Jakob Kaiser

Jakob Kaiser (født 8. februar 1888 i Hammelburg; død 7. mai 1961 i Berlin) var en tysk politiker  (Zentrum, senere CDU), motstandskjemper under nasjonalsosialismen, medlem av Det parlamentariske råd og tysk minister for indretyske saker i regjeringene Adenauer I og Adenauer II.

Liv

Under Weimarrepublikken og nasjonalsosialismen 
Jakob Kaiser var utdannet som bokbinder, tilhørte under Weimarrepublikken Sentrumspartiet og var aktiv i den kristelige fagbevegelsen. Ved valget til Riksdagen i 1933 ble han innvalgt for Sentrumspartiet og representerte dem til november 1933. Han kjempet mot nasjonalsosialistene i deres arbeid med å sammenslå fagbevegelsene. I 1934 sluttet han seg til motstandsbevegelsen og arbeidet sammen med Wilhelm Leuschner og Max Habermann. Han ble i 1938 arrestert av Gestapo under mistanke om forræderi og satt flere måneder i fengsel. Fra 1941 arbeidet han sammen med Carl Friedrich Goerdeler og andre ledere i opposisjonen blant ledende miliært personell. Kaiser var en av lederne i den katolske motstandsbevegelsen Kölnkretsen. Han unnslapp arrestasjonsbølgen etter attentatet 20. juli 1944 og gjemte seg i en kjeller i Babelsberg i Potsdam. Kaisers hustru Therese og hans eldste datter Elisabeth ble fengslet i hans sted (Sippenhaft), i likhet med andre av hans familiemedlemmer.

Etter den andre verdenskrigen 
Etter den andre verdenskrigen grunnla Kaiser sammen med Andreas Hermes og Joseph Ersing CDU i den sovjetiske okkupasjonssonen. Han kunne ikke hindre den stadig økende kløft mellom øst og vest og heller ikke at CDU mistet sin selvstendighet i forhold til myndighetene og ble et såkalt blokkparti.

Kaiser ble av okkupasjonsmakten ansett som å tilhøre venstresiden av sitt parti og av omverdenen også som en motpol til Konrad Adenauer. I desember 1947 ble han av Sovjetunionen fjernet fra ledelsen av CDU i deres okkupasjonssone. 

Jakob Kaiser flyttet til Vest-Berlin og fortsatte sitt arbeid i CDU. Han gikk inn for et blokkfritt Tyskland og sto i ledelsen for CDUs sosialpolitikk. Han var leder av Christlich-Demokratische Arbeitnehmerschaft fra 1949 til 1958. Ved valget til forbundsdagen i 1953 var han den eneste toppolitiker i CDU som gikk inn for en storkoalisjon med SPD.

Kaiser var som representant for Berlins parlament i 1948/1949 rådgivende medlem av Tysklands grunnlovsforsamling Det parlamentariske råd. Berlins representanter hadde som følge av byens daværende formelle tilknytning til Vest-Tyskland, ingen stemmerett.

Ved valget til Forbundsdagen i 1949 ble han innvalgt som representant for en valgkrets i Essen. Han arbeidet for en gjenforening av Tyskland og i denne forbindelse også for folkeavstemningen i Saarland i 1957 og som førte til at den daværende republikken ble Forbundsrepublikken Tysklands tiende delstat. 

Jakob Kaiser var minister for indretyske saker i Konrad Adenauers første og andre regjering.

Han er gravlagt på Waldfriedhof Zehlendorf i Nikolassee

Æresbevisninger 
Jakob Kaiser mottok i 1953 Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden. Jakob-Kaiser-Haus (Jakob Kaiserhuset) er oppført som servicebygg for Forbundsdagen like bak Riksdagsbygningen i Berlin. Jakob-Kaiser-Platz finnes i Charlottenburg i Berlin og hans navn er også knyttet til gater og plasser i Hamburg, Fulda Marburg, Bremerhaven og Bielefeld. Han ble æresborger av Berlin og Homburg i Saarland. 

Jakob Kaiserstiftelsen arbeider for politisk videreutdanning for ungdom og voksne.

Han regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte å være blant de 100 viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Jakob-Kaiser-Stiftung
 Jakob Kaiser i Der deutschen Erinnerungskultur

Personer fra Landkreis Bad Kissingen
Medlemmer av Riksdagen (Weimarrepublikken)
Opposisjonelle under det tredje rike
Tyskere fra andre verdenskrig
Deltakere i 20. juli-attentatet
Tyske politikere
Zentrum-politikere
CDU-politikere
Medlemmer av Forbundsdagen
Medlemmer av Det parlamentariske råd