Ole Haugen-Flermoe

Ole Haugen-Flermoe (født 18. februar 1878 på Østby, Trysil, død 1956 i Gjøvik) var en norsk lærer og forfatter. Han skrev de fleste bøkene sine under fødenavnet Ole Haugen, og tok navneleddet -Flermoe senere. Han er særlig kjent for fortellinga Trysil-Knut (1909), som har vært førende for senere myter om skiløperen Trysil-Knut.

Bakgrunn og virke 
Han vokste opp på Østby og på gården Løvbekksetra mellom Østby og Ljørdalen, som den andre av 12 barn i en søskenflokk hvor 10 vokste opp. I unge år arbeidet han som tømmerhugger og fløter, før han gikk på folkehøgskole og på Elverum lærerskole 1896-98. Senere var han lærer i Eidskog en kort tid, deretter i hjembygda Trysil (Tørberget og Østby) før han i 1919 slo seg ned på Gjøvik.

Han giftet seg i 1903 med Minda Ljøner (1872-1954; egentlig Aminda) fra Eidskog; og paret bygde hus på Gjøvik i 1923. Som lærer var han blant annet en foregangsmann for dramatikk i klasserommet og med skolehager.

Han debuterte i 1903 med novellesamlingen Vaar og høst, og skrev i alt ti bøker. Skuespillet På heimegrunn (1907) var et «talerør for forfattrens syn på ungdom og bondeyrke», og har sjelden blitt oppført.

Fortellinga Trysil-Knut (1909) følger opp og bygger ut sagnstoff og anekdoter om den mytiske skiløperen Trysil-Knut slik det blant annet var kjent fra Bernt Lunds dikt fra 1861. I Haugen-Flermoes versjon er Knut dreng hos presten i Trysil omkring 1800, og kjemper både for å renvaske farens ære og for å vinne kjærligheten til storgårdsdattera Randi. Haugen-Flermoes fremstilling av Knut har vært førende for senere framstillinger, både i filmen Trysil-Knut (1942) og i tegneserier. Hovedpersonen i Naar ungskogen veks (1918) og Naar skogen svaier (1919) er Jakob Storåsen, en bondesønn som først ønsker å bli kunstner, men som likevel vender tilbake til gården og jordbruket. Skuespillet Holmgang (1929) skildrer trosskifte og religiøse brytninger i Trysilbygdene i årene etter Olav den helliges død ved slaget ved Stiklestad i 1030, og var skrevet som et bidrag til 900-årsjubileet.

I barnebøkene Stortingsgutane (1918) og Fosterbrør (1919) har han skildret sin egen barndom og barndomsmiljøet i en lett kamuflert fiksjonsform. Oppveksten var preget av den politisk engasjerte faren, og i Stortingsgutane beskriver han blant annet hvordan han og vennene «lekte politikk» og drøftet ulike samfunnsspørsmål, og laget håndskrevne aviser.

Ved faren Ola Haugens død i 1938 arvet han farens arkiv og brev, og skrev manuskriptet Ei ættebok, som en blanding av slektshistorie, roman og selvbiografi. Manuskriptet er stensilert og distribuert i familien. Han skrev også reisebrev, dikt og lokalhistoriske artikler som ble trykt i ulike blad og tidsskrift.

Han var bror av redaktøren og bokhandleren Olav Hougen, og gjennom søsteren Anne var han svoger med forfatteren Halvor Floden. Sønnen  (1912-96) har skrevet to barnebøker og noen hørespill for NRK Lørdagsbarnetimen, og oldebarnet  har redigert flere spørrebøker.

En minnestein med portrettrelieffer av tre lokale diktere er reist på Østby kirkegård; det er Haugen-Flermoe, Einar Skjæraasen og Halvor Floden.

Forfatterskap 

 1903: Vaar og høst : fire fortællinger 
 1907: Paa heimegrunn : spelstykke i 2 vendingar, Alfarheim bokhandels forlag
 1909: Trysil-Knut, fortelling, Olaf Norlis forlag
 1918: Naar ungskogen veks, fortelling, O. Bakkens forlag
 1918: Stortingsgutane, barnebok, O. Bakkens forlag
 1918: Fosterbrør, barnebok, O. Bakkens forlag
 1919: Naar skogen svaier : skuespill i 4 akter, O. Bakkens forlag
 1920: Gullskillingen , barnebok, Cammermeyer forlag 
 1929: Holmgang, drama i 1 akt, bladet Austlands forlag
 1948: Kring Trysil-Knut, dikt, Eget forlag

Referanser 

Norske romanforfattere
Norske barnebokforfattere
Norske dramatikere
Nynorskforfattere
Personer fra Trysil kommune
Personer fra Gjøvik kommune