Qatabansk

Qatabansk (eller katabansk) var et semittisk språk som ble talt i oldtidens kongeriket Qataban som lå sentralt i dagens Jemen. Qatabansk er et av de bedre dokumenterte av de gamle sørarabiske språk, undergruppen av sørsemittisk, og attestert fra tiden mellom 500 f.Kr. og 200 e.Kr. 

Omtrent to tusen inskripsjoner er kjent og skrevet i det gamle sørarabiske skriften, kjent som musnad. Disse inskripsjonene finnes hovedsakelig i Wādī Bayhān og Wādī Ḥārib sør-øst for Ma'rib, og fra platået sør for dette området. Qatabanske inskripsjoner øker etter begynnelsen av 300-tallet f.Kr. da sabaerne sluttet å dominere området, og Qataban ble et selvstendig rike.

Qatabansk ble snakket i et område på tvers av kongeriket Qataban så langt som til Jabal al-'Awd (nær Zafar) i sørvest, og det skal vektlegges tillit til greske og latinske skribenter, gikk det så langt som til Bab el-Mandeb ved Rødehavet. På slutten av 100-tallet e.Kr. ble Qataban beseiret av Saba og Hadhramaut avgjørende, og inskripsjonene tok slutt.

Språket som brukes til å skrive inskripsjoner i kongeriket Ausan, kjent som ausansk, er praktisk talt identisk med qatabansk, men det er så dårlig attestert (kun 25 inskripsjoner) at det fortsatt er usikkert om det er en qatabanisk dialekt eller et eget distinkt språk.

Tall 

Qatabansk har en uvanlig form for kardinaltallet «en» – ṭd /, hunkjønn ṭt; dette har ingen kjente beslektninger i noen av de gamle semittiske språkene, selv om det forekommer i moderne sør-arabiske språk (jf. Jibbālī ṭad, hunkjønn ṭit). Qatabansk har også et annet ord for «en», ˤs1tn, som er beslektet med det minaiske ˤs1t  (og med former på akkadisk, ugarittisk og hebraisk). De qatabanske formene for «tre» og «seks» er de samme som de gamle sabaiske ordene: s2lṯ (hunkjønn s2lṯt) og s1dṯ (hunkjønn s1dṯt).

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 «Qatabanian», Glottolog 4.8
 «Qatabanian», Wiktionary.org

Semittiske språk