Eriskay

Eriskay (skotsk-gælisk: Eirisgeidh), fra norrønt for «Eriks øy», er en øy og samfunnsrådområde i Ytre Hebridene i nordlige Skottland. Den ligger ligger mellom South Uist og Barra. Det er veiforbindelse nordover til South Uist via en molo som ble åpnet i 2001 og samme år ble det ferjeforbindelse (ca. 40 min) sørover til Barra. Eriskay har en befolkning på 143 personer i henhold til folketelling i 2011. Det representerer en økning på 7,5% siden 2001 da det var 133 bosetninger.

Historie og kultur 

Navnet på øya er av norrøn opprinnelse, «Eriks øy». Det gjenspeiler den norrøne dominansen på Hebridene og de ytre skotske øyene i middelalderen. Fra 700-tallet og framover kom i økende grad nordmenn seilende, noen for plyndring, men mange slo seg ned på de ytre øyene så langt sør som Arran og Bute, inkludert Man. Bortsett fra stedsnavn er det ikke mange spor fra den norrøne perioden, bortsett fra DNA i dagens bosetninger. Genetisk forskning har vist befolkningen på de ytre øyene «er de mest genetisk særskilt og har de høyeste nivåene av norrøn DNA i Storbritannia og Irland.»

Det er flere ting som har gjort Eriskay kjent hinsides Hebridene. Den er tilknyttet den tradisjonelle sangen Eriskay Love Lilt. Og den er den virkelige bakgrunnen for romanen (1947) og ikke minst filmen Whisky Galore! (1949): Det var rett utenfor Eriskay at skipet «SS Politician» gikk på grunn i 1941 med dens kjente last av 264 000 flasker whisky. Øyboerne, i den tradisjonelle retten av berging av vrak, konfiskerte mye av lasten før myndighetene kunne gripe inn. Filminnspillingen skjedde derimot stor grad på en annen øy, Barra.

Den 2. august 1745 ankret det franske kaperskipet «Du Teillay» opp ved stranden Coilleag a Phrionnsa på vestkysten av øya og Charles Edward Stuart, «Bonnie Prince», gikk i land på Eriskay for å begynne jakobittenes kamp for den skotske tronen.

En tidlig dokumentarfilm ble filmet på øya, Eriskay: A Poem of Remote Lives, gjort i 1934 av en tysk reisende, Werner Kissling.

Eriskay-ponni 

Det finnes en egen rase av ponni på øya som har fått navn etter den:  Eriskay-ponni (skotsk-gælik: Each Beag nan Eilean eller Each Èirisgeach). Den er generelt greå i fargen. Rasen utviklet seg gammel tid på Hebridene og en liten andel av rasen forble ublandet og beskyttet mot krysningsavl ved å være isolert på øya. Den benyttes for lett arbeid som trekking og for riding for barn. Rasen er sjelden, og Rare Breeds Survival Trust betrakter dens status som kritisk for overlevelse. Det er to organisasjoner som tar vare på rasen med stambokregister, den ene grunnlagt i 1972 og den andre grunnlagt i 1986.

DNA-analyser har vist at eriskay-ponniene er de siste overlevende levninger av de opprinnelige innfødte ponniene på de ytre vestlige øyene i Skottland. Fram til midten av 1800-tallet var ponnier av Western Isles-type eksisterte på alle øyene, men en prosess med å innføre andre raser for å «forbedre» rasen endret situasjonen drastisk, hvor kun Eriskays avsides beliggenhet har forhindret at rasen har forsvunnet, men kun tyvetalls dyr gjenstår.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Ytre Hebridene
Øyer i Skottland