Ujung Kulon nasjonalpark

Ujung Kulon nasjonalpark (betydning: Vest-enden) er en nasjonalpark som ligger lengst vest på øya Java, i provinsen Banten i Indonesia. Den omfatter også den vulkanske øygruppa Krakatau og andre øyer i Sundastredet, som Panaitan, Handeuleum og Peucang. I Ujung Kulon finnes den største gjenværende lavlands-regnskogen på Java, og parken ble på denne bakgrunn utnevnt som UNESCO verdensarvsted i 1991.

Geografi 
Ujung-Kulon var Indonesias første nasjonalpark. Parken har et areal på 1 206 km², hvorav 443 km² er sjøareal. Mesteparten av parken ligger på ei halvøy som stikker ut i Indiahavet. Da vulkanen på Krakatau eksploderte i 1883 laget den en tsunami som ødela landsbyer og avlinger på halvøya, og dekte hele området med et lag vulkansk aske på rundt . Dette førte til hele befolkningen på halvøya ble evakuert, og på den måten ble den et tilfluktssted for mye av Javas flora og fauna. Halvøya inneholder i dag mesteparten av den gjenværende lavlandsskogen på øya.

Økologi 
Nasjonalparken er i dag det ene av kun to steder hvor det kritisk utryddingstruede Javaneshornet finnes. En bestand på femti til seksti dyr er hjemmehørende i Ujung Kulon, mens en mindre bestand på 10 eller mindre finnes i Cat Tien nasjonalpark i Vietnam. 

I parken finnes 57 sjeldne plantearter. Blant de 35 pattedyrartene er banteng, sølvgibbon, javalangur, krabbemakak, leopard, malayisk vannmoskusdyr og rusahjort. Det finnes også 72 arter med krypdyr og amfibier og 240 fuglearter.

Vern 
Deler av dagens nasjonalpark og verdensarvsted har vært vernet siden tidlig på 1900-tallet. Karakatau-øya ble utnevnt til naturreservat i 1921, fulgt av naturreservatene Pulau Panaitan og Pulau Peucang i 1937. Ujung Kulon naturreservat ble etablert i 1958, og Gunung Honje naturreservat i 1967. Ujung Kulon nasjonalpark ble så opprettet i 1992.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Verdensarven i Indonesia
Nasjonalparker i Asia
Verneområder opprettet i 1992
Banten