Léon Bloy

Léon Bloy (født 11. juli 1846 – 3. november 1917) var en fransk forfatter som skrev romaner og poesi, essayer og pamfletter.

Liv og virke 
Bloy ble født i Notre-Dame-de-Sanilhac, i arrondissement Périgueux i Dordogne. Han var den andre av seks sønner av en voltairesk fritenkeren og strenge oppdrageren Jean-Baptiste Bloy og dennes hustru Anne-Marie Carreau, en from spansk-katolsk datter av en napoleonisk soldat. Etter en agnostisk og ulykkelig barndom  hvor han kultiverte et hat for den katolske kirke og dens lære, fant hans far en jobb for ham i Paris hvor han reiste til i 1864. I desember 1868 møtte han den aldrende katolske forfatteren Jules Barbey d'Aurevilly, som bodde motsatt av ham i rue Rousselet og som ble hans mentor. Kort tid etterpå gjennomgikk han en dramatisk religiøs konvertering til katolisismen.

Bloys tekster reflekterer hengivelsen til den katolske kirke og en enorm lengsel etter det absolutte. Hans gudsfrykt til religion resulterte i en fullstendig avhengighet av veldedighet; han fikk tilnavnet «den utakknemlige tigger» som et resultat av sine mange brev hvor han tigget om penger fra venner, bekjente og fullstendig fremmede, samtidig som han fortsatte med sitt litterære arbeid. Hans fremste verk er fra 1892, dagbokserie i åtte bind. Etter d'Aurevilly var han den fremste motstanderen av naturalismen og sto for en ny ideell oppfatning i både sitt liv og i sitt forfatterskap, basert på en hellig katolsk grunn. I novellen Sueur de sang skildrer han sine erfaringer fra den fransk-prøyssiske krig, der han deltok som tranctireur.

Bloy var en venn av forfatteren Joris-Karl Huysmans, maleren Georges Rouault og filosofene Jacques og Raïssa Maritain, og var medvirkende i å forsone disse intellektuelle med den katolske kirke. Han fikk imidlertid et omdømme for skinnhellighet og utvendig fromhet grunnet sine stadig raseriutbrudd. Hans første roman, Le Désespéré var et rasende angrep på rasjonalisme og de han mente var i forbund med det, noe som førte til at hans støtte fra seg det litterære samfunn i sin tid, og selv mange av sine gamle venner. Snart kunne Bloy telle slike framstående forfattere som Émile Zola, Guy de Maupassant, Ernest Renan, Alphonse Daudet, Joris-Karl Huysmans, Paul Bourget og Anatole France blant sine uvenner og fiender.

I tillegg til sine utgitt verker, etterlot han seg en stor brevsamling med offentlige og litterære figurer. Han døde i Bourg-la-Reine. Han var gift med en datter av den danske dikteren Christian Knud Frederik Molbech.

Bibliografi (i utvalg) 

 Le désespéré (1887)
 Sueur de sang (1892)
 Histoires désobligeantes (1894)
 La femme pauvre (1897)

Litteratur 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Franske forfattere
Franskspråklige forfattere
Personer fra Périgueux
Fødsler i 1846
Dødsfall i 1917