Hurro-urartiske språk

Hurro-urartiske språk er en utdødd språkfamilie i det nære Midtøsten som eksisterte fra 2300 f.Kr. til det 6. århundre f.Kr. Det omfatter de to oldtidsspråkene hurrittisk og urartisk, og muligens også kassittisk.

Opprinnelse
Det er ofte antatt at hurro-urartiske språk, eller en splittelse av et hurro-urartisk urspråk, opprinnelig ble snakket innenfor Kura–Araxes kulturen.

Ekstern klassifisering
Forbindelsene til andre språkfamilier er kontroversiell. Da hurittiske og urartiske inskripsjoner og dokumenter ble dechiffrerte på 1800- og 1900-tallet, ble det raskt snart anerkjent at språkene verken var beslektet med semittiske eller indo-Europeiske språk. De mest konservative hevder at hurro-urartisk ikke er i slekt med noen annen språkfamilie.

Tidlige forslag om en ekstern genetisk forbindelse til hurro-urartiske språk har gruppert dem sammen med de kartvelske språk, elamittisk, og andre ikke-semittiske og ikke-indo-Europeiske språk i regionen.

Igor Diakonoff og Sergei Starostin har antydet at hurro-urartisk kan bli inkludert som en grein av dagestanske språk. Denne superfamilien ble av Diakonoff døpt alarodianske språk. Flere studier har argumentert for en slik forbindelse, mens andre betviler at språkfamiliene er beslektet, eller tror at bevisene ikke er endelige. Petri Kallio argumenterer for at saken forhindres av manglende konsensus om hvordan man rekonstruerer urdagestanisk, men at alarodisk er mer sannsynlig enn tilknytninger til pontiske språk eller andre familier. Ingenting er kjent om alarodianerne bortsett fra at de «var bevæpnet liksom Kolchis og saspiri», ifølge Herodotus. Kolchis og saspiri er generelt assosiert med georgiere eller skytere. Urartologen Paul Zimansky har avvist en forbindelse mellom urartiere og alarodianere.

Arnaud Fournet og Allan R. Bomhard har argumentert for at hurro-urartisk er en søster-familie av indo-europeisk.

Det dårlig dokumenterte språket kasittisk kan ha tilhørt den hurro-urartiske språkfamilie.

Referanser