Mary Wilson

Mary Wilson (født 6. mars 1944 i Greenville i Mississippi i USA, død 8. februar 2021 i Las Vegas) var en amerikansk soul-sanger og forfatter.

Liv og virke

Bakgrunn
Mary Wilson var datter av slakteren Sam Wilson og hans hustru Johnnie Mae Wilson. Hun var den eldste av tre barn. Familien flyttet til Chicago der faren ville finne seg arbeid, men da hun var tre år gammel ble Mary Wilson tatt inn hjemme hos hennes tante Ivory «I.V.»og onkelen John L. Pippin i Detroit. Hennes foreldre ble senere separert og Marys mor og søsken kom også til Detroit, men da hadde Mary begynt å tro at I.V. var hennes mor. Moren tok arbeid som hushjelp.

Primettes, Supremes
Mary Wilson ble kjent med Florence Ballard, og de to begynte å synge sammen.  I 1959 ble Ballard og Wilson til en sanggruppe sammen med andre unge kvinner, som en pendant til den mannlige vokalgruppen «The Primes».  Wilson slik med i «The Primettes», med Diana Ross og Betty McGlown, som bodde i samme boligområdet som  Wilson og Ballard. I denne perioden traff Mary også Aretha, Erma og Carolyn Franklin, døtrene til den lokale baptistpresten. Hun ble imidlertid mest kjent som ett av medlemmene i vokalgruppa «The Supremes» (det var Primettes etter et navneskifte), og var også det originalmedlemmet som holdt gruppa sammen fra 1959 til den ble oppløst i 1977, med flere medlemmer som kom og gikk etter at Diana Ross gikk ut i 1970.

Etter The Supremes 
Wilson fikk store økonomiske problemer da Motown mistet interesse for gruppa i 1970-årene og flere av låtene deres ble store fiaskoer. Wilson gikk solo i 1977 og saksøkte Motown for deres dårlige management. Motown tilbød Wilson en platekontrakt og ble oppfordret til å droppe saken, til tross for at den i dag står som en av de sterkeste sakene mot Motown og selskapets direktør, Berry Gordy. Motown slapp Wilsons album Mary Wilson med singelen «Red Hot», som nådde 85.-plass på Billboard-lista.

Senere karriere 
Motown droppet Wilson året etter med dårlig salgstall som grunn, til tross for kontrakten som sa at hun skulle få produsere fire plater over de neste fem årene. Wilson skrev i 1986 sin første biografi, Dreamgirl: My Life As A Supreme, hvor Motown, Berry Gordy og Diana Ross fikk gjennomgå. Boka er i dag en av de mest solgte artistbiografiene. Wilson utgav senere på 1980-tallet singlene «Don't Get Mad, Get Even» og «Ooh Child», og hun var en populær gjest hos blant andre David Letterman og Jay Leno. Hun var en av de store artistene som fikk opptre under Dionne Warwicks «That's What Friends Are For AIDS Concert 1988», direktesendt til hele verden. 

Hun hadde på 1980-tallet store problemer med å få opptre i USA, ettersom Motown mente de eide navnet til The Supremes, en sak som de kom til enighet om i 1990. Wilson utgav sitt andre album, Walk The Line, som fikk mye omtale i pressen. Plateselskapet CEO Records erklærte seg imidlertid konkurs dagen etter at albumet var utgitt. Wilson valgte dermed å utelukkende fokusere på konserter i Europa. Hun framførte alt fra jazz til gamle Supremes-låter.

I 1988 ble The Supremes, og dermed Wilson, innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 

Sangere fra USA
Soulmusikere fra USA
Forfattere fra USA
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame (gruppemedlem)
Personer fra Washington County i Mississippi
Personer fra Chicago
Personer fra Detroit