Kinesiske måleenheter

Kinesiske måleenheter (kinesisk: 市制; pinyin: Shìzhì; direkte oversatt «markedssystem») er de tradisjonelle og vanlige måleenhetene som brukes i Kina. På slutten av det 20. århundre, under Folkerepublikken Kina, ble måleenhetene standardisert slik at de var tilnærmet like SI-systemets. Mange enheter hadde vært basert på tallet 16, i motsetning til desimalsystemet som baseres på 10. I Hongkong var det britiske målesystemet («imperial units») i bruk ved siden av Hongkongs måleenheter. I Hongkong var tradisjonelle kinesiske vekt- og måleenheter i bruk frem til en standardisering i 1976 da det ved lov ble fastlagt at at SI-enheter skulle brukes. Etter 1976 brukes tradisjonelle kinesiske måleenheter parallelt med britenes system. Taiwans måleenheter ble til mens øyen var under japansk og hollandsk koloniherredømme, og enhetene har hovedsakelig navn som ligner de kinesiske, men er ikke overenskomstige. Taiwan bruker nå kun det metriske system for mål og vekt.

De fleste SI-enhetene har fått kinesiske navn som tilsvarer den tradisjonelle enheten som er nærmest. Dersom det er nødvendig å angi hvilket system som brukes, får en tradisjonell måleenhet «marked» (市 shì) føyd til foran enhetsbetegnelsen, mens en SI-enhet får «vanlig/standard» (公 gōng). SI er det offisielle målesystemet, men tradisjonelle enheter brukes fremdeles overalt.

Selv om de viser til ulike typer mål brukes betegnelsene lí (厘) og fēn (分) for små-enheter innen lengde, areal og masse.

Historikk

Ifølge Liji ble de første måleenhetene skapt av Den gule keiseren, en skikkelse fra tidlig kinesisk mytologi. Den tidlige kinesiske ordboken Xiao Erya og Kongzi jiayu forteller at lengdemålene ble avledet av det menneskelige legemet. I Den store historikers nedtegnelser, Shiji, har historikeren angitt at disse måleenhetene ikke var konsekvente, noe som den legendariske skikkelsen Yu den store rettet opp ved å standardisere dem. I graver fra Shang-dynastiet har linjaler  med desimalenheter blitt funnet.

Under Zhou-dynastiet ble målesystemet etter hvert inkonsistent, det evoluerte til å variere mellom de ulike statene. Etter de stridende staters tid samlet Qin Shi Huangdi Kina til ett rike før han standardiserte måleenhetene. I Han-dynastiet var disse måleenhetene fremdeles i bruk, og de ble systematisk dokumentert i krønikeverket Hanshu.

Instrumenter brukt innen astronomien viser lengden på chi forandret seg lite i de følgende århundrene, og årsaken var at kalenderen måtte være konsistent. Først da desimalsystemet ble innført under Ming-dynastiet ble det tradisjonelle systemet revidert. I 1928 gjorde regjeringen i Republikken Kina det metriske systemet til rikets offisielle standard.

I Hongkong ble en gradvis overgang fra de tradisjonelle måleenhetene til SI-systemets startet av «Metrication Ordinance» i 1976.

Regjeringen i Folkerepublikken Kina gikk tilbake til det tradisjonelle systemet, og innførte ikke SI-enhetene igjen før i 1984. I 1987 ble SI-enhetene Kinas offisielle standard-enheter.

Gamle kinesiske måleenheter

Lengde

Tradisjonelle lengdeenheter er chi (尺), bù (步) og li (里). Disse enhetenes eksakte lengde og forholdet dem imellom har variert gjennom årene. 1 bù har tilsvart 5 eller 6 chi, mens 1 li tilsvarte 300 eller 360 bù.

Moderne kinesiske måleenheter 
Alle «metriske verdier» i tabellene er nøyaktige dersom ikke annet er angitt ved tilføyelsen av «tilnærmelses-tegnet» ~.

Lengde

Hongkong-lengdemål

Areal

Volum 
Disse måleenhetene brukes for å måle korn.

Masse 
Disse enhetene brukes til å måle objekters vekt, og dessuten for objekter som benyttes til betaling som for eksempel gull og sølv.

Hongkong-vektenheter 
(Transkripsjonen er i Jyutping.)

Hongkong-Troy-vektenheter 
Disse enhetene benyttes ved handel i metaller som gull og sølv.

Tid 

Verdiene over har vært gyldige siden 1645 (med unntak av perioden 1665 – 1669). Med unntak av flere korte perioder for hver verdi, var de følgende verdiene gyldige før 1645 (før Qing-dynastiet):

1 rì (日) = 12 shíchén (时辰) = 10 shí (时) = 100 kè (刻).
1 shíchén (时辰) = 8 1/3 kè (刻) = 8 kè 20 fēn (分).
1 shí (时) = 10 kè (刻).

Historiografi
Siden det er tale om at hundrevis av uoffisielle måleenheter var i bruk, er bibliografien tilsvarende stor. Frem til omtrent 1980-årene ble Zhongguo dulianghengshi (中國度量衡史) av Wu Chenglou (吳承洛) (først utgitt i 1937 og revidert og gjenutgitt to ganger etter dette (1957, 1993)) ofte brukt som referanse. Zhongguo dulianghengshi støtter seg hovedsakelig på skriftlige kilder, mens nyere forskning har fokusert mer på arkeologiske funn. Basert på den nyere forskningen ble en sammenfattet kinesisk-engelsk oversiktsbok utgitt i 2005. Dessverre ser det ikke ut til at en utdypende tekst finnes på engelsk. I 2004 kom en relativt utfyllende bibliografi satt opp etter periode som ble sammensatt av Theobald, Vogel, et al.; en kortere oversikt finnes i Wilkinsons Chinese history: a manual (2000).

Referanser

Litteratur
 Hill, John E. (2009) Through the Jade Gate to Rome: A Study of the Silk Routes during the Later Han Dynasty, 1st to 2nd Centuries CE. John E. Hill. BookSurge, Charleston, South Carolina. ISBN 978-1-4392-2134-1.
 Homer H. Dubs (1938): The History of the Former Han Dynasty by Pan Ku. Vol. One. Translator and editor: Homer H. Dubs. Baltimore. Waverly Press, Inc.
 Homer H. Dubs (1955): The History of the Former Han Dynasty by Pan Ku. Vol. Three. Translator and editor: Homer H. Dubs. Ithaca, New York. Spoken Languages Services, Inc.
 Hulsewé, (1961). «Han measures.» A. F. P. Hulsewé, T'oung pao Archives, Vol. XLIX, Livre 3, ss. 206–207.
Chinese Measurement Converter – Online Chinese / Metric / Imperial Converter
Hongkongs offisielle definisjoner av kinesiske enheter
Chinese/Metric/Imperial Measurement Converter

Kina
Kinesiske