Hellig lund

Hellig lund er et skogholt eller en skog som har blitt tillagt en særskilt religiøs betydning i bestemte kulturer. Hellige lunder spilte en viktig rolle i kultpraksis og mytologiske landskap knyttet til polyteistiske religioner i det forhistoriske Europa, antikken i Hellas og Roma, og Det nære østen. De var viktige trekk i det mytologiske landskapet i norrøne, keltiske, germanske, greske, romerske og andre kulturer. Trekk av det samme har også vært virksomt i India, Japan og Vest-Afrika. Eksempler på hellig lunder er gresk-romerske temenos, norrøne horg og keltiske nemeton.

Tacitus skildrer hellige lunder hos germanske stammer flere steder i Germania. I norrøn religion er de sett i sammenheng med blót og menneskeoffer; Adam av Bremen skrev rundt tusentallet om den hellige lunden i Gamle Uppsala. Her ble kadaver av ofrete dyr og mennesker hengt opp i trærne. Skirnismål omtaler Barrelunden, der Frøy og jotunmøyen Gerd møttes i et hieros gamos.

Både de gamle grekerne så vel som romerne hadde hellige lunder. Den mest kjente fra antikkens Hellas var Dodonas eikelund, der bladenes rasling ble tolket som orakelutsagn.

I Romerriket hadde Diana Nemorensis («Diana fra skogene») en viktig og hellig lund ved Nemisjøen nær hvor den italienske byen Aricca befinner seg i dag. Bak Vestatempelet i Roma fantes det også en hellig lund frem til den store bybrannen i år 64 e.Kr.

Av hellige lunder som fremdeles finnes er Osun-Osogbo i dagens Nigeria et eksempel. Det finnes også hellige lunder i hele India, som er hovedsakelig brukt av hinduer. I Japan er flere shintotempel tilknyttet hellige lunder, tre og skoger.

Referanser

Se også  
 Naturreligion
 Nerthus

Eksterne lenker 

Religion
Hedendom
Verneområder