Fattigvesenet

Fattigvesenet er en betegnelse på et tidligere offentlig organ i Norge, opprettet for å gi hjelp til fattige.

Historikk

Fra kirkelig ansvar til samfunnsansvar 
I middelalderen var det kirkens oppgave å ta seg av de fattige i samfunnet. En fjerdedel av tiendeskatten ble gitt til de fattige. I 1714 ble fattigkommisjonen i Oslo opprettet. Senere ble Fattigvesenet etablert i Akershus (1741], Bergen (1755), Kristiansand (1786) og i Trondheim (1789). Senere ble ansvaret overført til sognene og kommunene (1837).

Fattiglover 
Gulatingsloven fra omkring 900-tallet påla folk å hjelpe de som ikke kunne brødfø seg selv. Lignende regler finnes i Frostatingsloven fra omkring 1100-tallet og i Magnus Lagabøtes landslov fra 1274. I 1845 kom Lov angaaende Fattigvæsenet i Kjøbstæderne. Denne ble avløst av Lov om Fattigvæsenet i Kjøbstæderne i 1863 igjen av Lov om fattigvesenet i 1900. Nåværende lov om sosiale tjenester ble vedtatt i 1964.

Nasjonal administrasjon 
Den nasjonale administrasjonen av fattigvesenet lå i Kirke- og undervisningsdepartementet. Fram til 1850 ble fattigvesenet administrert i departementets sekretariat, med unntak av årene 1843–45 da det lå under Medisinalkontoret. I perioden 1851–66 lå ansvaret i Skole- og fattigkontoret, og i perioden 1866–1916 i Kontoret for fattigvesenet og offentlige stiftelser. Kontoret ble i 1916 overført til Sosialdepartementet. I 1939 ble kontoret en del av departementets nye trygdeavdeling og fikk navnet endret til Forsorgs- og legatkontoret.

På bygdene ble fattig- og skolesaker avgjort på allmuemøter på kirkebakken og i tingsamlinger; det samme gjaldt spørsmål om kirker, veibygning, skyssvesen og skatter. Det ble ikke ført møtebøker, men en viss makt har møtene hatt, for i 1828 prøvde sognepresten i Ullensaker å få organisert en lokal fattigordning, men måtte se sitt forslag vraket av allmuen «paa en høist stormende Maade». Det tok ti år før presten fikk gjennomslag for sitt syn.

Oslo 
Fattigkommisjonen i Oslo endret i 1948 navn til Forsorgsstyret, og i 1964 til Sosialstyret. Helse- og sosialkomiteen i Oslo bystyre tok over ansvaret i 1988.

Oppgaver 
Til å begynne med støttet fattigvesenet kun fattige, men friske og arbeidsføre personer, som løsarbeidere og tiggere. Fattigloven av 1863 fastsatte at fattigvesenet skulle hjelpe flere kategorier fattige enn før. Følgende grupper fattige fikk rett på hjelp i henhold til fattigloven av 1863:

 foreldreløse barn
 sinnssyke
 gamle
 syke
 uføre
 enker med barn
 ugifte kvinner med barn og 
 forlatte koner med barn

I tillegg skulle det gis støtte til innlagte på sykehus, sinnssykeasyl og anstalter, og til betaling av legetimer, medisiner, jordmor, fødselshjelp og gravferd. Støtte ble hovedsakelig gitt som penger, men fattige kunne også plasseres på fattigstuer, arbeidshus eller i private hjem.

Arkivmateriale 
Arkivmateriale etter fattigvesenet finnes blant annet hos Riksarkivet. Materiale etter de kommunale fattigstyrene kan en finne hos interkommunale arkiv og byarkiv.

Fattigstyrene skulle blant annet føre møtebok, fortegnelser over de understøttede og regnskap. Digitaliserte fattigstyrearkiver fra de kommunale depotinstitusjonene er tilgjengelige på Arkivverkets nettsted Digitalarkivet.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 Fattigkommisjoner på 1700-tallet. Nettutstilling fra Arkivverket
 Fattigvesenet i Bergen stift 1755-2005
 På siden av samfunnet - fattigfolk og omstreifere, artikkel hos Norgeshistorie.no

Tidligere norske statlige myndigheter
Fattigdom