Gruveslanger

Se tekst

Gruveslanger eller grubeormer er en undergruppe av hoggormfamilien.

Kjennetegn 
De kjennetegnes ved at de har et varmefølsomt sansesystem med sansecellene samlet i et par groper på hver side av snuten, mellom øynene og neseborene. De bruker de varmefølsomme gropene for å spore opp varmblodige byttedyr (i all hovedsak smågnagere) om natten. I sin mest utviklede form tillater de slangene å «se» byttet selv i stummende mørke. Som alle hoggormer har gruveslangene giftig bitt.

Utbredelse 
Per i dag er det 151 anerkjente arter fordelt på 18 slekter. Gruppen har sin største utbredelse i Amerika med 97 arter i 11 slekter. I denne verdensdelen finnes de fra sørlige Canada til sørlige Argentina. I Asia finnes til sammen 54 arter fordelt på 11 slekter. Her finnes de fra Japan og Sør-Sibir vestover til Aserbajdsjan og Iran og sørover til Sri Lanka og den sørøstasiatiske øyverden. En av de asiatiske artene, halysslange (Gloydius halys), har en utbredelse som strekker seg inn i den aller østligste delen av Europa. Gruveslanger er de eneste hoggormene som finnes naturlig utbredt på de amerikanske kontinentene, og omfatter blant andre klapperslanger, mokasinslanger og lanseslanger.

Habitater 
De lever i mange habitater; sideruller (Crotalus cerastes) er et ørkendyr, mens bushmaster (Lachesis muta) forekommer i tropisk regnskog. Både Crotalus triseriatus i Mexico og Gloydius strauchi i Kina er funnet i fjellene over 4000 moh. Gruveslanger er stort sett mark- eller trelevende, men det finnes også en halvakvatisk art, vannmokasinslange (Agkistrodon piscivorus).

Slekter 
 Agkistrodon, Palisot de Beauvois, 1799
 Atropoides, Werman, 1992
 Bothriechis, Peters, 1859
 Bothriopsis, Peters, 1861
 Bothrops, Wagler, 1824
 Calloselasma, Cope, 1860
 Cerrophidion, Campbell & Lamar, 1992
 Crotalus, Linné, 1758
 Deinagkistrodon, Gloyd, 1979
 Gloydius, Hoge & Romano-Hoge, 1981
 Hypnale, Fitzinger, 1843
 Lachesis, Daudin, 1803
 Ophryacus, Cope, 1887
 Porthidium, Cope, 1871
 Sistrurus, Garman, 1883
 Trimeresurus, Lacépède, 1804
 Tropidolaemus, Wagler, 1830

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Giftige dyr
Dyr formelt beskrevet av Nicolaus Michael Oppel
Krypdyr formelt beskrevet i 1811