Russisk arkeologi

Russisk arkeologi begynner under det russiske keiserdømmet på 1850-tallet og blir  sovjetisk arkeologi tidlig i det 20. århundre.  
Tidsskriftet Sovetskaya Arkheologiia blir publisert fra 1957.

Arkeologer
Aleksej Uvarov (1825)-(1884)
Dmitrij Samokvasov (1843)-(1911)
Dmitrij Nikolajevitsj Anutsjin (1843)-(1923)
Nikodim Kondakov (1844)-(1925)
Fjodor Uspenskij (1845)-(1928)
Nikolaj Veselovskij (1848)-(1918)
Vasilij Gorodtsov (1860)-(1945)
Boris Farmakovskij (1870)-(1928)
Michael Rostovtzeff (1870)-(1952)
Sergei Rudenko (1885)-(1969)
Mikhail Artamonov (1898)-(1972)
Boris Grakov (1899)-(1970)
Vasilij Abajev (1900)-(2001)
Artemij Artsikhovskij (1902)-(1978)
Mikhail Mikhaylovitsj Gerasimov (1907)-(1970)
Aleksej Okladnikov (1908)-(1981)
Boris Piotrovskij (1908)-(1990)
Boris Rybakov (1908)-(2001)
Boris Marshak (1933)-(2006)
nålevende
Viktor Sarianidi (født 1929)
Valentin Janin (født 1929)
Dmitrij Machinskij (født 1937)
Natalia Polosmak (født 1956)

Funnsteder

For mer informasjon se Kurgan-hypotesen og eurasiske nomader

Hovedkulturer og funnsteder i innen russisk arkeologi:
Khvalynsk kultur (æneolitikum (kobberalderen)
Novotitorovkakulturen (tidlig bronsealder)
Maikopkulturen (tidlig bronsealder)
Maikop kurgan
Afanasjevokulturen (tidlig bronsealder)
Abashevo kultur (bronsealder)
Andronovokulturen (midlere til sein bronsealder)
Arkaim 
Sintasjta 
Tanais (Sein bronsealder til jernalder)
Pazyrykkulturen (jernalder)
Tmutorokan 
Staraja Ladoga (vikingtiden)
Sarkel (9. århundre)

Litteratur
G. Trigger, A History of Archaeological Thought, McGill University, Montréal, pp. 327ff.
Mikhail Miller, Archaeology in the U.S.S.R, New York (1956).

Se også
Arkeologihistorie
Russlands historie
Sentral-Asias historie
Skytia
Kurgan-hypotesen