Vannscooter

En vannscooter er en sjøgående farkost som føreren står eller sitter på. Scooterne har innenbordsmotor som driver et vannjetaggregat som sørger for fremdrift og styring.

De fleste vannscootere er beregnet for én til tre personer. Det finnes vannscootere med motoreffekt opp til 315 hk, topphastighet på 110 km/t og med tankkapasitet på 95 liter. Først og fremst brukes vannscootere til rekreasjon og som fritidssyssel.

I en rekke land er det etablert forbudssoner eller andre restriksjoner for bruk av vannscooter (for eksempel Sverige, Tyskland, Frankrike, Italia, Brasil). Dels er årsaken støy og fart, dels av hensyn til dyreliv, badegjester og sikkerhet for sjøfarende generelt. Båtførerbevis eller liknende føreropplæring er også obligatorisk i flere land (for eksempel USA, Frankrike, Italia, Tyskland).

Norge

Norsk regelverk
I flere år var det forbud mot bruk av vannscootere i Norge, men med dispensasjonsmulighet for kommunene i noen områder. Fra 2013 ble reglene myket opp, slik at vannscooter stoort sett var tillatt brukt i god avstand fra land (400 meter i sjø, 500 meter i ferskvann).

Siden juli 2017 er imidlertid vannscootere i hovedsak regulert på linje med annen sjøtrafikk, men med mulighet for både lokale og nasjonale begrensninger.  

Siden vannscootere ofte har store farts- og motorressurser kreves det at alle som er født etter 1. januar 1980 har avlagt godkjent båtførerprøve for å føre vannscooter med motorkraft på minst 25 Hk. For kjøring i 50 knop eller mer er det også krav om høyhastighetsbevis. 

For øvrig gjelder samme reglement for bruk i strandsoner som for andre mindre farkoster. Vannscootere er C-klassifisert, på linje med båter under 10 fot.

Sverige 
Reglene for kjøring av vannscooter i Sverige er i forordning (1993:1053) om användning av vattenskoter. I forordningen angis det at vannscooterkjøring kun er tillatt i allmenne farleder og i områder der länsstyrelsen har vedtatt unntak fra det generelle forbudet. Reglene trådte i kraft den 1. januar 1994 og begrenset kraftig anvendelsen av det som da hovedsakelig ble kalt jetski (med såkalt synkende skrog). Da forordningen ikke var forenlig med EUs prinsipper ble den 2004 i skrevet om. Vannscootere kan deretter formelt kun kjøres i allmenn farled og i områder som er godkjent av länsstyrelsene. Eksempelvis er det i Stockholms län tillatt å kjøre vannscooter innenfor 300 meter fra allmenn farled, men ikke innenfor 100 meter fra land. Overtredelser av reglene er belagt med bøter. I en dom fra juni 2009 konstaterte EU-domstolen at den svenske vannscooterloven ikke utgjør noe handelshinder så lenge det er avsatt områder for vannscooterkjøring. Etter EU-domstolens dom den 4. juni 2009 kom spørsmålet igjen opp i Luleå tingsrätt som tidligere hadde hatt en sak der to personer ble tiltalt for kjøring av vannscooter på forbudt område. Tiltalen ble kjent ugyldig med henvisning til at Norrbottens län på det aktuelle tidpunktet ennå ikke hadde avsatt noe område for vannscooterkjøring. Dermed uteble det prejudikat som politiet og Kustbevakningen hadde etterlyst. Hugo Tiberg, professor emeritus i sjørett, anser at den begrensende loven er ugyldig uansett om områder er avsatt eller ikke. Tiberg støtter oppfatningen om at såkalte sittmaskiner fullt ut skal likestilles med øvrige båter, men at et regelverk er nødvendig for maskiner med synkende skrog (såkalte ståmaskiner).

Den 25. mars 2011 bekreftet Kustbevakningen på sin nettside den uklare rettssituasjonen rundt vannscootere og at man fra 2011 (som sesongen 2010) og inntil videre ikke kommer til å rapportere noen anvendelse av disse overhode. Derimot at man kan bli rapportert i henhold til den praksis som gjelder for øvrig sjøtrafikk.

Referanser

Eksterne lenker
 Veiledende kart fra Direktoratet for naturforvaltning som viser soner med forbud og hvor bruk er tillatt.
 Forskrift om bruk av vannscooter og lignende Fastsatt av Miljøverndepartementet 21. juni 2013 med hjemmel i lov 26. juni 1998 nr. 47 om fritids- og småbåter § 40

Fartøyer