Autismespekterforstyrrelser

Autismespekterforstyrrelser (ASD), også kjent som gjennomgripende utviklingsforstyrrelser er en gruppe utviklingsforstyrrelser med utpreget funksjonsnedsettelse innfor minst 2 av 3 områder i Lorna Wings triade:
 Gjensidig sosialt samspill
 Gjensidig kommunikasjon
 Fantasi og atferd

Den mest kjente og undersøkte formen for autismespekterforstyrrelse er autisme (også kalt Kanners syndrom). Andre autismespekterforstyrrelser inkluderer  uspesifisert gjennomgripende utviklingsforstyrrelse (PDD-NOS), atypisk autisme, Asperger syndrom og  Retts syndrom.

Personer med autismespekterforstyrrelser har store forskjeller og alvorlighetsgrad. De kognitive evnene og vansker kan derfor være svært ulik.

Symptomer
 Manglende bruk av gester
 Forsinket språk
 Tilbakegang og/eller staginasjon av språk eller sosiale ferdigheter (kan også være tegn på Asperger syndrom)
 Annerledes blikkontakt (lite/manglende eller stirrende)
 Virker mindre interessert i andre mennesker

Forøvrig kan tegnene være svært ulik fra person til person. Noen kan reagere mye på at de blir lekt med, eller reagerer på en annen måte enn vanlige barn. Noen har ikke problemer med kroppskontakt, mens andre kan bli stive og avvisende bare de blir tatt på. Noen kan også være følsom for syns- og hørselsinntrykk og kan lære lite av andre.

Atferdsegenskaper
Autismespekterforstyrrelser inkluderer et utvalg av egenskaper. Noen av det spenner av en langsom utvikling av sosiale ferdigheter og vanskeligheter med å knyte mellom-menneskelige forhold. Vanskene kan utvikle seg på grunn av angst eller depresjon, som mange med autisme kan oppleve som et resultat av isolasjon. Annet inkluderer unormale reaksjon på sensajoner som visuelle syn, lyd, berøring og lukt og problemer med å holde en jevn talerytme. Sistnevnte er det som påvirker personens sosiale ferdigheter, hvilke fører til seg problemer i hvordan de blir forstått i en kommunikasjon med andre. Alle atferdsegenskapene påvirker individets utviklingen rundt språk og sosial kompentanse.

Utviklingsfaser
Autismespekterforstyrrelser kan antas å følge to mulige faser, selv om mange foreldre rapporerer at symptomer oppstå allerede i det første leveåret. Et utviklingsforløp skjer gradvis ved at foreldre rapporterer bekymring for utviklingen i løpet av barnets to første leveår før diagnose stilles rundt 3-4 års alderen. Noen tidlige tegn på ASD inkluderer; lite øyekontakt, ikke høre etter når noen sier deres navn, ikke interesse ved å vise eller peke og forsinket fantasilek.

En annen utviklingsfase er preget av å ha en normal eller nesten normal utvikling de første 15 måneder til barnet er 3 år før det skjer en regresjon og tap av ferdigheter. Regresjon kan forekomme på ulike måter, inkludert sosiale-, kognitive og selvhjelpsferdigheter. Vanligste regesjonen er tap av språk.

Det er fortsatt debatt om resultatene basert på disse to utviklingsfasene. Noen studier viser at regresjon er assosiert med dårligere utfall. Andre studier rapporterer til at det ikke er noen forskjeller mellom de som opplever gradvis utvikling og de som opplever regresjon. Angående språkutfall med ASD, har studier vist at kognitive og språkelige evner fra 2 og et halvt års alderen kan forutsi språkferdigheten etter 5 års alderen. Litteraturen understreker viktigen av tidlig intervensjon for å oppnå positive utfall.

Sosiale ferdigheter
Sosiale ferdigheter er det som gir flest utfordringer for personer med ASD. Det fører til utfordringer med vennskap, kjærlighet, dagligdagse- og yrkesmessige oppgaver. Inngå Ekteskap er ikke vanlig forekomst for de med ASD. Vanlige barn og voksne med autisme strever med det sosiale fordi de ikke er i stand til å forholde seg til jevnaldrende. Alle utfordringene stammer i all hovedsak fra kognitiv svikt. Vanskeligheter med tankeprosess tilsir at individet ikke er klar over hva andre tenker og hva som skjer rundt dem.

Kommunikasjonsferdigheter
Svikt i kommunikasjonsferdigheter er vanligvis preget av funksjonsnedsettelse rundt oppmerksomhet, sosiale relasjoner og utfordringer med verbal- og ikke-verbal kommunikasjon, som manglende øyekontakt, gester og ansiktsutrykk. Språket hos barn med autisme er ofte repeterende ellet stivt, spesifikke interesser og atypisk språkutvikling. ASD er en pragmatisk språkforstyrrelse som påvirker kommunikasjonsevnene. Mange barn med ASD utviklinger språket i på ulike måter der de kanlett tilegne seg noen aspekter ved kommunikasjonen, mens andre aspekter aldri blir fullt utviklet. I noen tilfeller forblir individet med ASD ikke-verbalsk hele livet, selv om nivået på lese-og skriveferdighetene kan variere.

Hos noen kan det hende at de ikke forstår kroppsspråk eller andre sosiale signaler som øyekontakt og ansiktsuttrykk. De har utfordringer med å forstå konteksten av en samtale eller situasjon, og problemer med å danne en konklusjon rundt hva innholdet er. Det resulterer i mangel på sosial bevissthet og det atypiske språkuttrykket mange.

Det er vanlig at individer med ASD kommuniserer om et tema de interesserer seg mye for. De snakker i leksjonslignende monologer om lidenskapen sin. Det som ligner en selvinnblanding eller likegyldighet for andre, kommer fra å anerkjenne eller huske at andre mennesker har egne personligheter, perspektiver og interesser. Evnen til å holde fokus på et tema i en samtale er kjent som monolog, som kan være som "tunnelsyn" i tankene for de med ASD. Språkuttrykk for de på autosmespekteret er preget av å være repeterende og stivt. De gjentar ofte visse ord, tall eller uttrykk under samspill. Det kan være seg noe som ikke er knyttet til samtaleemnet. De kan ha en tilstand som kalles echolalia; ved å svare på et spørsmål og gjentas spørsmålet de blir stilt, i stedet for å svare selv. I midlertid kan repetisjonen være meningsfull og som en måte som personer med ASD uttrykker seg på ved manglende forståelse eller kunnskap på svaret.

Autismespekterdiagnoser
Innen det internasjonale diagnosesystemet ICD-10 brukes begrepet gjennomgripende utviklingsforstyrrelser om tilstandene, i stedet for autismespekterforstyrrelser, og omfatter følgende diagnoser:

 Autisme (barneautisme, infantil autisme, Kanners syndrom) (F84.0)
 Atypisk autisme (autistiske trekk) (F84.1)
 Retts syndrom (F84.2)
 Annen disintegrativ forstyrrelse i barndommen (F84.3)
 Forstyrrelse med overaktivitet forbundet med psykisk utviklingshemming og bevegelsesstereotypier (F84.4)
 Asperger syndrom (F84.5)
 Uspesifisert gjennomgripende utviklingsforstyrrelse (F84.9)

I det amerikanske diagnosesystemet DSM-V er det ikke noe skille mellom de ulike diagnosene; i stedet stilles diagnosene autismespekterforstyrrelse på en alvorlighetsgrad fra 1 til 3.

Årsak
Årsakene til autismespekterforstyrrelser er ennå ukjent, men det er noe enighet om at arvelige forhold har noe å si.

Genetiske risikofaktorer
Fra 2018 har forståelsen for genetiske risikofaktorer endret fokus, itl å forstå at genetisk involvering av autismespekterforstyrrelser er diffuse, og avhengig av et stort antall varianter, hvor noe er vanlig og har liten effektet, og noen er sjeldne og kan ha stor effekt. Det vanligste genet fremstår å være CHD8, men det er mindre enn 0,5% med ASD har det genet. Noen med ASD er assosiert med et tydelig preget genetisk tilstand, som X syndrom, på tross av at det kun er 2% med ASD med det.

Fra 2018, kom det ut til at det er mellom 74% og 93% av autismespekterforstyrrelser som er arvelig. Etter et eldre barn har fått diagnosen ASD, er sannsynligheten 7-20% for at neste barn får samme diagnose. Dersom foreldre har et barn med ASD, har de en sjanse på 2-8% å få et nytt barn med ASD. Dersom barnet med ASD har en enegget tvilling, kan den andre tvillingen ha en sjanse fra 36-95% å få samme diagnose. Hvis de er toegget tvillinger, vil den andre bli berørt fra en sannsynlighet på 31%. Noen forandringer som forårsaker utvikling på det autistiske spekteret er: SNV-er (enkelt-nukleotid-variasjoner), indeler (innsettinger-sletting) og SV-er (strukturelle varianter). Disse assosiasjonene er identifisert gjennom studier som WEGS (helgenomsekvensering) og GWAS (gjennomfattende analyseforeningsstudier).

Pre- og perinatale risikofaktorer
Flere pre- og perinatale komplikasjoner er rapportert som risikofaktorer på autisme. Antydningen tyder på at foreldrenes alder og forholdene i svangerskapet er forbundet med økt risikio for autismespekterforstyrrelser. Selv om dette ikke er bevisst helt, bør variablene undersøkes mer i fremtidige studier. Lavt vitamin D-nivå i tidlig utvikling er foreslått som en annen risiko for autisme.

Vaksiner
I 1998 kom den britiske legen Andrew Wakefield med en studie som visste at det kan være sammenheng mellom MMR-vaksinen og utvikling av autismespekterforstyrrelser. I studien kom Wakefield frem til at autisme kan skyldes hjerneskade som er forårsaket av MMR-vaksine eller mer spesifikt av thimerosal som er et vaksinekonserveringsmiddel. Funnene vakte internasjonal oppmerksomhet og ble omtalt i TV-programmet "Rikets Tilstand" på TV2. Senere gjorde andre forskere oppfølgende studier, men fant ingen sammenheng mellom vaksinen og autisme. Det anslår at det kan være basert på person til persons og hvordan det enkelte individet gener er som baserer seg på om noen tåler vaksinen.

Referanser

Autisme