Antonella Lualdi

Antonella Lualdi (gresk: Αντονέλλα Λουάλντι; opprinnelig Antoinette De Pascale, født  6. juli 1931 i Beirut i Libanon, død 10. august 2023 i Trani utenfor Roma) var en italiensk skuespillerinne og til tider regiassistent. Hun spilte i mer enn 90 franske og italienske filmer, særlig på 1950- og 1960-tallet.

Liv og virke

Bakgrunn
Antonella Lualdi ble født i Beirut ettersom hennes far, en sivilingeniør, var ansvarlig for en italienskdesignet bro i byen, og han giftet seg med en gresk kvinne som bodde i Libanon. Under andre Verdenskrig ble hun med da familien flyttet først til Aleppo, og så ved krigsslutt til farens fedreland, Italia.

I tenårene hadde hun femårig studietid i teater. Etter å ha vunnet en talentkonkurranse arrangert av filmmagasinet Hollywood, der hun ble presentert som «Signorina X» (= Frøken X), inviterte hun leserne til å velge ut et scenenavn for henne. Hun var da 18 år.

Karriere
Snart dukket hun, 19 år gammel, opp i musikalfilmen Signorinella (1949); senere, i 1950, i Canzoni per le strade. Under arbeidet med denne møtte hun  skuespilleren Franco Interlenghi.

Hun ble snart ansett som en stjerne som Lucia Bosè og Gina Lollobrigida. På 1950-tallet opplevde hun en rekke suksesser som i Miracolo a Viggiù (1951) av Luigi Giachino, Ha fatto 13 (1951) av Carlo Manzoni, La cieca di Sorrento (1953) av Giacomo Gentilomo, È arrivato l’accordatore (1952) av Duilio Coletti, og Il capotto (1952) av Alberto Lattuada. Skuespilleren Franco Interlenghi møtte hun imens på nytt; han var da fersk fra den store Federico Fellini-suksessen I Vitelloni (1953). De giftet seg 1955 og de fikk to døtre: Antonella Interlenghi, som også ble skuespillerinne, og Stella var med i filmen Top Crack (1967).

Hun debuterte også i Frankrike. Han stod der først på scenen, med komedien Le Moulin de la Galette. Den turnerte hun med i flere europeiske land. Et høydepunkt i karrieren var hennes rolle som Mathilde de la Mole i Claude Autant-Laras filmatisering av Stendhals roman Le rouge et le noi. I en annen betydelig romanfilmatisering, Un  vie etter romanen av Guy de Maupassant, tok hun regi fra Alexandre Astruc, og spilte rollen som Gilberte de Fourcheville. Frem til et stykke inn på 1970-tallet hadde hun mange roller i international film.

I 1974 debuterte hun også i Frankrike som sangerinne, med en viss suksess og rosende mottagelse. Hun var også til tider regiassistent, blant annet for Ferdinando Baldi.

På 1970-tallet var hun i redaksjonen til avisen Sorrisi på via Virgilio i Roma, i samme bygning er hovedkvarteret til CAM, som hun innspilte Il sogno på 45 rpm-plater for, med arrangementer og orkesterledelse av Stelvio Cipriani. Hun dukket opp naken i den italienske utgaven av Playboy i juni 1979.

I senere år ble det hovedsakelig deltagelse TV-filmer og serier, eksempelvis i den franske TV-serien Les Cordier, juge et flic og Commissaire Cordier, som ble produsert fra 1992 til 2005. Her spilte hun den italienske hustruen til hovedrolleinnehaveren, Pierre Mondy.

Fra 1992 gjenvant hun noe av sin gamle popularitet i den franske TV-serien Il commissario Cordier i rollen som Lucia Cordier, den italienske hustruen til hovedpersonen (spilt av Pierre Mondy). I 2018 publiserte han sin selvbiografi, med tittelen Io Antonella amata da Franco (Jeg, Antonella, elsket av Franco). Samme år deltok hun som sangerinne i sangen Voyages Extraordinaires av Alessandro Orlando Graiano.

Han døde den 10. august 2023, 92 år gammel, etter lang tids sykdom, på et sykehus i Trani nær Roma. Begravelsen var i kirken Santa Chiara a Vigna Clara i Roma.

Utvalgte filmer 
 1949: Prince of Foxes
 1951: Abbiamo vinto!
 1952: La cieca di Sorrento
 1952: Adorables créatures
 1952: È arrivato l'accordatore
 1952: Il cappotto
 1952: Tre storie proibite
 1953: Perdonami!
 1953: Die Tochter der Kompanie
 1954: Cronache di poveri amanti
 1954: Avanzi di galera
 1954: Le rouge et le noir
 1955: Le signorine dello 04
 1955: Gli innamorati
 1955: Andrea Chénier
 1957: Il cielo brucia
 1957: Padri e figli
 1957: Méfiez-vous, fillettes!
 1958: Une vie
 1958: Polikuschka
 1959: J’irai cracher sur vos tombes
 1959: La notte brava
 1959: À double tour
 1959: Il principe delle volpi
 1959: Signorinella
 1960: Appuntamento a Ischia
 1960: I delfini
 1961: I mongoli
 1962: Il disordine
 1962: Arrivano i titani
 1964: Comizi d’amore
 1964: Amore mio
 1964: Se permettete parliamo di donne
 1964: I cento cavalieri
 1966: Hermann der Cherusker – Die Schlacht im Teutoburger Wald
 1966: Surcouf, l’eroe dei sette mari
 1966: Bel Ami 2000 oder Wie verführt man einen Playboy
 1966: Il grande colpo di Surcouf
 1968: Columna
 1974: Vincent, François, Paul… et les autres
 1976: La legge violenta della squadra anticrimine
 1980: Mafia, una legge che non perdona
 1986: Una spina nel cuore
 1981: Carlota: Amor es… veneno
 1992: L'Urlo della verità
 1992: Tutti gli uomini di Sara
 1992–2005: Les cordier, juge et flic (TV-serie)
 2005–2008: Commissaire Cordier (TV-serie)
 2010: La bella società

Litteratur 
 Kay Weniger: Das große Personenlexikon des Films. Die Schauspieler, Regisseure, Kameraleute, Produzenten, Komponisten, Drehbuchautoren, Filmarchitekten, Ausstatter, Kostümbildner, Cutter, Tontechniker, Maskenbildner und Special Effects Designer des 20. Jahrhunderts. Band 5: L–N. Rudolf Lettinger – Lloyd Nolan. Schwarzkopf & Schwarzkopf, Berlin 2001, ISBN 3-89602-340-3, S. 120 f.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Antonella Lualdi hos Allmovie

Italienske skuespillere
Personer fra Beirut
Personer fra Aleppo