Soga om Tristram og Isond

Soga om Tristram og Isond (norrønt Tristrams saga ok Ísöndar) er en prosafortelling innenfor den norske hofflitteraturen fra 1200-tallet. Sagaen er en oversettelse av Thomas d'Angleterres epos-versjon av legenden om Tristan og Isolde fra ca 1175; oversettelsen ble utført av broder Robert i 1226, og var den første oversettelsen til norsk av europeisk høvisk litteratur. 
Den eldste versjonen fungerte som den endelige kilde av kortere prosaversjon, en ballade bevart i fire redigerte utdrag, og fem publisert eventyrversjoner.

Sagaen følger legenden slik den er kjent fra andre versjoner: den magiske og uslokkelige kjærligheten mellom hirdmannen Tristram og kongsdatteren Isond, som trosser alle menneskelige lover og hensyn. I Thomas'/Roberts versjon settes den sanne kjærligheten som en verdi og rettighet som overprøver alle andre: «Tristram og Isond skyr ikke list og bedrag, og likevel er sympatien på deres side. Selv Guds hjelp kan de regne med.»

Robert valgte et stilgrep som ble førende for alle senere tekster i den norrøne hofflitteraturen: han overførte Thomas' epos i verseform til en fortellende prosatekst. Valget falt antagelig naturlig, forsåvidt som det ikke er noen tradisjon for episk poesi i Norden. Teksten og stilen er påvirket av tre ulike forbilder: den hjemlige sagastilen, den samtidige latinske lærdomsstilen - preget av adjektiver, utbrodering, bokstavrim og parallellismer, og den franske originalens høviske stil.

Sagaen er bevart i islandske papirhåndskrifter fra 1600-tallet; den er oversatt til nynorsk av Severin Eskeland i 1913 og av Magnus Rindal i 2003.  Sagaen var en inspirasjonskilde for balladen om Bendik og Årolilja.

Referanser

Eksterne lenker 
 Sagaen om Tristram og Isodd (dansk oversettelse fra heimskringla.no)
 Riddersagaene - middelalderens kiosklitteratur, artikkel hos Norgeshistorie.no

Tristram og Isond