Klaus Fuchs

Klaus Emil Julius Fuchs (født 29. desember 1911 i Rüsselsheim i Tyskland, død 28. januar 1988 i Dresden) var en tysk-født britisk fysiker og atom-spion som i 1950 ble dømt for å levere informasjon fra den britiske og amerikanske atombombeforskningen til Sovjetunionen under og like etter andre verdenskrig. 

Fuchs var en ekstremt kompetent forsker. Ved Los Alamos National Laboratory var Fuchs ansvarlig for mange betydelige teoretiske beregninger knyttet til det første fisjonsvåpenet, og senere også for de tidlige modellene av hydrogenbomben, det første fusjonsvåpenet.

Liv og virke

Bakgrunn
Klaus Fuchs var tredje av fire barn av den sosialdemokratiske lutherske teologe Emil Fuchs, og var fadderbarn til Harald Poelchau, senere fengselsprest og medlem av den antinazistiske Kreisauer Kreis.

Fuchs gikk både på universitetet i Leipzig og universitetet i Kiel, og mens han gikk i Kiel ble han aktiv innen politikken.

Klaus Fuchs ble medlem av Tysklands sosialdemokratiske parti, og i 1932 av det kommunistpartiet i Tyskland. Han forlot Tyskland og sine studier ved Universitetet i Kiel etter den nazistiske maktovertagelse i 1933 og et stormfullt sammenstøt med den nye ledelse og flyktet via Frankrike til Bristol i England.

Han tok sin doktorgrad i fysikk fra University of Bristol i 1937, studerte under Nevill Mott, og tok en Doctor of Science ved University of Edinburgh mens han studerte under Max Born. Hans oppgave om kvantemekanikk, publisert i Proceedings of the Royal Society i 1936, bidro til at han fikk en pedagogisk stilling ved universitetet i Edinburgh året etter.

Som tysk statsborger i Storbritannia ble Fuchs internert da krigen brøt ut, og han ble forflyttet til Canada. På anmodning fra Max Born ble interneringen opphevet allerede i 1941, og Fuchs kunne så vende tilbake til Edinburgh.

Spionasje
Han deltok i arbeidet med å utvikle en britisk atombombe, noe som gjorde ham interessant for Sovjetunionen. Senest i august 1941 etablerte den sovjetiske militære etterretningstjeneste GRU kontakt med Fuchs. Han tilsto senere at han begynte å utlevere militære hemmeligheter til Sovjetunionen umiddelbart etter at den tyske invasjon på Østfronten ble innledet. Kontakten med GRU var ifølge Fuchs formidlet av et medlem av det tyske kommunistparti.

Høsten 1943 ble Fuchs tilknyttet USAs kjernevåpenprogram, Manhattanprosjektet, og startet i august 1944 med å arbeide ved Los Alamos-laboratoriet primært med konstruksjonsdetaljer for en plutoniumbombe. I 1945 vendte Fuchs tilbake til England, hvor han fikk en fremtredende stilling i Atomic Energy Research Establishment i Harwell. 

I årene 1947-49 utleverte Fuchs trinnvis de teoretiske grunnberegninger for atombomber til Sovjetunionen sammen med resultatene av de amerikanske prøvesprenginger ved Eniwetok. Fuchs utleverte også opplysninger om den amerikanske uranfremstillning, noe som medførte at Sovjetunionen kunne beregne antallet av amerikanske atombomber med stor presisjon.

Avsløring, dom
Fuchs ble tiltalt for spionasje i 1950 og ble idømt 14 års fengsel for spionasjen under Manhattanprosjekt-perioden, noe som var maksimumstraff for overdragelse av militære hemmeligheter til en alliert stat. Han mistet også sitt britiske statsborgerskap. Russerne benektet umiddelbart offisielt at Fuchs arbeidet for dem.

Fuchs ble løslatt i 1959 og flyttet til DDR der han fortsatte sin vitenskapelige karriere og arbeidet med atomforskning frem til sin pensjonering i 1979.

Fuchs ble gravlagt på Zentralfriedhof Friedrichsfelde (Pergolenweg) i Berlin.

Referanser

Litteratur 
 Günter Flach: Klaus Fuchs – sein Erbe bewahren. [Akademisches Kolloquium der Klasse Physik der Akademie der Wissenschaften der DDR zum Gedenken an Akademiemitglied Klaus Fuchs am 19. Januar 1989] Akademie-Verlag: Berlin 1990
 Ronald Friedmann: Klaus Fuchs. Der Mann, der kein Spion war. Das Leben des Kommunisten und Wissenschaftlers Klaus Fuchs; Koch-Verlag: Rostock 2005; ISBN 3-938686-44-8
 Eberhard Panitz: Treffpunkt Banbury oder Wie die Atombombe zu den Russen kam. Klaus Fuchs, Ruth Werner und der größte Spionagefall der Geschichte; Verlag Das Neue Berlin: Berlin 2003; ISBN 3-360-00990-8
 Gert Lange, Joachim Mörke: Wissenschaft im Interview. Gespräche mit Akademiemitgliedern über ihr Leben und Werk; Leipzig, Jena, Berlin: Urania, 1979
 Wolfgang Schreier (Hrsg.): Biographien bedeutender Physiker. Eine Sammlung von Biographien; Verlag Volk und Wissen: Berlin 19882; ISBN 3-06-022505-2
 "Jedes Blatt Papier war numeriert ..." – Professor Heinz Barwich über die Atomforschung in den Ostblockstaaten; in: Der Spiegel Nr. 44, 1965
 Carl Zuckmayer: Das kalte Licht. Drama in 3 Akten; Berlin, S. Fischer Verlag: Frankfurt a.M. 1955 (Ein fiktives Drama, dessen Hauptakteur Kristof Wolters deutliche Parallelen zur Person des Klaus Fuchs aufweist und das durch dessen Werdegang inspiriert worden ist.)
 Emil Fuchs (Vater von Klaus Fuchs): Mein Leben. Erster und zweiter Teil; Koehler & Amelang: Leipzig 1957 (I) und 1959 (II)
 Robert Chadwell Williams: Klaus Fuchs, Atom Spy; Harvard University Press: Cambridge (Massachusetts), London 1987; ISBN 0-674-50507-7
 Peter Millar: Gottes Feuer; Bastei-Lübbe: Bergisch Gladbach 2004 (Original: Stealing Thunder; London: Bloomsbury Publishing, 1999)
 „Furien des Fortschritts“? In: Die Weltbühne 72 (1977), Heft 41 vom 11. Oktober 1977, S. 1285–1288
Jeremy Bernstein: Nuclear Weapons, Cambridge University Press 2008

Eksterne lenker 
 

Personer fra Rüsselsheim am Main
Tyske fysikere
Britiske fysikere
Kjernefysikere
Tyske spioner
SPD-politikere
Tyskere fra andre verdenskrig
Personer tilknyttet Manhattanprosjektet
Spioner for Sovjetunionen
Spioner under den kalde krigen
Personer dømt for spionasje
Tyskere dømt for forbrytelser
Personer tilknyttet NKVD
Personer tilknyttet GRU