Periplus Maris Erythraei

Periplus Maris Erythraei (gresk: Περίπλους τῆς Ἐρυθράς Θαλάσσης; «rundreise i Rødehavet») er en gresk nedtegnelse om en rundreise som beskriver navigering og handelsmuligheter fra romerske egyptiske havner som Berenike langs kysten av Rødehavet og andre langs Nordøst-Afrika og India. Teksten har blitt tilskrevet flere forskjellige tidspunkt mellom det 1. og det 3. århundret e.Kr., men det mest aksepterte tidspunktet er midten av det 1. århundret. Forfatteren er ukjent, men det er tydelig at det er en førstehånds beskrivelse av noen som kjenner til området er nesten unikt i å kunne gi nøyaktig innsikt i hva den antikke verden visste om landene rundt Indiahavet.

Selv om Erythraeihavet (gresk: Ερυθρά Θάλασσα) bokstavelig betyr «Rødehavet», inkluderte det for grekerne Indiahavet og Persiagulfen.

Oversikt

Verket består av 66 kapittel, de fleste ikke lenger enn et langt avsnitt. Det korte kapittel 9 sier for eksempel i sin helhet:

I mange tilfeller er beskrivelsen av stedene nøyaktige nok til å identifisere deres plassering i dag. For andre er der betydelig debatt. For eksempel er et «Rhapta» nevnt som markedet lengst ned langs kysten av Afrika som tilhørte «Azania», men der er minst fem steder som passer beskrivelsen fra Tanga sør til Rufijideltaet. Beskrivelsen av den indiske kysten nevner Ganges tydelig, men etter dette er det noe forvirrende, nevner Kina som den «store innlandsbyen Thina» som er kilde for råsilke.

Et annet interessant trekk i Periplus er at noen av ordene beskriver handelsvarer som en ikke ser noe annet sted i antikkens litteratur, derfor kan vi bare gjette om hva de kan bety. Periplus beskriver også hvordan Hippalus først oppdaget den direkte ruten fra Rødehavet til det sørlige India.

Teksten stammer fra et bysantinsk manuskript fra det 10. århundre som er tatt vare på i samlingene til universitetsbiblioteket i Heidelberg (CPG 398: 40v-54v) og en kopi fra det 14. eller 15. århundre i British Museum (B.M. Add 19391 9r-12r). I manuskriptet fra det 10. århundre, er teksten tillagt Arrianos, antagelig ikke av en dypere årsak enn at manuskriptet stod ved siden av Periplus Pontus Euxini som er skrevet av ham. Periplus ble første gang publisert i en modern utgave av Sigismund Gelenius i 1553.

Tidspunkt og forfatterskap
Eb historisk analyse publisert av Schoff i 1912 snevret inn tidspunktet for teksten til år 60. Selv om det å snevre inn tidspunktet fra 1912 til et eneste år rundt 2000 år tidligere kan regnes som utrolig etter dagens standard, stemmer likevel år 60 godt med dagens anslag på en tid rundt midten av det første århundre. Schoff gir i tillegg en historisk analyse på tekstens opprinnelige forfatter og lander på den konkluasjon at forfatteren må ha vært en «greker i Egypt og romersk undersått». Etter Schoffs kalkulasjoner ville dette være på tiden til Tiberius Claudius Balbilus som tilfeldigvis også var egyptisk greker.

Schoff fortsetter med å bemerke at forfatteren ikke kunne ha vært en «svært utdannet mann» siden det «er beviselig fra hans jevnlige forveksling av greske og latinske ord og hans klønete og noen ganger ugrammatikalske sammensetninger». På grunn av «fraværet av beretning om reisen opp Nilen og gjennom ørkenen fra Koptos», foretrekker Schoff å plassere forfatterens hjemsted i «Berenike fremfor Alexandria». Schoff er uklar om hvilket «Berenike» han henviser til, og det finnes flere steder som het Berenike.

En merkelig ting som Schoff merker seg mens han oversetter fra den opprinnelige greske versjonen er at «teksten er så vag og usikker at [forfatteren] ser ut til å sitere noen andre, med mindre mye av denne delen av verket har gått tapt i kopieringen».

Opone (Somalia)

Ras Hafun i det nordlige Somalia er antatt å være stedet for det antikke handelssenteret Opone. Keramikk fra Egypt, Romerriket og Persiabukta har blitt funnet fra stedet av en arkeologisk gruppe fra Universitety of Michigan. Opone er det trettende innlegget i Periplus Maris Erythraei som delvis sier:

I antikken opererte Opone som nødhavn for handelsmenn fra Fønikia, Egypt, Hellas, Persia, Jemen, Nabataia, Azania, Romerriket og andre steder siden det hadde en strategisk plassering langs kystruten fra Azania til Rødehavet. Handelsmenn fra så langt borte fra som Indonesia og Malaysia passerte Opone og handlet krydder, silke og andre varer, før de dro sørover mot Azanaia eller nordover til Jemen eller Egypt på handelsruter som strakte seg over Indiahavets utkanter. Så tidlig som år 50 var Opone velkjent som senter for kanelhandelen, sammen med handel av kryddernellik og annet krydder, elfenben, eksotiske dyr og røkelse.

Malao (Somalia)
Den antikke havnen Malao som lå i dagens Berbera i det nordvestlige Somalia, nevnes også i teksten Periplus:

Aksumriket (Eritrea og Etiopia)

Aksum nevnes i Periplus som et viktig handelssted for elfenben som ble eksportert til hele den antikke verden:

 
Ifølge Periplus var herskeren i Aksum i det 1. århundre Zoskales som ved siden av å herske i Aksum også holdt to havner i Rødehavet: Adulis (nær Massawa) og Avalites (Assab). Han skal også ha vært kjent med gresk litteratur:

Himjar og Saba (Arabia)

Skip fra Himjar reiste regelmessig langs den østafrikanske kysten. Periplus beskriver handelsimperiet til Himjar og Saba, omorganisert under en hersker, Charibael (Karab Il Watar Yuhan'em II), som skal ha hatt et vennlig forhold til romerne:

Kongedømmet Virak
Kongedømmet Virak beskriver lenger øst langs den sørlige kysten av Den arabiske halvøy med havnen Kana (sørarabisk Qana, dagens Bir Ali). Herskeren i dette kongedømmet blir kalt Eleazus, eller Eleazar, antatt å korrespondere med kong Iliazz Yalit I:

Barigaza (India)
handelen med den indiske havnen Barigaza beskrives omfattende i Periplus. Nahapana, hersker av indoskytiske vestlige satraper nevnes under navnet Nambanus som hersker av området rundt Barigaza:

Under de vestlige satrapene var Barigaza ett av hovedsentrene for romersk handel med India. Periplus beskriver de mange varene som ble utvekslet:

Varer ble også ført ned i mengder fra Ujjain, hovedstaden i de Vestlige satraper:

Tidlig Chera og tidlige Pandyan kongedømmer (India)
Kongedømmet Chera mistet havnebyen Muziris, i tillegg til tidlige Pandyan-kongedømmer nevnes i Periplus som betydelige handelssenter for pepper og annet krydder, metallarbeid og halvedle steiner, mellom Damirica og Romerriket.

Den vidt aksepterte teorien hevder at det er Musiri, opp elven Kaveri, nær den antikke hovedstaden til kongedømmet Chera, Karur i Tamil Nadu. Romerske mynter og amforaer er funnet i store mengder sammen med Chera-romerske felles mynter. Salemstål, antimon og bly i Egypt bekrefter også at dette er en enda eldre havn. Distansen mellom Musirir og sjøen er rundt 500 stadier som Periplus beretter.

Den andre kontroversielle teorien hevder at mengdene av mynter og skår av amforaer som er funnet i byen Pattanam, tilsier at dette er en sannsynlig plassering for denne mytiske havnebyen. I dag kalles dette stedet Kodungalloor.

Ifølge Periplus betjente tallrike greske sjømenn en intens handel med Muziris:

Damirica eller Limyrike identifiseres vanligvis med Tamilagam (Tamil: தமிழகம்) («tamilenes land»). Videre fungerte dette området som en terminal for handelen med de indre områdene på Ganges-sletta:

Restene av de indogreske kongedømmene

Perplus beskriver tallrike greske bygninger og befestninger i Barigaza, men tillegger dem feilaktig Aleksander den store som aldri dro så langt sør. Dersom det er sant forteller denne beretningen om restene etter den sørlige ekspansjonen til indogrekerne i Gujarat:

Periplus bevitner videre sirkulasjonen av indogreske mynter i regionen:

Den greske byen Alexandria Bucefalous ved Jhelum-elva nevnes i Periplus, som i det romerske Tabula Peutingeriana:

Se også 
 Hekataios av Miletos

Referanser

Litteratur
 Lionel Casson, The Periplus Maris Erythraei: Text With Introduction, Translation, and Commentary (Princeton University Press, 1989) ISBN 0-691-04060-5
 Chami, F. A. 1999. «The Early Iron Age on Mafia island and its relationship with the mainland.» Azania Vol. XXXIV 1999, s. 1-10.
 Chami, Felix A. 2002. «The Graeco-Romans and Paanchea/Azania: sailing in the Erythraean Sea.» Fra: Red Sea Trade and Travel. The British Museum. Organised by The Society for Arabian Studies. 
 Dihle, A. 1965. Umstrittene Daten – Untersuchungen zum Auftreten der Griechen am Roten Meer, Wissenschaftliche Abhandlungen der Arbeitsgemeinschaft Für Forschung des Landes Nordrhein-Westfalen. Köln und Opladen: Westdeutscher Verlag.
 The Periplus of the Erythraean Sea, transl. G.W.B. Huntingford (Hakluyt Society, 1980) ISBN 0-904180-05-0 (also includes translation of Red Sea material from Agatharchides)
 Hjalmar Frisk, Le Périple de la Mer Erythrée (Göteborg, 1927)
 Miller, J. Innes. 1969. The Spice Trade of The Roman Empire: 29 B.C. to A.D. 641. Oxford University Press. Special edition for Sandpiper Books. 1998. ISBN 0-19-814264-1.
 Fussman, G. 1991. «Le Periple et l'histoire politique del'Inde». Journal Asiatique 279 (1991):31-38.
 Robin, C. 1991. «L'Arabie du sud et la date du Périple de la mer érythrée». Journal Asiatique 279:1-30.
 Dr. Nagaswamy, R. 1995 Roman Karur. Brahadish Publications. 
 Schoff, Wilfred Harvey, oversetter og sekretær for Commercial Museum of Philadelphia, med forord av W. P. Wilson, Sc. Director, The Philadelphia Museums. Periplus of the Erythraean Sea: Travel and Trade in the Indian Ocean by a Merchant of the First Century, Translated from the Greek and Annotated.  (Først publisert 1912, New York, New York: Longmans, Green, and Co.)  Nytrykk 1995, New Delhi: Munshiram Monoharlal Publishers, ISBN 81-215-0699-9 .

Litteraturhistorie