Joakas av Israel

Joakas av Israel (hebraisk: , Ya’azania, i betydningen «Jahve har holdt»; latin: Joachaz) var en konge av Israel og sønn av Jehu, i henhold til Andre Kongebok i den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente). Bibelforskeren William F. Albright har datert Joakas' kongedømme til 815–801 f.Kr, men Edwin R. Thiele tilbyr datoene 814–798 f.Kr. Et trykksegl datert til slutten av 600-tallet f.Kr. har blitt funnet med inskripsjonen «tilhører Joakas, sønn av kongen».

Joakas styrte i 17 år. Hans fortelling i Andre Kongebok hevder at han innledningsvis var trofast til Jahve, men hans folk også fulgte de religiøse praksisene til huset Jeroboam som omfattet dyrkelsen av en kultisk søyle av modergudinnen Asjera i Samaria. Kongene av arameere, Hasael og Ben-Hadad III, var hans overherre, og lot ham kun ha en hær på 50 ryttere, 10 stridsvogner, og 10 000 fotsoldater. Resten var blitt ødelagt. Da Joakas ba Jahve om «velvilje», angret Gud seg og sendte en «redningsmann» slik at «israelittene bo i fred som før». Denne «redningsmannen» er ikke spesifisert, men ettersom ethvert angrep fra arameere ble tolket som Guds straff, må «redningsmannen» være den assyriske kongen, Adad-Nirari III (810-783 f.Kr.) som kom tronen mens Joakas var konge. Han fungerte som en «redningsmann» for Israel da han angrep og knuste Damaskus i 803 f.Kr. og således brakte avlastning for Israel fra den arameiske undertrykkelsen.

Referanser 

Konger av det gamle Israel