John Jellicoe

John Rushworth Jellicoe, 1. jarl Jellicoe, (født 5. desember 1859 i Southampton i Hampshire i England, død 20. november 1935 i London i England) var en britisk admiral i Royal Navy. Jellicoe holdt posisjonen som First Sea Lord of the Admiralty, men han ble fjernet fra denne posisjonen. Han var også generalguvernør i New Zealand.

Jellicoe ble født inn i en sjøfarende familie fra Southampton og han begynte som kadett i Royal Navy i 1872. Han ble utstasjonert på linjeskipet HMS «Britannia». Jellicoe ble kadett ombord på fregatten HMS «Newcastle» i september 1874, før han i juli 1877 ble stasjonert på HMS «Agincourt». Han tilbrakte deretter seks måneder ombord på HMS «Alexandra», flaggskipet i den britiske Middelhavsflåten.

Jellicoe ble forfremmet til løytnant den 23. september 1880. Han var utstasjonert ombord på HMS Agincourt under krigshandlingene i Egypt mellom 1879 og 1882, og ledet et geværkompani under kampene ved Ismailia. For innsatsen under krigshandlingene mottok han Egypt-medaljen og Khedives bronsestjerne for denne handlingen.

Jellicoe sluttet seg til den britiske Middelhavsflåten på Malta i mars 1892. Han ble samtidig utstasjonert på HMS «Sans Pareil». Han ble utnevnt til kommandør for HMS «Ramilies», i oktober 1893.

I mai 1886 ble han tildelt medaljen Board of Trade Silver Medal for å ha reddet hele mannskapet på en dampbåt som hadde kantret i nærheten av Gibraltar, da han var stasjonert ombord på HMS «Monarch». Kort tid senere begynte han ved HMS Colossus og han ble deretter gitt ansvaret for en avdeling ved HMS Excellent, en posisjon han holdt fra 6. desember 1886 til 10. mai 1888. Jellicoe ble utnevnt til assistent til direktøren for våpenteknisk materiale i det britiske sjøforsvaret, senere samme år. I juni 1891 ble han forfremmet til kommandør, og i januar 1897 ble han forfremmet til kaptein.

Jellicoe deltok i 1900 i Seymour-ekspedisjonen til Peking og ble alvorlig skadet. For sin innsats under ekspedisjonen ble han gjort til følgesvenn av Order of the Bath. For innsatsen i Kina ble han også hedret av den tyske keiseren Vilhelm II som tildelte han Den røde ørns orden.

I februar 1907 ble han forfremmet til kontreadmiral i sin periode som ansvarlig direktør for alt våpenteknisk materiale for det britiske sjøforsvaret. Jellicoe ble gjort til kontreadmiral og ble utnevnt til «second in command» over den britiske Atlanterhavsflåten i august 1907, og like etter utbruddet av den første verdenskrig i juli 1914 ble han utnevnt til admiral.

Han kommanderte Grand Fleet under Jyllandsslaget under den første verdenskrig. Hans håndtering av den britiske flåten ved Jylland i 1916 er fortsatt kontroversiell blant mange britiske historikere den dag i dag.

Han tjente som generalguvernører for New Zealand fra 1920 til 1924. Da han returnerte til England i 1925, ble han utnevnt til jarl. Jellicoe var i 1918 blitt gjort til vicomte. Da han døde, ble tittelene arvet av hans eneste sønn.

En byste av Jellicoe ble plassert ved Trafalgar Square i London, sammen med en byste av David Beattyog Andrew Cunningham som var admiraler i den britiske flåten under andre verdenskrig.

Utmerkelser 
Jellicoe ble tildelt Order of Merit, var storkorsridder (GCB) av Order of the Bath og storkorsridder (GCVO) av Royal Victorian Order.

Bibliografi 
 The Grand Fleet
 The Crisis of the Naval War
 The Battle of Jutland Bank

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Britiske admiraler
Briter fra første verdenskrig
Engelske jarler og grevinner
Order of the Bath
Fødsler i 1859
Dødsfall i 1935
Order of Merit