Den første internasjonale

Den internasjonale arbeidersammenslutningen, senere kalt Den første internasjonale ble stiftet på en kongress i London 28. september 1864 etter initiativ fra franske og engelske arbeidere. Det ble avholdt årlige kongresser: London 1865, Genève 1866, Lausanne 1867, Brussel 1868, Basel 1869, Londen 1871, Den Haag 1872, Genève 1873 og Philadelphia 1876.

Internasjonalen var preget av konflikter mellem marxister og anarkister. Først lå Internasjonalens kontor i London. Det ble flyttet til New York i 1872.

Internasjonalen opprettet seksjoner i mange land og man lagde uttalelser om og organiserte støtte til tidens streiker og arbeidskonflikter og deltok til og med i Pariskommunens kamper 1871. I 1871 oppga Internasjonalen å ha 8 millioner medlemmer, mens politiet mente tallet lå på 5 millioner.

Internasjonalens fiender gjorde seg ofte overdrevne forestillinger om organisasjonen, som bare gjennom sin eksistens kunne sette skrekk i Europas borgerklasse på den tiden. Blant annet sirkulerte lenge et rykte om «Internasjonalens gull». Sikkerhetspoliti som ved en husransakelse trodde å ha funnet denne skatten i en kiste ble imidlertid skuffet da kisten bare inneholdt steinkull.

Kjente medlemmer

Litteratur

George Douglas Howard Cole: 'Den sosialistiske tenkningens historie. Bind II: Marxismen og anarkismen' (Nisus Forlag, 2013) ISBN 9788291612102

Referanser 

Sosialisme
Arbeiderbevegelsen
Arbeiderhistorie
Etableringer i 1864
Opphør i 1876
Internasjonale ikke-statlige organisasjoner
Anarkisme