Niels Berner Sørenssen

Nils Berner Sørensen (født 14. juli 1774 i Kristiansand, død 19. juni 1857 i Kristiania) var en norsk lege og professor i medisin.

Han ble student i 1790 og fikk cand.philos. i 1791 fra København Universitet, der han i 1800 ble cand.med. og i 1804 dr.med. på en avhandling om nervene i nesen.
Han jobbet også ved byens fattigvesen og ved Frederiks Hospital i København.  For det danske medisinske selskab var han sekretær et par år.
Han ble i 1807 landsphysicus i Jarlsberg grevskap og bosatt i Tønsberg.  I 1809
ble han landsphysicus i Bratsberg Amt, bosatt i Skien.
I 1814 ble han utnevnt til professor ved Anatomisk institutt (UiO) sammen med
Michael Skjelderup og Magnus Andreas Thulstrup.  Han hadde ansvar for patologi og terapi,
og holdt professoratet til 1840, undervisningen overtatt i 1841 av Andreas Christian Conradi (1809-68) som ble professor i 1845.
Fra 1826 til 1839 var han også overlege ved det nyopprettede Rikshospitalet.
I 1833 var han med på å stifte Det norske medicinske Selskab.

Sørensen mottok Vasaordenen og Nordstjerneordenen.
Han var sønn av smeden Søren Christensen Kvelland (1726–98) og Christenze Abrahamsdtr Just (1744–1807).
Blant Nils sine søsken var presten Christian Sørenssen (1765–1845).
Han var gift med Elisabeth Dorothea Augusta Weidemann, de var bosatt i Kirkegaten (Oslo), i det som 
senere var Engebret Café, fordi datteren solgte det til Engebret Christophersen i 1862.

Referanser 

Norske leger
Norske medisinprofessorer
Professorer ved Universitetet i Oslo
Alumni fra Københavns Universitet
Vasaordenen
Nordstjerneordenen
Personer fra Kristiansand kommune