Ewald Mataré

Ewald Wilhelm Hubert Mataré (født 25. februar 1887 i Aachen-Burtscheid, død 28. mars 1965 i Büderich i Kreis Neuss, i dag: Meerbusch) var en tysk maler og billedhogger som arbeidet med stiliserte menneske- og dyreformer.

Liv og virke

Bakgrunn 
Ewald Mataré var yngste av de tre sønner til ekteparet Franz Wilhelm (1851–1922) og Elisabeth Mataré (1853–1939), født Dohlen. Dem katolske familien stammet opprinnelig fra Kataloniea, levde under keiser Karl Vs tid i de sørlige Nederlandene, flyttet sent på 1700-tallet til Bardenberg ved Aachen og bodde der fra 1798. Mataré vokste opp med sin bror Josef (1880–1966) og Franz (1885–1945) i storborgerlige forhold, ettersom faren var direkrør ved Chemische Fabrik Rhenania AG og godt stilt finansielt.

Karriere 
Han fikk sin kunstutdannelse som maler ved Akademie der Künste i Berlin i 1907. Hans lærere var bl. a. Lovis Corinth og historiemaleren Arthur Kampf. Han ble med i Novembergruppen i 1918. Først da han var ferdig utdannet maler, begynte han å interessere seg for skulptur.

Fra 1932 ble han professor ved Kunstakademie Düsseldorf, bare for å bli avsatt året etter. Han ble etterhvert også erklært entartet, og hans skulpturer i offentlig eie ble inndradd og tildels ødelagt tillike med billedkunsten.. Han overlevde på milde gaver og småoppdrag for kirken.

Etter krigen ble han bedt om å bli rektor for Kunstakademie Düsseldorf. Han tok mot, men trakk seg fort, da han følte at det var for mange av de andre som hadde vært der gjennom krigen, uten å stå opp mot det som skjedde. Ingen var heller interessert i å støtte hans reformplaner som ville ha sluppet begavede fjortenåringer inn som elever. Av Matarés mere kjente elever, kan nevnes Erwin Heerich, Georg Meistermann og Joseph Beuys.

I etterkrigstiden fikk han mange offentlige oppdrag, og sto blant annet for fire bronsedører til sydportalen i Kölnerdomen.

Ewald Mataré var deltaker i documenta 1 (1955) og documenta II i 1959 i Kassel.

Hans kunstneriske arv forvaltes av Museum Kurhaus i Kleve.

Nevøen Herbert Franz Mataré f. 1912) er fysiker, og var medoppfinner til «den europeiske transistoren» i 1948

Utmerkelser 
 1914 Sølvmedalje – Akademie der Bildenden Künste von Berlin
 1952 Thorn-Prikker-Preis der Stadt Krefeld
 1955 Gullmedalje – Triennalen i Milano
 1957 Stefan-Lochner-Medaille der Stadt Köln
 1958 Großes Verdienstkreuz av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden

Verk (tyske titler og benevnelser) 
Bekannte Werke von Mataré sind u.a.:
 Türen des Südportals des Kölner Doms
 Türen für die Weltfriedenskirche in Hiroshima
 Altargestaltung in St. Andreas in Düsseldorf
 Gesamtgestaltung des Innenraums der St.-Rochus-Kirche in Düsseldorf (teilweise zerstört, verschollen)
 Phoenix im Landtag Nordrhein-Westfalen
 Taubenbrunnen vor dem Kölner Dom
 Eingangspforte und Fenster der Kunstakademie Düsseldorf
 Portal der St.-Lambertus-Basilika in Düsseldorf
 Fassadengestaltungen sowie Portal und Balkon am Essener Münsterschatzhaus
 Fassadengestaltung am Haus Atlantis in der Böttcherstraße Bremen
 Kriegerdenkmal vor der Stiftskirche in Kleve
 Ausstattung der Kirche im St. Elisabeth-Krankenhaus Hohenlind, Köln: Hahnentor, Schmerzensmann, Kreuzdarstellung, Kreuzweg (8.Station); Krypta: Kreuz, Bronzeleuchter, Ährentüren
 Brunnen vor der Volme-Galerie in Hagen
 seine letzte große Arbeit (1965): Eingangstür und Ausstattung der Kapelle des Katholisch-Sozialen Instituts (KSI) der Erzdiözese Köln in Bad Honnef
 Kirschkernspuckende Jungen am Jägerhaus im Aloisiuskolleg, Bonn
 Engel an der Kirche im Aloisiuskolleg, Bonn
 Der Kallendresser am Haus "Em Hahnen", Kölner Alter Markt (Architekt Hans Schilling 1959)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Ausführliche Biografie
 Kurze Biographie
 Museum Kurhaus mit Ewald-Mataré-Sammlung, Kleve

Tyske malere
Tyske billedhuggere
Documenta
Personer fra Aachen
Entartet
Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden