Stubbebryter

En stubbebryter er en løfteinnretning som brukes til å bryte opp trestubber, røtter og steiner fra jorda med manuell kraft. I fjellbygdene ble den ofte kalt steinbryter, på Jæren kalles den steinbukk. 

Stubbebrytere var i bruk på 1900-tallet til gravemaskiner og eventuelt stubbefresere tok over anleggsarbeid og nydyrking.

Konstruksjon

Stubbebryteren består av tre eller fire solide bein som møtes øverst, slik at stubbebryteren får en pyramidefasong når den plasseres over trerota. Øverst i spissen er det festet en talje eller løfteanordning med utveksling og kjetting eller reip ned til rota, slik at man kan trekke den rett opp med stor kraft.

Stubbebrytere finnes i ulike størrelser og med ulike løftekonstruksjoner. Mange har en sveiv plassert mellom to av beina, slik at kjettingen eller reipet først går fra trerota opp over taljen i toppen og så ned til sveiveinnretningen. 

Vanlig løftehøyde for en stubbebryter kan være 2 – 3 meter. Mindre stubbebrytere kan løfte 5 – 10 tonn, de større modellene 15 – 20 tonn. Ulempen med de største modellene er at de er tyngre og vanskeligere å frakte og sette opp.

Stubbebrytere i jordbruket

Kilder
Olav Randen: (side 37, 253, 255-257) Brøyte seg rydning : bureisingstid og bureisarliv, Boksmia (2002) ISBN 82-91871-13-2

Løfteredskaper
Landbruk i Norge