Lakhmider

Lakhmider (arabisk: ) var et arabisk folk opprinnelig fra den sørlige delen av Den arabiske halvøy og opprettet et småkongedømme i sørlige Irak rundt 300 og som varte til 602 da det ble annekter av det persiske sasanideriket. Kongeriket var konsentrert rundt hovedstaden Al-Hira som ble opprettet i 266. Poeter beskrev den som et jordisk paradis, og henviste til byens behagelige klima og skjønnhet. Det arabiske alfabet hadde delvis sitt opphav i Al-Hira. Dette kongeriket fungerte som en buffersone mellom Arabia og Perserriket, og forhindret at arabiske beduinstammer herjet på persiske områder.

Lakhmidenes kongerike ble grunnlagt av lakhumstammen som utvandret fra Jemen på 100-tallet og ble styrt av Banu Lakhm, derav rikets navn. Grunnleggeren av kongedynastiet var 'Amr. Han hadde en sønn ved navn Imru' al-Qais (ikke til å forveksles med poeten Imru' al-Qais som levde på 500-tallet) som det hevdes konverterte til kristendommen.

Ruinene i al-Hirah er i dag lokalisert 3 km sør for byen Kufa ved vestbredden av elven Eufrat. Deres etterkommere er i dag mandharisere som spredt i muslimske land som Oman, Irak og De forente arabiske emirater; na'amanisere, en annen arabisk stamme i Oman, og flere andre arabiske stammer og familier. Alle disse nevnte stammene tilhører enten islamske retningene ibadi eller sunni. En del etterkommere er også de mektige drusiske kongefamilien til Talal Arslan, leder av et politisk pari i Libanon.

Referanser

Litteratur 
 Bosworth, Clifford Edmund, red. (1999): The History of Al-Ṭabarī, V: The Sāsānids, the Byzantines, the Lakhmids, and Yemen. State University of New York Press. ISBN 978-0-7914-4355-2, s. 370–371.
 Martindale, John R.; Jones, A.H.M.; Morris, John (1992): The Prosopography of the Later Roman Empire: III: AD 527–641, Cambridge University Press, ISBN 0-521-20160-8, s. 258.

Arabiske grupper