Diamant-typifisering

Typifisering av diamanter kan gjøres på vitenskapelig vis ved å kategorisere kjemiske urenheter – nivå og type. Diamanter finnes i gruppene: type Ia, type Ib, type IIa, og type IIb. Til å måle urenhetene, kreves infrarød spektroskopi.

Forskjellige typer kan eksistere i en og samme stein; natur-diamanter som innehar både type Ia og Ib, kan påtreffes, og påvisning skjer ved observasjon av måten de absorberer infrarød stråling.

Type I diamanter er mest utbredt, og har i hovedsak nitrogen-atomer som urenheter, til dels ved konsentrasjon 0.1%. Disse diamantene absorberer både infrarøde og ultrafiolette stråler, fra 320 nm. Disse har også et fluoriscerende- og et synlig absorpsjons-spekter.
Type Ia
Type IaA, der nitrogen-atomene er bundet sammen to og to(par-binding), uten at det endrer fargen på diamanten.
Type IaB, 
Type Ib
Type II diamanter har ikke urenheter bestående av nitrogen, som kan påvises. Disse diamantene absorberer infrarød stråling fra en forskjellig del av spekteret, enn diamanter av type I. Ultrafiolett stråling fra disse diamantene, er av verdier lavere enn 225 nm. Karistika under fluoriscerende lys er annerledes, men har ingen discernible  synlig absorpsjonsspektrum. Krystallene as found pleier å være store og irregulære i formen. Diamanter av type II, ble formet under høyt trykk over lenger tid.
Type IIb

Grønne diamanter finnes, not restricted to type, og fargen er forårsaket av ioniserende stråling.

Edelstener
Artikler oversatt fra engelsk