Gjedder

Esox americanus (Nord-Amerika)
 Esox masquinongy, muskellunge (Nord-Amerika)
 Esox niger (Nord-Amerika)
 Esox reichertii (Øst-Asia, bl.a. Amur)
 Esox lucius, gjedde (Europa inkl. Norge, Asia, Nord-Amerika)

Gjedder er slekten Esox i familien gjeddefisker, med fem arter, hvorav gjedde (E. lucius) i Europa og Norge. Denne og den nordamerikanske muskellunge (E. masquinongy) blir størst. Begge kan bli minst 150 cm og over 30 kg, selv om så store individer er meget sjeldne.

Utbredelse og tilholdssted 
Gjedder hører hjemme i innsjøer, tjern og stilleflytende elver, men flere arter tåler brakkvann. De finnes i tempererte og subarktiske strøk og forekommer i et bredt belte gjennom Eurasia og Nord-Amerika nord for 35°N. Flere arter er spredt med menneskenes hjelp.

Utseende og levevis 
Utseendet til en fisk gjenspeiler fiskens levevis, og hos gjeddene er dette svært tydelig. De er slanke og strømlinjet – en gjedde veier gjerne betydelig mindre enn en like lang laks eller ørret. Gattfinnen og ryggfinnen er plassert langt bak, og de har et veldig gap fullt av spisse tenner. De fleste er grønnaktige, med mørkere eller lysere flekker eller striper. Ryggsiden er mørk; buksiden nesten hvit. Når de er ferdige med yngelstadiet, er både store og små gjedder grådige rovfisk som særlig etterstreber mindre fisk, også mindre artsfrender og slektninger. De tar også frosk, andunger og svømmende småpatterdyr. De kan stå fullstendig stille i utkanten av sivet eller ved en odde, av og til i timevis – for så, med voldsom fart, styrte frem og gripe et bytte.

Gjeddene gyter om våren, vanligvis på grunt vann, ofte på oversvømmet gressmark. Ulike arter kan ha litt forskjellige krav til vanntemperatur for å gyte, så to arter gyter ikke nødvendigvis samtidig der de finnes sammen. Ungene vokser fort og blir gjerne 20–30 cm allerede samme høst.

Eksterne lenker 
 
 
Gjedda lever omtrent som krokodillen

Gjeddefisker
Fisker formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné