Codex Regius

Codex Regius (latin for Kongens bok, på islandsk Konungsbók), katalognummer GKS 2365 4to, er et islandsk manuskript og en kodeks som antageligvis ble nedskrevet på 1270-tallet. Innholdet er imidlertid langt eldre. Manuskriptet inneholder 31 dikt fra Den eldre Edda, og er den eneste kilden til de fleste av disse diktene. Av disse 31 diktene blir 11 karakterisert som gudedikt, mens de resterende 20 betegnes som heltedikt som stort sett kretser rundt myten om Sigurd Fåvnesbane og gjukungene. Codex Regius er skrevet på pergamenttypen vellum. 

Slik det er blitt overlevert, består manuskriptet av 45 blader. Opprinnelig inneholdt det ytterligere åtte blader, som nå er gått tapt. Denne store lakune, som den også kalles, bestod av avslutningen på heltediktet Sigerdrivamål og størstedelen av Sigurðarkviðu. Lakunen var en inspirasjonskilde for den engelske forfatteren John Ronald Reuel Tolkien (1892–1973), som prøvde å gjenfortelle de tapte versene i dramaet.

Manuskriptet ble oppdaget i 1643 av  håndskriftsamleren Brynjólfur Sveinsson, som på denne tiden var biskop i Skálholt. Sveinsson sendte det i 1662 til Danmark som en gave til kong Frederik III av Danmark og Norge. Der ble det innlemmet i det danske kongelige biblioteks håndskriftsamling, og fikk derav navnet Codex Regius.

Den 21. april 1971 ble manuskriptet bragt tilbake til Reykjavík med skip, ledsaget av en militær eskorte, og det oppbevares nå i Árni Magnússon-instituttet.

Diktene

Gudediktene

Heltediktene

Eksterne lenker 
 Codex Regius, Encyclopædia Britannica
 Codex Regius, Store norske leksikon

Eddadiktningen
Islandske manuskripter
1200-tallet