Samadhi av oseanisk refleksjon

Samādhi av oseanisk refleksjon (sanskrit: Sāgara-mudrā-samādhi, kinesisk: 海印三昧, pinyin: Hǎiyìn sānmèi, Wade-Giles: Hai-yin san-mei, koreansk (hangul): 해인삼매, McCune-Reischauer: Haein sammae, japansk: Kaiin sanmai (カイインサンマイ), vietnamesisk: Hải ấn tam muội) er et teknisk begrep innenfor mahāyāna-buddhismen. Det brukes om den bevissthetstilstand som Buddha sies å ha vært i da han forkynte Avataṃsaka sūtraen.

Som teknisk begrep ble det derfor sentralt innenfor den buddhistiske skolen Huāyán zōng. Den beskrives som en tilstand hvor bevisstheten inneholder alt som eksisterer i fortid, nåtid og fremtid. Det kinesiske tegnet 印 (yìn) betyr «å reflektere». Begrepet kan derfor forklares som at sinnets dype fred er like omfattende som et stort hav som reflekterer alle ting i universet.

Samādhi av oseanisk refleksjon nevnes i Avataṃsaka sūtraens innledning, uten å spille noen sentral rolle i resten av teksten. Under Tang-dynastiet tolket likevel Fǎzàng dette som det kanoniske beviset på Huāyán zōngs oppfattelse av Avataṃsaka sūtraen som Buddhas høyeste og «endelige» lære.

Som en metafor på en holistisk visjon av den fjerde dharmadhātu «ikke-opphevelsen av fenomen og fenomen» (Shìshì Wúài Fă Jiè, 事事無礙法界), hvor alle fenomener henger sammen i en dynamisk prosess av innbyrdes relasjoner, var havoverflatens refleksjoner et yndet motiv hos Fǎzàng. Et av hans essayer bærer f.eks. tittelen «100 erklæringer om oseanet av tenkning i Avataṃsaka sūtraen» (pinyin: Huáyán jīng yìhăi băimén, 華嚴經義海百門),.

I sitt essay «Refleksjoner av dharmadhātu i Avataṃsaka» (pinyin: Huāyán yóuxīn fǎjiè jì, Wade-Giles: Hua-yen yu-hsin fa-chieh chi, 華嚴遊心法界記), forklarer han det slik:

Referanser

Begreper i buddhismen
Huayan zong