Eumaeini

Eumaeini er en artsrik og noe uoversiktlig delgruppe av glansvingene som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).

Utseende 
De mange artene i denne gruppen varierer mye i størrelse og utseende. Hos de fleste er vingene litt kantete, og bakvingen ender i en stjert, men denne mangler hos en god del arter. Oversiden er ofte metallisk blå, men kan være brun. En god del arter er skinnende grønne på undersiden, noe som ellers er en forholdsvis uvanlig farge hos sommerfugler.

Levevis 
Larvene lever gjerne på ulike busker og løvtrær.

Utbredelse 
De aller fleste artene lever i Sør- og Mellom-Amerika, men en del er i Nord-Amerika og noen få har spredt seg til Asia og Europa.

Systematisk inndeling 

Hundrevis av søramerikanske arter som i dag blir plassert i denne gruppen, ble tidligere ført til slekten Thecla (som ikke er i nær slekt med Eumaeini). Denne ble brukt som en "sekk" for å plassere artene i denne artsrike og lite oversiktlige gruppen inntil man kom fram til en holdbar klassifikasjon. I eldre litteratur vil disse derfor stå som Thecla-arter, mens slekten Thecla i dag er redusert til bare tre arter.
Det gjenstår mange problemer som trenger å avklares når det gjelder klassifikasjonen til denne gruppen, så den nedenstående inndelingen vil trolig bli endret i framtida. (Den følger  Brower, A.V.Z. (2007): Tree of life web service, Eumaeini)

 sommerfugler (Lepidoptera)
 gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea) 
 familie glansvinger (Lycaenidae) 
 delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
 stjertvinger  (Theclinae)
 stamme Eumaeini Doubleday, 1847
 Eumaeus-gruppen – Neotropisk
 slekten Eumaeus Hübner, 1819 – 6 arter
 slekten Mithras Hübner, 1819 – 14 arter (inkludert Paraspiculatus)
 slekten Paiwarria Kaye, 1904 (inkludert Fasslantonius) – 7 arter
 slekten Theorema Hewitson, 1865 – 4 arter
 Brangas-gruppen – Neotropisk
 slekten Brangas Hübner, 1819 – 18 arter
 slekten Enos Johnson, Kruse & Kroenlein, 1997 (inkludert Falerinota) – 5 arter
 slekten Evenus Hübner, 1819 (inkludert Poetukulunma) – 12 arter
 slekten Lamasina Robbins, 2002 – 4 arter
 slekten Thaeides Johnson, Kruse & Kroenlein, 1997 – 5 arter
 Atlides-gruppen – Neotropisk
 slekten Arcas Swainson, 1832 – 8 arter
 slekten Atlides Hübner, 1819 (inkludert Riojana) – 20 arter
 slekten Pseudolycaena Wallengren, 1858 – 5 arter
 slekten Theritas Hübner, 1818 (inkludert Denivia, Lucilda, Margaritheclus) – 26 arter
 Micandra-gruppen – Neotropisk
 slekten Brevianta Johnson, Kruse & Kroenlein, 1997 – 8 arter
 Busbiina bosora (Hewitson, 1870)
 Ianusanta ianusi Bálint, 2011
 slekten Ipidecla Dyar, 1916 – 3 arter
 slekten Johnsonita Salazar & Constantino, 1995 – 15 arter
 slekten Micandra Schatz, 1888 (inkludert Egides) – 9 arter
 slekten Penaincisalia Johnson, 1990 (inkludert Abloxurina, Candora etc.) – 42 arter
 slekten Phothecla Robbins, 2004 – 2 arter
 slekten Podanotum Torres & Johnson, 1996 – 11 arter
 slekten Rhamma Johnson, 1992 (inkludert Paralustrus, Pontirama, Shapiroana) – 27 arter
 slekten Salazaria D'Abrera & Bálint, 2001 – 7 arter
 slekten Temecla Robbins, 2004 – 9 arter
 slekten Timaeta Johnson, Kruse & Kroenlein, 1997 (inkludert Jagiello, Trochusinus) – 14 arter
 Thereus-gruppen – Neotropisk
 slekten Arawacus Kaye, 1904 – 17 arter
 slekten Contrafacia Johnson, 1989 – 7 arter
 slekten Kolana Robbins, 2004 – 6 arter
 slekten Rekoa Kaye, 1904 – 8 arter
 slekten Thereus Hübner, 1819 (inkludert Noreena, Pedusa) – 31 arter
 Satyrium-gruppen – Neotropisk og holarktisk
 slekten Chlorostrymon Clench, 1961 – 6 arter
 slekten Magnastigma Nicolay, 1977 – 3 arter
 slekten Ocaria Clench, 1970 (inkludert Lamasa, Variegatta) – 16 arter
 Phaeostrymon alcestis (Egwards, 1871)
 slekten Satyrium Scudder, 1876  (inkludert Harkenclenus, Neolycaena etc.) – 56 arter, i Europa:
 Satyrium acaciae (Fabricius, 1787)
 Satyrium ilicis (Esper, 1779)
 Satyrium esculi (Hübner, 1804)
 Satyrium spini (Denis & Schiffermüller, 1775)
 almestjertvinge, Satyrium w-album (Knoch, 1782)
 Satyrium pruni (Linnaeus, 1758)
 Satyrium ledereri Boisduval, 1848
 Callophrys-gruppen – Amerika, Asia og Europa
 slekten Callophrys Billberg, 1820 (inkludert Incisalia, Mitoura, Xamia) – denne bør trolig deles opp. – 60 arter, i Europa:
 Callophrys avis Chapman, 1909
 grønnstjertvinge, Callophrys rubi (Linnaeus, 1758)
 slekten Cyanophrys Clench, 1961 – 16 arter, Sør-Amerika
 Thestius-gruppen – Neotropisk
 slekten Bistonina Robbins, 2004 – 9 arter
 slekten Megathecla Robbins, 2002 (inkludert Gullicaena) – 3 arter
 slekten Lathecla Robbins, 2004 – 6 arter
 slekten Thestius  Hübner, 1819 – 10 arter
 Allosmaitia-gruppen – Neotropisk
 slekten Allosmaitia Clench, 1964 – 5 arter
 slekten Janthecla Robbins & Venables, 1991 – 12 arter
 slekten Laothus Johnson, Kruse & Kroenlein, 1997 – 8 arter
 Lamprospilus-gruppen – Neotropisk
 slekten Arumecla Robbins & Duarte, 2004 – 7 arter
 slekten Calycopis Scudder, 1876 (inkludert Calystryma, Femniterga etc.) – ca. 75 arter
 slekten Camissecla Robbins & Duarte, 2004 – 16 arter
 slekten Electrostrymon Clench, 1961 (inkludert Angulopis) – 10 arter
 slekten Lamprospilus Geyer, 1832 – ca. 40 arter
 slekten Ziegleria Johnson, 1993 (inkludert Kisutam) – 11 arter
 Strymon-gruppen – Amerika
 slekten Strymon Hübner, 1818 (inkludert Eiseliana) – 56 arter
 Tmolus-gruppen – Neotropisk
 slekten Exorbaetta Johnson, Austin, Le Crom & Salazar, 1997 – 2 arter
 slekten Gargina Robbins, 2004 – 9 arter
 slekten Ministrymon Clench, 1961 – 22 arter
 slekten Nicolaea Johnson, 1993 – 39 arter
 slekten Ostrinotes Johnson, Austin, Le Crom & Salazar, 1997 – 17 arter
 slekten Siderus Kaye, 1904 – 22 arter
 slekten Strephonota Johnson, Austin, Le Crom & Salazar, 1997  (inkludert Dindyminotes, Letizia etc.) – 44 arter
 slekten Theclopsis Godman & Salvin, 1887 (inkludert Asymbiopsis) – 10 arter
 slekten Tmolus Hübner, 1819 – 15 arter
 Panthiades-gruppen – Neotropisk
 slekten Ignata Johnson, 1992 – 7 arter
 slekten Michaelus Nicolay, 1979 – 6 arter
 slekten Oenomaus Hübner, 1819 – 22 arter
 slekten Olynthus Hübner, 1819 – 20 arter
 slekten Panthiades Hübner, 1819 (inkludert Cycnus) – 8 arter
 slekten Parrhasius Hübner, 1819 – 6 arter
 slekten Porthecla Robbins, 2004 – 15 arter
 slekten Thepytus Robbins, 2004 – 8 arter
 Hypostrymon-gruppen – Neotropisk
 slekten Apuecla Robbins, 2004 – 3 arter
 slekten Aubergina Johnson, 1991 – 7 arter
 Balintus tityrus (C. & R. Felder, 1865) 
 slekten Celmia Johnson, 1991 (inkludert Cyclotrichia) – 7 arter
 slekten Dicya Johnson, 1991 (inkludert Caerofethra) – 6 arter
 slekten Hypostrymon Clench, 1961 – 9 arter
 slekten Iaspis Kaye, 1904 – 11 arter
 slekten Marachina Robbins, 2004 – 5 arter
 slekten Nesiostrymon Clench, 1964 – 8 arter
 slekten Terenthina Robbins, 2004 – 2 arter
 slekten Trichonis Hewitson, 1865 – 2 arter
 Erora-gruppen – Neotropisk
 slekten Erora Scudder, 1872 – 34 arter
 slekten Chalybs Hübner, 1819 – 4 arter
 slekten Semonina Robbins, 2004 – 4 arter
 slekten Symbiopsis Nicolay, 1971 – 17 arter

Eksterne lenker 
 
 Brower, Andrew V. Z. 2007. Theclinae in The Tree of Life Web Project, [http://tolweb.org/ http://tolweb.org 
 www.funet.fi – Lycaenidae

Stjertvinger
Dyr formelt beskrevet i 1847
Dyr formelt beskrevet av Henry Doubleday