Julius von Tarent

Julius von Tarent er en dramatisk tragedie av tyskeren Johann Anton Leisewitz. Den ble utgitt i 1774, og regnes som et viktig verk fra Sturm und Drang-tiden. Skuespillet var en av Friedrich Schillers favoritter og mye spilt i Tyskland. Dets sentrale tema er striden mellom de to prinsene Julius og Guido av Tarent for den ikke-adelige Blancas kjærlighet.

Som i Klingers Die Zwillinge står en «dynamisk men frustrert handlingens mann», Guido, i motsetning til «en mer fredelig og melankolsk figur», Julius.

Ifølge Encyclopædia Britannica var skuespillet en forløper og inspirasjonskilde for Friedrich Schillers Die Räuber (1781).

Roller 
 Constantin, fyrsten av Tarent og far til Julius og Guido
 Julius, arveprins av Fyrstedømmt Tarent
 Guido, hans yngre bror
 Erkebiskopen av Tarent, bror til Constantin
 Cäcilia Nigretti, grevinne og niese av Constantin
 Blanca, en vanlig jente og Julius' utkårede
 Greve Aspermonte, venn og fortrolig av Julius
 Abbedisse i kloster
 Doktor
 Mindre figurer

Referanser

Litteratur 
 Walther Kühlhorn: J. A. Leisewitzens Julius von Tarent. Erläuterung und literarhistorische Würdigung. Walluf 1973.
 Dramen des Sturm und Drang. Reclam 1997.
 Stefanie Wenzel: Das Motiv der feindlichen Brüder im Drama des Sturm und Drang. Frankfurt 1993.
 Ines Kolb: Herrscheramt und Affektkontrolle. Johann Anton Leisewitz’ „Julius von Tarent“ im Kontext von Staats- u. Moralphilosophie der Aufklärung. Frankfurt 1983
 Johann Anton Leisewitz: Julius von Tarent und die dramatischen Fragmente. Heilbronn 1889

Sturm und Drang
Tyske skuespill