Khan Abdul Ghaffar Khan

Khan Abdul Ghaffar Khan (pashto/urdu: خان عبد الغفار خان; født ca. 1890 i Hashtnagar, Utmanzai, Peshawar, Britisk India, død 20. januar 1988 i Peshawar, Pakistan) var en pashtunsk politiker og spirituell leder kjent for sin ikke-voldelige motstand mot britisk styre i India. Khan var livslang pasifist,  troende muslim og alliert med Mahatma Gandhi.

Etter å ha vært vitne til hvor samtlige opprør mot britiske Raj, besluttet han at sosial aktivisme og reformer ville være mer hensiktsmessig for pashtunere. Det førte til sist til opprettelsen av bevegelsen Khudai Khidmatgar («Guds tjenere»). Da bevegelsen fikk en viss suksess, ble de slått hardt ned på og Ghaffar Khan og hans tilhengere ble sendt i landflyktighet. Det var på dette stadiet på slutten av 1920-tallet at han dannet en allianse med Mahatma Gandhi og det indiske Kongresspartiet som varte fram til delingen av India i 1947.

Etter delingen ble Ghaffar Khan hyppig arrestert av de pakistanske myndighetene delvis for hans tilknytning til India og delvis for hans opposisjon til myndighetens autoritære tendenser. Han tilbrakte det meste av 1960- og 1970-tallet enten i fengsel eller i landflyktighet.

I 1985 ble han nominert for Nobels fredspris. I 1987 ble han den første person uten indisk statsborgerskap som ble belønnet med Bharat Ratna, Indias fremste sivile utmerkelse. Ved hans død i 1988 ble han etter eget ønske gravlagt i Jalalabad. Til tross for store kamper på denne tiden, gikk begge parter med på våpenhvile for å tillate at han ble gravlagt.

Referanser

Eksterne lenker 
 Khan Abdul Ghaffar Khan, biografi på Afghan Wiki

Pakistanske politikere
Personer fra Khyber Pakhtunkhwa
Pasifister