Nikolas III

Nicolaus III (født Giovanni Gaetano Orsini omkring 1216 i Roma, død 22. august 1280 i Soriano i nærheten av Viterbo) var pave fra 25. november 1277 til sin død, 22. august 1280.

Han var en romersk adelsmann som tjenestegjorde under åtte paver, blitt gjort til kardinaldiakon med kirken San Nicola in Carcere som titulus av pave Innocens IV (1243–1254), beskytter av fransiskanere av pave Alexander IV (1254–1261), storinkvisitor (Inquisitor Generalis) av pave Urban IV (1261–1264), og etterfulgte pave Johannes XXI etter at den hellige stol sto seks måneder ubesatt i det pavelige valg i 1277. Han vant valget hovedsakelig grunnet sin families innflytelse.

Portretter av Dante 
Dante i Inferno (Helvete), den første delen av Den guddommelige komedie, nevner pave Nicolaus III kort som fordømt til å tilbringe evigheten i tredje Bolgia i åttende sirkel i helvete, reservert for de som har begått simoni, forbrytelsen i å ha kjøpt kirkelige embeter eller posisjoner. I Dantes fortelling er disse plassert med hodet ned i hull mens flammer brenner fotsålene på deres føtter (Canto XIX). I disse hullene var Nicolaus III den fremste synderen, noe som var demonstrert av graden av flammer på føttene hans. I begynnelsen tror Dante at det er pave Bonifatius VIII som blir straffet i helvete, men da forvirringen blir oppklart, forteller Nicolaus til Dante at han forutser fordømmelsen (for simoni) ikke bare for Bonifatius VIII, men også for pave Klemens V, kjent som en enda mer korrupt pave.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Pope Nicholas III hos NewAdvent.org, Catholic Encyclopedia

Paver