Seán O’Casey

Seán O'Casey (opprinnelig skrevet John Casey; født 30. mars 1880 i Dublin, død 18. september 1964 i Torquay i Dorset i England) var en irsk dramatiker best kjent for sin tragikomiske Juno and the Paycock. Han etterfulgte John Millington Synge som husdramatiker ved Abbey Theatre i Dublin.

Liv og virke

Bakgrunn
John Casey var sønn av Michael Casey som var kontorist for Irish Church Missions) og hans hustru Susan Archer. Familien var protestanter som sognet til Church of Ireland; John ble døpt 28. juli 1880 i St. Mary's parish, og konfirmert i St John the Baptist Church i Clontarf, ov var et aktivt medlem av St Barnabas' church på North Wall quay til midt i 20-årsalderen, da han kom på avstand fra kirken. Det re en kirke kalt 'Saint Burnupus' i hans teaterstykke Red Roses For Me. Séan O’Casey således opp i en protestantisk arbeiderfamilie i et fattigkvarter i Dublin.  Faren døde i 1886, og deretter levde familien et omflakkende liv med flytting fra hus til hus i det nordlige Dublin. Som barn led Seán av dårlig syn, noe som påvirket hans tidlige skolegang. Han sluttet skolegangen da han var 14 og hadde så en rekke ansettelser, blant annet som jernvbanetjenestemann i ni år.

Teater
Fra det tidlige 1890-tallet spilte O'Casey og hans eldre bror Archie stykker av Dion Boucicault og William Shakespeare i familiens hjem. Han hadde også en mindre rolle i en oppsetting av Boucicaults stykke The Shaughraun på Mechanics' Theatre, som stod der Abbey Theatre senere ble oppført.

Politikk: Han begynte sitt politiske arbeide i den republikanske og revolusjonære organisasjon Irish Republican Brotherhood (IRB). Han sluttet seg til fagforeningen Irish Transport and General Workers' Union og ble i mars 1914 generalsekretær for arbeiderforeningen Irish Citizen Army, som han igjen forlot i juli 1914. 

O'Casey kritiserte Påskeopprøret i 1916 i Dublin. Hans iakttagelser av hendelsene ble i 1926 til dramaet The Plough and the Stars.

Deretter begynte han med stor suksess å skrive sosialkritiske og samfunnskritiske teaterstykker. Fra 1923 til 1927 ble de oppført på Irlands nasjonalteater Abbey Theatre. Men da hans antikrigsdrama The Silver Tassie, hans fjerde teaterdrame, ble avvist av William Butler Yeats i 1929, utvandret han til England. Der ble han hele resten av sitt liv.

I England
I England skrev han andre teaterstykker, som med unntak av Within the Gates aldri ble så kjente som hans første teaterstykker. Stykkene var blant annet den mørke allegorien Within the Gates (1934), The Star Turns Red (1940), Purple Dust (1942) og Red Roses for Me (1943), og representerte en forflytning fra hans tidligere stil mot en mer ekspresjonistisk og åpent sosialistisk skrivemåte. De fikk aldri så god mottakelse blant publikum som hans tre første.

Etter andre verdenskrig skrev han i 1949 Cock-a-Doodle Dandy, som av mange ble ansett som hans mest fremstående verk. Etter The Bishop's Bonfire fra 1955 var O'Caseys sene dramatikk, deriblant The Drums of Father Ned (1958), studier av livet på Irland.

De siste årene av sitt virke viet O'Casey en stor del av sin kreative energi til åt skrive sin selvbiografi på seks bind. I 1964 døde O'Casey ved 84 års alder i Torquay i England.

Filmatisering av selvbiografien
I 1965 ble hans selvbiografi Mirror in my House filmatisert med tittelen Young Cassidy. Filmen ble regissert av Jack Cardiff og skuespillere var blant andre Rod Taylor (som O'Casey), Flora Robson, Maggie Smith, Julie Christie, Edith Evans og Michael Redgrave. 

I 2005 donerte David H. Greene de brev han fikk fra Sean O'Casey 1944–1962 til Fales Library ved New York University.

O'Casey på norsk

Teateroppsetninger

Juno og påfuglen 
Allerede i sesongen 1928–1929 viste Det Norske Teatret forestillingen Juno and the Paycock under tittelen «Juno og påfuglen». Det var første gang dette stykket ble oppført i Norge, og oppsetningen ble vist i alt 373 ganger.

Gisle Straume (1917–1988) spilte hovedrollen som "påfuglen" Boyle i en nyoppsetning på Det Norske Teatret i 1973, med Gerhard Knoop som regissør. Etter premieren skrev Morgenbladets kritiker Tor Kaare Kvaal om rolletolkningen: «Gisle Straume viser oss, både med infami og full innlevelse, alle Jack Boyles avskygninger av feighet og ikke-engasjement. Så nær som vi kommer skuespillerne på Scene 2, kan vi følge ham gjennom de ellers umerkeligste minespill helt inn til rottrevlene av en sterkt viljeskadet mann». Stykket var da oversatt til nynorsk av Eli Oftedal, og foruten Gisle Straume i hovedrollen medvirket Aud Schønemann som Juno Boyle, stykkets heltinne. Bjørn Skagestad spilte Johnny Boyle, og Britt Langlie spilte Mary Boyle. Rollen som Joxer Daly ble spilt av Eilif Armand. Oppsetningen ble også vist i NRK Fjernsynsteatret den 4. desember 1973.

I 1978 ble den norske versjonen av Juno and the Paycock (1924) på nytt oppført på Det Norske Teatret under tittelen «Juno og påfuglen». Stykket var nå oversatt av Ivar Eskeland, og regien var ved Otto Homlung.

Plogen og stjernone 
I 1929 viste Det Norske Teatret stykket The Plough and the Stars. Den norske tittelen var «Plogen og stjernone».

Skuggen av ein helt 
NRK Fjernsynsteatret viste i 1972 O'Caseys skuespill The Shadow of a Gunman. Den norske tittelen var «Skuggen av ein helt», og oversettelsen var ved Hartvig Kiran. Forestillingen var tatt opp i Bergen, og regien var ved Jon Heggedal.

Intet nytt frå Heimefronten 
I 1988 ble komedien The End of the Beginning (1937) oppført på Nordland Teater i regi av Wolfgang Kolneder. Stykket var oversatt av Per Dietrichson og norsk tittel var «Intet nytt frå Heimefronten».

Bokutgivelser 
Aschehoug forlag ga i 1973 ut samlingen Seven one-act plays : gloser, merknader, spørsmål og oppgaver, med Torbjørn Baustad som redaktør. Sean O'Caseys Bedtime Story fra 1951 er en av de syv enakterne som kommenteres og forklares for norske lesere i denne utgivelsen. Selve skuespillene er ikke inkludert i boken.

Verker 
 1917: Lament for Thomas Ashe, utgitt under navnet Seán O Cathasaigh
 1917: The Story of Thomas Ashe, utgitt under navnet Seán O Cathasaigh
 1918: Songs of the Wren, utgitt under navnet Seán O Cathasaigh
 1918: More Wren Songs, utgitt under navnet Seán O Cathasaigh
 1918: The Harvest Festival
 1919: The Story of the Irish Citizen Army, utgitt under navnet Seán O Cathasaigh
 1923: The Shadow of a Gunman
 1923: Kathleen Listens In
 1924: Juno and the Paycock
 1924: Nannie's Night Out
 1926: The Plough and the Stars
 1927: The Silver Tassie
 1934: Within the Gates
 1937: The End of the Beginning
 1939: A Pound on Demand
 1940: The Star Turns Red
 1942: Red Roses for Me
 1940/1945: Purple Dust
 1946: Oak Leaves and Lavender
 1949: Cock-a-Doodle Dandy
 1951: Hall of Healing
 1951: Bedtime Story
 1951: Time to Go
 1955: The Bishop's Bonfire
 1955: A Sad Play within the Tune of a Polka
 1956: Mirror in My House, to bind, gjenutgitt i 1963 som «Autobiographies» ("Selvbiografier"), som en samleutgave av følgende seks erindringsbøker:
 1939: I Knock at the Door
 1942: Pictures in the Hallway
 1945: Drums Under the Window
 1949: Inishfallen, Fare Thee Well
 1952: Rose and Crown
 1954: Sunset and Evening Star
 1959: The Drums of Father Ned
 1961: Behind the Green Curtains
 1961: Figuro in the Night
 1961: The Moon Shines on Kylenamoe
 1991: Niall: A Lament

Referanser

Litteratur
 Kurt Wittig: Sean O’Casey als Dramatiker. Ein Beitrag zum Nachkriegsdrama Irlands. Scharf, Leipzig 1937.
 Klaus Völker: Sean O’Casey (= Irisches Theater, Bd. 2). Friedrich Verlag, Velber bei Hannover 1968.
 Heinz Kosok: Sean O’Casey. Das dramatisch Werk. Schmidt, Berlin 1972. ISBN 3-503-00713-X.
 Manfred Pauli: Sean O’Casey. Drama, Poesie, Wirklichkeit. Henschel, Berlin 1977.
 John Mitchell: The essential O’Casey. A study of the twelve major plays of Sean O’Casey. Seven Seas Publishers, Berlin 1980.
 Literatur und Politik in Irland. Sean O’Casey zum 100. Geburtstag. (= Gulliver. Deutsch-englische Jahrbücher, Bd. 7). Argument-Verlag, Berlin 1980. ISBN 3-920037-27-8

Eksterne lenker 
 
 
 

Irske forfattere
Personer fra Dublin