Anita Page

Anita Pomares, bedre kjent som Anita Page (født 4. august 1910, død 6. september 2008) var en amerikansk skuespiller. Hun var før sin død en av de få gjenlevende skuespillerne som hadde hatt en voksenrolle i en stumfilm. Blant andre stumfilmskuespillere som fortsatt lever i det 21. århundre er Barbara Kent, Dorothy Janis og Miriam Seegar. Anita Page var også den siste gjenlevende som var til stede på den første Oscarprisutdelingen i 1929.

Filmkarrieren 
Page havnet i filmindustrien via «A Kiss for Cinderella» i 1925. Hun og hennes familie var nære venner med Betty Bronsons familie, og fikk rollen gjennom Betty. Etter noen få og godt mottatte roller ble hun tilbudt en kontrakt med MGM Studios. MGM formet henne til å være deres største stjerne av stumfilmepoken og hun spilte inn filmer med Ramon Navarro og William Haines. Hennes skuespill i «Våre dansende døtre» (1928) med Joan Crawford (hun spilte inn tre filmer med henne) og «The Broadway Melody» (1929) med Bessie Love var noen av periodens største suksesser. Hennes popularitet tillot henne en myk overgang til å bli skuespiller.

Hun var førstedamen til bl.a. Lon Chaney, Buster Keaton, Robert Montgomery og Clark Gable tidlig på 1930-tallet. Hun var en av Hollywoods mest aktive skuespillere. Hun hadde et forhold til Gable i denne perioden. På høyden av sin karriere mottok hun mere post fra fans enn nesten alle andre skuespillerinner, unntaket var Greta Garbo. Hun mottok også flere frierbrev fra Benito Mussolini.

En av hennes beste roller var som den prostituerte Jenny LeGrand i 1932 filmen Skyscraper Souls sammen med Warren William og en ung Maureen O'Sullivan.

Pensjonstid 
Når hennes kontrakt gikk ut i 1933 overrasket hun Hollywood med å annonsere at hun pensjonerte seg i en alder av 26. Hun spilte inn en film til i Storbritannia i 1936 for så å forlate filmlerretet  og Hollywoods indre sirkel i 60 år. 

I et 2004 intervju med forfatteren Scott Feinberg uttalte hun at det som endte hennes karriere var at hun nektet å gi sextjenester til MGMs produksjonssjef Irving Thalberg som ble støttet av studiosjefen Louis B. Mayer. Hun sa at Mayer samarbeidet med de andre studiosjefene for å svarteliste henne som en ikke samarbeidsvillig skuespillerinne slik at hun ikke kunne finne jobb.

Hun giftet seg med komponisten Nacio Herb Brown samme året, men deres ekteskap ble oppløst et år senere fordi at Browns forrige skilsmisse ikke var i gjennomført før de ble viet.
Hun giftet seg med US Navy Lieutenant Hershel A. House i 1937 og de flyttet til Coronado i California hvor de levde til hans død i 1991. House ble senere admiral. De hadde 2 døtre, Linda (nå Linda Sterne) og Sandra (som døde før sin mor).

Hun returnerte til den store skjermen i 1996 etter 60 års pensjonstilværelse og spilte frem til sin død i flere lavbudsjett skrekkfilmer hvorav flere ennå ikke er ferdige og sluppet.
Filmveteranen Margaret O'Brien var også med i to av dem. I denne perioden flytten hun inn sammen med hennes co-star og regissør Randal Malone i hans Van Nuys, California hjem.

Page satte pris på statusen som «den siste stjernen fra stumfilmepoken» og hun ga flere interjuer og deltok i dokumentarer om epoken. 
Selv om hennes helse ikke var god nok til å være ute offentlig så sluttet hun aldri med å svare på  brev fra fansen.

Anita Page har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame for sin deltagelse i filmindustrien. Stjernen er ved 6116 Hollywood Boulevard.

Død 
Page sovnet inn 6. september 2008 i Los Angeles i California.

Filmografi

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 Anita Page Photo Gallery
 Anita Page at Golden Silents
 Guardian Interview with Anita Page
 Photographs of Anita Page
 Anita Page Interview with Author A. Ellenberger
 Anita Page – Obituary

Skuespillere fra USA
Personer fra New York City