Jonisk gresk

Jonisk gresk var en gammelgresk dialekt som ble snakket særlig i Jonia på vestkysten av Anatolia og på de fleste øyene i Egeerhavet. Det var nært beslektet med attisk gresk. Ved siden av attisk er jonisk den viktigste litterære dialekten i antikkens Hellas før koinéperioden, «fellesspråket», som ble det felles tale- og administrasjonsspråket i den hellenistiske epoken. Jonisk ble ofte benyttet i epos, skjønt da med innslag av andre dialekter, særlig aiolisk gresk, elegi og jambedikting, samt i eldre prosa, som eksempelvis Herodotos og Hippokrates.

Historie 
Jonisk dialekt synes å ha spredt seg fra det greske fastlandet over Egeerhavet på den tiden da den doriske innflytelsen begynte å gjøre seg gjeldende, en gang rundt 1000-tallet f.Kr.

Mot slutten av de mørke århundrer i Hellas på 400-tallet f.Kr. utgjorde vestkysten av Anatolia, sammen med øyene Khíos og Samos, hovedområdet for jonisk gresk. Den joniske dialekten ble også snakket på øyene over det sentrale Egeerhavet og på den store øya Euboea som lå nært inntil det greske fastlandet og nord for Athen. Dialekten ble snart spredt av jonisk kolonisering til områder i den nordlige delen av Egeerhavet, Svartehavet og til den vestlige delen av Middelhavet.

Den joniske dialekten er generelt oppdelt i to betydelige tidsepoker, gammeljonisk og nyjonisk. Overgangen mellom de to er ikke klart definert, men en gang rundt 600 f.Kr. er et godt anslag.

Eposene til Homer, Iliaden, Odysseen, og de homeriske hymnene, og tekstene til Hesiod ble alle skrevet i en litterær dialekt som kalles for homerisk gresk eller episk gresk, og besto hovedsakelig av gammeljonisk, men med en del lån fra den aiolisk dialekten i nord. Poeten Arkhilokhos fra øya Paros skrev på sen gammeljonisk.

De mest kjente av de nyjoniske forfatterne var Anakreon, Theognis, Herodotos, Hippokrates, og i romersk tid, Aretaios, Arrianos, og Lukianos.

Jonisk skaffet seg prestisje blant gresktalende grunnet av dets tilknytning til språket som ble benyttet av både Homer og Herodotos, og det nær lingvistiske slektskapet til den attiske dialekten som ble snakket Athen. Det ble ytterligere forsterket av skrevereformen som ble igangsatt i Athen i 403 f.Kr. hvor det gamle attiske alfabetet ble erstattet av det joniske alfabetet, slik som det ble benyttet i byen Miletos. Dette alfabetet ble til sist standardalfabetet, og dets bruk ble ensartet og uforanderlig i løpet av koinetiden. Det var også dette alfabetet som ble benyttet i de kristne evangeliene og Apostlenes gjerninger.

Fonologi

Vokaler 
Urgresk ā → jonisk ē. — dorisk, aiolisk: ā består. — attisk: ā etter e, i, r, men ē andre steder.
 Attisk νεᾱνίᾱς — jonisk νεηνίης "ung mann"
 Opprinnelig og dorisk ἁ (ᾱ) → attisk-jonisk ἡ "det" (hunkjønn entall)
 Opprinnelig og dorisk μᾱτηρ → attisk-jonisk μητήρ «mor»

Urgresk e, o → jonisk ei, ou: Kompensasjonsforlengelse etter tap av w i sekvensene enw-, erw-, onw-, orw-. — attisk: e, o er ikke forlenget.
 Urgresk κόρϝᾱ → attisk κόρη — jonisk κούρη «pike»
 *ὄρϝος → ὄρος — οὔρος «fjell»
 *ξένϝος → ξένος — ξεῖνος «gjest, fremmed»

Jonisk fjerner tidvis innledende aspirasjon (urgresk hV- → jonisk V-).
 Urgresk *hāwéli-os → attisk hēlios — homersk (tidlig jonisk) ēélios «sol»

Jonisk kontraherer mindre ofte enn attisk.
 Jonisk γένεα — attisk γένη «familie»

Konsonanter 
Urgresk kʷ før a, o → jonisk k. — attisk p.
 Urgresk *ὀκϝω → jonisk ὄκως — attisk ὅπως «på hvilken måte»

Urgresk ky, khy → jonisk ss. — attisk tt. Dette joniske trekket ble videreført koinegresk.
 Urgresk τάκι̯ω → jonisk τάσσω — attisk τάττω «Jeg ordner»

Grammatikk

Ordorden
 Jonisk hadde en meget analytisk ordorden, kanskje det mest analytiske innenfor de antikke greske dialektene.

Ordliste 
  ábdês  svøpe, plage (Hipponax .98)
  áethlon  (attisk  athlon pris)
 algeíē sykdom  (jamfør attisk  algēdṓn pain) Algophobia
 ámpōtis ebb, bli sugd tilbake, eksempelvis av havet (attisk anápōtis, verb anapínō) (koine, moderne gresk ampotis)
 anou (attisk  ánō, opp)
 Apatoúria panjonisk festival (se også Panionium )
 appallázein (attisk  ekklesiázein samle sammen, beslutte) (dorisk apellazein)
 achántion (attisk  akánthion liten torn akantus)
 báthrakoi (attisk  bátrachoi, frosker) i Pontos babakoi
  broûkos  arter av gresshoppe (attisk akrís) (kypriotisk kall den grønne gresshoppe   broúka)
 byssós (attisk  bythós dybde, bunn, kaos)
 gánnos  Efesos (attisk huaina (glanos Aristoteles.HA594a31.) (frygisk og tsakoniansk ganos
 eídē   (Attic  hýle skog) (aiolisk gresk eide  også) (gresk Eidos)
 enthaûta her (entoutha også) (attisk  entaûtha) (Elis  entaûta)
 ergýlos (attisk ergátēs arbeider)
 hestiâchos  jonisk epitet for Zevs, beslektet med Hestia (oikourós, husholder,  oikônax)
 ēgós  (attisk  eudaímon glad, lykkelig) (Hesychios s.v. )  (τ 114)
 êélios (attisk hḗlios solen) (kretisk abelios)
 Iastí, "den joniske måten" ( , Iáones, jonere; , Iás, eldre navn på Attika, Strabon IX, 1.5 )
 ídē skoglendt fjell (attisk  drymôn óros) (Herodotos 4,109,2) (Idafjellet)
 iētrós,iētēr (attisk iatrós,iatēr lege)
 íkkos (attisk  híppos, hest) (mykensk i-qo )
 kárē hode (vanlig kara) (poetisk kras)
 kithṓn (attisk   khiton)
 koeîn (attisk  noeîn å tenke) noesis
 koîos  (attisk  poîos hvem?)
 kýthrē  (attisk  chýtra  kokegryte)
 mýttax (attisk  pṓgōn skjegg)
 Xouthidai  jonisk fra Xuthos
 odmḗ (attisk  osmḗ scent, smell)
 pēlós  tykk vin, fermentering/gjæring  (attisk πηλός pelós slam/gjørme, silt) (ordtak frase mê dein ton Oinea Pêlea poiein, ikke gjør vin til gjæring, Ath.9.383c, jamfør Demetr.Eloc.171)
 rhêchíê tidevann, lånord til attisk som  rhachía (homerisk, koine, moderne gresk  plêmmurís -ída)
 sabakís (attisk  sathrís forfallen)  Khíos
 skorpízô  spre, splitte (antagelig fra skorpios skorpion og et foreldet verb skerpô, gjennomborre)
 taûuroi (attisk tauroi okse) (ord fra Efesos, ungdommer som fungerte som koppbærere ved den lokale festivalen til Poseidon)
 phoinikḗia grámmata  lydiere og jonere kalte så bokstavene
 chlossós (attisk  ichthús fisk)
  ô oioî utrop av misnøye

Se også 
 Jonere

Referanser

Litteratur 
 Panayotou, A.: A History of Ancient Greek: From the Beginnings to Late Antiquity: Ionic and Attic
 Fisk, Benjamin Franklin: A Grammar of the Greek Language, Ionic Dialect

Gresk
Språk i antikkens Hellas