Pareiasaurer

Arganaceras
 Bradysaurus
 Nochelesaurus
 Embrithosaurus
 Deltavjatia
 Velosauria
 Shihtienfenia
 Pareiasuchus
 Pareiasaurus
 Scutosaurus
 Elginia
 Nanopareia
 Skilpadder (?)

Pareiasaurene er en familie av planteetende urreptiler som var vidt utbredt på Pangæa i perm-tiden. De fleste artene er lett kjennlig på den masive kroppen og de undelig utvekstene på hodeskallen.

Anatomi 

Pareiasaurene var relativt store dyr, fra 60 cm til over 3 meter. De fleste formene var tungbygde med kraftige bein og brede føtter, kort hale og lite hode. Selve kroppen var tønneformet med plass til et stort fordøyelsessystem. Vekten på de større artene har blitt anslått til å ha vært over 600 kilo, noe som gjorde dem til de største landdyrene i denne perioden.

Lår- og overarmsbeina sto ut til siden, slik at dyret i naturlig stilling sto med en ganske skarp vinkel i albuen. Knoklene i lemmene var ekstremt tunge og kraftige sammenliknet med moderne dyr av samme størrelse. Den tunge bygningen og de sprikende beina må ha gitt pareiasaurene en langsom, vuggende gange, og de kan neppe ha vært særlig raske. De var i stedet beskyttet av størrelsen og et tungt hudpanser av bein.

Hodeskallen til Pareiasaurene var tung og dyp, med mer eller mindre markante utvekster langs bakkanten og kinnbeinet. De best utviklede utvekstene finner vi i slekten Elgina som hadde regulære horn. I pannen satt et velutviklet åpning for et pinealøye. De underlige utvekstene langs skallens bakkant kan ha blitt brukt til beskyttelse, eller i konkurranse mellom individene.

Tenner og kosthold 
Pareiasaurenes tenner er bladformede med mange en rekke knudrete forhøyninger, tilsvarende dem man finner hos moderne iguaner og de utdødde Caseidene. Tennene og den romslige kroppen med plass til et stort fordøyelsessystem tyder på at disse krypdyrene var rene planteetere, på tross av det skremmende utseendet. Trolig har pareiasaurene levd av næringsfattig og tungt fordøyelig plantekost i Pangæas ørkner.

Nålevende slektninger? 
De store tungbyggede Pareiasaurene forsvant sammen med en rekke andre grupper i overgangen mellom perm og trias. Lee (1997) har argumentert for at Pareiasaurene i denne overgangen gav opphav til skilpadder. Pareiasurenes tunge hodeskaller likner på den man I dag finner hos skilpadder, og det tunge hudpanseret kan ha utviklet seg til skilpaddenes skall. Kritikere har pekt på at det ikke er mulig å peke ut homologier mellom pareiasaurenes beinplater og platene i skilpaddeskall.

Galleri

Referanser

Litteratur 
 Carroll, R. L., (1988), Vertebrate Paleontology and Evolution, W.H. Freeman & Co. New York, s.205 
 deBraga, M. & Rieppel, O. (1997) Reptile phylogeny and the interrelationships of turtles, Zoological Journal of the Linnean Society 120: s.281-354. 
 Lee, M.S.Y. (1997), Pareiasaur phylogeny and the origin of turtles. Zoological Journal of the Linnean Society, 120: s.197-280
 Mikko's Phylogeny Archive Hallucicrania – Pareiasauriformes

Eksterne lenker 
 

Utdødde krypdyr