Flinders Island

Flinders Island er ei øy i Bass-stredet mellom Tasmania og det australske fastlandet. Den ligger 20 kilometer fra Cape Portland som er det nordøstlige punktet på Tasmania. Den er den største øya i Furneaux-øygruppen.

Historie

Flinders Island ble bosatt for minst 35 000 år siden da Bass-stredet var tørrlagt. Befolkningen forsvant for 4500 år siden da El Nino klimaforandringer forandret næringsgrunnlaget.

Deler av Furneaux øygruppen ble først kartlagt i 1773 av den britiske oppdageren Tobias Furneaux som var kaptein på HMS «Adventure» en av støtteskipene på James Cooks andre ekspedisjon. I 1798 ble øygruppen helt kartlagt av oppdageren Matthew Flinders han gjennomførte senere enn omseiling av Tasmania og beviste at Tasmania var en øy og ikke tilknyttet det australske fastlandet.

De første europeiske bosetterne på øyene var selfangere sendt på 1700-tallet. Selbestanden gikk fort ned og det siste fangstløyvet er fra 1828. 

Fra 1830 ble de siste tasmanske aboriginene sendt i eksil til Flinders Island. Det var antatt at de 160 gjenlevende ville være trygge mot europeisk bosetning der. I 1847, etter en konflikt med kommandanten Henry Jeanneret ble de gjenværende 47 aboriginene flyttet til Oyster Cove, en tidligere straffangeleir 56 kilometer sør for Hobart.

Geografi
Øya er del av delstaten Tasmania og lokalstyret Municipality of Flinders Island sammen med omliggende øyer med liten bosetning. I 2005 hadde øya 897 innbyggere. Den største bosetningen er Whitemark der øyas hovedflyplass ligger.  

Øya er rundt 62 kilometer fra nord til sør og 37 kilometer fra øst til vest. Mount Strzelecki sørvest på øya er det høyeste punktet med 756 moh. Øya har et rikt dyreliv og deler av øya er nasjonalpark.

Transport

Øya har flyvninger til Essendon lufthavn ved Melbourne og Launceston lufthavn ved Launceston på Tasmania. Det går også ferger fra Bridport på Tasmania og Port Welshpool på fastlandet.

Referanser

Øyer i Australia
Tasmanias geografi