Guo Moruo

Guo Moruo (kinesisk:郭沫若, pinyin: Guō Mòruò, født enten 10. eller 16. november 1892 i Leshan i Sichuanprovinsen i Kina, død 12. juni 1978 i Beijing) var en kinesisk skuespiller, poet, historiker og arkeolog.

Liv og virke

Bakgrunn
Guo Muruo kom fra en relativt velbeslått hakkafamilie i Sichuan som hadde som hjemstavn Ninghua i Fujianprovinsen. Han studerte først ved Shishi gymnasium i Chengdu og fikk deretter mulighet til å studere medisin i Japan i 1914, der han begynte å bli mer interessert av litteratur og ble påvirket av Wang Yangming, Rabindranath Tagore og Walt Whitman.

Karriere
I 1917 innledet han sin litterære karriere med å oversette Tagores poesi til kinesisk, og begynte snart å skape egne verker. I 1921 publiserte han sin første poesisamling, Nüshen (Gudinner) som etablerte hans rykte som en nyskapende poet på det kinesiske talespråk i Fjerde mai-bevegelsens ånd. I Japan lærte han blant annet å kjenne Yu Dafu og i 1921 var han med på å grunnlegge det litterære Skapelseforbundet, som i to år var sentrum for hans litterære aktiviteter.

I februar 1924 vendte Guo tilbake til Kina og bosatte seg i Shanghai. Den politiske radikaliseringen i Kina påvirket ham sterkt og han begynte å interessere seg for marxismen. I 1925 ble han med i Kuomintang, som da samarbeidet med Kinas kommunistiske parti. Han deltok i Nordkampanjen i 1926 som propagandist, men da Chiang Kai-shek begynte å utrense kommunister fra Kuomintang i 1927 tok Guo kommunistenes parti og begav seg til Nanchang straks etter det mislykkede Nanchangopprøret i august 1927. Han ble med i kommunistpartiet ved denne tid, men flyktet deretter til Japan, der han forble i ti år og gjennomgikk en av sine litterært mest produktive perioder.

Da den andre kinesisk-japanske krig brøt ut i juli forlot han sin familie i Japan og begav seg til Shanghai. I takt med at japanske styrker erobret store deler av Kinas kystland, flyktet Guo innover i landet og bosatte seg i nasjonalistregjeringens midlertidige hovedstad i Chongqing. 

Under den kinesiske borgerkrig deltok Guo som «partiløs» i Det kinesiske folks politisk rådgivende konferanse i arbeidet med å forberede utropelsen av Folkerepublikken Kina høsten 1949. Etter kommunistenes maktovertagelse innehadde han en rekke viktige posisjoner under det nye regime, han var blant annet sjef for det kinesiske vitenskapsakademi. Under 1940- og 1950-tallet arbeidet han intensivt med å representere Kina i den sovjetiske frontorganisasjonen Verdensfredsrådet på forskjellige steder i verden, da han blant annet besøkte Stockholm flere ganger. I 1951 ble han belønnet med Stalins fredspris.

Under kulturrevolusjonen ble han utsatt for forfølgelser og to av hans sønner begikk selvmord. Etter kulturrevolusjonens slutt lyktes han med å gjenvinne en stor del av sin innflytelse.

Referanser

Litteratur

Ellström, Lars. "Den overkliga verkligheten - några anteckningar om en dikt av Guo Moruo." Vägar till Kina: Göran Malmqvist 60 År (Stockholm: Fören. för orientaliska studier, 1984), ss. 36-51. 
 (Inneholder tolkninger av to av Guos dikt på svensk.)

 Xiaoming Chen: From The May Fourth Movement to Communist Revolution: Guo Moruo and the Chinese Path to Communism (Albany, NY: State University of New York Press, 2007).

Personer fra Leshan
Kinesiske skuespillere
Kinesiske forfattere
Kinesiske arkeologer
Kinesiske politikere
Fødsler i 1892
Dødsfall i 1978