Alfred Andersen-Wingar

Alfred Nikolai Andersen-Wingar (født 15. oktober 1869 i Kristiania, død 21. april 1952 i Oslo) var en norsk fiolinist, bratsjist, dirigent og senromantisk komponist.

Andersen-Wingar studerte i Kristiania hos Johannes Haarklou (1847–1925) og ved Conservatoire de Paris hos Jules Massenet (1842–1912) og André Gedalge (1856–1926). Han var først fiolinist ved Tivoli fra 1886 til 1890, dernest ved Christiania Theater fra 1890 til 1899, og fra 1901 til 1905 i Nationaltheatrets orkester. Alfred byttet etter hvert til bratsj og var bratsjist i Christiania Musikforening. Fra 1911 til 1918 dirigerte han populære (godt besøkte) symfonikonserter i Calmeyergatens Misjonshus med billige billetter for folk flest, ikke ulikt de hans læremester Johannes Haarklou hadde tretti år tidligere.
Han komponerte all slags romantisk musikk, men det mest kjente stykke skal ha vært det lille orkesterstykket Najadene.

Han var sønn av Christian August Andersen (1843—1910) og Anne Marie Nielsen (1844). Faren var musikkpedagog.  I 1897 giftet Alfred seg med Anne Marie Belsjø (1869), havneassistentens datter.

Verker 
 Fire symfonier: A-dur, d-moll, g-moll og C-dur
 To operaer: Frithjof og Ingeborg og Die alte Methode
 Fire orkestersuiter: Les Naïades, Iraka, Douces Souvenances («Berceuse») og La Vie («Une petite suite»)
 Fantasi over norske folketoner for orkester eller klaver: Aus Norwegens Berg und Thal (i norske program Fra Norges Fjeld og Dal)
 Ouverturer til Ibsens skuespill Hedda Gabler og Bygmester Solness
 To fiolinkonserter
 Scenemusikk, som Orientalsk Intermezzo og til Vasantasena
 En rekke sanger.
Arrangement
 Bearbeiding av Rektah, en gammel indisk melodi
 Instrumentering av Crescendo av Per Lasson (1859–1883)

Referanser 

Romantiske komponister
Norske komponister
Norske fiolinister
Norske bratsjister
Personer fra Oslo
Fødsler i 1869
Dødsfall i 1952