Lisztomania (film)

Lisztomania er en film fra 1975 som ble regissert av Ken Russell, skissert etter en biografi om 1800-talls komponisten og klavervirtousen Franz Liszt. Filmen var i begynnelsen forbudt i Norge.

Filmen avspeiler Liszt som verdens første klassiske popartisten, hvor Roger Daltrey (fra The Who) er i rollen som Franz Liszt. Filmen ble sluppet samme år som Tommy, som også var regissert av Russell, og hvor også Daltrey spilte. Filmens handling er delvis hentet fra boken Nélida av Marie d'Agoult, som omhandler forholdet mellom henne og Franz Liszt.

Begrepet Lisztomania ble først brukt av den tyske forfatteren Heinrich Heine, som brukte det for å beskrive den voldsomme begeistrelsen over Liszts konserter.

Rick Wakeman fra den progressive rockegruppen Yes, skrev Lisztomania soundtracket, som inneholdt synthesizer-komposisjoner av Liszts og Wagners stykker.

Ringo Starr fra The Beatles spilte Paven i filmen.

Lisztomania var den første filmen som brukte den relativt nye støyreduserende lydanlegget fra Dolby Stereo.


Utgaver 
Siden den opprinnelige utgaven av Lisztomania ble sluppet, har tilgjengelige kopier av filmen blitt færre. Tilgjengelige kopier av filmen ble økt på 1990-tallet, da en 2.35:1-formats utgave ble sluppet med Dolby Surround-lyd på Laserdisc. Warner UK har i det senere kommet til enighet med selskapet Digital Classics DVD om å slippe Lisztomania på DVD.

Lisztomania i populærkultur 
Det franske alternativbandet Phoenix ga ut en sang ved navn «Lisztomania» på deres album Wolfgang Amadeus Phoenix fra 2009.

Handling 
Filmen forteller om Liszts liv gjennom en rekke surrealistiske episoder som blander fakta og fantasi, og fulle av anakronisme. I begynnelsen av filmen havner Liszt i seng med Marie d'Agoult, og blir oppdaget av ektemannen greve d'Agoult. Greven utfordrer Liszt til en kamp med sabel. Greven beordrer deretter sine ansatte å fange Liszt og Marie inni et piano, spikre det igjen, og deretter la pianoet stå på et jernbane-spor. En rekke tilbakeblikk fra en av Liszts konserter. Richard Wagner dukker opp og Liszt introduserer ham for sin krets av kollegaer, inkludert Gioachino Rossini, Hector Berlioz, Frédéric Chopin og Hans von Bülow. Blant publikum var også prinsesse Carolyn.

Den neste scenen viser Marie og Liszts hjemme-liv plaget av misunnelse over hans utroskap. På dette tidspunktet har de tre barn, den eldste heter Cosima Wagner. Liszt forbereder seg på å reise til St. Petersburg for å spille for tsaren. Marie truer med å forlate ham, hvis han reiser. Liszt og Carolyn reiser til Vatikanet for å gifte seg, etter at paven samtykker i å gi henne skilsmisse fra ektemannen sin. Men mannen hennes og tsaren forsøker å annullere denne skilsmissen.

Skuespillere 
 Roger Daltrey som Franz Liszt
 Paul Nicholas som Richard Wagner
 Ringo Starr som en pave.
 Rick Wakeman som Thor
 John Justin som grev d'Agoult
 Fiona Lewis som Marie d'Agoult
 Veronica Quilligan som Cosima Wagner
 Nell Campbell som Olga Janina
 Murray Melvin som Hector Berlioz
 Andrew Faulds som Johann Strauss II
 Kenneth Colley som Frédéric Chopin
 Otto Diamant som Felix Mendelssohn
 Ken Parry som Gioachino Rossini

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Filmer fra 1975
Britiske dramakomedier
Britiske biografiske filmer
Filmer basert på virkelige hendelser
Engelskspråklige filmer
Lisztomania (film)
Britiske musikkfilmer