Sierra-opprøret

Sierra-opprøret eller Túpac Amaru IIs opprør var et av de største av de fjorten indianske bondeopprørene mot det spanske kolonistyret i Perú på slutten av 1700-tallet, særlig mot Bourbon-husets reformer. 

Opprørets start var markert av tilfangetagelsen og mordet på guvernør Antonio de Arriaga i 1780. Túpac Amaru erklærte så opprøret for startet og dro så mot Cusco med en hær på 6000 indianere. Etter et tungt nederlag reorganiserte Túpac Amaru hæren sin, som nå besto av 20000 mann. 

De spanske visekongene i Lima og Buenos Aires organiserte deretter styrker for å slå ned opprøret, og etter enkelte suksesser, som slaget ved Sangarará, ble opprøret slått ned. Riktignok støttet mange mestizoer spanjolene etter dette, fordi Túpac Amaru brente ned kirka lojalistene gjemte seg i.

Túpac Amaru II ble tatt til fange i 1781 og henrettet etter å ha sett henrettelsene familien sin og noen av kapteinene sine. Men de indianske opprørene fortsatte, ledet av broren Diego Christobal Túpac Amaru III. Samtidig ble det forbudt å identifisere seg som "inka." I 1782 ble det våpenhvile, som senere ble brutt, og Diego ble forvist fra Perú. 

Selv om dette opprøret ikke var en suksess, så inspirerte den mange indianere og mestizoer i området rundt. Drømmen om å gjenopprette et inkarike ble knust for alltid, men den spanske regjeringa innvilga riktignok også noen av opprørernes mål, som å avskaffe corregidor-systemet. 

På omtrent samme tid som Túpac Amaru IIs opprør var det også flere andre store indianeropprør i Andesområdet; Tomás Catari i Nord-Perú (1779–1781), Túpac Katari i Øvre Perú, som beleiret La Paz for 100 dager i 1781 med rundt 40 000 mann, og Bartolina Sisa, Túpac Kataris kone, i 1782. 

Spanias kolonihistorie
Kriger
Perus historie
Bolivias historie
Konflikter i 1780
Konflikter i 1781
Konflikter i 1782
Konflikter i 1783