Edward V. Roberts

Edward V. Roberts (født 23. januar 1939, død 14. mars 1995) var en borgerettsleder og den første personen med alvorlige funksjonshemminger som studerte ved University of California, Berkeley. 

Han var en banebrytende leder for en bevegelse for funksjonshemmedes grunnleggende rettigheter. Roberts ble diagnostisert med polio i en alder av fjorten år i 1953. Han tilbrakte halvannet år på sykehus i 1953 og returnerte hjem, lam fra halsen og ned med unntak av to fingre på den ene hånden og noen få tær. 

Han sov liggende i en jernlunge om natten og han hvilte ofte der i løpet av dagen. Han gikk på skolen med telefon oppkobling til hans mor Zona som insisterte på at han gikk på skolen en gang i uken for noen få timer. På skolen møtte han sin dype frykt for å bli stirret på, som forvandlet hans følelse av personlig identitet. Han krediterte sin mor får å ha undervist ham med eksempler på hvordan de skulle kjempe med nebb og klør for det han trengte når ledelsen ved skolene han gikk på protesterte mot at han skulle ta eksamen sin fra videregående skole l fordi han ikke hadde fullført kravene til kroppsøving og diverse andre krav til nødvendig utdanning. 

Etter å ha studert ved College of San Mateo ble han innskrevet på University of California i Berkeley. Han måtte kjempe for den støtten han trengte fra departementet for yrkesrettet attføring i California for å kunne gå college fordi hans rådgiver innen rehabilitering mente at han var for sterkt funksjonshemmet til å noen gang få noen som helst jobb. Roberts fikk sin Bachelorgrad i 1964 og en mastergrad i 1966 i statsvitenskap fra University of California. Han ble i 1984 tildelt et stipend og en pengesum fra MacArthur Fellows Program. Han døde i 1995, i en alder av 56 år.

Referanser 

Borgerrettighetsforkjempere fra USA