Ovnhøns

Aepypodius
 Alectura
 Eulipoa
 Leipoa
 Macrocephalon
 Megapodius
 Talegalla

Ovnhøns eller ovnhønsfamilien (Megapodiidae) er en familie med terrestriske hønsefugler (Galliformes) som består av 21 arter (44 taxa) fordelt i  sju slekter, hvorav fire er monotypiske. Ti av artene er også monotypiske. Ovnhønsene er i hovedsak utbredt i Australasia. Familien blir av og til gruppert sammen med hokkoer i ordenen Craciformes, men nyere forskning støtter ikke dette. Den antyder snarere en basal avstamning innenfor ordenen hønsefugler. Ti av de 21 artene er ifølge IUCNs rødliste truet i en eller annen grad av utryddelse.

Etymologi 
Det vitenskapelige familienavnet, Megapodiidae, følger av slektsnavnet Megapodius, som er satt sammen av de to greske uttrykkene megas (μεγας), som betyr stor, og podos (ποδος), som betyr fot. Betydningen er altså fugler med store føtter eller fugler med kraftige føtter, noe som godt beskriver disse artene.

Beskrivelse 
Ovnhøns har felles morfologi, utbredelse og hekkeatferd. Gruppa består av mellomstore til store (28–70 cm) terrestriske fugler, med svært kraftige lemmer som er utrustet med store føtter med skarpe klør på tærne. Fuglene har kraftig og plump kroppsbygning, men et relativt lite hode i forhold til kroppen. Mange av artene har bar hud i ansiktet, men graden varierer.

Inndeling 
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Elliott (2018). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av et offisielt norsk navn på arten/gruppen.

 Galliformes, hønsefugler
 Megapodiidae, ovnhønsfamilien
 Alectura (monotypisk)
 A. lathami, klaveovnhøne (livskraftig)
 Aepypodius
 A. arfakianus, hvitstrupeovnhøne (livskraftig)
 A. bruijnii, treflikovnhøne, monotypisk (sterkt truet)
 Talegalla
 T. cuvieri, rødnebbovnhøne (livskraftig)
 T. fuscirostris, svartovnhøne (livskraftig)
 T. jobiensis, rødbeinovnhøne (livskraftig)
 Leipoa (monotypisk)
 L. ocellata, malleeovnhøne, monotypisk (sårbar)
 Macrocephalon (monotypisk)
 M. maleo, hammerovnhøne, monotypisk (sterkt truet)
 Eulipoa (monotypisk)
 E. wallacei, molukkovnhøne, monotypisk (sårbar)
 Megapodius
 M. nicobariensis, nikobarovnhøne (sårbar)
 M. cumingii, mjaueovnhøne (livskraftig)
 M. bernsteinii, sulaovnhøne, monotypisk (sårbar)
 M. tenimberensis, tanimbarovnhøne, monotypisk (nær truet)
 M. layardi, vanuatuovnhøne, monotypisk (sårbar)
 M. laperouse, dvergovnhøne (sterkt truet)
 M. pritchardii, tongaovnhøne, monotypisk (sterkt truet)
 M. freycinet, sotovnhøne (livskraftig)
 M. geelvinkianus, biakovnhøne, monotypisk (sårbar)
 M. decollatus, papuaovnhøne, monotypisk (livskraftig)
 M. eremita, melanesiaovnhøne, monotypisk (livskraftig)
 M. reinwardt, oransjebeinovnhøne (livskraftig)
 Cracidae, hokkofamilien
 Numididae, perlehønsfamilien
 Odontophoridae, tannvaktelfamilien
 Phasianidae, fasanfamilien

Børstehøns og kratthøns  
Noen deler ovnhøns videre inn i såkalte børstehøns (Alecturini), som egentlig inkluderer de tre slektene Alectura, Aepypodius og Talegalla, og kratthøns (Megapodiini), som egentlig inkluderer de to slektene Eulipoa og Megapodius. Når det skjer faller imidlertid de to artene malleeovnhøne (Leipoa) og hammerovnhøne (Macrocephalon) utenfor begge gruppene. Førstnevnte blir da av noen inkludert blant børstehønsene, mens sistnevnte inkluderes blant kratthønsene. En inndeling i to tribus savner imidlertid ifølge HBW Alive generell aksept.

Eo, Bininda-Emonds & Carroll (2009) antyder at Macrocephalon er søstergruppen til en klade som inkluderer Eulipoa og Megapodius. En tidligere genetisk studie antyder imidlertid at Macrocephalon tilhører en klade med Alectura, Aepypodius, Talegalla og Leipoa.

Inndeling i tribus 
Treet under følger arbeidet til John Boyd ved Taxonomy in Flux og deler ovnhønsfamilien inn i to tribus, som nevnt over. Treet bygger på forskningen til Birks & Edwards (2002) og Harris et al. (2014b).

Seramovnhøne (M. forsteni) blir av noen regnet som en selvstendig art, men både HBW Alive og BirdLife International regner denne fuglen som en underart av sotovnhøne (M. freycinet).

Utbredelse og habitat 
Utbredelsen omfatter Australia, Ny-Guinea, øyene i det vestre Stillehavet, og Sundaøyene øst for Wallacelinjen. To arter finnes vest for Wallacelinjen: mjaueovnhøne lever på Borneo og Filippinene, og den isolerte nikobarovnhøna finnes på Nikobarene. Etter at mennesker ankom øyene er flere arter blitt utryddet på Ny-Caledonia, Fiji, Tonga, Niue og Pohnpei.

Alle artene, unntatt den australske malleeovnhønea (Leipoa ocellata), lever i hovedsak i tett tropisk skog i lavlandet. Det mest typiske habitatet er tropisk regnskog. Malleeovnhønea holder imidlertid til i semi-tørt landskap med spredte trær og krattskog.

Atferd 

Utenfor hekketiden er ovnhøns regnet som svært sky. Lite er derfor kjent om atferden ellers i året. Det er imidlertid kjent at kratthønsene (Eulipoa og Megapodius) ofte går rundt parvis på letning etter mat. Likeledes er det kjent, at par med oransjebeinovnhøne (Megapodius reinwardt) forsvarer territorium også utenom hekketiden. Forskning antyder imidlertid at dette også kan gjelde flere av artene. Lite er kjent omkring matvanene til disse fuglene, men det man vet antyder at de er kan være altetere, kanskje med spesielle preferanser for mange av artene.

Ovnhønsene er mest kjent for sin spesielle forplantningsbiologi, som skiller dem fra alle andre nålevende fugler. Eggene blir ikke ruget, men legges i spesielle rugehauger, som gjerne består av et topplag av sand, som kan være opp mot 100 cm tykt. Eggene graves ned og varmes naturlig til konstant 33° C av komposteringsprosessen, sola, eller vulkansk aktivitet (altså en slags ovnseffekt, derav det norske navnet på gruppen - ovnhøns). Når eggene er lagt forlater foreldrene redeplassen, og eggene må klare seg selv. Kyllingene, som mangler eggtann og bryter seg ut av skallet med klørne, er uvanlig godt utviklet når de klekkes og må grave seg ut av sanden for egen hjelp. De er utrustet til å klare seg selv fra første øyeblikk, noe som inkluderer full fjærdrakt. Noen arter kan faktisk fly i løpet av det første døgnet.

Fylogeni

Referanser

Eksterne lenker 
 

Hønsefugler
Fugler formelt beskrevet i 1831
Dyr formelt beskrevet av René Primevère Lesson