Fløttmann

En fløttmann eller ferjemann var en person med bevilling til å frakte personer og gods over et sund eller en elv. Bevillingen kunne bli gitt av en lensherre eller i form av kongebrev. Fra middelalderen og fram til et stykke ut på 1930-tallet, var havnebyenes indre kommunikasjon helt avhengig av sjøveis personbefordring. Fløttmennene var stasjonert ved byens allmenninger, og fraktet passasjerene sine til andre slike stasjoner. Fløttmennene var ofte eldre sjøfolk som ved alderdom eller annen svekkelse hadde gitt opp livet til sjøs. Det var et fast antall fløttmannsposter, og ny fløttmann ble stort sett bare ansatt når en fløttmann døde. Etter 1894 ble ansvaret for fløttmannstjenesten lagt til Havnevesenet, som behandlet søknader om bevilling som fløttmann. Det var havnebetjentene (i dag havneinspektørene) som skulle føre tilsyn med virksomheten.

For at fløttmennene skulle ha et tilholdssted, ble det fra 1870-årene oppført små fløttmannshus på en del av bryggene. Husene var utstyrt med bjelle, så man kunne ringe etter fløttmann ved behov i stedet for å rope «Fløtt!» Iblant ringte også barn i bjellen for å holde leven med fløttmannen. Det fantes også fløttkoner. Firebarnsmoren Marthe Mikkelsdatter som var enke, drev med fløtt fra Damsgårdssiden på 1860-tallet.

Funksjonen var viktig før ferger og broer gjorde den overflødig. Noen få steder i Danmark finnes fortsatt ferger som drives av familier med kongebrev fra 1500-tallet, mens funksjonen med personrelatert bevilling er totalt opphørt i Norge, avløst av fergekonsesjoner der det fortsatt er behov for sjøverts samband.

Historie 

Ferjemannen opptrer i gresk mytologi i skikkelse av Kharon som ferjer folk over grenseelvene Styx eller Akheron til dødsriket Hades. Den døde fikk en mynt lagt på tungen, «Kharons obol», så hen ikke skulle stå opprådd når ferjemannen skulle betales. Skikken ble overtatt av romerne til inn i kristen tid.<ref>[https://www.academia.edu/24998362/Charons_Obol_Coins_for_the_Dead Mike Markowitz: Charon's Obol: Coins for the Dead]</ref>

I Danmark-Norge ble det organisert en type fergefart på 1500-tallet, først omtalt i lovverket i Christian IIs byrett fra 1522 som fastsatte takstene for slik tjeneste i København og Malmø. Senere kilder opplyser jevnlig om fergefart og fløttmenn.

Dokumentasjon på fløttmannstjenesten finnes i søknader, beskikkelsesbrev, navnelister, journaler etc. i arkiver etter Magistraten og Havnefogden.

 Fløttmenn i Haugesund 
I Haugesund er Fløttmannsgata på Risøy oppkalt denne yrkesgruppen, med Ola Flytts gate like ved, oppkalt etter fløttmannen det også er skrevet bok om. Ola Johannesen Dagsland, kjent som «Ola Flytt» (1832-1926), rodde som fløttmann mellom Risøy og fastlandet i 30 år. Han ble gravlagt med ordene: «Han var ikke nogen rumstor mann blant oss, men hvilket tomrum det er blitt etter ham!''» Det er reist en statue av Ola Flytt på Risøys ballastkai, avduket 3. juni 2000.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 

Transport
Historiske beskjeftigelser