Fristaten Oldenburg

Fristaten Oldenburg (tysk: Freistaat Oldenburg) var en tysk stat i Weimarrepublikken (1918–1933), en periode i mellomkrigstiden da Tyskland hadde en skjør demokratisk forfatning, og i likhet med i dag var organisert som en forbundsstat. Fristaten oppstod i 1918 kjølvannet av novemberrevolusjonen, og var etterfølgeren til hertugdømmet Oldenburg. Den opphørte de facto å eksistere i 1934 under nasjonalsosialismens maktovertagelse, men eksisterte formelt inntil 1. november 1946.

Det meste av Fristaten Oldenburg var lokalisert innenfor den prøyssiske provinsen Hannover, og grenset mot denne i alle retninger. To mindre deler befant seg innenfor Rhinprovinsen og provinsen Schleswig-Holstein. Den siste grenset i øst mot Fristaten Mecklenburg-Schwerin.

Mesteparten av Fristaten Oldenburg ble i 1947 innlemmet i Niedersachsen. Den sørlige delen ble innlemmet i  Rheinland-Pfalz, mens den østlige delen ble innlemmet i Mecklenburg-Vorpommern. 

I mai 1939 hadde Fristaten Oldenburg et areal på 5 396 km² og en befolkning på 582 400 innbyggere. 

Weimarrepublikken
Stater og territorier etablert i 1918
Stater og territorier opphørt i 1947