Georg Kaiser

Friedrich Carl Georg Kaiser (født 25. november 1878 i Magdeburg i Tyskland, død 4. juni 1945 i Ascona i Sveits) var en tysk dramatiker. Han var produktiv og skrev innen mange ulike stiler, men ble kjent som en fremgangsrik ekspresjonistisk dramatiker, og var, sammen med Gerhart Hauptmann, den mest framførte dramatikeren i  Weimarrepublikken. De mest kjente stykkene til Georg Kaiser er Die Bürger von Calais (1913), Von morgens bis mitternachts (1912) og en trilogi som omfatter Die Koralle (1917), Gas (1918), Gas II (1920).

Liv og virke 
I årene 1899–1901 arbeidet Kaiser som kontorist ved AEG i Buenos Aires men ble tvunget til å vende tilbake til Tyskland etter å ha fått malaria. Der ble han innlagt på sanatorium flere ganger. Han giftet seg i 1908 og kunne leve av dramatikken han skrev, men kom stadig i finansielle vanskeligheter og ble dømt til en kortere fengselsstraff for bedrageri i 1921. 

Die Bürger von Calais, som var et historisk antikrigsdrama skrevet i 1913, ble ikke oppført før i 1917. Det ble den første suksessen til Kaiser. Stykket er svært språklig kompakt, med en dialog som omfatter mange følelsesmessige monologer som er inspirert av den poetiske telegramstilen til August Stramm. På samme måte som i de andre verkene til Kaiser fra denne perioden, kan man merke påvirkning fra filosofien til Nietzsche. Det er et ekspresjonistisk forvandlingsdrama der personene er typer og idébærere. Han kalte selv stykkene sine for «tankespill», og kombinasjonen av idealistiske ekstatiske visjoner av menneskelig fullkommenhet og intellektuell formbevissthet er karakteristisk.

Von morgens bis mitternachts, som ble filmatisert av Karlheinz Martin i 1920, ble skrevet i 1912 og første gang fremført i 1917. Det er et av de mest oppsette verkene innen tysk ekspresjonistisk teater, og handler om en kasserer (spilt av Ernst Deutsch i filmen til Martin) i en liten bank i W. (Weimar) som ble oppmerksom på hvor mye makt det ligger i penger av en besøkende rik italiensk kvinne. Han underslår 60 000 mark og rømmer til B. (Berlin), der han forsøker å finne nye opplevelser gjennom sport, romantikk og religion, men ender bare opp med å bli frustrert.

Kaiser sitt drama Nebeneinander fra 1923 hadde premiere i Berlin 3. november 1923, og ble regissert av Berthold Viertel. Med dette stykket fjernet Kaiser seg fra ekspresjonismen i de tidligere verkene. Han bruker en mer avrundet karakterisering og en mer realistisk, men komisk dialog for å fortelle en historie om en idealistisk pantelåner som lider under den tyske hyperinflasjonen på 1920-tallet.

Kaiser samarbeidet med komponisten Kurt Weill under en-akter-operaen Der Protagonist (1926), Der Zar lässt sich photographieren (1928) og Der Silbersee (1933). Etter musikalen Silbersee fikk han utgivelsesforbud av nazistene. I 1938 emigrerte han til Sveits med elskerinnen sin.

Senere videreutviklet han kritikken av den moderne tekniske og kapitalistiske verden som hadde kjennetegnet Gastrilogin. Han begynte deretter å skrive dramatikk på vers med mytologiske tema.

Verk 
 Schellenkönig (1895–96; 1902–03)
 Von morgens bis mitternachts (1912)
 Die Bürger von Calais (1912–13; 1923)
 Der Fall des Schülers Vehgesack (1914)
 Rektor Kleist (1914)
 Die Koralle (1917)
 Gas (1918)
 Die Dornfelds
 Der Protagonist (1920; 1926, libretto til ein opera av Kurt Weill)
 Die jüdische Witwe (1920)
 David und Goliath (192?, komedie i tre akter)
 Der Zar lässt sich photographieren (1927, opera med musikk av Kurt Weill)
 Der Silbersee (1933, musikk av Kurt Weill)
 Der Soldat Tanaka (Zürich, New York 1940, Oprecht Verlag, teaterstykke)
 Das Floß der Medusa (1940–1943)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Dødsfall i 1945
Personer fra Magdeburg
Tyske dramatikere
Migranter fra Nazi-Tyskland
Migranter til Sveits