Bibio

se Systematisk inndeling

Bibio er en slekt av myggene (Nematocera), som sammen med  fluene,  utgjør tovingene (Diptera). Den er typeslekten i familien hårmygg (Bibionidae). De er fra 3 mm. til ca. 15 mm, de fleste er under 10 mm lange. Det er 13 nålevende arter i Norge, dessuten én som sannsynligvis er utdødd. I verden er det ca. 200 nålevende arter.

Utseende 
[[Fil:Bibionidae_wing_veins.svg|thumb|left|300px| Vingens årenett (markusflue Bibio marci, hunn)]]
Små til middelsstore (3–15 mm), kraftig bygde mygg med korte antenner, disse er kortere enn hodet. Hannene er vanligvis svarte bortsett fra at beina kan være lysere, hunnene ikke sjelden brunlige eller rødlige. Fasettøynene er store hos hannene og dekker hele hodets overside (holoptiske øyne), hos hunnene er de mye mindre og bredt adskilte i pannen. Oppe på hodet sitter det tre punktøyne (ocelli) på en lav knøl. Særlig hos hannene har fasettøynene ofte tette, ganske lange, oppstående hår som sitter festet mellom fasettene. Antennene er stav- til trådformede og består av seks til tolv mer eller mindre sylindriske ledd. Antennen mangler lange hår. Palpene er vanligvis fem-leddete og omtrent så lange som antennene. Munndelene er av varierende lengde og ender i et puteformet sugeorgan (labellum). 
Midtkroppen (thorax) er kraftig sklerotisert (hard), ryggen («scutum») høyt hvelvet, scutellum ganske lite, men oppstående. Hele kroppen kan være kledt med lange hår, særlig hos hannene. Beina er kraftige og middels lange Framlårene er brede og noe flate, framleggene (protibiae) er fortykkede og ender i en kraftig pigg, dessuten med en mer eller mindre skarp spore på innersiden. Framføttene er ganske sterkt forlengede. Mellom- og bakbeina er vanligvis mer eller mindre fortykkede.
Vingene er forholdsvis store og brede med få men tydelige årer som danner et karakteristisk mønster (se tegningen). De er gjerne røykfargede, men har sjelden fargetegninger, bortsett fra at det mørke vingemerket (pterostigma) gjerne er tydelig. Hunnens vinger er ofte mørkere enn hannens. Bakkroppen er ganske slank hos hannen med lange hår på sidene, hos hunnen er den mye tykkere og mindre hårete.

Larvene er avlange, sylindriske, mer eller mindre pølseformede uten bein eller vorteføtter. Hodekapselen er markert, rund og blank og kan ikke trekkes inn i kroppen. På farge er de hvite, gulaktige, brunlige eller grå. Munndelene er korte og kraftige med jekselaktige mandibler. Kroppen er kledt med harde, mikroskopiske skjell som ofte bærer pigger og gjør at overflaten blir ru. Dessuten har de fleste en rekke fingeraktige utvekster som overflatisk kan ligne på pigger, men der er ganske myke, typisk har de 22 slike på hvert kroppsledd. På det bakerste kroppsleddet er det en stor spirakel (åndehull) som hos denne slekten er delt i to (hos Pleciinae er den udelt, hos slekten Dilophus vanligvis delt i tre).

Puppene ligger fritt i et kammer i jorden, ikke omgitt av noen slags kokong. De er hvitaktige på farge bortsett fra fasettøynene som blir rødbrune før klekkingen. De fleste av det voksne insektets deler er gjenkjennelige på puppen.

 Levevis 
De fleste artene finnes i åpne habitater, som gressenger, dyrket mark, fjellområder og heier, men det er også noen arter som lever i skog. Larvene lever i strølaget på bakken der de spiser råtnende plantemateriale, noen ganger også røtter. Hunnene legger alle sine egg (100-4000, avhengig av hunnens størrelse) i et utgravd hulrom i bakken, og dør like etterpå. Larvene fra ett eggkull holder sammen gjennom larvetiden, og danner dermed tette ansamlinger. Larvetiden er gjerne ett år, men kan strekke seg over minst to år i kalde områder med kort vekstsesong. Enkelte arter, særlig hagehårmygg (Bibio hortulanus), kan gjøre en god del skade på dyrket mark, grønnsaker og plener om den er tallrik. En annen art som er kjent for spektakulære masseforekomster er russeflue (Bibio pomonae), men denne forekommer sjelden på dyrket mark så den gjør neppe økonomisk skade. På den andre siden er larvene et viktig element i jordbunnens økosystem og bidrar til nedbrytingen av plantedeler ved å tygge opp døde planter. De kan også finnes i gammel husdyrgjødsel. 
De voksne myggene lever bare kort tid - hos arten enghårmygg (Bibio johannis) omtrent tre dager. Noen arter tar ikke næring til seg som voksne, andre, særlig hunnene, besøker blomster og tar til seg nektar og pollen. Hannene danner svermer, hos noen arter like over bakken, hos andre i opptil 10 meters høyde, og griper hunner som flyr gjennom svermen for å pare seg med dem. Myggene er nokså trege og lar seg ikke så lett jage bort, så noen ganger oppleves de som plagsomme ved masseforekomster. De biter imidlertid ikke og oppsøker heller ikke mennesker. Da de kan være svart tallrike og dessuten lette å fange kan de være en viktig matkilde for insektetende fugler, edderkopper, maur og andre rovdyr.

 Utbredelse 
Slekten er utbredt over hele Jorda, av større landområder utenfor Polområdene mangler den bare på New Zealand. Den går også langt mot nord og er kjent fra Novaja Semlja og Baffin Island. De fleste artene holder til på den nordlige halvkulen. Slekten er sjelden i lavlandet i tropene, men finnes i høyereliggende områder. De kan gå nokså høyt opp i fjellene og er funnet 5300 meter over havet i Himalaya, ca. 1700 meter over havet i Sør-Norge.

 Fossile arter 
Denne slekten er kjent fra fossiler tilbake til tidlig tertiær . Det er beskrevet tallrike (ca. 130) fossile Bibio-arter, særlig fra Europa, men det er sannsynlig at mange av navnene er synonymer - det fossile hårmygg-materialet bør revideres.

 Systematisk inndeling 
Det er funnet 14 arter i Norge, en av dem er sannsynligvis utdødd. I tillegg til disse er det navngitt ca. 130 arter fra fossiler, men det er uvisst hvor mange av disse som er reelle.

 Orden tovinger (Diptera)
 Gruppe mygg (Nematocera) 
 Familien hårmygg (Bibionidae)
 Underfamilie Bibioninae
 Slekt Bibio Geoffroy, 1762
 Arter som forekommer i Norge :
 Stor høsthårmygg, Bibio clavipes Meigen, 1818 Vanlig i Norge nord til Troms / Finnmark. Flyvetid om høsten. Vanlig i store deler av Europa og i Asia.
 Svartvinget hårmygg, Bibio ferruginatus (Linnaeus, 1767) Bare noen få funn i Norge, fra Oslo-området.  Flygetid i mai-juni.
 Enghårmygg, Bibio johannis (Linnaeus, 1767) Funnet i Rogaland og ved Oslofjorden ved kysten og i tilknytning til jordbruksområder. Lever på gressenger. Flygetiden er tidlig i april-mai.
 Bibio lanigerus Meigen, 1818 Funnet et par ganger ved Oslofjorden og i Rogaland. Flyr tidlig på våren.
 Liten høsthårmygg, Bibio longipes Loew, 1864  (=Bibio lepidus Loew, 1871 ) Funnet i Vestfold, Rogaland, Hordaland, Sogn og Fjordane og i Nord-Trøndelag. Flyr i september-oktober. 
 Markusflue, Bibio marci (Linnaeus, 1758) Ligner mye på den vanlige Bibio pomonae, men har helt svarte bein. Flyr i mai. Sjelden i Norge, funnet nær sjøen (strandlinjen) i Vestfold og Ytre Telemark, og nylig også i Stranda på Sunnmøre. Vanligere sør i Europa og finnes helt nord i Afrika.
 Liten skogshårmygg, Bibio nigriventris Haliday, 1833 En av de vanligste artene i Norge, finnes fra kysten og opp i miderste alpine sone. Flygetiden er fra mai til juni., noe senere i nord. Opptrer sjeldnere med masseutbrudd enn mange andre arter.
 Russeflue,Bibio pomonae (Fabricius, 1775) En stor art, svart kropp og helt røde bein. Vanlig i hele landet og sørover i Europa, unttatt helt i sør. Lever i løvskog med bjørk, særlig i det subalpine området Flygetid juli-september. . 
 Høyfjellshårmygg, Bibio siebkei Mik, 1887 , En fjellart i Sør-Norge, men kan finnes ned til kystlinjen helt nord i landet. Flyr i juli-august.
 Stor skogshårmygg, Bibio varipes Meigen, 1830 Lever langs kysten, fra Østfold til Møre og Romsdal, men ikke oppe i fjellet, eller i innlandet.  Flygetiden er i mai-juni. 
 Dverghårmygg, Bibio lautaretensis Villeneuve, 1924 Bare to funn i Norge, fra Voss og Hol (Buskerud). Lever i fjellet ved eller over tregrensen.
 Gulvinget hårmygg, Bibio brunnipes (Fabricius, 1794) ,  Funnet i hele Norge fra fjellet (boreoalpin sone). Flygetiden er juli-august.
 Bibio fulvicollis Gimmerthal, 1842 Noen få funn i eldre tid fra Sør-Norge, ingen siden 1944. Det finnes en del eldre funn og det ser ut til at arten var langt mer vanlig for hundre år siden. Det ser ikke ut til at det finnes nyere funn av denne arten fra andre land heller, så den kan kanskje være utdødd.
 Brunvinget hårmygg, Bibio rufipes (Zetterstedt, 1838)  Lever i fjellet i hele Norge, men er sjeldnere enn Bibio brunnipes. Flygetiden er i august, men kan starte tidligere eller vare lengre.
 Andre europeiske arter 
 Bibio anglicus Verrall, 1869
 Bibio elmoi Papp, 1982 - bare på Kanariøyene
 Bibio femoralis Meigen, 1838 
 Bibio fulviventris Meigen, 1818 - usikkert hva denne er
 Bibio gineri Gil Collado, 1932 - Spania
 Bibio graecus Duda, 1930 - Hellas
 Bibio handlirschi Duda, 1930
 Hagehårmygg, Bibio hortulanus (Linnaeus, 1758) – ikke i Norge. Vanlig lenger sør i Europa, kan gjøre en del skade.
 Bibio laufferi Strobl, 1906 - Spania
 Bibio leucopterus (Meigen, 1804)
 Bibio macer Loew, 1871 - Romania
 Bibio picinitarsis Brullé, 1833 - Italia, usikkert hva denne er
 Bibio reticulatus Loew, 1846 
 Bibio sardocyrneus Haenni, 2009 - Sardinia
 Bibio strobli Duda, 1930 - Østerrike
 Bibio venosus (Meigen, 1804) 
 Bibio villosus Meigen, 1818 - Tyskland
 Andre arter fra den palearktiske sone
 Bibio acerbus Yang & Luo, 1989
 Bibio acutifidus Yang & Luo, 1989
 Bibio adjunctus Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio aduncatus Luo & Yang
 Bibio ainoi Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio amnon Skartveit & Kaplan, 1996
 Bibio amputonervis Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio aneuretus Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio baciliformis Luo & Yang
 Bibio biconcavus Yang & Luo, 1989
 Bibio bimaculatus Luo & Yang
 Bibio caucasicus Duda, 1930
 Bibio claviantenna Yang & Luo, 1989
 Bibio consanguineus Loew, 1869
 Bibio crassinodus Yang & Luo, 1989
 Bibio cuneatus Yang & Luo, 1989
 Bibio deceptus Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio dipetalus Yang & Luo, 1989
 Bibio discalis Brunetti, 1911
 Bibio echinulatus Yang & Luo, 1989
 Bibio flavifemoralis Luo & Yang
 Bibio flavihalter Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio flavitarsalis Luo & Yang
 Bibio fulvicrus Duda, 1930
 Bibio funianus Yang & Cheng, 1997
 Bibio furcillatus Loew, 1871
 Bibio fuscopiceous Luo & Yang
 Bibio gangliiger Luo & Yang
 Bibio gracilipalpis Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio hebeiensis Luo & Yang 
 Bibio holomaurus Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio hordeiphagus Yang & Luo, 1987
 Bibio jilinensis Luo & Yang
 Bibio jinggangensis Luo & Yang
 Bibio longipalpus Yang & Cheng, 1997
 Bibio matsumurai Okada, 1938
 Bibio medianus Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio metaclavipes Hardy & Takahasi, 1960
 Bibio montanus Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio nigerrimus Duda, 1930
 Bibio nigriclavipes Hardy & Takahashi, 1930
 Bibio nigripilosus Duda, 1930
 Bibio obscuripennis De Meijere, 1904
 Bibio obuncus Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio omani Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio parvispinalis Luo & Yang
 Bibio petilitarsalis Luo & Yang, 1988
 Bibio pseudoclavipes Okada, 1938
 Bibio rufiventris (Duda, 1930)
 Bibio shaanxiensis Yang & Luo, 1989
 Bibio simulans Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio sinensis Ôuchi, 1940
 Bibio singularis Hardy & Takahashi, 1960
 Bibio tenebrosus Coquillett, 1899
 Bibio turcmenicus Duda, 1930
 Bibio variicolor Yang & Luo, 1989
 Bibio vuanus Yang & Cheng, 1997
 Bibio xizangensis Yang & Luo, 1987
 Nordamerikanske arter (i tillegg til de holarktiske gulvinget hårmygg, Bibio brunnipes, liten høsthårmygg B. longipes, brunvinget hårmygg B. rufipes og høyfjellshårmygg B. siebkei) 
 Bibio abbreviatus Loew, 1864
 Bibio albipennis Say, 1823
 Bibio alexandri James, 1936
 Bibio alienus McAtee, 1923
 Bibio articulatus Say, 1823
 Bibio atripilosus James, 1936
 Bibio autumnalis Fitzgerald, 1996
 Bibio carri Curran, 1927
 Bibio cognatus Hardy, 1937
 Bibio femoratus Wiedemann, 1828
 Bibio fluginatus Hardy, 1937
 Bibio flukei Hardy, 1937
 Bibio holtii McAtee, 1921
 Bibio lobatus Hardy, 1937
 Bibio necotus Hardy, 1937
 Bibio nigritus Curran, 1924
 Bibio palliatus McAtee, 1922
 Bibio pingreensis James, 1936
 Bibio rufithorax Wiedemann, 1828
 Bibio sierrae Hardy, 1960
 Bibio similis James, 1936
 Bibio slossonae Cockerell, 1909
 Bibio striatipes Walker, 1848
 Bibio tenellus Hardy, 1937
 Bibio townesi Hardy, 1945
 Bibio tristis Williston, 1893
 Bibio utahensis Hardy, 1937
 Bibio velcidus Hardy, 1937
 Bibio velorum McAtee, 1923
 Bibio vestitus Walker, 1848
 Bibio xanthopus Wiedemann, 1828
 Afrikanske arter:
 Bibio afer Loew, 1854
 Bibio birudis Walker, 1860
 Bibio brachiatus Rondani, 1864
 Bibio breviceps Loew, 1866
 Bibio brevicruris Hardy, 1950
 Bibio caffer Loew, 1866
 Bibio kenyaensis Hardy, 1950
 Bibio longifrons Macquart, 1838
 Bibio longirostris Rondani, 1864
 Bibio melanogaster Wiedemann, 1821
 Bibio pruinosus Hardy, 1950
 Bibio pyrrhonotus Speiser, 1910
 Bibio turneri Edwards, 1925
 Bibio upembensis Hardy, 1952
 Sørøst-Asia og Oseania:,
 Bibio ablusus Hardy, 1965
 Bibio aequalis Brunetti, 1912
 Bibio affiniproximus Hardy, 1965
 Bibio anposis Hardy, 1968
 Bibio approximatus Brunetti, 1911
 Bibio aquilus Hardy, 1967
 Bibio araeosceles Hardy, 1967
 Bibio bicolor Walker, 1848
 Bibio brevicalcar Edwards, 1928
 Bibio brunettii Hardy, 1973
 Bibio capitaneus Hardy, 1965
 Bibio collaripes Brunetti, 1926
 Bibio defectus Brunetti, 1911
 Bibio depressus de Meijere, 1924
 Bibio discalis Brunetti, 1911
 Bibio flavicans Edwards, 1928
 Bibio flavissimus Brunetti, 1925
 Bibio flavohirtus Brunetti, 1912
 Bibio formocianus Okada, 1938
 Bibio fuscitibia Brunetti, 1911
 Bibio hennigi Hardy, 1952
 Bibio hortulanoides Brunetti, 1911
 Bibio illaudatus Hardy, 1961 - Vanuatu
 Bibio imitator Walker, 1834 - eneste art i Australia
 Bibio nepalensis Hardy, 1967
 Bibio nigripennis Brunetti, 1913
 Bibio obediens Osten Sacken, 1881
 Bibio pallidohirtus Brunetti, 1925
 Bibio plecioides Osten Sacken, 1881
 Bibio proximus Brunetti, 1911
 Bibio rubicundus van der Wulp, 1884
 Bibio rufifemur Brunetti, 1911
 Bibio scaber Edwards, 1928
 Bibio scaurus Hardy, 1965
 Bibio sillemi Duda, 1935
 Bibio sumatranus de Meijere, 1924
 Bibio totonigrum Hardy, 1965
 Bibio xuthopteron Hardy, 1968
 Neotropiske arter:,
 Bibio atrigigas Fitzgerald, 1997
 Bibio borisi Fitzgerald, 1997
 Bibio chelostylus Fitzgerald, 1997
 Bibio chiapensis Fitzgerald, 1997
 Bibio criorhinus Bellardi, 1859
 Bibio fuligineus Bellardi, 1859
 Bibio intermedius Rondani, 1850
 Bibio nudioculatus Macquart, 1847
 Bibio oreonanus Fitzgerald, 1997
 Bibio piceus Bellardi, 1859
 Bibio subaequalis Rondani, 1868
 Bibio superfluus Schiner, 1868 - også i Nord-Amerika
 Bibio vicinus Arribalzaga, 1878
 Bibio wulpi Hardy, 1953
 Bibio xeronastes Fitzgerald, 1997
 Fossile arter
 †Bibio acaptus Dürrenfeldt, 1968
 †Bibio aerosus Statz, 1943
 †Bibio anatolicus Skartveit & Nel, 2012
 †Bibio antiquus C. Heyden, 1856
 †Bibio angustatus Heer, 1849
 †Bibio aquaesextiae Skartveit & Nel, 2017
 †Bibio atavus Cockerell, 1909
 †Bibio auripes Statz, 1943
 †Bibio aymardi Maneval, 1936
 †Bibio batheri Pongracz, 1928
 †Bibio baumbergeri Théobald, 1937
 †Bibio boulayi Riou, 1999
 †Bibio brachypodus Zhang, 1989
 †Bibio brevis Heer, 1849
 †Bibio brunneifemus Zhang, 1989
 †Bibio brunneus Zhang, 1989
 †Bibio bullatus (Hong, 1985)
 †Bibio capnodes Melander, 1949
 †Bibio castaneipennis Skartveit & Wedmann, 2021
 †Bibio celasensis Théobald, 1937
 †Bibio cockerelli James, 1937
 †Bibio colossoceps Zhang, 1989
 †Bibio compta Statz, 1943
 †Bibio contererus Dürrenfeldt, 1968
 †Bibio crassinervis Skartveit & Pika, 2014
 †Bibio cratopodus Zhang, 1989
 †Bibio curtisii Heer, 1856
 †Bibio deformatus Zhang, 1989
 †Bibio deletus C. Heyden, 1859
 †Bibio discerptus Dürrenfeldt, 1968
 †Bibio dislocatus Théobald, 1937
 †Bibio edda Skartveit, Grímsson & Wappler, 2017
 †Bibio elegantulus Novák, 1877
 †Bibio enormus Dürrenfeldt, 1968
 †Bibio enterodelus Unger, 1842
 †Bibio excurvatus Melander, 1949
 †Bibio eximius Zhang, Sun & Zhang, 1994
 †Bibio expansus Zhang, 1989
 †Bibio explanatus Melander, 1949
 †Bibio extremus Cockerell, 1921
 †Bibio firmus Heer, 1849
 †Bibio formosus Novák, 1877
 †Bibio fusiformis Heer, 1849
 †Bibio germari Meunier, 1920
 †Bibio giganteus Unger, 1842
 †Bibio gurnetensis Cockerell, 1917
 †Bibio jamesi Melander, 1949
 †Bibio joursacensis Théobald, 1935
 †Bibio kochii Staub, 1883
 †Bibio latahensis Lewis, 1969
 †Bibio lignarius Germar, 1837
 †Bibio longineurus Zhang, 1989
 †Bibio major (Oustalet, 1870)
 †Bibio mimas L. Heyden, 1870
 †Bibio miocenicus Hong & Wang, 1985
 †Bibio moestus Heer, 1849
 †Bibio nebulosus Dürrenfeldt, 1968
 †Bibio nigricosta Skartveit & Nel, 2012
 †Bibio obliteratus (Cockerell, 1915)
 †Bibio oeningensis Heer, 1849
 †Bibio oligocenus Cockerell, 1917
 †Bibio pannosus Heyden & Heyden, 1865
 †Bibio penisularis Zhang, 1989
 †Bibio peraffinis Zhang, 1989
 †Bibio podager Melander, 1949
 †Bibio praecidus Dürrenfeldt, 1968
 †Bibio pulchellus Heer, 1849
 †Bibio radobojanus Heer, 1849
 †Bibio roehli Statz, 1943
 †Bibio rottensis Statz, 1943
 †Bibio ruptineurus Zhang, 1989
 †Bibio sadoensis Fujiyama, 1985
 †Bibio sereri Massalongo, 1856
 †Bibio shanwangensis Hong, 1984
 †Bibio spectabilis Théobald, 1937
 †Bibio sticheli Handlirsch, 1911
 †Bibio styriacus (Beier, 1952)
 †Bibio succineus Skartveit, 2021 
 †Bibio testeus Lewis, 1969
 †Bibio tranopterus Zhang, 1989
 †Bibio udus Zhang, Sun & Zhang, 1994
 †Bibio varineurus Zhang, 1989
 †Bibio ventricosus Zhang, 1989
 †Bibio vetus James, 1937
 †Bibio vulcanicus Melander, 1949
 †Bibio vulpinus Statz, 1943
 †Bibio wickhami Cockerell, 1914
 †Bibio xylophilus Germar, 1837

 Referanser 

 Kilder 
 Skartveit, J.  1995. Distribution and flightperiods of Bibio Geoffroy, 1762 species (Diptera, Bibionidae) in Norway. Fauna Norv. B 42 (2),  side 83.
 Skartveit, J. 2004. Nordiske hårmygg (Bibionidae). Larver og imagines.'' Norske Insekttabeller nr. 17, utgitt av Norsk Entomologisk Forening

Eksterne lenker 
 
 Norske Insekttabeller nr 17 – Hårmygg (PDF)
 Tree of Life - Bibionomorpha, (Diptera) (engelskspråklig)

Hårmygg
Tovinger formelt beskrevet i 1762
Dyr formelt beskrevet av Étienne Louis Geoffroy