Harlan Fiske Stone

Harlan Fiske Stone (født 11. oktober 1872 i Chesterfield i New Hampshire, død 22. april 1946 i Washington, D.C.) var en amerikansk advokat, politiker og høyesterettsdommer som var mest kjent for å være landets henholdsvis 52. justisminister under president Calvin Coolidge og som landets 12. høyesterettsjustitiarius under president Franklin D. Roosevelt.

Biografi 
Stone startet sin karriere med å studere ved Amherst College i Massachusetts, hvor han i 1894 ble uteksaminert med en bachelorgrad. Han tilbrakte deretter ett år som vikarlærer ved Newburyport High School (New York) i perioden 1894 til 1895. Etter dette var han fra 1895 til 1896 ansatt som historielærer ved Adelphi Academy i New York, før han tok sin Master of Arts ved Amherst College i 1897. Stone studerte også ved Columbia Law School i perioden 1895 til 1898, hvor han fikk LL.B. og ble tatt opp i New York bar i 1898. Like etter fikk han arbeid i advokatselskapet Satterlee, Sullivan & Stone, før han senere ble tatt opp som partner hos Sullivan & Cromwell. Fra 1899 til 1902 var han rettslærer ved Columbia Law School, og fra 1902 ble han også professor ved samme skole, en stilling han beholdt frem til 1905. Han var for øvrig også dekan ved skolens juridiske fakultet i perioden 1910 til 1923.

Justisminister 
Den 7. april 1924 ble Stone utnevnt til landets neste justisminister av president Calvin Coolidge som etterfølger til den kontroversielle justisministeren Harry M. Daugherty. Coolidge var for øvrig klassekamerat av Stone da de begge gikk ved Amherst College. Som justisminister var Stone blant annet ansvarlig for ansettelsen av J. Edgar Hoover til lederstillingen ved Department of Justice's Bureau of Investigation, som senere skiftet navn til Federal Bureau of Investigation (FBI). Stone trakk seg fra stillingen allerede i begynnelsen av mai 1925 og ble i februar året etter utnevnt til meddommer ved USAs høyesterett av president Coolidge, som erstatning for avtroppende Joseph McKenna.

Høyesterett 
I perioden 1932 til 1937 ble Stone sammen med dommerkollegene Louis Dembitz Brandeis og Benjamin N. Cardozo (den liberale fraksjonen) kalt «De tre musketerer» fra høyesteretten. Disse tre stod aktivt frem som tilhengere av Franklin D. Roosevelts New Deal-programmer. I løpet av denne tiden var Stone også forfatter av flere viktige domsslutninger om arbeid- og forretningsjuss. Som følge av sin støtte til New Deal-programmene ble han i midten av juni 1941 utnevnt til landets neste høyesterettsjustitiarius av president Roosevelt som erstatter av Charles Evans Hughes. Denne beslutningen ble bekreftet gjennom Senatet i slutten av juni, slik at han fra juli 1941 og helt frem til sin død forble i embetet som høyesterettsjustitiarius.

Harlan Fiske Stone døde av hjerneblødning under rettsopplesning av åpningstalen til Girouard v. United States den 22. april 1946, og er til dags dato den eneste høyesterettsdommeren som har omkommet under et åpent rettsmøte. Han var i ly av sitt embete forstaver ved presidenteden både for Franklin D. Roosevelt og for Harry S. Truman

Referanser

Litteratur 
 
 
 
 
 
 Urofsky, Melvin I., Division and Discord: The Supreme Court under Stone and Vinson, 1941-1953 (University of South Carolina Press, 1997) ISBN 1570031207

Eksterne lenker 
 
 Justice.gov – Harlan Fiske Stone, Fifty-Second Attorney General 1924-1925 – Biografien til Stone hos U.S. Department of Justice.
 Millercenter.org – Harlan F. Stone (1924–1925) – Biografien til Stone som justisminister hos Miller Center of Public Affairs.

USAs justisministre
Høyesterettsdommere fra USA
Advokater fra USA
Personer fra Cheshire County i New Hampshire