Taishang Huang

Taishang Huang (kinesisk: 太上皇, pinyin: Tàishàng Huáng) er en kinesisk tittel, en hederstittel til en fratrådt keiser, som kanskje kan oversettes Fortjent opphøyd keiser. Det er en tittel som ble benyttet om enkelte keisere etter at de hadde abdisert (frivillig, eller tilsynelatende frivillig) til fordel for en sønn. 

Tittelen dukker opp, som låneord eller i oversettelse, også i japansk (太上天皇, Daijō Tennō), koreansk (태상황, TeaSang-hwang) og vietnamesisk historie (Thái thượng hoàng). 

Den første keiseren til å motta denne tittelen er Gaozu, (566-635), også kjent som grunnlegger av Tang-dynastiet (618-907), Li Yuan. Gaozu regjerte fra 618-626, da han abdiserte til fordel for sin sønn, keiser Taizong (Li Shimin), (599-649). Táng gikk i oppløsning 272 år etter keiser Gaozus' død.

Andre kinesiske keisere fra hoveddynastiene som ble gitt tittelen Taishang Huang:
Keiser Ruizong av Tang, som abdiserte i 712 og var kalt Taishang Huang til sin død i 716.
Keiser Xuanzong av Tang, som abdiserte i 756 og ble kalt Taishang Huang til sin død i 762.
Zhengtong-keiseren (Yingzong) av Ming, fra han ble tatt til fange av  mongolene i 1449 til han besteg tronen igjen i 1457.
Qianlong-keiseren (Gaozong) av Qing, som abdiserte i 1796 og ble kalt Taishang Huang til sin død i 1799.

Selv om en taishang huang ikke lenger var en regjerende keiser, var det tilfeller der han var den som utøvde den virkelige makt, kanskje mer eller mindre bak kulissene. Dette gjaldt for eksempel Qianlong-keiseren i Kina og flere av keiserne av Tran-dynastiet i Vietnam.

Adelige titler
Kinas historie
Japans historie
Koreas historie
Vietnams historie