Napoléon Joseph Charles Paul Bonaparte

Napoléon Joseph Charles Paul Bonaparte (hadde mange navn, men er vanligvis kjent som Prins Napoléon; født 9. september 1822 i Triest (Trieste) i Østerrike, død 17. mars 1891 i Roma) var den andre sønnen til Jérôme Bonaparte, som var konge av Westfalen, og hans kone Catherine, prinsesse av Württemberg. 

Han var brorsønn til Napoleon Bonaparte og dermed fetter til keiser Napoleon 3.

Liv og virke

Bakgrunn
Napoléon Joseph Charles Paul Bonaparte  fikk av moren kjælenavnet «Plon-plon». Senere ble dette brukt spottende om ham. I årene 1837-40 var han offiser i württembergisk tjeneste.

Politisk virke i Frankrike
Han ble raskt populær i deler av den franske befolkningen ved å spille på sine familiebånd til Napoleon I. Etter den franske revolusjonen i 1848 ble han valgt inn i nasjonalforsamlingen som representant for Korsika. 

Da hans fetter ble president i 1848, ble Napoleon utnevnt til minister og diplomat til Spania. Han ble senere utnevnt til general for en avdeling under Krimkrigen. Etterpå var han guvernør i Algerie og korpssjef i den franske hæren som var utstasjonert i Italia på 1850-tallet. 

I 1856 stod han i spissen for en fransk ekspedisjon til Nord-Norge, Island og Grønland. : Prins Napoleons norgesreise i 1856, 24. juli 2019

Etter at keiser Napoleon III ble styrtet, ble prins Napoleon utvist fra Frankrike, men fikk vende tilbake i 1873. Tre år etter ble han innvalgt i deputerkammeret, der han innledet en hetskampanje mot de konservative og klerikale partier.

Etter arveprinsen Louis Napoleon Bonaparte, Napoleon IVs død i 1879, proklamerte han seg som tronpretendent. Men han ble ikke godtatt av de konservative bonapartistene som foretrakk hans sønn, Napoléon Victor Jérôme Frédéric Bonaparte.

Han ble utvist i 1886 og var deretter bosatt i Sveits. Hans barn var:
Victor (1862–1926)
Napoleon Louis (1864–1932; russisk generalløytnant)
Letizia (1866–1922; gift med hertugen av Aosta)

Det finnes ingen gjenværende legitime etterkommere i mannlig linje fra andre av Napoleons brødre enn fra denne sønnen. Det er imidlertid en betydelig antall illegitime etterkommere av Napoleon I.

Referanser

Litteratur 
 Hugh Montgomery-Massingberd (utg.): Burke’s Royal Families of the World. Volume 1: Europe & Latin America. Burke’s Peerage Ltd., London 1977, ISBN 0-85011-029-7, s. 108.
 Jiří Louda, Michael MacLagan: Lines of Succession. Heraldry of the Royal Families of Europe. Little, Brown and Company, London 1999, ISBN 0-316-84820-4, Tafel 72.

Huset Bonaparte
Franske politikere
Personer fra Trieste
Personer fra Italias samling
Personer fra Krimkrigen
Fødsler i 1882
Dødsfall i 1891