Psychomyiidae

Psychomyiidae er en gruppe (familie)  av insekter som hører til ordenen vårfluer (Trichoptera).  Larvene lever i ferskvann. De voksne lever ikke langt fra vannet de vokser opp i, men kan fly et godt stykke.   
Det er 4 arter i Norge og omtrent 400 i verden.

Utseende 
Små, slanke, oftest brune vårfluer. Forvingene er smale, litt tilspissede med frynser av temmelig lange hår langs ytterkanten. Også bakvingene er smale med nokså lange hårfrynser, de har gjerne en liten tagg midt på fremkanten. De mangler punktøyne, antennene er kortere enn kroppen. Forbeina har to sporer, mellom- og bakbeina fire.

Levevis 
Larvene kan finnes både i innsjøer og i elver og bekker. De bygger ikke larvehus, men lager gallerier eller rør av silke på steiner, disse blir gjerne dekket av mudder. Noen arter flyr mest om dagen, og kan danne store svermer.

Utbredelse 
Psychomyiidae forekommer i alle verdensdeler bortsett fra Sør-Amerika.

Systematisk inndeling / norske arter 

 Ekte insekter (Ectognatha)
 Vingede insekter (Pterygota)
 Holometabole insekter (Holometabola, «insekter med fullstendig forvandling»)
 Vårfluer (Trichoptera)
 Gruppen Annulipalpia – larvene i denne gruppen lager fangstnett og spinner seg et hus de kan trekke seg tilbake til. 
 Familien Psychomyiidae Curtis, 1835
 Slekten Lype McLachlan, 1878
 Lype phaeopa (Stephens, 1836) – over det meste av Norge
 Lype reducta (Hagen, 1868) -sjelden art, bare funnet i Buskerud
 Slekten Psychomyia Latreille, 1829
 Psychomyia pusilla (Fabricius, 1781)
 Slekten Tinodes Curtis, 1834
 Tinodes waeneri (Linnaeus, 1758) -Sør-Norge

Kilder 
 Ottesen, P.S. (red.) 1993 Norske Insektfamilier og deres artsantall. NINA utredning 055, 40 sider.
 Solem, J.O. og Andersen, T. (1996) Trichoptera, Vårfluer. Side 172-180 i: Aagaard, K. og Dolmen, D. (red.): Limnofauna norvegica. Tapir, Trondheim. ISBN 82-519-1214-8

Eksterne lenker 
 
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
 Tree of life - Vårfluer - engelskspråklig. Med fine bilder.

Vårfluer
Insekter formelt beskrevet i 1835