Romlig modell

En romlig modell er en sentral modell og komponent innenfor statsvitenskap. Den brukes særlig for å forstå velgeratferd og har vært svært innflytelsesrik i studien av valg siden den ble popularisert av Anthony Downs i 1957. Ingen annen formell paradigme har hatt like vidstrakt bruk eller like stor innflytelse på hvordan folk tenker på politikk. 

Modellen ble først utviklet uavhengig av hverandre til bruk innenfor markedsanalyse (Harold Hotelling 1929) og innenfor psykologi for å forstå individuell oppførsel/valg (Clyde Hamilton Coombs 1950).

Nøkkelkomponenter
 Hver velger kan representeres som et punkt i et hypotetisk rom slik at punktet reflekter personens idealpolitiske verdi.
 Den politiske posisjonen til kandidaten kan representeres av et punkt i det samme rommet.
 Velgeren velger den kandidaten som har en posisjon som ligger nærmest sin egen posisjon.

Kritikk
Den romlige modellen har blitt kritisert vidt. Den mest systematiske kritikken kom i 1963, fra Donald Stokes, som særlig fikk gjennomslag for kritikken av «ordnede dimensjoner». Her stilles det spørsmålstegn ved antalgelsen i den romlige modellen som sier at velgerne mottar ordnede alternativer på de relevante sakene/dimensjonene i valgkampanjen. George Rabinowitz (1978) konkluderte med at det konvensjonelle romlige paradigmet var feil fordi «sak» opererer på en diffus/gemyttelig måte. Hovedpoenget i kritikken mot den romlige modellen ligger i at velgerne ikke ser på «sak» på samme skarpe posisjonsmessige måte som teorien antar at velgerne gjør.

Referanser

Statsvitenskap