Hallfred Vandrådeskalds saga

Hallfred Vandrådeskalds saga (norrønt Hallfreðar saga vandræðaskálds eller Hallfreðar saga) er en islendingesaga fra 1200-tallet. Historien foregår i Norge og på Island omkring år 1000 og handler om Hallfred Vandrædaskald (ca 960-1007) som var skald hos kong Olav Tryggvason. Sagaen har blitt beskrevet som «an amusing and accomplished work with links to several other sagas.»

Sagaen regnes sammen med Gunnlaug Ormstunges saga, Kormáks saga og Sagaen om Bjørn Hitdølakjempe til en gruppe sagaer som kalles «skaldesagaer»: de har en skald som hovedperson, og har en kjærlighetsintrige.<ref>Daniel Sävborg «Erotik, kärlek och känslor i Bjarnar saga Hítdoelakappa » I Maal og Minne; nr 2, 2006</ref> I sagaen om Hallfred fortelles det om hans ulykkelige kjærlighet til Kolfinna Ámundadóttir, og det er sitert noen av hans strofer om henne. I tillegg til kjærlighetshistorien bruker sagaen mye tid på å skildre hovedpersonens omvendelse til kristentroen. Den skildringen av Hallfred som gis i sagaen er sterkere preget av kristendommen enn det bilde av skalden som man får gjennom å lese kvadene hans.

Sagaen finnes i håndskriftet Möðruvallabók. I Flateyarbok og noen andre håndskrifter er den skrevet inn som en del av Olav Tryggvasons saga. Den er oversatt til bokmål av Charles Kent i 1928 som Sagaen om Hallfred Vandrådeskald og tidligere av Gerhard Gran i 1888 som Halfred Vandraadeskald.heimskringla.no, norsk fulltekst; siste oversettelse ved Marianne Ustvedt i fembindsverket Islendingesagaene'', 2014.

Referanser 

Hallfred