Alfa Romeo (Formel 1)

Alfa Romeo er et italiensk bilsportlag som konkurrerte i Formel 1 i de to første F1-sesongene på 1950-tallet, og igjen fra 1979 til 1985. Fra 1961 til 1988 deltok Alfa Romeo som motorleverandør. Fra 2019 er Alfa Romeo tilbake i Formel 1.

Historie

1950-1951, suksess 
I 1950 vant Nino Farina det første verdensmesterskapet for førere i en Alfetta 158 med kompressor, og i 1951 vant Juan Manuel Fangio mesterskapet i en Alfetta 159 (en videreutvikling av 158 med en totrinns kompressor). Alfetta-motorene var svært kraftige i forhold til kapasiteten: i 1951 produserte 159-motoren rundt 420 hk (310 kW), men til gjengjeld hadde de et drivstofforbruk på 125 til 175 liter per 100 km.

Alfa Romeo deltok i racingsporten med et meget lavt budsjett, og de brukte hovedsakelig teknologi og materialer fra før andre verdenskrig. Eksempelvis brukte de bare ni motorblokker, alle bygget før krigen, i de to sesongene de deltok i og vant mesterskapet. I 1952 møtte de imidlertid økende konkurranse fra Ferrari, og Alfa Romeo, som var et statseid selskap, bestemte seg for å trekke seg ut av Formel 1 etter at den italienske regjeringen nektet å finansiere den kostbare utviklingen av en ny bil.

1961–1979: Alfa Romeo som motorleverandør 

Utover på 1960-tallet brukte flere mindre F1-team forbrenningsmotorer fra Alfa Romeo-fabrikken med alle fire sylindrene montert i ei rett linje langs veivhuset, såkalte rekkefirere; blant annet i biler som LDS, Cooper og De Tomaso.

På slutten av 1960-tallet utviklet Alfa Romeo en ny V8-motor for sine racerbiler. Motoren ble kort testet i Cooper T86C F1-3-68 av Lucien Bianchi. I  og  deltok Alfa Romeo i Formel 1 med en V8-motor basert på motoren de brukte i sportsvognsracing. I 1970 var motoren stort sett forbeholdt Andrea de Adamich, som hadde vært Alfa-fører lenge, i en tredje McLaren-bil. Det var imidlertid ofte at denne kombinasjonen ikke klarte å kvalifisere seg, og den var ikke konkurransdyktig når den kjørte i løp. I 1971 kjørte de Adamich i andre halvdel av sesongen i en lignende kombinasjon med en March-bil, men fremdeles uten å oppnå nevneverdige resultater.

For  inngikk Bernie Ecclestone en avtale for Brabhams Formel 1-team om å bruke Alfa Romeo-motorer basert på deres nye F12 beregnet for sportsvogner, designet av Carlo Chiti. Motorene var gratis hadde en ytelse på 510 hk (380 kW), mot 465 hk (347 kW) i den mye brukte Cosworth DFV-motoren. Men innmonteringen av motorene var vanskelig, de måtte tas ut for å skifte tennplugger, og det høye drivstofforbruket krevde ikke mindre enn fire separate bensintanker til i alt 214 liter drivstoff. Gordon Murrays stadig mer eventyrlige design, som for eksempel BT46 som vant to løp i 1978, var delvis som følge av utfordringen med å produsere et tilstrekkelig lett og aerodynamisk chassis rundt den omfangsrike motorenheten. Da aerodynamisk bakkeeffekt ble viktig i 1978 var det åpenbart at de lave og brede F12-motorene ville være i veien for de store venturitunnelene under bilen som var nødvendig for å lage bakkeeffekten. På Murrays oppfordring produserte Alfa en smalere V12-design på bare tre måneder til -sesongen, men den var fortsatt upålitelig og med høyt drivstofforbruk.

1979–1985: retur til Formel 1 

I løpet av 1977, og etter en del overtalelse fra Chitis side, ga Alfa Romeo Autodelta tillatelse til å starte utviklingen av en Formel 1-bil på deres vegne. Bilen fikk derfor navnet Alfa Romeo 177, og debuterte i Belgias Grand Prix 1979. Partnerskapet med Brabham ble avsluttet før sesongen var over. Dette andre Formel 1-prosjektet med et Alfa-fabrikksteam ble aldri noen skikkelig suksess i løpet av tiden det eksisterte, fra midten av 1979 til slutten av 1985. I denne perioden oppnådde Alfa Romeo to pole positions, tre tredjeplasser, to andreplasser og en raskeste runde. Forøvrig ledet Bruno Giacomelli en stor del av USAs Grand Prix 1980 før han måtte bryte med elektriske problemer. De måtte også tåle tragedie da deres fører Patrick Depailler omkom under testing for Tysklands Grand Prix 1980 på Hockenheimring. I  hadde de Mario Andretti som fører, men sleit fortsatt med dårlig pålitelighet. Etter en restrukturering av Autodelta ble driften av teamet og design av bilen i  utkontraktert til Euroracing, mens fabrikksmotorene fortsatt ble levert av Autodelta. Teamets beste sesong var , da de byttet til den turboladede 890T V8-motoren og klarte en sjetteplass i konstruktørmesterskapet, hovedsakelig takket være to andreplasser fra Andrea de Cesaris.

Mens 890T-motoren var konkurransedyktig i 1983, så kom BMW, Ferrari, Renault, TAG-Porsche og Honda med kraftigere og mer drivstoffeffektive motorer til . Dette sammen med FIAs nyinnførte maksgrense på 220 liter drivstoff og forbud mot bensinfylling under pit stop, gjorde Euroracing Alfa Romeo-teamets konkurransekraft innen Grand Prix-racing be redusert. Riccardo Patreses tredjeplass i Italias Grand Prix 1984 var den siste pallplasseringen for teamet, og både Patrese og Eddie Cheever gikk ofte tom for bensin før løpet var over, både i 1984 og .

Teamets bil for 1985, Alfa Romeo 185T, viste seg å være så lite konkurransedyktig at 1984-bilen, 184T, ble tatt i bruk igjen i midten av sesongen. Etter å ha blitt oppdatert til 1985-spesifikasjoner var bilen, som nå ble kalt 184TB, faktisk en forbedring i forhold til 1985-bilen, men resultatene lot fortsatt vente på seg. I et intervju han ga i 2000 beskrev Riccardo Patrese 185T som «Den verste bilen jeg noensinne kjørte».

Etter Australias Grand Prix 1985, det siste løpet i 1985-sesongen, trakk Alfa Romeo seg ut av Formel 1 som konstruktør.

Tiden etter 1985 
For -sesongen inngikk Alfa Romeo en avtale om å levere motorer til Ligier. En Gianni Tonti-designet 1,5 liters rekkefirer med dobbel turbo og 850 hk (634 kW) kalt Alfa Romeo 415T ble testet i en Ligier JS29 av René Arnoux. Da Fiat overtok kontrollen over Alfa Romeo ble avtalen kansellert (tilsynelatende grunnet negative kommentarer fra Arnoux om motoren, hvor han sammenlignet den med brukt mat) og Ligier måtte bruke motorer fra Megatron (ex-BMW) for hele 1987-sesongen.

Alfa leverte også motorer til det lille og mislykkede Osella-teamet fra 1983 til 1988. Sugemotorer (1983) og turbo-motorer (1984–1987) ble brukt. Til å begynne med tilbød Alfa også en viss teknisk støtte til det Torino-baserte teamet. Blant annet var Osellas 1984-modell, FA 1/F, basert på Alfa Romeo 183T fra 1983, i den grad at Osellas første chassis var en lett omarbeidet 183T. Alle senere Osella-modeller opp til FA1L i 1988 hadde sin opprinnelse i 183T-designet. Innen 1988, den siste turbosesongen, var Alfa blitt så lei av den negative oppmerksomheten som ble generert av Enzo Osellas biler at de forbød videre bruk av Alfa-navnet i forbindelse med motoren. 1988-motorene ble derfor kalt «Osella V8». Ved slutten av sesongen opphørte forholdet mellom Alfa og Osella, og Alfa Romeos involvering i Formel 1 var over.

Moderne tid (fra 2018) 
I 2018 ble Alfa Romeo sponsor til Formel 1-laget Sauber. Men ble først tittel- og navnesponsor til laget året etter, i 2019. Laget konkurrerte da som Alfa Romeo Sauber. Robert Kubica kom inn som test- og reservefører i 2020 og tok med seg det polske oljeselskapet PKN ORLEN. De ble med som tittelsponsor. Laget konkurrerte da under navnet Alfa Romeo ORLEN F1 Team, hvor Sauber ikke nevnes i det hele tatt.

Fra og med 2023 har online-casinoen Stake kommet inn som tittelsponsor etter Robert Kubica kunngjorde at han var ferdig med Formel 1 for å fokusere videre på kjøringen i FIA World Endurance Championship (WEC) med WRT i LMP2-klassen. Ettersom PKN ORLEN kun var hos Alfa Romeo som personlig sponsor for Kubica, forlot de teamet etter 2022-sesongen. PKN ORLEN er nå sponsor hos Scuderia AlphaTauri, uten at dette har noe sammenheng med Kubica.

Fremtiden (fra 2024) 
Fra og med 2024 vil Alfa Romeo og Sauber skille lag. Laget vil da mest sannsynlig kun konkurrere som Sauber, før Audi kommer inn som både tittelsponsor og motorleverandør til laget fra og med Formel 1-sesongen 2026

Alfa Romeo vil da forsvinne fra Formel 1, igjen,

Fullstendige Formel 1-resultater 
Tabellene under gir en fullstendig og detaljert oversikt over Alfa-Romeos resultater i Formel 1-mesterskapet siden 1950.

Resultater for Alfa-Romeo Racing 
(Forklaring) (resultater i fet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)

Noter til tabellene:

† - Brøt Løpet, men ble klassifisert ettersom sjåføren hadde fullført over 90% av løpsdistansen.
  - Konstruktørmesterskapet ble ikke utdelt før .
  - Delt kjøring
 - Kimi Räikkönen testet positivt for Covid-19 på lørdagen under Nederlands Grand Prix 2021. Robert Kubica kjørte for han under Nederlands Grand Prix 2021 og Italias Grand Prix 2021
 - Emilia Romagna Grand Prix 2023 ble avlyst 17. mai 2023 pga. flom i Emilia-Romagna-regionen. Runde 6 ble ikke tatt av kalenderen derimot, Monacos Grand Prix 2023 vil dermed fremdeles være runde 7

Litteratur

Referanser

Eksterne lenker 
 

Formel 1-konstruktører