William Powell

William Horatio Powell (født 29. juli 1892, død 5. mars 1984) var en amerikansk skuespiller. Han spilte mot Myrna Loy i 14 filmer, inkludert Den tynde man-serien. Powell ble nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle tre ganger, for Den tynde man (1934), Godfrey kan alt (1936) og Far og vi andre (1947). Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Barndom 
Powell ble født 29. juli 1892 i Pittsburgh i Pennsylvania, som sønn av Nettie Brady og regnskapsføreren Horatio Warren Powell. I 1907 flyttet familien til Kansas City i Missouri, der Powell studerte ved Central High School. Hans far ønsket at han skulle bli advokat. Powell studerte juss noen få uker på University of Kansas i 1911, men sluttet og flyttet deretter til New York for å studere ved American Academy of Dramatic Arts i stedet.

Karriere 
Powell startet skuespillerkarrieren innen vaudeville og teater. Han gjorde seg bemerket i teaterstykket Spanish Love på Broadway, noe som førte til en liten rolle som professor Moriartys håndlanger i mysterydramaet Sherlock Holmes (1922). Powell signerte en filmkontrakt med Paramount Pictures i slutten av 1925. Han spilte mot Evelyn Brent i dramafilmen Interference (1928), Paramounts første lydfilm. Powell gjorde seg bemerket i rollen som amatørdetektiven Philo Vance i kiminalfilmen The Canary Murder Case (1929), basert på krimromanene til S.S. Van Dine. Den hevdes å være den første detektivfilmen som ble utgitt som lydfilm. Paramount produserte to oppfølgere med Powell, The Greene Murder Case (1929) og The Benson Murder Case (1930). I 1931 signerte han en filmkontrakt med Warner Bros., der han fikk en lønn på 6000 dollar i uken, samt retten til å godkjenne manus. Powell spilte i filmer som Juvelrovet (1932), Stillehavsnetter (1932), Private Detective 62 (1933) og Double Harness (1933). Warners kjøpte rettighetene til en av Van Dines romaner og Powell gjentok rollen som Philo Vance The Kennel Murder Case (1933).

Powell signerte en filmkontrakt med Metro-Goldwyn-Mayer i 1934. Han spilte mot Myrna Loy og Clark Gable i krimdramaet Manhattan Melodrama (1934). Powell og Loy ble ett av Hollywoods mest profilerte filmpar og spilte i totalt fjorten filmer sammen. De spilte rollene som Nick og Nora Charles i den populære Den tynde man-serien. Krimkomediene, som i alt består av seks filmer, begynte med Den tynde man i 1934. Powell ble nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for første gang for denne filmen. Han og Loy spilte ekteparet Florenz Ziegfeld jr. og Billie Burke i musikaldramaet Den store Ziegfeld (1936), som vant Oscar for beste film. Deres gode kjemi på filmlerretet førte til at mange trodde de var gift i det virkelige liv også. Loy fikk regelmessig brev fra fans som spurte om ekteskapsråd.

Powell spilte mot sin ekskone Carole Lombard i screwballkomedien Godfrey kan alt (1936) og ble nominert til Oscar for rolletolkningen sin. Han spilte mot kjæresten Jean Harlow i dramafilmen Dagens skandale (1935) og screwballkomedien I fyr og flamme (1936). Powells siste film under kontrakt med MGM var den romantiske komedien Dobbeltbryllup (1937), der han spilte mot Myrna Loy. Han gjentok rollen som Ziegfeld i musikalkomedien Ziegfeld Follies (1946). Powell spilte mot Irene Dunne i komedien Far og vi andre (1947). Han vant New York Film Critics Circle-prisen for beste mannlige hovedrolle og ble nominert til Oscar for tredje gang for innsatsen sin. Powell spilte en mindre intelligent senator som bestemmer seg for å stille til valg som president i komedien Senatoren var indiskret (1947). Loy hadde en cameorolle som hans kone, i deres fjortende og siste film sammen. Powell vant New York Film Critics Circle-prisen for rolletolkningen sin. Mot slutten av karrieren spilte han i den romantiske dramafilmen Jeg gjør som jeg vil (1953), med Elizabeth Taylor og Fernando Lamas, og i den romantiske komedien Gift med en millionær (1953), med Lauren Bacall, Betty Grable og Marilyn Monroe. Powells siste film var dramakomedien Mister Roberts (1955), med Henry Fonda, James Cagney og Jack Lemmon.

Privat 
I 1915 giftet Powell seg med skuespillerinnen Eileen Wilson og sønnen deres, William David Powell, ble født i 1925. Powells sønn ble en manusforfatter innen fjernsyn, men begikk selvmord i 1968, etter en periode med sykdom. Powell og Wilson ble skilt i 1930 og i juni året etter giftet han seg med skuespillerinnen Carole Lombard. Ekteskapet varte i litt over to år. I 1934 ble Powell kjæreste med skuespillerinnen Jean Harlow. Da hun døde av nyresvikt i 1937, betalte Powell 30 000 dollar for kisten og en privat krypt på Forest Lawn Memorial Park i Glendale i California. I slutten av 1930- og begynnelsen av 1940-årene aksepterte Powell færre filmroller, ettersom han var i behandling for magesår og tarmkreft. Den 5. januar 1940 giftet han seg med skuespillerinnen Diana Lewis. Ekteskapet varte frem til hans død. Powell døde 5. mars 1984 på Desert Hospital i Palm Springs i California. Han er gravlagt ved siden av sin sønn på Desert Memorial Park i Cathedral City i California.

Filmografi (utvalg)

Priser og nominasjoner 
Powell fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame 1636 Vine Street 8. februar 1960.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 
 

Skuespillere fra USA
Stumfilmskuespillere
Oscar-nominerte skuespillere
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Pittsburgh