Brunonene

Brunonene var en saksisk hertugslekt fra det 9. til det 11. århundre. Slekten antas å ha sitt navn etter Brun I av Sachsen (Bruno) som var hertug i Sachsen fra 866 til sin død i 880. Brun var eldste sønn av Liudolf av Sachsen og Brunonene er dermed sannsynligvis en gren av hertugslekten Liudolfingene som keiserne i Det ottonianske dynasti (Otto den store og hans etterkommere) tilhørte. Teorien om slektskapet er sannsynliggjort ved at Brun/Bruno og Liudolf er vanlige navn blant Brunonene, og at de hadde eiendommer i de samme områdene som Liudolfingene. Det er imidlertid ingen konkrete bevis for at Brunonene er knyttet til Liudolfingene, og det er ikke påvist at hertug Brun hadde barn.

Brunonene bodde i grevskapet Derlingau i Niedersachsen og hadde sitt hovedsete i det som ble byen Braunschweig som direkte betyr Bruns by. Det er uklart om navnet henviser til Brun I av Sachsen.

Av de tidligste medlemmer av familien er nevnt en Hertug Liudolf i 942. Brun I, greve av Braunschweig er nevnt i 991. Mannslinjen i slekten døde ut med Egbert II, markgreve av Meissen i 1090, men hans søster Gertrude av Braunschweig hadde en datter Gertrude av Süpplingenburg som i 1127 giftet seg inn i Welf-dynastiet ved hertug Henrik den stolte (Henrik X) av Sachsen og Bayern. Huset Welf overtok gjennom dette brunonenes eiendommer.

Slektstre 
 Brun I, greve av Braunschweig (død 1015-1016), gift med Gisela av Schwaben (født 990, død 15. februar 1043 i Goslar) Hun ble gift på nytt 1016-1017 med keiser Konrad II av Det tysk-romerske rike (d. 1039)
 Liudolf, markgreve av Frisia (død 23. april 1038), gift med Gertrud av Frisia (død 1077)
 Brun II (født 1024, død 26. juni 1057), markgreve av Frisia
 Egbert I, markgreve av Meissen (død 1068), gift med Irmgard av Susa
 Egbert II, markgreve av Meissen (død 1090), gift med Oda av Orlamünde
 Gertrude av Braunschweig (død 1117), gift med I. Dietrich av Katlenburg (død 1085); II. Henrik, markgreve av Frisia (død 1101); III.[Henrik I, markgreve av Øst-Sachsen Østmark el. Meissen (død 1103)

Eksterne lenker 
 Hans Joachim Freitag: Brunonen i Neue Deutsche Biographie, s 684

Liudolfingene