Intercursus Magnus

Intercursus Magnus var en betydelig og langvarig handelsavtale som ble undertegnet 24. februar 1496 av Henrik VII av England. 

Andre underskrivere omfattet de kommersielle maktene i Venezia, Firenze, Nederlandene, og Hansaforbundet. Den kortvarige avtalen som ble kalt for Malus Intercursus («Den onde avtale») av nederlenderne da den favoriserte engelske interesser i altfor stor grad, ble forhandlet med Filip av Burgund og hadde til hensikt å erstatte Intercursus Magnus i 1506. Da Filip døde 25. september 1506 ble den tidligere avtalen Intercursus Magnus fortsatt gjeldende. De begunstiget gjensidige handelsprivilegier til engelskmenn og flamlendere, og etablerte fastsatte skatter. Dette var en stor støtte for engelsk eksport av ull, og ga dessuten store inntekter til Henrik VIIs skattkammer.

Avtalen var formet for å løse de tidvise handelskrigene mellom England og Nederlandene som ble satt i gang ved Margaret av Burgunds innblanding i den engelske etterfølgerkrigen, særlig ved hennes støtte til Perkin Warbeck, en falsk tronkrever for Huset York. En betingelse for avtalen var at ingen ytterligere innblanding i engelske politikk skulle skje.

Referanser

Litteratur 
 De Roover (1904–1972), Raymond Adrien (1966): The rise and decline of the Medici Bank: 1397-1494, New York City; Toronto: W. W. Norton & Company, Inc.; George J. McLeod Limited (henholdsvis), LCCN: 63-11417 – (produktet av tre års forskning i arkivene i Firenze for å forbedre forfatterens arbeid; den var tidligere utgitt i 1963 av Harvard University Press – De Roover, 1966)

Eksterne lenker 
 Magnus Intercursus
 England, Scotland, and Ireland 2001. The Encyclopedia of World History. 
 Tudor Domestic History 
 John Franklin Midgley – Extract from Midgleyana
 Aims and Successes of Henry VII's Foreign Policy
 The Third War of the Roses

Internasjonale avtaler
Internasjonal handel
Økonomisk historie
Englands historie