Symfoni nr. 6 (Haydn)

Symfoni nr. 6 i D-dur (Hoboken 1/6) er en tidlig symfoni skrevet av Joseph Haydn og den første han skreiv etter han ble tilsatt ved hoffet til Esterházy. Det er den første av tre som er kjennetegnet av uvanlig virtuositet for hele orkesteret. Han ble populært kalt Le matin (Morgen).

Bakgrunn og instrumentering
Haydn skreiv denne, den første symfonien hans for den nye arbeidsgiveren prins Nikolaus Eszterházy, våren 1761, kort tid etter han ble tilsatt ved hoffet. Familien Eszterházy hadde et glimrende kammerorkester og med det første bidraget for det i symfonisjangeren, utnyttet Haydn talentene deres til det fulle. Haydn brukte her bevisst den kjente tradisjonen fra concerto grosso, som en finn eksempel på fra i verkene til Antonio Vivaldi, Giuseppe Tartini og Tomaso Albinoni som da var på moten ved hoff rundt om i Europa. Alle tre symfoniene (nr. 6, 7 og 8) har lange solopassasjer for blåsere, horn og strykere, inkludert sjeldne soloer for kontrabass og fagott i den tredje satsen. Verket er instrumentert for fløyte, 2 oboer, fagott, 2 horn i D, fiolin I, fiolin II, bratsj, cello, kontrabass og cembalo ad libitum.

Det er ofte indikert at motivasjonen til Haydn var å glede både den nye arbeidsgiverne (ved å lage en referanse til en kjent og populær tradisjon) og, kanskje viktigere, glede musikerne som han trengte velvilje hos. Typisk for denne perioden var at musikere som framførte utfordrende soloparti eller viste uvanlig virtuositet, fikk prispenger for dette. Ved å la alle musikerne få vise virtuositeten sin, spredde han bokstavelig talt rikdommen.

Kallenavn (Le matin)
Kallenavnet på symfonien, som ikke ble laget av Haydn, kommer av den langsomme introduksjonen i åpningssatsen, som skal førestilt en soloppgang. Resten av verket er abstrakt, som de andre symfoniene i serien. Siden den første satsen i denne symfonien ga disse assosiasjonene ble derimot de to andre raskt kalt «middag» og «kveld».

Satser
Adagio, 4/4 - Allegro, 3/4
Adagio, 4/4 - Andante, 3/4 - Adagio, 4/4
Menuett e Trio, 3/4
Finale: Allegro, 2/4

Referanser

Symfoni 006
Musikk i 1761