Gulden

Gulden (av nederlandsk «gyllen») var opprinnelig en gullmynt, senere ble det også en valutaenhet og en sølvmynt.

De første gullmyntene av denne typen var den florentinske , på latin florenus aureus, som er opphavet til navn som Floren og Florene (tysk), Florijn (nederlands), Florin (fransk og engelsk) og Forint (ungarsk), samt forkortelsene fl. eller f.

I de sør- og vestlige delene av Det tysk-romerske riket ble navnet gulden tatt i bruk om en mynt med en vekt av 22,91 gram og en verdi noe lavere enn Taler. Navnet er avledet av middelhøytysk guldin (pfenni(n)c/florin) som betyr omtrent «gullmynt».

Rundt år 1700 hadde en gulden en kjøpekraft som tilsvarer rundt NOK 300 – 400. I 1747 måtte en mester  i grevskapet Sayn-Altenkirchen arbeide to dager for en gulden. En dagarbeider måtte arbeide på godseierens marker i tre dager á 13.5 arbeidstimer for å tjene det samme.

I Tyskland gikk mynten ut av bruk i 1871 og i Østerrike i 1892.

Fristaden Danzig brukte i årene 1923–1939 valutaen 1 gulden = 100 pfennig.

I Nederlandene ble det preget en mynt med betegnelsen gulden, se nederlandsk gylden. Navnet er fremdeles i bruk som betegnelse på antillansk gylden.

Litteratur 
 David Thoman ab Hagelstein (red.): ACTA PUBLICA MONETARIA …, Augsburg 1692 
 Georg Caspar Chelius: Aphorismen aus dem Fache der Münzgesetzgebung und des Münzwesens der vergangenen und gegenwärtigen Zeit, Frankfurt am Main 1817
 Christian Noback: Vollständiges Handbuch der Münz-, Bank- und Wechsel-Verhältnisse …, Rudolstadt 1833

Eksterne lenker 
 

 Gulden. I Meyers Konversations-Lexikon. 4. opplag. Bind 7, Bibliographisches Institut, Leipzig 1885–1892, s. 922.

Historisk valuta