Brun I av Sachsen

Brun, Bruno, eller Braun (født ca 830/840; død 2. februar 880 og gravlagt i Hamburg) var hertug i Sachsen fra 866 til sin død. Han var eldste sønn av hertug Liudolf av Sachsen og Oda av Billung. 

Brun regnes som stamfar til Brunonene, en sidegren av adelsslekten Liudolfingene hvor hovedgrenen etter 962 ble betegnet som Det ottonianske dynasti. Ottonianerne nedstammet fra Bruns bror Otto I av Sachsen som var far til hertug Henrik I av Sachsen (Henrik Fuglefangeren) og farfar til keiser Otto I av Det tysk-romerske rike.

Enkelte kilder henviser også til Brunos farfar, markgreve Brun el. Brunhard i så måte, men dette er usikkert.

Liv og virke
Brunos far, Liudolf, ble beskrevet som «dux orientalis Saxonum», dvs. leder for Øst-Sachsen. Bruno ble i samme kilde, Res gestae saxonicae av kronikøren Widukind av Corvey, betegnet som «dux totius saxonum» dvs. hertug for hele Sachsen. Familiens økte maktposisjon dokumenteres av at Brunos søster Lystgard i 874 giftet seg med Ludvig den yngre, sønn av kong Ludvig den tyske og at han etter dette ble kalt «ducem et fratrem reinæ» (hertug og kongens bror).

Han døde sammen flere andre saksiske adelsmenn i et slag 2. februar 880 sannsynligvis mot danske vikinger som var slått tilbake av den engelske kong Alfred den store. Ifølge kronikøren Adam av Bremen skal hertugen ha falt sammen med tolv grever og to biskoper. Ifølge kronikøren Thietmar av Merseburg døde Bruno i en flodhøy elv, og det skjedde sannsynligvis enten under selve slaget eller under retretten derfra.

Som hertug ble Bruno etterfulgt av sin yngre bror Otto I, også kalt Otto den Opplyste (Otto the Illustrious).

Bruno ble æret som helgen og martyr (kanonisert) av den katolske kirke og hedres på sin dødsdag 2. februar under navnet St. Bruno av Sachsen. Ifølge legendene skal han ha grunnlagt Braunschweig og være stamfar til Brun I, greve av Braunschweig, men kildene til dette er usikre.

Referanser

Hertuger av Sachsen
Liudolfingene
Dødsfall i 880
Fødselsår ukjent