Politiske farger

Politiske farger er farger som brukes for å markere den politiske eller ideologiske posisjonen til et politisk parti, en gruppe eller person på en enkel måte. De politiske partiene har i sine valg av symbolfarger og kjennetegn for å markedsføre seg, vekke oppmerksomhet og samle tilhengerne under samme fane, har også måttet ta hensyn til konkurranse ikke bare fra andre partier, men også fra reklame, underholdning og andre tilbud i massemediene.

Historie 

Den historiske utvikling i bruken av politiske farger kan sammenfattes i tre hovedelementer. Først og fremst har fargene tjent som uttrykk for og bekreftelse av den politiske makt. Videre har fargene vært symboler for politiske bevegelser som har bekjempet makthaverne. Endelig har fargene tjent som middel for å oppnå tilstrekkelige stemmer til å vinne valg, den grunnleggende legitimering for utøvelse av politisk makt.

Fra antikken og til middelalderen var farger kostbare og bruken av dem var derfor forbeholdt de velstående. Den purpurfargete kappen til de romerske keisere kunne det ta flere år å fremstille. Ministre og høyere embetsmenn kunne også vise sin posisjon ved å bruke en stripe av purpur på sine kapper. For de øvrige deler av befolkningen var bruken av purpur forbudt og en overtredelse kunne straffes med døden.

I middelalderen var det fremdeles kostbart å fremstille fargen rødt og bruken av den var derfor fortsatt forbeholdt de velstående. Ettersom adelen på 1700-tallet i økede grad mistet sine privilegier og økonomiske makt, tok også andre grupper i bruk rødt som farge. Fargen mistet dermed sin betydning som symbol på velstand og makt. Innføringen av Cochenillelus fra Amerika bidro dessuten til at fremstillingen av rødt ble lettere og billigere. På 1800-tallet tok den voksende arbeiderbevegelsen i bruk den lett synlige røde fane i mobiliseringen av massene.

I de unge europeiske demokratier på 1900-tallet, for eksempel Weimarrepublikken i Tyskland, tok en rekke politiske grupperinger del i kampen om massenes gunst. Noen av disse gruppene tok i bruk farger som brunt og svart i kombinasjon med uniformer. På denne måten skapte de et inntrykk av å ha en styrke som var større enn deres reelle oppslutning i befolkningen. Dette gjaldt for de beryktede brune bataljoner i Tyskland og svartskjortene i Italia.

Etter den andre verdenskrigen er de politiske partienes virksomhet i stor grad flyttet fra gatene og til (farge-)fjernsynet og andre medier. Partiene tar forøvrig ikke bare hensyn til de konkurrerende partiers farger når de selv skal velge farge. Partiene kjemper nemlig også med andre produkter og begivenheter om folks oppmerksomhet. Som følge av dette bruker partiene markedsføringseksperter for å få råd blant annet ved valget av hvilke farger partiet skal bruke i sin kommunikasjon med velgerne.

Generell fargebruk i politikk

Rød
Rødt var opprinnelig fargen til de herskende klasser, men ble i løpet av 1800-tallet overtatt som symbolfargen til revolusjonære bevegelser og frigjøringsbevegelser av ulike slag. Den røde farges opprinnelse som tegn på frigjøring er fra jakobinernes røde lue under den franske revolusjon. Fargen på jakobinernes lue var en henvisning til galeislavenes hodeplagg. Senere er den røde fargen blitt et entydig symbol til kommunistiske og sosialistiske bevegelser. Den første røde fane vaiet angivelig under silkearbeidernes kamp i Lyon i 1834.

Av og til blir lysere rød brukt for å  symbolisere sosialdemokrati og mørkere rødt kommunisme. Syndikalisme symoliseres av rødt sammen med svart.

Svart

Svart har en lang tradisjon som politisk farge, men er brukt av meget ulike institusjoner og grupper. I middelalderen var svart fargen til det spanske hoff. Senere ble svart overtatt av den øvrige europeiske adel som farge. Endelig ble den svarte stjernen et symbol for anarkistene.

I begynnelsen av 1900-tallet opptrådte de såkalte svartskjortene i europeiske land. Dette var fascistiske grupper som kjempet mot sosialistiske grupperinger og de var fra og med 1919 aktive særlig i Italia. Svart var en alminnelig anvendt farge på klær og hadde ingen fortid som politisk symbol. Dermed kunne man slutte seg til disse gruppene uten å bekjenne seg til noen bestemt politisk idé. Det samme gjaldt for brunskjortene i Tyskland.

I Tyskland er begrepet «de svarte» ofte brukt om politikere knyttet til det kristelig-demokratiske CDU. Begrepet er imidlertid valgt av andre enn CDU selv. Uttrykket oppfattes vanligvis som en billedlig henvisning til den svarte prestekjolen, og forklaringen er antakelig CDUs forankring i de kristne bevegelser i Tyskland.

Svart går ellers igjen i for eksempel jihadistenes og islamistenes bruk av svart flagg, et kjennetegn visstnok hentet fra et opprør blant abbasidene i år 747.

Blå

Blått er i Skandinavia og Storbritannia de konservatives farge. Betegnelsen «mørkeblå» brukes gjerne om dem som er svært konservative, mens «lyseblå» tilsvarende gir uttrykk for en mer moderat konservatisme. De konservative partiene tar imidlertid også i bruk andre farger i sine logoer.

De forente nasjoner og dennes underorganisasjoner har blått i sine flagg. Den blå FN-fargen går også igjen i hjelmen til FN-soldatene. Den europeiske union bruker blått som grunnfarge i sitt flagg.

Grønn

Grønt er naturens farge og ikke i noe annet tilfelle er sammenhengen mellom partifargen og det politiske formål, særlig for europeiske partier, tettere. Forskjellige politiske og sosiale bevegelser tok i løpet av 1970-årene grønt som symbol for bevegelsens politiske mål. I Norge gjelder det blant annet for Senterpartiet, Miljøpartiet De Grønne. Det samme gjelder i andre land som for eksempel for Die Grünen i Tyskland.

I noen land tar partier den grønne fargen fra landets nasjonalflagg. Partier som er talsrør for distriktene tar også ofte i bruk grønt i sin kommunikasjon med velgerne. Dette kommer ofte av at grønt oppfattes som en frihets farge og et uttrykk for en ønsket eller en oppnådd frihet fra fremmed okkupasjon. Et slik tilfeller er grønnfargen i det italienske flagg. I Irland – den grønne øya – er den grønne fargen uttrykk for katolikkenes ønske om selvstendighet fra protestantismen.

Grønt går igjen i den islamske tradisjonens flagg og symboler. Den brukes også av Den nordiske motstandsbevegelsen.

Gul
Gult var den kinesiske keiserens farge og dermed uttrykk for såvel makt som positive verdier. I den europeiske kultur er bildet mer blandet og fargen ble blant annet brukt på grupper som man ønsket å nedverdige. Prostituerte måtte bære et gult skaut, mens kvinner med «uekte barn» bar gule klær. Jøder bar en gul lue eller andre gule kjennetegn.

Den gule fargen er også kjent som forræderiets farge. I den tyske keisertiden og Weimarrepublikken ble det gjort forsøk på å danne samarbeidsorganisasjoner mellom arbeidere og arbeidsgivere. Disse ble av de sosialistiske arbeidstakerorganisasjonene og senere også Joseph Goebbels kalt «kapitalismens beskyttere».

I Tyskland brukes den gule fargen av det liberale FDP, forøvrig i kombinasjon med blått. Den første gangen FDP brukte fargen var under delstatsvalget i Baden-Württemberg i 1972, og valget ble for partiet meget vellykket. Noen bestemt årsak til at fargen ble valgt er ikke kjent, bortsett fra at noen i partiledelsen anså den som «svært pen».

I Norge benyttes gul av Kristelig Folkeparti.

Lilla
Fargen lilla benyttes i Norge av Det Liberale Folkepartiet (DLF) og Liberalistene. Det kan spekuleres i om lilla kan være ment som en krysning mellom rød og blå, farger som tradisjonelt forbindes med henholdsvis sosialisme på den politiske venstresiden, og konservatisme på den politiske høyresiden. Klassisk liberalisme, som vektlegger både personlig og økonomisk frihet, henter ideologisk frihetlige elementer fra begge de politiske fløyer samtidig som den avviser visse statlige reguleringer forbundet med dem begge. Dermed kan valget av lilla tenkes å representere en ønsket tredje vei mellom sosialisme og konservatisme.

Oransje

Oransje er en av fargene i våpenet til Huset Oranien-Nassau. Den franske byen Orange som er ett av de geografiske utgangspunkter for fyrstehuset, har appelsiner (fransk: orange) i sitt våpenskjold.
Den protestantiske nordirske Oransjeordenen har også Huset Oranien-Nassau som et historisk utgangspunkt for sitt navn og bruk av farge i den politiske kommunikasjon. Oransjeordenens tilknytning til fargen går tilbake til den protestantiske Vilhelm III av England (også kjent som Vilhelm av Oranien) og hans seier over den katolske Jakob II av England i slaget ved Boyne i 1690.

Den største betydning som politisk farge i nyere tid fikk oransje under den såkalte oransjerevolusjonen i Ukraina i 2004. Fargen ble da benyttet av den tidligere presidenten Viktor Jusjtsjenkos nasjonaldemokratiske parti, Vårt Ukraina. For Vårt Ukraina var fargen uten politisk belastning, og den var heller ikke knyttet til noen av de politiske hovedretningene i europeisk politikk. Forøvrig fulgte bruken av oransje på det aktuelle tidspunkt en trend i den alminnelige markedsføring for en rekke produkter.

Hvit

Den hvite arme representerte de borgerlige motkreftene til de sosialistiske «røde» i de borgerkrigene som fulgte etter første verdenskrig i Finland og Russland. Under den russiske borgerkrigen ble soldatene derfor kalt hvitegardister.

Brun
Brunt var en av nasjonalsosialistenes farger. Utgangspunktet var fargen på skjortene til de fryktede brune bataljoner. I likhet med svartskjortene i Italia, var brunfargen hentet fra hverdaglivets klesplagg, og de var uten forhistorie som politisk fargesymbol. Med enkle midler, for eksempel et bandolær, kunne skjorten omgjøres til en uniform. Ved en samlet, militant opptreden kunne representantene for brunskjortene fremstå som sterkere enn den oppslutning de egentlig hadde i befolkningen.

Partipolitisk fargebruk i ulike land
Oversikten viser et utvalg av politiske partier i forskjellige land og symbolfarger som partiene har brukt eller fortsatt bruker. Lista er ikke fullstendig.

Australia
Australian Democrats: oransje
Australian Greens: grønn
Country Liberal Party: oransje, hvit, svart
Australian Labor Party: rød
Liberal Party of Australia: blå
National Party of Australia: grønn, gull 
One Nation Party: blå, gul

Bahrain
Wa'ad: oransje

Belgia
Vlaamse Liberalen en Democraten: marineblå, gull 
Socialisten en Progressieven Anders: rødt og svart
SPIRIT: lilla
Christen Democratisch en Vlaams: oransje
Parti socialiste (Belgia): rød
Vlaams Blok: gul og svart
Mouvement Réformateur: blå, gul og magenta
Centre démocrate humaniste: brunrød og oransjerød
Nieuw-Vlaamse Alliantie: svart og gull 
Ecolo og Groen!: grønn
Den nasjonale front: svart, gul, rød (det belgiske flaggets farger)
Vivant: gull og sjøgrønn

Bulgaria
Unionen av demokratiske krefter: blå
Den nasjonale bevegelse Simeon II: gul
Det bulgarske sosialistpartiet: rød
Den nasjonale unioen Attack: svart
Demokrater for et sterkt Bulgaria: mørkeblå

Canada
Bloc Québécois: lyseblå
Canadian Action Party: blå, rød
Canadian Alliance (nå nedlagt): grønn, blå
Christian Heritage Party: lilla
Communist Party: rød
Conservative Party: blå, rød
Green Party: grønn
Liberal Party: rød
Libertarian Party: grønn, hvit
Marijuana Party: brun, grønn
Marxist-Leninist Party of Canada: fiolett
New Democratic Party: oransje, grønn
Progressive Canadian Party: blå, rød
Progressive Conservative Party of Canada (nå nedlagt): blå og rød

Danmark
Enhedslisten – De Rød-Grønne: rød og grønn
Det Konservative Folkeparti: grønn
Liberal Alliance: oransje
Det Radikale Venstre: magenta og blå
Socialdemokraterne: rød
Socialistisk Folkeparti: rød
Venstre: blå

Finland
Centern i Finland: grønn
Finlands Socialdemokratiska Parti: rød
Gröna förbundet: grønn
Kristeligdemokratene i Finland: blå og oransje
Liberalerna: gul
Samlingspartiet: blå
Svenska Folkpartiet: rød og gul
Vänsterförbundet: rød

Frankrike
Front national: brun eller svart
Les Verts (De Grønna): grønn
Alternative Libérale: lilla
Ligue Communiste Révolutionnaire: mørkerød
Lutte ouvrière: mørkerød
Mouvement démocrate: oransje
Mouvement national républicain: brun
Parti communiste français: rød
Parti des Travailleurs (Arbeiderpartiet): mørkerød
Parti radical de gauche (Det venstreradikale partiet): lys rosa, gull 
Parti socialiste: rosa
Union pour la Démocratie Française: oransje, lyseblå
Union pour un mouvement populaire: blå

Hellas
Folkelig ortodoks samling (LaOS): blå, hvit
Hellas' kommunistparti: rød
Nea Dimokratia (ND): blå
Oikologoi Prasinoi: grønn
PASOK («Den panhellenske sosialistiske bevegelse»): grønn
Synaspismos: flere farger

Guinea
PUP: grønn
RPG: gul
UFP: blå

India
Kommunister (CPI, CPI(M), etc.): rød
Hindunasjonalister (Bharatiya Janata Party, RSS, Shiv Sena, etc.): safrangul
Kongresspartiet (og utbryterpartier som NCP, NTC, etc.): oransje-hvit-grønn
Bahujan Samaj Party, Republican Party of India (partier som representerer daliter): blå
Rashtriya Janata Dal: grønn
Janata Dal (Secular): grønn
Telugu Desam Party: gul
Jammu and Kashmir National Conference: rød
Telangana Rashtra Samithi: rosa
Gorkha National Liberation Front: grønn
Indigenous Nationalist Party of Twipra: grønn-hvit

Italia
Kommunister og sosialister (Rifondazione Comunista, Partito dei Comunisti Italiani, etc.): rød. Sosialister bruker en rød nellik, radikale en rose)
Fascister (historisk, brukes fortsatt av nyfascister): svart
Katolske partier: hvit eller rød. Katolske og moderate partier blir i Italia ikke betraktet som venstre-eller høyreorienterte, men som sentrumspartier.
Nyliberalister (Forza Italia osv.): lyseblå
Lega Nord (autonomister) og Verdi (miljøaktivister): grønn

Irland
Fianna Fáil: grønn, oransje
Fine Gael: blå, grønn
Green Party/Comhaontas Glas: gull, lysegrønn
Labour Party: rød
Progressive Democrats: blå
Sinn Féin: grønn
Socialist Party: rød, svart

Israel
Hadash: rød
Meretz: grønn, gul
De grønna: grønn

Jugoslavia
 Jugoslavias kommunistparti: rød

Folkrepublikken Kina (Kina-Beijing)
 Kinas kommunistiske parti: rød

Republikken Kina (Kina-Taipei, Taiwan)
 Den pan-blå kraft (blå):
Kuomintang: blå
Folkets første parti: oransje
 Nytt parti: gul
 Den pan-grønne koalisjon (grønn):
 Det demokratiske progressive parti: grønn
 Taiwans Solidaritetsforbund: lys brun

Kroatia
Den istriska demokratiske forsamling: grønn
Kroatias sosialdemokratiske parti: rød
Kroatiska bondepartiet: grønn
Den kroatiske demokratiske union: blå
Det kroatiska folkepartiet: rød, hvit og blå
Det kroatiska pensjonistpartiet: rød, hvit, blå
Det kroatiska rettspartiet: rød, hvit, blå
Det kroatiska sosialliberale partiet: blå

Libanon
Den frie patriotiske bevegelse: oransje
Framtidsbevegelsen: blå
Det progressive sosialistpartiet: rød
Amal-bevegelsen: grønn
Hizbollah: gul

Luxemburg
Det kristensosiale folkepartiet: oransje
Arbeiderpartiet (Luxemburg): rød
Det demokratiske partiet: blå
Déi Gréng: grønn

Republikken Makedonia
Internal Macedonian Revolutionary Organization–Democratic Party for Macedonian National Unity: rød, gul, svart
Social Democratic Union of Macedonia: blå, gul, rød
New Social Democratic Party: blå, gul

Mexico
PRI, Partido Revolucionario Institucional: rødt, hvitt og grønt
PRD, Partido de la Revolución Democrática (Partiet for den demokratiske revolusjon): gult og svart
PAN, Partido Acción Nacional: blått og hvitt
PT, Partido del Trabajo (Arbeiderpartiet): rødt
PVEM Partido Verde Ecologista de México: grønt
PCD Partido Convergencia para la Democracia: oransje og blått

Nederland
Christen-Democratisch Appèl: grønn, oransje
ChristenUnie: lyseblå
Democraten 66: lysegrønn
GroenLinks: grønn, rød
Partij van de Arbeid: rød
Partij voor de Dieren: mørkegrønn
Socialistische Partij: tomatrød
Staatkundig Gereformeerde Partij: oransje, blå
Volkspartij voor Vrijheid en Democratie: mørkeblå

Norge
Arbeiderpartiet: rød
Alliansen: oransje
Fremskrittspartiet: rød/hvit/mørkeblå
Helsepartiet: oransje
Høyre: blå
Kristelig Folkeparti: gul
Liberalistene: lilla
Miljøpartiet De Grønne: grønn
Piratpartiet: oransje
Rødt: rød
Senterpartiet: grønn
Sosialistisk Venstreparti: rød/grønn
Venstre: grønn
Kystpartiet: Blågrønn

New Zealand
ACT: gul, blå
Alliance: grønn, rød
Green Party: grønn
Maori Party: rød, svart
Labour Party: rød
Progressive Party: rød, grå
National Party: blå
New Zealand First: svart, hvit
United Future: lila, grønn

Polen
Platforma Obywatelska (PO) («Borgerplattformen»): blå og oransje
Prawo i Sprawiedliwość («Lov og rettferdighet»): mørkeblå
Polskie Stronnictwo Ludowe (PSL) («Det polske bondepartiet): grønn

Portugal
Bloco de Esquerda: rød, svart
Nova Democracia: rød, blå
Os Verdes: grønn
Partido Comunista Português: rød
Partido Nacional Renovador: blå, rød, svart
Partido Popular: blå
Partido Social-Democrata: oransje
Partido Socialista: rosa

Romania
Socialdemokratiska partiet: rød
Nationalliberala partiet: gul, blå
Demokratiska partiet: oransje
Det storrumenske parti: blå, gul, rød
Ungarsk demokratisk enhet i Romania: grønn, rød

Sveits
 Evangeliske Folkpartiet: blå og gul
 Freisinnig-demokratische Partei der Schweiz (FDP) («Fridemokratene»): mørkeblå, gul
 Grønna partiet: grønn
 Christlichdemokratische Volkspartei der Schweiz: oransje
 Liberala partiet: blå
 Schweizerische Volkspartei (SVP): mørkegrønn
 Sozialdemokratische Partei der Schweiz (SP): rød

Sierra Leone
All People's Congress: rød
People's Movement for Democratic Change: oransje
Sierra Leone People's Party: grønn

Spania
Baskiska nationalistpartiet: rød, grønn
Bloque Nacionalista Galego: rød, himmelsblå
Partido Popular: blå, oransje
Spanska socialistiska arbetarpartiet: rød
Izquierda Unida: grønn
Coalicion Canaria: gul, blå
Convergencia i Unio: marinblå
Esquerra Republicana de Catalunya: svart, oransje

Storbritannia og Nord-Irland

 British National Party: rød, hvit og blå
 Co-operative Party: blå 
 Green Party of England and Wales: grønn
 Det konservative partiet: blå
 Det britiske kommunistpartiet: rød
 Labour: rød
 Liberaldemokratene: gul
 Plaid Cymru: gul
 Respektpartiet: grønn og rød
 Selvstendighetspartiet: gredelin og gull

Skottland
Saor Alba: blå og hvit
Green Party: grønn
Scottish Conservative and Unionist Party: blå og gul
Scottish Labour Party: rød
Scottish Independence Party: lila
 Scottish Liberal Democrats: gul
Scottish National Party: gul og gredelin
Socialist Party: rød

Sverige
Alliansen: oransje
Centerpartiet: grønn
Feministiskt initiativ: rosa
Folkpartiet liberalerna: blå og oransje
Det liberale partiet: gul
Kristdemokraterna: blå og hvit
Moderaterna: blå
Miljöpartiet de gröna: grønn
Junilistan: oransje
Piratpartiet: lilla
Sverigedemokraterna: blå og gul
Sosialdemokratene: rød
Vänsterpartiet: rød

Tyrkia
 Det republikanske folkepartiet (CHP): rød, hvit
 Rettferdighets- og utviklingspartiet (AKP): oransje, hvit
 Nationalist Movement Party: hvit, karmosinrød
 Democratic Party: hvit, rød
 Democratic Left Party: djup himmelsblå
 True Path Party: rød
 Social Democratic People's Party: rød og grønn
 Liberal Democratic Party: mørkeblå
 Workers' Party: rød og gul
 Motherland Party: grønn (tidligere gul)
 Democratic People's Party: gull 
 Young Party: rød, hvit

Tyskland
Bündnis 90/Die Grünen: grønn
Christlich Demokratische Union: Oransje, hvit, svart, rød og grå.
Christlich Soziale Union in Bayern: blå og svart
Freie Demokratische Partei: gul
Die Linke: magenta eller mørkerød
Sozialdemokratische Partei Deutschlands: rød
Piratenpartei Deutschland: oransje

Ukraina
 Regionpartiet: blå
 Julija Tymosjenkos blokk: hvit og rød
 Ukrainas kommunistiske parti: rød
 Litvinblokken: gul
 Vårt Ukraina: oransje

Ungarn
Fidesz: oransje
Ungarns sosialistiska parti (MSZP): rød
Alliansen av frie demokrater – Ungarns liberale demokrati (SzDSz): blå, blå-hvit
Ungarns demokratiske forum (MDF): grønn, grønn-hvit

USA

 American Patriot Party: rød, hvit og blå
 Communist Party USA, Socialist Party, Socialist Workers Party, Vermont Progressive Party: rød
 Constitution Party: rød, hvit og blå
 Det demokratiske parti: Ingen offisiell farge, men har siden 2000 stadig mer blitt assosiert med blått (se under fargen blå over)
 Green Party: Ingen offisiell farge, men har stadig oftere blitt assosiert med grønt
 Libertarian Party: Ingen offisiell farge, men har stadig oftere blitt assosiert med gult
 Reform Party: rød og blå
 Det republikanske partiet: Ingen offisiell farge, men har siden 2000 stadig mer blitt assosiert med rødt (se under fargen rød over)

Venezuela
 COPEI: grønn
 Chávez: rød

Østerrike
BZÖ: oransje
FPÖ: blå
De grønne: grønn
ÖVP: svart
SPÖ: rød
Liberales Forum: gul (tidigere lyseblå)

Fargene i den kalde krigen

Under den kalde krigen ble medlemslandene i NATO gjerne markert med blå farge på politiske kart, mens land i Warszawapaktens var røde.

Kolonitidens farger

I kolonitiden hadde besittelsene forskjellige farger på kartet. Tradisjonelt var britiske rød-rosa, franske blå og tyske brune.

Se også
 Politiske grupper med egne skjortefarger
 Høyre-venstre-skalaen
 Fargesymbolikk

Referanser 

Farge
Symboler
Politiske ideologier