Harald Beyer

Carl Harald Beyer (født 15. november 1891, død 26. juli 1960) var en norsk professor i europeisk litteratur ved Universitetet i Bergen, foreleser, litteraturkritiker og lærebokforfatter.

Oppvekst og familie 
Beyer var født i Bergen og sønn av bokhandler Freydar Dekke Høegh von Krogh Beyer (1864–1933) og hans tyskfødte kone Flora Charlotte Müller (1862–1912). Han var barnebarn av bokbinder Fredrik Beyer (1827–1903). Han giftet seg med Eidis Johannessen i 1919, og var far til litteraturprofessor Edvard Beyer.

Karriere 
Beyer tok eksamen artium ved Bergen katedralskole i 1910, og tok sin første grad ved universitetet i 1917, i språkhistorie. Han ble tildelt Hartvig Lassens gullmedalje for sin avhandling Henrik Wergeland og Henrich Steffens i 1919. Han ble dr.philos. i 1924 med avhandlingen Søren Kierkegaard og Norge. Han var gymnaslærer i 34 år, først i Haugesund fra 1917 og senere ved Bergen katedralskole fra 1922, men unntak for et år ved universitetet i Hamburg fra 1930 til 1931. I sin tid som lærer var han litteraturanmelder for Bergens Tidende og skrev om lag 1.600 artikler. Et utvalg av hans artikler ble utgitt i boka Fra Holberg til Hamsun. Skrevet og talt (1934) og i de posthume memoarene Norsk og fremmed. Artikler i utvalg (1961). Han skrev flere bøker, blant annet Norwegische Literatur (1927), Norsk litteraturhistorie til orientering og selvstudium (1933) og Henrik Wergeland. Thi Frihed er Himmelens Sag (1946). Han holdt også mange radioforedrag for NRK.

Etter Ossietzky-saken holdt Beyer et kritisk radioforedrag om Knut Hamsuns holdning til saken, og ble av Fritt Folk karakterisert som en «ytterst unorsk person». Ved utgivelsen av sin Kierkegaard-bok i 1942 ble Beyer skarpt kritisert av både Fritt Folk og Aftenposten for å ha strøket ett av Kierkegaards nedsettende utsagn om jøder. Finn Halvorsen undret på om Beyer ville spare jødene ved å stryke sitatet, mens Hamsun feilaktig var overbevist om at Beyer selv var jøde.

Beyer ble utnevnt til professor i europeisk litteratur ved det nyopprettede Universitetet i Bergen i 1951. Hans bok Norsk litteraturhistorie fra 1952 var den meste brukte læreboka ved norske universiteter fra midten av 1950-årene og helt fram til midten av 1990-årene. Den ble også utgitt i USA. Verket Nietzsche og Norden (i to bind) kom i 1958 og 1959.

Beyer var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1946. I Bergen var han styreleder for Den Nationale Scene og preses i Selskapet til Videnskapenes Fremme. Han var i tillegg varamedlem i Språkrådet, som representant for Riksmålsbrukerne. Han døde i Bergen i juli 1960. Festskriftet som var planlagt til hans 70-årsdag, ble i stedet utgitt som en minnebok med tittelen Norsk og fremmed.

Referanser 

Norske litteraturprofessorer
Professorer ved Universitetet i Bergen
St. Olavs Orden
Personer fra Bergen kommune
Fødsler i 1891
Dødsfall i 1960