Østgorilla

fjellgorilla
 østlig lavlandsgorilla

Østgorilla (Gorilla beringei) er en art i slekten gorillaer og tilhører familien med store aper. Arten eksisterer som to underarter, og begge er ifølge IUCNs rødliste kritisk truet av utryddelse.

Beskrivelse 
Hunnen veier cirka , mens hannen gjerne veier inntil  og kan bli opp mot  høy. Fjellgorilla-underartene har lang, buskete pels som kan holde på kroppsvarmen i fjellet opptil . Bare ansiktet, hendene og føttene (samt hannens bryst) er hårløse.

Artsinndeling 

 Gorilla, gorillaer
 G. gorilla, vestgorilla
 G. g. gorilla (nominatformen), vestlig lavlandsgorilla
 G. g. diehli, cross-river gorilla
 G. beringei, østgorilla
 G. b. beringei, fjellgorilla
 G. b. graueri, østlig lavlandsgorilla

Utbredelse  
Østlig lavlandsgorilla  forekommer i regnskoger i Kongo-Kinshasas lavland. Fjellgorillaen  forekommer i Virungafjellene som ligger i grenseregionen mellom Kongo-Kinshasa, Rwanda og Uganda. Dessuten finnes en flokk i Bwindi Impenetrable nasjonalpark i Uganda. Den siste populasjonen betraktes av noen enkelte zoologer som en selvstendig underart.

Atferd 

Hvert flokk streifer over et hjemområde på 400-800 hektar som, med unntak av et kjerneområde, kan overlappe med naboflokkens områder. Når det begynner å skumre, slår flokken seg ned for å hvile - voksne hanner på bakken mens hunner og unger ofte lager reir i trær. Hver hunn deler reiret med sin yngste unge. Den dominante sølvryggen er far til de fleste eller alle ungene i flokken. Han gjør seg til for de brunstige hunnene ved å late som om han eter, slå seg på brystet, ule, banke på planter eller hoppe og sparke. Hunner som har fått unger, bytter sjelden hann med mindre maken blir drept. Ungen blir hos moren til hun føder den neste omtrent etter 4 år. Gorillaer lever i faste flokker på opptil 40 dyr, som vanligvis består av en sølvrygg, (eventuelt også hans brødre, far eller sønner), hunner og unger. Enkelte flokker østgorillaer kan besøkes av turister og blir derfor beskyttet, men både de og andre trues stadig av krypskyttere. 

Gorillaer gjesper når de blir engstelige. De unngår vanligvis fare ved å gå stille i gåsegang gjennom den tette skogen – såkalt stille flukt. Gorillaen bjeffer og stirrer når den skal forvare seg. Dersom bjeffing ikke avskrekker angriperen, begynner sølvryggen ofte å ule. Han reiser seg opp, slår seg på brystet med hule håndflater (den nakne huden forsterker lyden) og kaster planter mot angriperen. Hvis dette ikke virker, kan han angripe med et høyt brøl og slå ned eller bite fienden.

Ernæring 
Østgorillaer eter hovedsakelig blader, skudd og stilker, særlig bambus, men også frukt, røtter, myk bark og sopp. Av og til skuffer de opp maur og sluker dem før de rekker å bite.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 ARKive
 Utførlig informasjon på animalinfo.org. Besøkt 20. mai 2013.
 Gorilla:Taxonomy, Morphology, & Ecology. Besøkt 20. mai 2013.

Menneskeaper
Sterkt truede arter på IUCNs rødliste
Dyr formelt beskrevet av Paul Matschie
Pattedyr formelt beskrevet i 1903
Rwandas pattedyr
Den demokratiske republikken Kongos pattedyr
Ugandas pattedyr