Markgrevskapet Brandenburg

Markgrevskapet Brandenburg (tysk Markgrafschaft Brandenburg eller Mark Brandenburg) var et stort fyrstedømme i Det tysk-romerske riket fra 1157 til 1806. Det spilte en vesentlig rolle i Tyskland og Sentral-Europa.

Brandenburg utviklet seg fra Nordmark som ble grunnlagt i landområdet til det slaviske folket venderne. De regjerende markgrevene ble satt inn som høyt respekterte kurfyrster i Den gylne bullen i 1356, noe som ga dem stemmerett i valget av den tysk-romerske keiseren. Staten ble da etter hvert også kjent som Kurfyrstedømmet Brandenburg (Kurfürstentum Brandenburg eller Kurbrandenburg).

Huset Hohenzollern tok over tronen av Brandenburg i 1415. Under Hohenzollerns styre fikk Brandenburg raskt mer makt på 1600-tallet og arvet Hertugdømmet Preussen. Dette ble til Brandenburg-Preussen, en forløper for Kongedømmet Preussen, som skulle bli den ledende tyske staten på 1700-tallet. Selv om den høyeste tittelen  til kurfyrstene var konge av Preussen, var maktbasen deres i Brandenburg og hovedstedene Berlin og Potsdam.

Markgrevskapet Brandenburg endte da det gamle tysk-romerske riket ble oppløst i 1806 og ble erstattet av den prøyssiske provinsen Brandenburg i 1815. Til tross for en treg start i Det tysk-romerske riket, klarte Hohenzollern i Kongedømmet Preussen å samle Tyskland og opprette Det tyske riket i 1871. «Mark Brandenburg» blir fremdeles uformelt benyttet i dag om forbundslandet Brandenburg i Tyskland.

Litteratur 
''

Eksterne lenker 
 Brandenburg1260.de Hochmittelalter in der Mark Brandenburg
 Der Brandenburger Landstreicher 
 Historisk kart over Brandenburg fra 1789

Brandenburgs historie
Stater og territorier etablert i 1157
1150-årene i det tysk-romerske rike
1157 i Europa
Stater og territorier opphørt i 1806
1806 i Det tysk-romerske rike