Andesflamingo

Andesflamingo (Phoenicoparrus andinus) er en monotypisk storvokst vadende fugler i flamingofamilien og holder til høyt i Andesfjellene i Sør-Amerika. Arten er en av to arter i slekten Phoenicoparrus (andesflamingoer) og en av fire arter på den vestlige halvkule. Ifølge IUCNs rødliste er arten sårbar. Den står også oppført på CITES liste II.

Beskrivelse 

Andesflamingoen blir cirka 102–110 cm og veier omkring 2–2,4 kg. Hodet, nakken og overbrystet er karminrødt, mens fjærdrakten ellers for det meste er rosa og hvitrosa. Flygefjærene er sorte og danner en sort triangel på bakparten av kroppen når vingene er sammenslått. Arten er eneste flamingoarten med gule lemmer og føtter, som dessuten mangler baktå. Arten har overnebb med dyp kjøl. Nebbet er rosagult innerst og har en rød flekk mellom neseborene. Den ytre halvdelen er mer utpreget sort enn hos punaflamingo (P. jamesi).

Utbredelse og habitat 
Andesflamingoen habiterer grunne saltsjøer i store høyder på altiplano i Andes, stort sett mellom 2 500 og 4 950 moh. (typisk 3 500–4 500 moh.) og fra det søndre Peru gjennom Bolivia og til det nordlige Chile og det nordvestre Argentina, inkludert lavlandsinnsjøen Laguna Mar Chiquita i det nordre sentrale Argentina. Noen fugler er dessuten observert ved våtmarksområder i lavlandet i det sørlige Peru og sørlige Brasil.

I 2010 ble den globale populasjonen estimert til cirka 38 600–38 700 individer.

Atferd 
Arten er filtereter og spiser hovedsakelig kiselalger (Bacillariophyceae), og spesielt alger i slekten Surirella. Når arten søker etter mat er det stort sett i sedimenter som er virvlet opp nær overflaten, og bare nebbet føres ned i vannet. Dette har sammenheng med nebbkonstruksjonen og filtermekanismen hos denne arten. Fuglene opptrer spredt utover på grunnene og rusler rolig omkring når dem søker etter næring, og de tar av og til pauser.

Eggleggingen skjer i tidsrommet desember–januar, i kolonier på flere tusen par - ofte i en miks med punaflamingo (P. jamesi) og chileflamingo (Phoenicopterus chilensis). Som alle flamingoer legger den som regel kun ett, kritthvitt egg. Inkubasjonstiden er cirka 28 dager. Avkommet har grå dun og får først voksen fjærdrakt etter de har fylt tre år.

I områder hvor innsjøene fryser til om vinteren, migrerer fuglene til lavereliggende isfrie områder i Andes og til punaen og slettelandet i Argentina. Noen år overvintrer mer enn 50% av fuglene ved Laguna Melincué og våtmarksområdene rundt, i det sentrale Argentina. Ellers er innsjøene Poopó og Uru Uru i Bolivia viktige overvintringsområder for arten.

Inndeling 
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020). Eventuelle beskrivelser i parentes er ikke offentlige, men kun midlertidige i påvente av et offentlig navn.

 Mirandornithes
 Podicipediformes, dykkerfugler
 Phoenicopteriformes, flamingofugler
 Phoenicopteridae, flamingofamilien
 Phoenicopterus, (storflamingoer)
 Phoeniconaias, (dvergflamingoer)
 Phoenicoparrus, (andesflamingoer)
 P. andinus, andesflamingo, utbredt i Andes (fra det sørlige Peru gjennom Bolivia og til det nordre Chile og det nordvestre Argentina) (sårbar)
 P. jamesi, punaflamingo, utbredt i Andes (helt sør i Peru, vest i Bolivia, det nordre Chile og det nordvestre Argentina) (nær truet)
 Palaelodidae, prehistoriske flamingofugler (†)

Referanser

Litteratur 
 Josep del Hoyo and Nigel J. Collar et al. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Lynx Edicions, 2014, ISBN 978-84-96553-94-1
 Josep del Hoyo et al.: Handbook of the Birds of the World - Volume 1, Ostrich to Ducks  . Lynx Edicions, 1992, ISBN 84-87334-10-5
 Malcolm & Carol Ogilvie: Flamingos. Alan Sutton, 1986, ISBN 0-86299-266-4

Eksterne lenker 
 
 ARKive - Bilder og film av andesflamingo

Flamingoer