Fylkeskirke

Fylkeskirke (norr. fylkiskirkja) betegner normalt hovedkirken (tituli majores) i middelalderens fylker – som ikke må forveksles med dagens moderne norske fylker. Fylkesordningen ble innført på Vestlandet og i Trøndelag allerede i vikingtiden. Ved innføringen av kristendommen ble fylkene definert som kirkesogn og den viktigste kirken ble fylkeskirke i sitt område. Da fylkesordningen ble innført på Østlandet var kristningen fullført, men kirkene ble også der i prinsippet organisert med fylkeskirker.

Kirkehierarkiet

Dom- og fylkeskirker 
I erkebiskop Eirik Ivarssons statutt fra 1189 eller 1190 heter det at alle andre kirker er underlagt biskopens fylkeskirker («Eða fylkis kirkia er allar kapellur hniga til j þvi fylke sem biskups er skipoen til». I erkebiskop Jørunds første statutt fra 1290 skilles det mellom prester, proster og andre kirkelige formenn», samt hovedprester. Der står det også at hovedkirkene hadde «mikla sokn ok viða», altså vide storsogn.

Det kan se ut til at kirkenes status i Norge kan ha variert mellom ulike bispedømmer. Kristenretten i Frostatingsloven opererer i så måte med to kirkebetegnelser, nemlig fylkeskirker og høgendeskirker, og ifølge erkebiskopen var de siste underlagt fylkeskirkene. I Gulatingsloven fantes det både fylkeskirker, fjerdingskirker, og andre kirker. I Eidsivatingslagen fantes både hovedkirker og høgendeskirker, men der nevnes også ved ett tilfelle hovedkirke i treding, noe som antyder at enkelte hovedkirker har hatt høyere rang enn andre. Historia Norvegiæ er den eldste kilden til lovsamfunnet i Norge, og verket kaster lys over den tidlige kirkelige inndelingen i Eidsivatingslagen, som delte storfylket inn i tredinger.

Tredinger og tredingkirker 
Tredinger (þriðjung) er kjent fra flere skriftlige kilder, ikke minst Historia Norvegiæ og Eidsivatingslagen. Status for tredingkirker (þriðjungkirkjur) ser ut til å ha vært lik fylkeskirkenes (fylkiskirkja), men inndelingen var litt annerledes. Tredingene var en slags «storsogn», som snarere var en nyere type borgerlig inndeling, enn kirkelig.

Taranger (1888) identifiserte for eksempel tredinger i landskapene Hadeland, Ringerike og Romerike, men utenfor disse områdene lot ikke tredinger seg påvise. Iversen & Brendalsmo (2020) har studert Eidsivatingslagen mer inngående og kommet fram til en ganske annen inndeling av storfylket enn hva Taranger og andre har antydet, nemlig at det var inndelt som fire tredinger.

I så måte var Hedmark og Gudbrandsdalen delt inn med Vågå kirke i Gudbrandsdalen nord, Sødorp kirke i Gudbrandsdalen sør, og Ringsaker kirke i Hedmark og Østerdalen som tredingskirker; Land, Hadeland og Toten var delt inn med Fluberg stavkirke i Land, Nikolaikirken på Hadeland, Hoff kirke på Toten som tredingskirker; Romerike, Ringerike og Tverrdalene var delt inn med Nes kirkeruin på Romerike, Norderhov kirke på Ringerike, og Heggen kirke på Modum og Tverrdalene som tredingskirker; Telemark og Numedal var trolig delt inn med Atrå stavkirke i Tinn og Nummedal, Hjartdal stavkirke i Øst-Telemark, og Seljord kirke i Vest-Telemark som tredingskirker.

Prestegjeld og hovedkirker 
Utover i senmiddelalderen modnet organiseringen av kirken seg, og fylkeskirkene fikk mindre betydning og ble avløst av hovedkirker som favnet et mindre geografisk område, hvilket etter hvert ble kjent som prestegjeld.

Innen år 1067  
Da Olav Kyrre ble norsk konge i år 1067 antas det at følgende fylkeskirker var bygget og innviet:. 
 Borgartingslo̧g, 6 kirker
 Konghelle  (Kononga hællu ytra)
 Svarteborg (Suertiborgh)
 Tune (Tunum)
 Aker (Akre i Oslóar heraðe)
 Sem (Sæme)
 Hedrum (Hæiðar hæimi)
 Eiðsivatingslo̧g, 2 kirker
 Nikolaikirken på Gran (St. Nicolai)
 Ringsaker (St. Olaf)
 Gulatingslo̧g, 6 kirker
 Moster
 Selje (St. Sunniva)
 Frostatingslo̧g, 2 kirker
 Kristkirken i Nidaros (Krist kirkju)
 Mære

Perioden 1150-1250 
Oversikt over fylkeskirker i perioden 1150-1250, basert på et utvalg kilder - ikke alle er oppgitt her. Enkelte andre kirker som er oppgitt som fylkeskirker i andre kilder, er utelatt ettersom de ikke er oppført i flere kilder.

Borgartingslo̧g
I Viken var det følgende fylkeskirker:
 Álfheimar:
Ytterby
 Svarteborg (Sorteborg)
 Vingulmǫrk:
 Tune
 Gamle Aker kirke (Aker)
 Vestfylda:
 Sem (Sæm)
 Hedrum (Heidrum)
 Grœnafylki (lå ikke under Viken)
 Gjerpen  (Gerpin á Hǫfund)

Eiðsivatingslo̧g
 Raumafylkí 
 Ullinshof
 Haðafylkí 
 Hof
 Nikolai
 Heinafylkí 
 Hringisakr

Gulatingslo̧g 
 Egđafylkí 
 Vanesyn
 Rygjafylkí 
 St. Svithun
 Hórdafylkí 
 Mostr á Horðalandi
 Valdresfylkí 
 Sliðrar
 Sygnafylkí 
 Hoprekstaðir
 Firðafylkí 
 Sunnfirðir (Sunnfjord)
 Naustradalr
 Norðfirðir (Nordfjord)
 Seliu
 Sunnmœrafylkí 
 Kristkyrkja á hove

Frostatingslo̧g 
Under Frostatinget var det følgende fylkeskirker:

 Raumsdœlafylkí 
 St. Peter

 Norðmœrafylkí 
 Þingvǫll

 Orkdœlafylkí 
 Grjótar

 Gauldœlafylkí 
 Meðalhúsar

 Strindafylkí 
 Hlaðir

 Stjórdœlafylkí 
 Værnes kirke eller Selbu kirke eller begge

 Skeynafylkí 
 Ǫlvishaugr

 Verdœlafylkí 
 Stiklastaðir

 Eynafylkí 
 Húsastaðir i eyjunni iðri

 Sparbyggjafylkí 
 Mære kirke

 Naumdœlafylkí 
 Ranem kirke

Hálogaland 
I Halogaland var det én fylkeskirke:

 þrándarnessfylkí
 þrándarnes

Referanser 

Kirker
Norges fylkers historie