Veibruksavgift på bensin

Veibruksavgiften på bensin (bensinavgiften) er en særavgift til statskassen som ble innført i 1933. Den har, i likhet med veibruksavgiften på autodiesel,  til hensikt å stille brukeren overfor de eksterne kostnadene knyttet til ulykker, kø, støy, veislitasje samt helse- og miljøskadelige utslipp (eksklusive utslipp av CO2) som bruk av bil medfører.

Avgiftsplikten omfatter bensin. Videre omfattes blandinger dersom bensin er hovedbestanddelen, og hvor blandingen kan benyttes som motordrivstoff. Avgiftsplikten oppstår som hovedregel ved uttak fra godkjent lager eller ved innførsel.

Det gis avgiftsfritak for bl.a. bensin som anvendes i fly, til tekniske og medisinske formål, i tilknytning til utnyttelse av naturforekomster i havområdene utenfor norsk territorialgrense samt i båter og snøscootere i veiløse strøk.

Avgiftssatsene i 2019 er 5,25 kroner per liter for svovelfri bensin (under 10 ppm svovel) og 5,29 kroner per liter for lavsvovlet (under 50 ppm svovel) og annen bensin.

Statens inntekter fra veibruksavgiften på bensin utgjorde i 2008 om lag 7,9 milliarder kroner.

Andre avgifter på bensin 
Bensin er i tillegg til veibruksavgift også ilagt CO2-avgift og merverdiavgift. I 2010 er CO2-avgiften på bensin 0,86 kroner per liter mens merverdiavgiften er på 25 % Med en pumpepris på 12,50 kroner per liter vil 2,50 kroner (20 %) være merverdiavgift, 4,54 kroner (36 %) være veibruksavgift og 0,86 kroner (7 %) være CO2-avgift. Samlet utgjør avgiftene på bensin i dette tilfellet 7,90 kroner per liter eller om lag 63 % av pumpeprisen.

Se også
Veiprising
Eksternaliteter

Eksterne lenker 
 Særavgiftsloven
 Særavgiftsforskriften
 Toll- og avgiftsdirektoratet
 Veibruksavgift på drivstoff 

Norske særavgifter
Veitransport i Norge