Asbestfjellene

Asbestfjellene (engelsk: Asbestos Mountains) er en fjellkjede i provinsen Northern Cape i Sør-Afrika. Den strekker seg sør-sørvest fra Kuruman, der området er kjent som Kurumanfjellene, til Prieska. Fjellkjeden ligger om lag 150 km vest for Kimberley og stiger fra Ghaap-platået.  

Fjellene er oppkalt etter asbest som ble utvunnet på 1900-tallet og som finnes som en variant av amfibol kalt blå-asbest (krokidolitt). Sprekk forekommer i fjell som består av skifer, og er knyttet til jaspis og kvartsitt som er rike på magnetitt og brun jernmalm. Geologisk sett hører Asbestfjellene til Griquatown, med samme bergartsammensetning som i sistnevnte by. 

Griquaene, som Griquatown ble oppkalt etter, var et khoikhoi-folk som i 1800 ble ledet av en frigitt slave ved navnet Adam Kok fra Piketberg i Western Cape til foten av Asbestfjellene der de slo seg ned på et sted som heter Klaarwater. Den skotske misjonæren John Campbell (1766–1840) i Sør-Afrika omdøpte stedet til Griquatown i 1813. Misjonsstasjonen ble et viktig sted for ekspedisjoner til interiøret – det var her David Livingstone møtte sin fremtidige kone Mary Moffat, datter av misjonæren Robert Moffat, og William John Burchell besøkte stedet i 1811. 

John Campbell beskrev fjellene i sin bok Travels in South Africa: Undertaken at the request of the Missionary Society: 

Fargevariantene som Campbell fant er navngitt av lapidarer etter deres kattøyeeffekt (chatoyans); «tigerøye», «ørneøye» og «kattøye» er silifisert krokidolitt. 

Wonderwerk Cave ligger nær Kuruman i fjellkjeden og ble bebodd av mennesket i sen yngre steinalder, men langt eldre naturlige objekter (manuports) som ble innført av homininer i Acheuléenkulturen, har blitt funnet på baksiden av hulen.

Gruvedrift 
Gruvedrift i disse fjellene startet for alvor i 1893 da et dagbrudd begynte å produserte 100 tonn materiale. I løpet av 1918 hadde underjordsdrift begynt og spredtliggende gruver måtte oppdages fra Prieska til Kuruman langs fjellkjedens lengde. Møller ble bygget i begge byene. Mellom 1950 og 1960 hadde produksjonene steget til 100 000 tonn, og hver mølle ble drevet uavhengig og størrelsen på deponiene der avgangsmassen ble deponert hadde også økt.

Helsefare 
På tidspunktet for Campbells beskrivelse var effektene ved påvirkning av asbest ukjent. Titusener av gruvearbeidere ble utsatt for fibrene på sine arbeidsplasser, også når vinden blåste over avgangsmassene og tok med seg partikler til deres hjem. På midten av 1950-tallet diagnostiserte legestanden fortsatt asbestose som «metastatisk carcinom fra et ukjent hovedområde». Den resulterende økningen i tilfeller av asbestose og malignt mesoteliom ble oppsiktsvekkende. Senere viste dokumenter at pleural endoteliom først hadde blitt rapportert i 1917, men hadde også da vært ansett som metastatisk. Asbest erstattes nå av keramikk, karbon, metalliske fibre og aramidfibre, som for eksempel twaron eller kevlar. 

David Goldblatt fra Universitetet i Witwatersrand skrev:
 

Green Mountains, som Vermont ble oppkalt etter, ble dannet av de samme geologiske prosessene som stod bak dannelsen av Asbestfjellene – de produserte en overflod av serpentin, som er kilden til krysotil asbest.

Se også 
Gruvedrift i Sør-Afrika

Referanser

Eksterne lenker 
 

Fjellkjeder i Sør-Afrika