FN-medaljen

FN-medaljen er en militær medalje for deltagelse i FNs fredsbevarende styrker. Det er en deltager- eller operasjonsmedalje, som tildeles alle tjenestegjørende i FNs fredsbevarende styrker som har en minste tjenestetid, vanligvis 90 dager. Medaljen ble bestemt innført 30. juli 1959 og 16. februar 1966 fastsatte FNs generalsekretær retningslinjer for medaljen.

Medaljen har FNs emblem med et verdenskart omkranset av olivengrener som motiv. Selve medaljen har lik utforming, men utstyres med medaljebånd i forskjellige farger for hver fredsbevarende styrke, likevel slik at FNs blåfarge alltid er med. Fargene på båndet er ellers sammensatt av nasjonalfarger for landene der FN-styrkene opererer eller farger som viser til naturforholdene der. De fleste av FNs fredsbevarende styrker har fått eget medaljebånd til FN-medaljen, bare to FN-styrker er uten. Noen styrker i samme land deler medaljebånd. Det finnes to spesialvarianter: én for tjeneste ved FNs hovedkvarter og én for forskjellige slags tjeneste for FN utenom fredsbevarende styrker som har fått eget medaljebånd.

Medaljebånd og båndstriper lages av produsenter i ulike land og kan variere i detaljer. Måten medaljen er opphengt i båndet, kan også variere etter det enkelte lands tradisjoner. Likeledes kan de enkelte land ha ulik praksis med hensyn til om medaljene tillates benyttet på militær uniform, på hvilken måte og med hvilken rangering.

Bakgrunn og forholdet til andre FN-utmerkelser

En standard FN-medalje ble innført etter at FN i to tilfeller tidligere hadde innstiftet separate medaljer. I 1950 ble FNs Koreamedalje innført i forbindelse med Koreakrigen. I 1957 fulgte FNs ekspedisjonskorpsmedalje for deltakelse i styrken som overvåket freden ved grensen mellom Egypt og Israel. I stedet for å fortsette å etablere medaljer med unikt utseende, valgte man etter dette å utstyre en standardmedalje med bånd i ulike farger for forskjellige operasjoner.

En egen medalje, Dag Hammarskjöld-medaljen, ble i 1997 innstiftet for å hedre dem som har falt i fredsbevarende tjeneste for FN. FNs sikkerhetsråd bestemte i mai 2014 å innføre en egen tapperhetsmedalje for innsats i fredsbevarende tjeneste. Kaptein Mbaye Diagne-medaljen for enestående mot kan tildeles militært personell, så vel som politifolk og sivile, som i tjeneste for FN utviser usedvanlig mot i særdeles farefulle situasjoner. Medaljen er oppkalt etter kaptein Mbaye Diagne fra Senegal som tjenestegjorde i UNAMIR i Rwanda og som reddet menneskeliv under folkemordet i landet i 1994.

Norsk personell som inntil 10. desember 1988 hadde deltatt i FNs fredsbevarende operasjoner, kvalifiserer også til den norske Fredsprismedaljen 1988, innstiftet etter tildeling av Nobels fredspris. I Canada ble Den canadiske medaljen for fredsbevarende tjeneste innført på samme bakgrunn, men denne medaljen tildeles også for fredsbevarende tjeneste etter nobelpristildelingen. I Danmark finnes en tilsvarende medalje, kalt Fredsprismedaljen. Tjeneste før 31. desember 1988 blir her markert med en laurbærgren på medaljebåndet. Også andre land har innført egne medaljer for FN-tjeneste, enten i stedet for FN-medaljen, som i Nederland, eller i tillegg til, som i Irland.

Medaljens utforming

FN-medaljen er utført i bronse og bærer på adversen FNs emblem, et verdenskart sett fra Nordpolen omgitt av olivengrener. Bokstavene «UN» er plassert øverst, i åpningen mellom olivengrenene. Reversen har innskriften «IN THE SERVICE OF PEACE» over to linjer. Diameteren oppgis til 35 mm,  36 mm eller 1,4 tommer,  som tilsvarer 35,56 mm.

Medaljene er framstilt av ulike produsenter i Frankrike, Italia og USA. To hovedvarianter finnes. Varianten som er vanlig i Europa, har flat medalje, mens varianten som er vanlig i USA, har en forhøyet globus. Opphenget kan variere i utforming.

I hovedregelen er medaljene ikke utstyrt med mottagerens navn, men det finnes likevel land der dette skjer, som i Sør-Afrika.

Medaljens utforming er i hovedsak identisk med FNs ekspedisjonskorpsmedalje både på advers og revers, bortsett fra innskriften øverst mellom olivengrenene på advers. FNs Koreamedalje har også FN-emblemet, men er helt uten innskrift på advers og har en lengre innskrift på revers. Innskriften er på ulike språk, avhengig av landet medaljen er tildelt i. FN-medaljen har revers med innskriften utelukkende på engelsk.

Medaljebånd og båndstriper

Medaljebåndet komponeres i farger forbundet med landene FN-styrken er utplassert i og gjør bruk av nasjonalfarger eller farger som viser til naturforhold. Alle har FN-flaggets lyseblå farge som et element. Hovedprinsippet er at hver styrke har medaljebånd i en særegen fargesammensetning. Unntaket fra dette er operasjoner som har etterfulgt hverandre i samme land eller region og som derfor har fått identisk medaljebånd. Et eksempel på dette er FNs operasjoner i Øst-Timor, der UNAMET, UNTAET og UNMISET har samme bånd. Det samme gjelder UNAVEM I, UNAVEM II og UNAVEM III i Angola og UNOSOM I og UNOSOM II i Somalia. 

To FN-styrker, DOMREP i Den dominikanske republikk og UNASOG i Tsjad og Libya, har verken båndstripe eller spenne. Dette var små eller kortvarige operasjoner: DOMREP besto av to mann og UNASOG fullførte sitt oppdrag på 40 dager.

Det er variasjoner i utformingen også av medaljebåndene, som monteres på det vis det er tradisjon for i mottagerens land, og også båndstripenes format varierer av samme grunn. I eksempelvis Danmark kan medaljebåndet monteres som femkantet kryssbånd. I land med andre tradisjoner er det vanlig med rette bånd som smalner nederst mot opphenget.

To faste spesialvarianter
FN-medaljen har to varianter som ikke er knyttet direkte til spesifikke fredsbevarende operasjoner. Medaljebåndet og båndstripen har i disse to variantene faste farger.

Personell som tjenestegjør i avdelingen for fredsbevarende operasjoner ved FNs hovedkvarter i New York (UNHQ), kan tildeles FN-medaljen i et bånd som er helt i FNs blå farge.

FN-medaljen for spesielle tjenester (United Nations Special Service Medal, UNSSM) har medaljen opphengt i et bånd med en bred FN-blå midtstripe og brede hvite kantstriper. Denne utgaven av medaljen ble innført i 1995 og tildeles for innsats i tilfeller der det ikke finnes egne medaljebånd, som regel i andre typer FN-oppdrag enn fredsbevarende styrker. UNSSM-medaljen er tildelt blant annet for deltagelse i forberedelser til utplassering av FN-styrker eller for tjeneste i spesialoppdrag og -kommisjoner som FNs våpeninspektører UNSCOM i Irak, mineryddingsoppdrag i blant annet Kambodsja, Mosambik og Libanon, deltagelse i den politiske observatørmisjonen  United Nations Observer Mission in South Africa (UNOMSA), i assistanseoppdraget UNAMA i Afghanistan eller innsats for FNs høykommissær for flyktninger eller Kontoret for samordning av humanitære aktiviteter (OCHA) i FN-sekretariatet.

Båndspenner og tall

I enkelte tilfeller er båndet utstyrt med en metallspenne som indikerer hvilken FN-styrke medaljen er tildelt for deltagelse i. For FN-styrken i Kongo utstyrte man først UNTSO-båndet med spenne med innskriften «CONGO», før et eget medaljebånd ble fastsatt. 

UNGOMAP-styrken ble rekruttert fra eksisterende FN-styrker andre steder enn i innsatsområdet Afghanistan og Pakistan, og dette ble markert ved at på båndene for UNTSO og UNDOF ble utstyrt med spenne med innskriften «UNGOMAP». Etterfølgermisjonen OSGAP fikk sin forkortelse på UNIFIL-båndet, men dette er særegent canadisk. De mange operasjonene i Haiti har medført at det finnes fem spenner for samme bånd. Medaljebåndet og båndet laget for UNMIH utstyres med spenner som indikerer hvilken operasjon det er snakk om deltagelse i: UNMIH, UNSMIH, UNTMIH, MIPONUH eller MICAH. Det er mulig med flere spenner på samme medaljebånd. Canadiske mottagere har eksempelvis kombinasjonene «UNMIH» og «UNSMIH», samt «UNSMIH» og «UNTMIH». UNSSM-medaljen kan også utstyres med spenner med forkortelse for den aktuelle FN-innsatsen eller med landnavn. 

I 1974 ble sølvfargede tall innført som markering av tjeneste ut over det fastsatte antallet dagers minimumstjeneste for å kvalifisere til medaljen. Tallene forklares noen steder som en markering av deltagelse i flere kontingenter i samme FN-styrke, men tildeles egentlig for videre sammenhengende tjeneste i bolker av nye 180 dager. I en FN-innsats der kvalifikasjonskravet er 90 dager, er altså kravet for tildeling av tall på båndet ytterligere sammenhengende tjeneste i blokker av 180 dager.

Tildelingskriterier
 
FN-medaljen tildeles for deltagelse i FNs fredsbevarende operasjoner, observatørmisjoner og andre lignende oppdrag som har mandat fra FN. Medaljen tildeles personell som har oppfylt den tjenestetid som er spesifisert for den enkelte misjon, oftest 90 dager (3 måneder). I noen tilfeller har tjenestetiden vært satt til 6 måneder eller 180 dager (UNTSO, UNMOGIP, UNOGIL,  UNOMUR og UNOMIG), men det har også forekommet tjenestetid på to måneder (UNYOM) og én måned (UNFICYP, senere økt til 90 dager). 

UNHQ-medaljen tildeles personer som i minst 90 dager har arbeidet med planlegging, organisering og implementering av FN-oppdrag. Også UNSSM-medaljen har 90 dagers tjeneste som tildelingskriterium.

FN-medaljen utdeles vanligvis i felt der styrken er utplassert. Tidligere kunne medaljen også utdeles etter at tjenesten var over, og personell kunne legge inn krav om medaljen lenge etter fullført tjeneste. Den som er kvalifisert, men ikke har mottatt medalje, må siden 2004 legge inn krav innen ett år etter endt tjeneste. Kravet må framsettes gjennom det enkelte lands faste diplomatiske representasjon ved FNs hovedkvarter i New York.

Bæretillatelse og bæremåte

 

Det enkelte land bestemmer selv om det tillater sine soldater å bære FN-medaljen og i tilfelle hvordan. Noen land har innstiftet egne medaljer for deltagelse i fredsbevarende operasjoner, i noen tilfeller i stedet for FN-medaljen. 

I USAs forsvar var opprinnelig bare båndstripen for UNTSO tillatt båret på uniform. Dette ble i 1995 endret til at også andre båndstriper aksepteres, men da slik at mottagere bare får bære den først mottatte. Deltagelse i senere FN-styrker markeres da ved at båndstripen påføres en bronsestjerne for hver operasjon.

Andre land, som Canada, India, New Zealand, Storbritannia, Sverige  og Østerrike, tillater sine soldater å bære alle båndstriper for FN-medaljen, men rekkefølgen kan variere.

FN-medaljen i Norge
De forskjellige utgaver av FN-medaljen er godkjent for bruk på norsk militæruniform. Medaljene tilhører «Gruppe 3: Dekorasjoner tildelt av FN, NATO, EU, OSSE og tilsvarende» og bæres etter dekorasjoner godkjent av Kongen og dekorasjoner tildelt av utenlandske statsoverhoder. Alle båndvariantene en person har mottatt, kan bæres samtidig. FN-medaljene bæres, sammen med andre internasjonale utmerkelser, i kronologisk rekkefølge med eldste operasjon først, fulgt av medaljene for nyere operasjoner.

Oversikt over FN-styrker og båndstriper
Oversikten dekker båndstriper for FN-styrker der standard medalje er benyttet og bare medaljebåndene er forskjellige. FNs Koreamedalje og FNs ekspedisjonskorpsmedalje har en annen utforming av selve medaljen.

FN har selv ikke fastsatt noen offisiell rekkefølge for de ulike variantene av medaljen. Båndstripene er, med unntak av UNHQ og UNSSM som ligger sist i oversikten, listet i kronologisk rekkefølge etter tidspunktet operasjonen startet.

Referanser

Litteratur
Borts, Lawrence H.: United Nations Medals and Missions. The Medals and Ribbons of the United Nations, Fountain Inn: MOA Press, 1998
Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge, bilag til Forsvarets Forum, nr. 5, 2012, Oslo: Forsvarets Forum/Forsvarets Veterantjeneste, 2012

Eksterne lenker
 United Nations Medals, United Nations Peacekeeping
 Medals Rewarded by the United Nations, nederlandsk oversikt med bilder
 Oversikt over norske sivile og militære utmerkelser i f-xtra, nr. 1, 2009, bilag til Forsvarets Forum, nr. 11, 2009

FN-sanksjonerte militære operasjoner og styrker
Internasjonale militære utmerkelser
Utmerkelser etablert i 1959