Percy Clinton Sydney Smythe

Percy Clinton Sydney Smythe (født 31. august 1780, død 29. mai 1855) var en britisk diplomat, i Norge mest kjent for å ha fremmet britiske interesser i den såkalte Bodøsaken.

Bakgrunn 
Percy Clinton Sydney Smythe kom fra en anglo-irsk adelsfamilie. Han var sønn av Lionel Smythe, 5. viscount Strangford og Mary Eliza Philipse. Han fikk sin utdanning ved Harrow og ble uteksaminert fra Trinity College i Dublin i år 1800. Han gikk inn i det britiske diplomatiet og arvet året etter den irske adelstittelen viscount Strangford. 

I 1817 giftet han seg med Ellen, datter av sir Thomas Burke. De fikk fem barn sammen. Etter hustruens død i 1826 fikk Smythe tre barn med Katherine Benham, den eldste av disse var kunstmaleren Lionel Percy Smythe.

Karriere 

Fra 1806 var Percy Smythe britisk ambassadør i Portugal. I 1807 hjalp han med skip fra Royal Navy den portugisiske kongefamilien, hoffet og statsadministrasjonen å flykte til Brasil, slik at de unngikk Napoleons invasjon under den iberiske halvøyskrigen. Smythe fulgte med til Brasil og etablerte seg sammen med hoffet i Rio de Janeiro, der han var stasjonert til 1815. Samme år ble han storkorsridder (Knight Grand Cross) av Order of the Bath. Smythe oversatte verk av den portugisiske nasjonaldikteren Luís de Camões til engelsk.

Under oppholdet i Brasil var han sterk motstander av dronning Carlota Joaquina av Spanias politikk. Han hadde stor innflytelse under Argentinas uavhengighetskamp, ettersom han var hovedmekleren mellom de revolusjonære og engelskmennene, som hadde invadert landet.

Fra 1817 til 1820 var Percy Smythe britisk minister i Sverige. Mot slutten av sitt opphold der ble han involvert i Bodøsaken og formidlet Francis Garden Denovans krav mot den norske regjering om erstatning for hans venn og klient John Everth. Han ble deretter utnevnt til ambassadør i Danmark.

Fra 1820 var Percy Smythe britisk sendemann til Det osmanske rike og fra 1825 britisk sendemann til Russland. I 1825 ble han gitt tittelen baron Penshurst, of Penshurst i grevskapet Kent. Med det fikk han også en plass i Overhuset i Det britiske parlamentet. I februar 1825 ble han medlem (fellow) av Royal Society, samme år ble han også storkorsridder (Knight Grand Cross) av Guelferordenen. Han trakk seg som diplomat i 1829, og fortsatte sin politiske karriere i Overhuset. Samtidig begynte han å dedikere mer tid til dikting, og ga ut enkelte bøker.

I sin tid som ambassadør til Den høye port (sentralregjeringen i Det osmanske rike) fikk han anledning til å samle antikke greske skulpturer. Disse oppbevares i dag i British Museum.

Referanser

Litteratur 
 Yngvar Nielsen, Bodösagen, fremstillet paa grundlag af officielle og private aktstykker (1897)
 Geoffrey Malcolm Gathorne-Hardy, Bodø-saken: British Diplomatic Correspondence relating to the Bodø Affair, Oslo 1926
 Sverre Steen, Det frie Norge, bind 3, J.W. Cappelens Forlag, Oslo 1954
 Axel Coldevin, Bodø by 1816–1966, utgitt av Bodø kommune, 1966

Eksterne lenker 
 

Britiske diplomater
Order of the Bath
Britiske vicomter og vicomtesser
Medlemmer av Royal Society