Luigi Einaudi

Luigi Einaudi (født 24. mars 1874 i Carrù i provinsen Cuneo, død 30. oktober 1961 i Roma) var en italiensk politiker og økonom. Han var den andre presidenten i den italienske republikken mellom 1948 og 1955.

Liv og virke

Bakgrunn
Luigi Einaudi var sønn av Lorenzo Einausi og Placida Fracchia i Carrù i Piemonte. I Torino gikk han på Liceo classico Cavour. Han fullførte sine universitetsstudier i Torino, der han ble kjent med sosialistiske ideer. Han arbeidet for avisen Critica sociale, ledet av sosialistlederen Filippo Turati. I 1895 tok han eksamen i rettsvitenskap, og ble senere utnevnt som professor ved Universitetet i Torino, Det polytekniske universitetet i Torino og Bocconi-universitetet i Milano.

Politiker, økonom
Fra begynnelsen av det 20. århundre inntok Einaudi en stadig mer konservativ holdning. I 1919 ble han utnevnt til senator i kongeriket Italia. Han arbeidet også som journalist for flere italienske aviser som La Stampa og Il Corriere della Sera, samt at han var økonomisk korrespondent for The Economist. Han sluttet å arbeide for italienske aviser i 1926, under den fascistiske regimet. 

Han flyktet til Sveits i 1943 og kom tilbake til Italia året etter.

Einaudi var direktør for Italias sentralbank fra 5. januar 1945 til 11. mai 1948. Han var en av grunnleggerne av Consulta Nazionale, som åpnet veien til det nye parlamentet i den italienske republikken etter den andre verdenskrig. Senere ble han minister for økonomi, finans og balanse. 

President: Den 11. mai 1948 ble han valgt til den andre presidenten i den italienske republikken. Han utnevnte åtte livstidssenatorer i løpet av sin presidentperiode. 

Einaudi var motstander av de statsbankfinansierte budsjettunderskuddene. Han klarte å sanere statsøkonomien og stabilisere valutaen, den italienske lire, uten valutareform. På lignende vis som Jacques Rueff, Ludwig Erhard og Reinhard Kamitz fikk han, som professor i økonomi, anledning til å anvende sitte konsept i praktisk politikk og klarte slik å drive gjenoppbyggingen etter krigen fremover med kraft.

Einaudi ble senere selv også utnevnt til livstidssenator.

Einaudi døde i Roma i 1961. Sønnen Giulio ble forlegger og barnebarnet Ludovico minimalistisk komponist. En annen sønn, Mario, var professor ved Cornell University i USA. I tillegg grunnla Luigi de Fondazione Luigi Einaudi i Torino til ære for sin far.

Referanser

Litteratur 
 Fabio Masini: Luigi Einaudi and the Making of the Neoliberal Project. In: History of Economic Thought and Policy, Vol. 1, No. 1, pp. 39–59, 2012. (Draft ; PDF; 87 kB)

Eksterne lenker 
 Biografi på den italienske presidents offisielle nettside 

Italienske presidenter
Italienske livstidssenatorer
Italienske politikere
Italienske professorer
Personer fra provinsen Cuneo
Fødsler i 1874
Dødsfall i 1961