Signe Lund

Signe Lund, også omtalt som Signe Lund-Skabo, (født 15. april 1868 i Kristiania, død 6. april 1950 i Oslo) var en norsk pianist og komponist. Hun er kjent fra rundt seksti opus-nummer og spesielt stykket Legende som hun skrev under et opphold i Tyskland, samt Fredsklokker som hun skrev i New York City 1918.

Liv og arbeid 
Signe Lund var av Lundfamilien i Farsund, datter av Bergens-komponisten Birgit Lund (1843–1913) og søster til maleren Henrik Lund (1879–1935). Hennes talent ble lagt merke til av familievennen Edvard Grieg og Johan Svendsen som anbefalte skolering, hvilket hun fikk under Iver Holter, Erika Nissen, Per Winge og W. Berger, og ved Musikkonservatoriet i Oslo (1896).

Hun var blant initiativtakerne til Norsk Komponistforening i 1917.

Hun var gift med legen Jørgen Skabo, senere med den franske arkitekten George Robard. Signe Lund var bosatt i New York City fra 1902 til 1918 der hun var aktiv i det amerikanske sosialistiske parti Non-partisan League og dessuten aktiv innenfor kvinnebevegelsen. Hun var bekjent av Fridtjof Nansen og ble tildelt Nansenpass i 1919. 

Hun møtte Sergej Rachmaninov og kom godt overens med ham. Hennes to sønner kjempet på amerikansk side i første verdenskrig. Da New Yorks kirkeklokker i november 1918 tok til å kime for å markere fredsavtalen, satte hun seg ned og spilte med. Slik ble klaverstykket Fredsklokker til.

Lund mottok Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt bidrag til styrking av forholdet USA-Norge. Hun var på reise i Wien da hun fikk tilbudt «Lundhuset» i Loshavn til en overkommelig pris, og bodde der i perioder fra 1929 sammen med husholdersken Kirsten Heggen.

Hun var medlem av Nasjonal Samling fra 1935 til 1945 og mottok kunstnerlønn 1942–1945, og skrev komposisjonen Føreren kaller i 1943. Hun skrev også musikk til teksten Heil og sæl, du norske kvinne. Etter krigen ble hun fradømt stemmeretten for en periode og ekskludert fra Norsk Komponistforening som hun selv hadde vært med å starte opp.

Ettermæle 
Hennes selvbiografi Sol gjennem skyer, livserindringer utkom 1944, men opplaget ble makulert 1945.

Etter krigen bodde hun på en gård i Krødsherad i noen år. Hun døde i Oslo i 1950.

Utgivelsen Arietta av Kjell Bækkelund (1994) inneholder hennes Skumring. I 1936 oppførte Filharmonisk Selskaps Orkester (Oslo) med Olav Kielland som dirigent hennes verk Hvem er du med de tusinde navne, for kor, solist og orkester (tekst Bjørnstjerne Bjørnson), og til hennes 60-årsdag i 1928 ga det samme orkestret, dirigert av Hugo Kramm, en konsert i Universitetets Aula med hennes verker. I 2010 ble Lund-dagene etablert i Farsund. Sopranen Birgitte Ekle (Trondheim) og pianisten Atsko Kogure (Wien) ga en konsert med sanger av komponisten; senere spilte de inn en CD med tittelen 14 sanger av Signe Lund. 

Også pianisten Rune Alver har spilt inn 22 klaverstykker av Signe Lund. At det har vært taust om henne, er direkte knyttet til æresoppgjøret etter krigen, for hun var mye spilt i tiårene før. Edvard Grieg hadde sagt: «Dette må være medfødt.» I 60-årsalderen dro hun til Wien for å lære seg tolvtoneteknikken.

En biografi om hennes liv var Signe Lund – menneske og musiker av Birgit Eika (hovedfagsoppgave, Universitetet i Oslo, 1983).

Bibliografi 
 Også vi når det blir krevet …, propagandaskrift, medvirkende (Blix forlag, 1942).
 Sol gjennem skyer, livserindringer (Gyldendal, 1944).
 Sol gjennem skyer, livserindringer, Bind I og II, , 2012.

Referanser

Eksterne lenker
 Signe Lund - Store norske leksikon
 Cathrine Winnes: Signe Lund (1868-1950):  Å bli fjernet fra historien - ballade.no 23. august 2021

Personer fra Bergen kommune
Norske klassiske pianister
Norske komponister
Kongens fortjenstmedalje i gull
Norske forfattere av erindringsbøker
Nordmenn fra andre verdenskrig
Medlemmer av Nasjonal Samling
Nordmenn dømt i landssvikoppgjøret etter krigen