Emil Kraepelin

Emil Kraepelin (født 15. februar 1856 i Neustrelitz i Mecklenburg i Tyskland, død 7. oktober 1926 i München) var en tysk psykiater. Kraepelin ble lege i 1878. Han er særlig kjent for sin klassifisering av psykiatriske sykdommer, som han delte inn i «manisk-depressiv psykose» (nå kalt bipolar lidelse) og «dementia praecox», som Eugen Bleuler omdøpte til schizofreni.

Kraepelin og Freud var datidens to mest innflytelsesrike skikkelser innenfor psykiatrien, og skrev om og tenkte på de samme emner, men trakk helt ulike konklusjoner og anerkjente ikke hverandre.<ref>[https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/17394082/ Katharina Trede: 150 years of Freud-Kraepelin dualism]</ref>

 Liv og virke 
 Bakgrunn 
Emil Kraepelin, som var yngste sønn av tre av en musikklærer, ble født i hertugdømmet Mecklenburg-Strelitz i Tyskland. Han ble først introdusert for biologien av sin ti år eldre bror Karl, senere direktør for Tierpark Hagenbeck.

Han tok sin Abitur (artium) i 1874 ved Gymnasium Carolinum. Ansporet av broren Karl studerte han medisin fra 1874, først ved universitetet i Leipzig, deretter universitetet i Würzburg. Fra 1871 var han forlovet med den syv år eldre Ina Schwabe, og de giftet seg i 1884. Av yrkesmessige hensyn var brudgommen noe nølende. I november 1885 fikk de en datter i Dresden, men hun døde få timer senere. Ialt fikk ekteparet åtte barn, men fire døde som små. ett av de begreper han skapte for det som senere ble kjent som schizofreni.

Han studerte drømmetydning, men var uenig i Freuds tanker. Pasienten Sergei Pankejeff ble av Kraepelin diagnostisert med manisk-depressiv lidelse. Pankejeff fortsatte med behandling hos Freud som gjorde ham kjent under pseudonymet Wolf Man. Freud diagnostiserte Pankejeff med en nevrotisk-obsessiv lidelse. Som «ulvemannen» gikk han inn i psykoanalysens historie.

Kraepelin var omkring århundreskiftet 1900 en av de ledende innenfor moderne psykiatri, hvis systematikk han endret i henhold til sine erfaringer ved anvendelse av eksperimentelle metoder på ulike typer sinnslidelse. Disse undersøkelsene gjorde ham til en ivrig talsmann for åndens hygiene, som hittil var forsømt i forhold til legemets.

I klinikken fikk hans undersøkelser av de akutte sykdommers betingelser for utbrudd av sinnssykdom stor betydning, likeledes undersøkelser av den tid de psykiske fenomener tar, assosiasjonene, de psykiske svekkelsestilstander, erindringsforfalskninger og meget annet. Også forbrytelsenes psykologi studerte han ivrig og i det hele statens stilling overfor de sinnssyke.

I 1917 opprettet han Die Deutsche Forschungsanstalt für Psychiatrie i München.

 Verker i utvalg 
 Kraepelin Psychiatrie (2 bind, 1883, åttende utgave i 1909), 
 Die psychiatr. Aufgaben des Staates (1900)
 Einführung in die psych. Klinik (1901);
 Ueber geistige Arbeit (1903). 
 Einführung in der psychiatrische Clinic (annen utgave 1905),
 Hundert Jahre Psychiatrie (1918),
 Psychologische Arbeiten (siden 1895 utgitt en samling av studier fra Kraepelin klinikk).

 Referanser 

 Eksterne lenker 
 
 Salmonsens konversationsleksikon, 2. udgave (1923), bind XIV, s. 814; opslag: Kræpelin, Emil
 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan (1911), bind 14, sp. 1170; opslag: Kraepelin, Emil
 Artikkel i Store norske leksikon
 http://runeberg.org/halsovan/1926/0147.html Henrik Berg: "Sinnessjukdomarnas förebyggande. Efter professor Emil Kraepelin" (Hälsovännen'', årg. 41 (1926), nr. 8, s. 141-148)
 Francis J. Braceland: "Kraepelin, his System and his Influence" (American Journal of Psychiatry, April 1957; 113:871–876) (engelsk)
 Eric J. Engstrom, Matthias M. Weber, and Wolfgang Burgmair: "Emil Wilhelm Magnus Georg Kraepelin (1856–1926)" (American Journal of Psychiatry, 163:1710, October 2006)  (engelsk)
 Emil Kraepelin: Compendium der Psychiatrie; Leipzig 1883 (tekstuddrag ved SGIPT – Gesellschaft für Allgemeine und Integrative Psychotherapie – Deutschland) (tysk)
 Emil Kraepelin: General paresis; 1913 (Open Library)
 Artikkel i Store norske leksikon
 

Tyske psykiatere
Personer fra Neustrelitz