Ambrose Powell Hill

Ambrose Powell Hill (9. november 1825–2. april 1865), best kjent som A.P. Hill, var en konføderert general i den amerikanske borgerkrigen. Han ble tidlig berømt som kommandant for «Hills lette divisjon» og en av Stonewall Jacksons dyktigste underordnede. Han ledet senere et korps under Robert E. Lee i Army of Northern Virginia før han døde i kamp rett før krigen sluttet.

Tidlig liv 
A.P. Hill, kjent blant sine soldater som Little Powell, ble født i Culpeper i Virginia og ble uteksaminert fra United States Military Academy i 1847 som nr. 15 i årskullet på 38 kadetter. Han ble plassert i 1. US Artillery som fenrik. Han tjenestegjorde i den mexicansk-amerikanske krig og seminolekrigene og ble forfremmet til løytnant i september 1851. Fra 1855 til 1860 var Hill ansatt i oppmålingen av USAs kyst. Han giftet seg i 1859 med Kitty Morgan McClung, en ung enke, og ble dermed svoger med de fremtidige konfødererte kavalerigeneralene John Hunt Morgan og Basil W. Duke.

Borgerkrigen 
Rett før utbruddet av borgerkrigen, i mars 1861, trakk Hill seg fra sin stilling i den amerikanske hæren. Han ble utnevnt til oberst i 13th Virginia Infantry Regiment da Virginia løsrev seg, og han utmerket seg på slagmarken i det første slaget ved Bull Run. Han ble forfremmet til brigadegeneral og fikk kommandoen over en brigade i den konfødererte Army of the Potomac februar året etter.

Han ble igjen forfremmet i Peninsula-felttoget i 1862 etter sin innsats i slaget ved Williamsburg, og som generalmajor var Hill en av de fremste og suksessrike kommandantene til Robert E. Lees Army of Northern Virginia. Hills lette divisjon som faktisk var en av de største i hæren, utmerket seg i syvdagersslaget, slaget ved Cedar Mountain, det andre slaget ved Bull Run, slaget ved Antietam og slaget ved Fredericksburg. Hans divisjon var del av Stonewall Jacksons korps. Hill hadde en kort periode kommandoen over hele korpset etter at Jackson ble dødelig såret i slaget ved Chancellorsville, før han selv ble såret.

Etter Jacksons død ble Hill forfremmet til generalløytnant og fikk kommandoen over det nyopprettede tredje korpset i Lees hær. Dette ledet han under Gettysburg-felttoget i 1863, høstfelttoget samme år, Overland-felttoget og beleiringen av Petersburg i 1864-65. Han sa en gang at han ikke ønsket å leve og se at Konføderasjonen kollapset, og den 2. april 1865, kun syv dager før Lees kapitulasjon ved Appomattox Court House, ble han drept av en unionssoldat, korporal John W. Mauck fra 138th Pennsylvania, mens han red til fronten av linjene ved Petersburg, fulgt av en enslig stabsoffiser.

Ettermæle 
Hill slapp ikke unna kontroverser under krigen. Han hadde en skjør fysikk og led jevnlig av sykdommer som reduserte hans effektivitet i slaget ved Gettysburg, slaget ved Wilderness og slaget ved Spotsylvania Court House. Noen historikere tror han led av komplikasjoner fra en seksuelt overførbar infeksjon, muligens gonoré som han fikk som kadett ved West Point. Akademiets medisinske nedtegnelser viser at han ble innlagt for behandling den 9. september 1844 «med gonoré pådratt under perm.» Historikeren Larry Tagg beskrev Hill som «alltid emosjonell... så anspent før slag at han en økende tendens til å bli dårlig når kampene skulle til å begynne.» Denne tendensen var til en viss grad balansert av stoltheten og kampholdningen som han fremviste. Han bar ofte en rød jaktskjorte av ull som han kalte «kampskjorta», når et slag skulle til å begynne, og mennene under hans kommando spredte beskjeden, «Little Powell har tatt på seg kampskjorta» seg i mellom og begynte å sjekke våpnene sine.

Hill tok seg godt av sine soldater, og en offiser kalte ham «den mest elskverdige av alle Lees generaler.» Det ble sagt at «hans fremferd [var] like høflig at den nesten manglet bestemthet,» men handlingene hans var ofte utålmodige og manglet ikke avgjørelse, men dømmekraft. Ved Gettysburg har hans handlinger før slaget den 1. juli 1863, før hele Lees arme var samlet, blitt sterkt kritisert.

Hill var likevel en av krigens høyest avholdte generaler på begge sider. Da Hill var generalmajor, skrev Robert E. Lee at han var den beste med den graden i hæren. Han hadde et rykte for å ankomme slagmarken (som Antietam, Cedar Mountain og andre Bull Run) akkurat tidsnok til å ha påvirkning og sikre seier. Stonewall Jackson ropte omtåket på A.P. Hill på sitt dødsleie om at han skulle «gjøre seg klar til handling». Noen historikere har skrevet at Lee også ropte på Hill i sine siste øyeblikk («Si til Hill at han må komme opp».), men dagens medisinske kunnskap hevder at Lee ikke var i stand til å snakke i sin siste sykdom.

Referanser

Litteratur 
 Eicher, John H., and Eicher, David J., Civil War High Commands, Stanford University Press, 2001, ISBN 0-8047-3641-3.
 Freeman, Douglas S., R. E. Lee, A Biography (4 volumes), Scribners, 1934.
 Robertson, James I., Jr., General A.P. Hill: The Story of a Confederate Warrior, Vintage Publishing, 1992, ISBN 0-679-73888-6.
 Robertson, James I., Jr., Stonewall Jackson: The Man, The Soldier, The Legend, MacMillan Publishing, 1997, ISBN 0-02-864685-1.
 Tagg, Larry, The Generals of Gettysburg, Savas Publishing, 1998, ISBN 1-882810-30-9.
 Warner, Ezra J., Generals in Gray: Lives of the Confederate Commanders, Louisiana State University Press, 1959, ISBN 0-8071-0823-5.

Eksterne lenker 
 And Then A. P. Hill Came Up

Sørstatsoffiserer
Personer fra Culpeper County i Virginia