S-Bahn

S-Bahn er i tyskspråklige land en betegnelse på lokaltog med fast takt og hyppige avganger.
 
Begrepet oppsto i Berlin mellom 1928 og 1930, etter alt å dømme som betegnelse på den nye «Stadtschnellbahn» («byhurtigbane») som hadde blitt tatt i bruk der. Slike jernbanesystemer driftes for det meste rundt storbyene, f.eks.
 S-Bahn Berlin
 S-Bahn Hamburg
 S-Bahn München

Enkelte går mellom nærliggende byer, f.eks.:
 S-Bahn Rhein-Main (Frankfurt am Main / Mainz / Wiesbaden)
 S-Bahn Rhein-Ruhr (Köln, Düsseldorf, Neuss m.fl.)

I Østerrike ble den første S-Bahn tatt i bruk 1959 i Wien, i Sveits 1990 i Zürich og i Belgia 2015 i Brussel.

I Norge har Vys lokalstrekning (Spikkestad-)Asker-Lillestrøm (L1) et kjøremønster som omtrent tilsvarer S-Bahn. S-Bahn München har f.eks. avganger hvert 20. minutt, med timinuttersavganger i rushtidene; L1 kjøres hvert kvarter (andre lokaltog rundt Oslo har færre avganger). S-bahn-lignende lokaltogruter har forskjellige betegnelser på ulike språk, som Pendeltåg i Sverige, S-tog i Danmark eller Cercanías i Spania.

S-Bahn og tilsvarende skiller seg som regel fra tunnelbane (T-bane, metro, tysk U-Bahn):
De går på ordinære jernbanespor, noen steder i selskap med andre tog. På strekninger med mye trafikk blir egne spor priorisert for å sikre fast takt.
De går lengre ut i forstedene, er raskere, med større avstand mellom stasjonene (typisk 1-3 km).

På tysk brukes gjerne Schnellbahn (hurtigbane) som fellesbetegnelse på S-Bahn og U-Bahn. De må ikke forveksles med Schnellzug (hurtigtog), en betegnelse som nå brukes bare i Østerrike – eller Schnellfahrstrecke (høyhastighetsbane).

I Sveits brukes brukes Réseau Express Régional som fransk betegnelse på S-Bahn i offisielle tospråklige publikasjoner, se RER.

S-banesystemer i Tyskland

Se også 
 S-tog (Danmark)
 RER (Frankrike)
 Crossrail (England)

Referanser 

Tyske ord og uttrykk
Jernbane