Rolf Andvord

Rolf Otto Andvord (født 31. oktober 1890 i Sør-Aurdal, død 8. mars 1976 i Málaga) var en norsk jurist og diplomat.

Liv og virke

Bakgrunn 
Han var sønn av overlege Kristian Andvord (1855–1934) og Ebba Blomstedt (1860–1953). Fra 1930 til 1936 var han gift med Ingrid Anna Kristina Sten, som var datter av en banksjef. Hans datter Ingegjerd giftet seg med forretningsmagnaten Harald Løvenskiold.

Etter examen artium i 1909 startet Rolf Andvord på jusstudiene i 1910, og ble uteksaminert med graden cand.jur. i 1915.

Diplomat 
Han begynte deretter å arbeide i Utenriksdepartementet. I 1921 ble han chargé d'affaires ved Norges legasjon i København, og kort tid etter ble han sekretær ved den norske legasjonen i Paris. Senere var han assisterende sekretær i Utenriksdepartementet og arbeidet deretter ved den norske legasjonen i London. Fra 1935 tjenestegjorde han som ambassadør i Argentina, med sideakkrediteringer til Bolivia, Chile, Paraguay, Peru og Uruguay. Han tjenestegjorde også som generalkonsul i Buenos Aires. Før andre verdenskrig deltok han også i flere møter i Folkeforbundet.

I 1941 ble han sendt til Sovjetunionen, med sideoppdrag i Iran. I 1942 ble han ambassadør i Sovjetunionen. Fra 1946 til 1948 var han utenriksråd i Utenriksdepartementet. Fra 1948 til 1958 var han Norges ambassadør i Frankrike og fra 1958 til 1961 i Spania.

I 1964 utgav han sine memoarer. Han døde i mars 1976 i Málaga.

Utmerkelser 
Rolf Andvord ble 4. januar 1946 dekorert med storkorset av St. Olavs Orden for «fortjenstfullt virke i sitt embete under krigen». Han mottok også  storkorset av Dannebrogordenen, den franske Æreslegionen, den spanske Isabella den katolskes orden, den peruanske Solordenen‎, den iranske Homayounordenen og Chiles fortjenstorden. Han var kommandør av Kristusordenen, Sankt Aleksanders orden og Ordenen Polonia Restituta, og storridder av Den islandske falkeorden. Han mottok også Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje i 1955 samt Kong Georg Vs jubileumsmedalje og Kong Christian Xs frihetsmedalje.

Krigsinnsats 
I perioden som ambassadør til Sovjetunionen lot Andvord seg verve som KGB-agent. Han skriver: Det falt meg da inn at den mest effektive måte ville være å tre i forbindelse med den allmektige institusjon som sto bak alt: det hemmelige politi, og ad den vei tilføre de ledende i Sovjet-Samveldet korrekte opplysninger som kunne styrke krigsviljen.

Som spion kan han, ifølge Alf R. Jacobsen, umulig ha bidratt med informasjon som ikke KGB kjente fra andre kilder. Samme historiker peker på at Andvord selv i sine memoarer idylliserer sitt liv i Sovjetunionen, og ikke – selv i ettertid – reflekterer tilstrekkelig over de lidelser og den terror som det russiske og ukrainske folk ble utsatt for av Stalin og det regimet han i hemmelighet gikk i tjeneste for. Blant annet kan han ikke få fullrost hvordan sovjetmyndighetene transporterte et parti Bordeaux-vin til ham, via Agentina og Sibir, i oppvarmet godsvogn, slik at den ikke tok skade.

Referanser 

Norges ambassadører til Argentina
Norges ambassadører til Bolivia
Norges ambassadører til Chile
Norges ambassadører til Frankrike
Norges ambassadører til Paraguay
Norges ambassadører til Peru
Norges ambassadører til Sovjetunionen
Norges ambassadører til Spania
Norges ambassadører til Uruguay
Norske departementsråder
Norske jurister
Personer fra Sør-Aurdal kommune
Æreslegionen
Dannebrogordenen
Isabella den katolskes orden
St. Olavs Orden
Solordenen
Chiles fortjenstorden
Kristusordenen
Sankt Aleksanders orden
Ordenen Polonia Restituta
Den islandske falkeorden
Norske spioner
Spioner for Sovjetunionen
Personer tilknyttet NKVD