Sterke verb

Sterke verb er et særmerke for germanske språk.

Norsk
I norsk kjennetegnes disse ved at verbet i preteritum har enstavelsesform, det vil si at det ikke legges til noen ny stavelse slik man finner i de fleste svake verb. Man får da en enstavelsesform som for eksempel bryte–brø(y)t–brutt (bokmål),  bryte–brøt–brutt (riksmål) og bryte–braut–brote (nynorsk). I tillegg endrer vanligvis rotvokalen seg etter et bestemt avlydsmønster i preteritum. Rotvokalen er ofte forskjellig i infinitiv, preteritum og perfektum partisipp, men ikke alltid. 

Tilsvarende mønster finnes også i andre språk, som for eksempel bryta–bröt–brutit (svensk), break–broke–broken (engelsk) eller brechen–brach–gebrochen (tysk), men her kan vokalendringer også være basert på tall i tillegg til tid. Preteritumsformen kan også enkelte ganger ha flere stavelser i disse andre språkene, for eksempel begin–began–begun (engelsk), noe som ikke er tilfelle på norsk (med mindre det er sammensatte ord).

Inndeling av sterke verb i norsk
Basert på vokalvekslingen verbets rotvokal får i infinitiv, preteritum og perfektum partisipp kan de sterke verbene i bokmål deles inn i seks underklasser (konjugasjoner), mens det i nynorsk og riksmål deles inn i sju underklasser. Totalt finnes det omtrent 200 sterke verb i moderne norsk.

Innafor hver hovedklasse grupperes verbene videre etter mønsteret de følger, basert på rotvokalendringer og endinger i perfektum partisipp. I bokmål er klasseinndelinga slik:

I nynorsk er det ingen ending i presens, og rotvokalen har om mulig omlyd i presens. Klasseinndelinga er slik:

Se også 
 Verb
 Svake verb
 Preterito-presentiske verb

Referanser

Eksterne lenker
 

Verb