Mick Fleetwood

Michael John Kells «Mick» Fleetwood (født 24. juni 1947 i Redruth i Cornwall) er en britisk musiker og låtskriver, videre kjent som trommeslager og frontfigur i rockebandet Fleetwood Mac. Hans navn, kombinert med John McVies, var inspirasjonen til navnet på det opprinnelige Peter Green-ledede Fleetwood Mac. Fleetwood har også spilt inn tre utgivelser som soloartist. 

Ut over sitt arbeid som trommeslager har han også vært med på å danne de forskjellige utgavene av Fleetwood Mac, og han er den eneste som uavbrudt har vært fast medlem av gruppen gjennom skiftende besetninger. I 1974 møtte han Lindsey Buckingham og Stevie Nicks, som han tilbød fast medlemskap i gruppen. Til tross for at Buckingham og Nicks har bidratt kraftig til Fleetwood Macs senere suksess, er det Fleetwoods vilje til å holde bandet samlet som har dannet grunnlaget til gruppens langvarige internasjonale sukess. Fleetwood er for øvrig også kjent for sin særegne høyde på 196 cm.

Biografi 
Mick Fleetwood ble født i 1947 og var sønn av Michael og Bridget Maureen Fleetwood. Hans eldre søster var den nå avdøde skuespilleren Susan Fleetwood. I sin tidlige oppvekst fulgte Mick og hans familie faren, som var en jagerflypilot i Royal Air Force, til Egypt. Etter omkring seks år flyttet de videre til Trondheim i Norge. Her gikk han på skole og lærte norsk flytende. Ifølge sin selvbiografi hadde Fleetwood vanskeligheter med skolegangen på engelske kostskoler, noe som gjorde at han fikk dårlige karakterer. Han avsluttet derfor skolegangen i en alder av 15 år og flyttet til London for å forsøke seg på en karriere som trommeslager. 

Keyboardisten Peter Bardens gav Fleetwood hans første spillejobb i Bardens band The Cheynes, noe som var med på å danne grunnlaget for den unge trommeslagerens karriere. Spillejobben tok ham etter hvert videre fra The Cheynes til band som The Bo Street Runners, Peter Bs, Shotgun Express (med bl.a Rod Stewart) og John Mayall & the Bluesbreakers. Etter å ha blitt sparket ut fra the Bluesbreakers etter gjentatte rusproblemer, ble Mick Fleetwood forespurt noen måneder senere av Peter Green om å bli med ham og bassist John McVie for å starte et nytt band, kalt Fleetwood Mac. Siden den gang har mer enn 50 album blitt utgitt under navnet Fleetwood Mac, hvor de mest populære; Fleetwood Mac (1975) og Rumours (1977), er på listen over verdens mestselgende album.

Han har også ledet flere sideprosjekter, hvor et eksempel er utgivelsen The Visitor fra 1981, som hadde tunge afrikanske elementer. I 1983 grunnla han Mick Fleetwood's Zoo og gav ut I'm Not Me som hadde hiten «I Want You Back» og en coverversjon av The Beach Boys «Angel Come Home». En senere versjon av gruppen hadde også Bekka Bramlett på vokaler, noe som resulterte i utgivelsen Shaking the Cage (1991). Fleetwoods seneste soloutgivelse til dags dato er for øvrig Something Big fra 2004.

Mick Fleetwood har også hatt en sekundær karriere som skuespiller innen TV og film i mindre roller. Som skuespiller var han blant annet motstandsleder i filmen The Running Man (1987) og som en gjestende utenomjordisk skapning i Star Trek: The Next Generation og episoden Manhunt. Fleetwood var også medvirkende vert under BRIT Awards i 1989, som var preget av flere tabber og uheldige episoder. Som følge av disse ble kringkastingene av BRIT Awards tatt opp på forhånd de neste 18 årene inntil 2007, da de igjen ble kringkastet live.

Han er også forfatter av Fleetwood - My Life and Adventures with Fleetwood Mac publisert i 1991, som er memoarer av hans liv og spesielt med Fleetwood Mac. Inkludert i denne boken er hans erfaringer med andre musikere, som inkluderer Eric Clapton, medlemmer av The Rolling Stones og Led Zeppelin, samt et romanseforhold med Stevie Nicks i Fleetwood Mac. Han tar også opp sin avhengighet til kokain og hans personlige konkurs etter å ha tjent flere millioner av dollar og pund fra sin musikalske karriere. 

Etter å ha levd i USA siden midten av 1970-årene ble Mick Fleetwood amerikansk statsborger i Los Angeles den 22. november 2006.

Mick Fleetwood har vært gift, og skilt, tre ganger: til Jenny Boyd, Sara Recor og Lynn Frankel. Han har fire døtre: Tessa, Lucy, Ruby og Amelia.

Diskografi som soloartist 
 1981 – The Visitor
 1983 – I'm Not Me
 1992 - Shakin' the Cage
 2001 - Total Drumming
 2004 – Something Big
 2008 - Blue Again! med Rick Vito
 2021 - ''Celebrate the Music of Peter Green and the Early Years of Fleetwood Mac

Referanser

Eksterne lenker   
 
 
 

Engelske trommeslagere
Grammy Award-vinnere
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame (gruppemedlem)
Personer fra USA født i England
Personer fra Redruth