen som kompensasjon for allerede å ha gitt tittelen «den mest kristne» til kongen av Frankrike.

Ved ekteskapet ble det også gitt pavelig dispensasjon for deres blodsslektskap ved pave Sixtus IV. Begge var av slekten Trastámara og var tremenninger da de nedstammet fra Johan I av Castilla.

De ble gift den 19. oktober 1469 i byen Valladolid. Isabella var da 18 år gammel og Ferdinand et år yngre. Ekteskapet var politisk da det forente deres kroner under samme familie, og historikere har tradisjonelt ansett at foreningen av Spania i all vesentlighet kan spores tilbake til dette ekteskapet. 

Nyere historieforskning har påpekt at under deres styre var Spania fortsatt et sammensatt og kombinert monarki, bestående av Castilla og Aragón, som i stor grad forble adskilte enheter i flere tiår.

Tittelen «katolske majesteter» ble gitt til dem av pave Alexander VI i 1496, og var ikke utelukkende en hedersbetegnelse, men også forpliktelse ved at de skulle forsvare den katolske tro og dogmer i sine riker. 

I deres tid og i den katolske tros navn ble det opprette en domstol, inkvisisjonen, som hadde som oppdrag å forfølge og straffe alle falske kristne, kjettere, jøder og muslimer.

Litteratur 
 Elliott, J.H. (1963): Imperial Spain, 1469-1716 (Pelican 1970)
 Edwards, John (2005): Ferdinand and Isabella: Profiles in Power. Pearson Education. New York, New York.
 Edwards, John (2000): The Spain of the Catholic Monarchs. Blackwell Publishers. Massachusetts.
 Kamen, Henry (1991): Spain: 1469-1714 A Society of Conflict. Longman. New York, New York.

Eksterne lenker 
 The Golden Age: Ferdinand and Isabella, Country Studies

Spanias historie
Inkvisisjonen