Schizotyp personlighetsforstyrrelse

Schizotyp personlighetsforstyrrelse,  eller schizotyp lidelse, er en personlighetsforstyrrelse som karakteriseres ved behov for sosial isolasjon, avvikende oppførsel og tenkning, ukonvensjonelle oppfatninger, alvorlig sosial angst, tankeforstyrrelser, paranoide forestillinger, derealisering og forbigående psykose. Personer med denne lidelsen kan føle et ekstremt ubehag rundt det å opprettholde nære relasjoner og gjør dermed alt for å unngå å danne relasjoner fordi de hovedsakelig tror andre har negative tanker rettet mot dem. Å gå kledd sært eller ha rare klær er andre symptomer på lidelsen. De med schizotyp kan reagere på en merkelig måte i samtaler, unnlate å svare eller snakke med seg selv. Personer med schizotyp oppsøker ofte lege for angst og depresjon, da de selv ikke er klare over personlighetsforstyrrelsen.

Begrepet schizotyp ble skapt av Sandor Rado i 1956 som en forkortelse av schizofren fenotype. Schizotyp er definert i gruppa a av personlighetsforstyrrelser som «rar og eksentrisk». Som med andre personlighetsforstyrrelser i gruppe a, er den ofte sett blant bostedsløse. En studie viser at sammenlignet med Myers-Briggs personlighetstype indikatortype fant de ut denne forstyrrelsen kan ha en sammenheng med personlighetstypen «INTP», (Introvert (I), Intuitive (N), Thinking (T) og Perceiving (P) , men det er ikke nødvendig å si at alle med lidelsen har den personlighetstypen. Som oftest forekommer schizotpal personlighetsforstyrrelse sammen med depresjon, dystymi, generalisert angst eller  sosial fobi. Lidelsen kan bli sett i tilknytning med tvangslidelser hvor dens tilstedeværelse ser ut til å påvirke behandlingen negativt.

En studie fra 2004 kom frem til at «schizotypal er ikke en svekket form for schizofreni». Noen kan utvikle schizofreni, men de fleste gjør ikke det. Selv om schizotyp er studert lenge, er det ikke noe klar sannsynlighet for en utvikling av schizofreni. Det finnes utallige flere studier som viser at individer med schizotypal personlighetsforstyrrelse scorer det samme på  nervopsykologiske tester. En kognitiv svikt kan imidlertid sees hos mange med schizotyp som er mildere enn for de med schizofreni. Ved å bruke stoff som metamfetamin kan personer med schizotyp personlighetsforstyrrelse ha en risiko for å utvikle permanent psykose.

Det er gjort studier på sammenhengen mellom spiritualitet og personlighetsforstyrrelser som har visst å være et interessant funn, hvor når noens psykologiske velvære er lav, kan den åndelige velværen være høy. Koblingen mellom åndelig og mental velvære er bekreftet gjennom flere forskninger som vises å være positiv for individer med personlighetsforstyrrelser. En tro på noe mer eller Gud, viser seg å gi individene bedre sosiale ferdigheter, kommunikasjon og være mindre paranoid.

Årsak

Genetisk 
Selv om diagnosen er oppført som en akse II-lidelse i DSM-IV-R, blir schizotyp personlighetsforstyrrelse hovedsakelig betraktet som en del av det schizofrene spektrum. Forekomsten av schizotyp personlighetsforstyrrelse er mye høyere blant personer fra familier der schizofreni forekommer, sammenlignet med personer fra familier med andre psykiske sykdommer eller personer uten psykisk syke slektninger.
Teknisk sett er schizotyp personlighetsforstyrrelse en "utvidet fenotype" som hjelper genetikere med å spore familiær eller genetisk overføring av gener som er involvert i schizofreni. Det finnes dusinvis av studier som viser at personer med schizotyp personlighetsforstyrrelse og personer med schizofreni scorer svært likt i en rekke nevropsykologiske tester. Pasienter med schizotyp personlighetsforstyrrelse har en kognitiv funksjonssvikt som ligner den en finner hos pasienter med schizofreni, men i en mildere grad.

Miljø
I likhet med pasienter med schizofreni, kan personer med schizotyp personlighetsforstyrrelse være svært sensitive overfor kritikk og fiendtlighet.  Det fins indikasjoner på at oppdragelsesstil, tidlig separasjon og omsorgssvikt kan føre til utvikling av schizotype egenskaper.

Diagnose

Verdens helseorganisasjon 
Verdens helseorganisasjon har i ICD-10 oppført schizotyp personlighetsforstyrrelse som schizotyp lidelse.  (Merk at i ICD-10 er schizotyp personlighetsforstyrrelse klassifisert som en psykisk lidelse forbundet med schizofreni, og ikke som en personlighetsforstyrrelse slik diagnosen er klassifisert i DSM-IV. Klassifiseringen av schizotyp personlighetsforstyrrelse som en personlighetsforstyrrelse i DSM-IV er kontroversiell.)

Schizotyp personlighetsforstyrrelse er karakterisert som:

En lidelse som kjennetegnes ved eksentrisk oppførsel og anomalier i tenkemåte og følelsesregister, som ligner på mønstre man ser ved schizofreni, selv om ingen bestemte eller karakteristiske schizofrene anomalier har oppstått på noe stadium.
Det finnes ingen dominerende eller typiske trekk, men hvert av de følgende trekkene kan være tilstede:

 upassende eller hemmet følelsesregister (vedkommende virker kald og fjern)
 atferd eller utseende som er avvikende, eksentrisk, eller merkelig
 dårlig samhandling med andre og en tendens til sosial tilbaketrekning
 avvikende oppfatninger eller magisk tenkning som påvirker atferd, og som er i strid med subkulturelle normer
 mistenksomhet eller paranoide ideer
 tvangsmessig grubling uten indre motstand, ofte med innhold av dysmorfofobisk, seksuell, eller aggressiv art
 uvanlige sanseopplevelser, inkludert somatosensoriske (kroppslige) hallusinasjoner/illusjoner, depersonalisering eller derealisering
 vag, omstendelig, metaforisk, overdetaljert eller stereotyp tankegang, som gir seg utslag i underlig/apart tale eller på andre måter, uten å være usammenhengende i sin helhet
 tilfeldige og forbigående kvasi-psykotiske episoder med intense illusjoner, auditive eller andre typer hallusinasjoner, og vrangforestillingsaktige tanker, vanligvis inntreffende uten ytre provokasjon.

Lidelsen har et kronisk forløp med svingninger i intensitet. I noen tilfeller utvikler den seg til åpenbar schizofreni. Der er ingen klar debut av sykdommen, og utvikling og forløp er vanligvis de samme som ved en personlighetsforstyrrelse. Forstyrrelsen er mer vanlig hos individer som er i slekt med personer med schizofreni, og antas å være en del av det genetiske schizofreni-spektrum.

Diagnostiske retningslinjer

Denne diagnosen er ikke anbefalt for allmenn bruk, da den ikke er tydelig avgrenset fra verken enkel schizofreni eller fra schizoide eller paranoide personlighetsforstyrrelser. For at betegnelsen skal kunne brukes, må tre eller fire av de typiske trekkene nevnt ovenfor, ha vært til stede, kontinuerlig eller episodisk, i minst 2 år. Videre må vedkommende aldri ha oppfylt kriteriene for schizofreni. En historie med schizofreni hos en førstegradsslektning, gir ytterligere vekt til diagnosen, men er ikke en forutsetning.

Inkluderer:
 borderline schizofreni
 latent schizofreni
 latent schizofren reaksjon
 prepsykotisk schizofreni
 prodromal schizofreni
 pseudonevrotisk schizofreni
 pseudopsykopatisk schizofreni
 schizotypal personlighetsforstyrrelse

Utelukker:
 Aspergers syndrom
 Schizoid personlighetsforstyrrelse

Millon's subtyper
Theodore Millon identifiserte to undertyper av schizotypi. En person med schizotyp personlighetsforstyrrelse kan framvise ingen eller én av de følgende:

Differensialdiagnose
Det foreligger høy grad av komorbiditet med andre personlighetsforstyrrelser. McGlashan et al. (2000) konstaterte at det kan skyldes overlappende kriterier med andre personlighetsforstyrrelser, som unnvikende personlighetsforstyrrelse, paranoid personlighetsforstyrrelse og borderline personlighetsforstyrrelse.

Det finnes likheter mellom schizotyp og schizoide personligheter. Den mest markante likheten er manglende evne til å initiere og/eller opprettholde relasjoner (både vennskapelige og romantiske), 
men det synes å være en forskjell i årsaken til dette. Personer som diagnostiseres som schizotyp, unngår sosial interaksjon på grunn av en dyptliggende frykt for mennesker, mens schizoide ikke føler noe behov for å etablere relasjoner siden de ikke ser noen grunn til å tilbringe tid med andre mennesker.

Behandling

Terapi
Ifølge Thedore Million er schizotyp en av den enkleste personlighetsforstyrrelsene å identifisere, men samtidig er den en av de vanskeligste å behandle med psykoterapi. Personer med schizotypal ser ofte på seg selv som eksentrisk, produktiv eller ikke-konformistisk. De undervurderer den dårlige tilpasningen av sosial isolasjon og perseptuelle forvrengning. Det er ikke lett å få kontakt med de som lider av schizotypal på grunn av det ubehaget med angst som øker med intimitet og nærhet i relasjoner. I mange tilfeller reagerer de ikke på det uformelle eller humor.

Gruppeterapi anbefales for schizotyp personlighetsforstyrrelse dersom gruppen er støttende ovenfor hverandre, for hvis ikke kan det føre til en tangensiell forestilling. God støtte er viktig for schizotyp med paranoide trekk, fordi de vil oppleve vanskeligheter i svært strukturerte grupper.

Prevalens
Schizotyp personlighetsforstyrrelse forekommer i 3 prosent av befolkningen, og er hyppigere hos menn.

Se også
DSM-IV koder (personlighetsforstyrrelser)
ICD-10 koder (personlighetsforstyrrelser)
 Paranoid personlighetsforstyrrelse
 Schizoid personlighetsforstyrrelse
 Schizofreni
 Schizotypi

Referanser

Eksterne lenker
 ICD-10 diagnostic criteria for Schizotypal Disorder.
 Link collection for resources on Schizotypal Disorder.
 Video lecture by Stanford professor Robert Sapolsky on schizotypal personality and "metamagical thinking"
 Helsebibliotekets sider om personlighetsforstyrrelser
 Om schizotyp personlighetsforstyrrelse i oppslagsverket BMJ Best Practice

Personlighetsforstyrrelser
Schizofreni