Python (mytologi)

Python (gresk: Πύθων, flertall: Πύθωνος) var jorddrage ved Delfi, alltid representert i gresk skulptur og vasemaleri som en slange. Den var lokalisert ved orakelet i Delfi som eksisterte som et kultsenter for hans mor Gaia («Jorden»). Pytho var det stedsnavn som erstattet det tidligere Krisa. Grekerne betraktet stedet som jordens sentrum, representert av en stein, omfalos eller navlen som Python voktet.

Python ble den ktoniske fienden til den senere olympiske guden Apollon som drepte ham og gjorde hans tidligere oppholdssted og orakel sitt eget og til det mest berømte blant alle grekere (og andre folkeslag) i antikkens Hellas. Endringene slik som disse i oldtidens myter kan reflektere en gjennomgripende endring i de religiøse konseptene i den greske antikke kulturen. En del endringer skjedde gradvis over tid mens andre skjedde brått, eksempelvis ved en større hendelse som en invasjon.

Varianter og tolkninger 

Det er ulike varianter av Pythons fødsel og død. I de homeriske hymner til Apollon, nå antatt å ha vært komponert i 522 f.Kr. i klassisk tid, er det gitt en mindre detalj angående Apollons kamp mot slangen, i en del seksjoner identifisert som den dødelige Drakaina, eller hennes foreldre.

Den versjonen som Hyginus hevder at Zevs lå med gudinnen Leto, og da hun var gravid med Apollon og Artemis, sendte Hera uhyret Python til å jage Leto gjennom landet slik at hun ikke kunne føde noe sted hvor solen skinte. Således da Apollon vokste opp var han allerede en fiende av Python, og dro til fjellet Parnassos hvor slangen hadde sin bolig. Han jagde den til orakelet til Gaia ved Delfi, og der overskred han den hellige grense og drepte slangen med sine piler ved den kløft hvor prestinnen satt på sin offertripod.

Robert Graves, som jevnlig har lest primitive myter som en gjenfortelling av arkaiske politiske og sosiale opprør, i dette er det et ekko av grekernes erobringen av en førgresk helligdom. «Å blidgjøre den lokale oppfatning ved Delfi,» skrev han i The Greek Myths, «ble jevnlige gravleker instituert til ære for den døde helt Python, og prestinnene ble gjeninnsatt i sin posisjon.»

Denne politikken er uviss, men myten forteller at Zevs beordret Apollon til rense seg selv for vanhelligelsen og instituere de pythiske leker som Apollon selv ble beskytter av, da som en bot for sin vanhandling.

Erwin Rohde skrev at Python var en jordånd som ble erobret av Apollon, og begravd under Omfalos, og at det er et tilfelle hvor en gud setter opp sitt tempel på graven av en annen.

Prestinnen ved orakelet i Delfi ble kjent som Pythia etter stedsnavnet Pytho som grekerne forklarte var navngitt etter den døde slangens råtne (πύθειν) legeme ved styrken til Hyperion (titan) eller Helios (solen).

Károly (Karl) Kerényi har pekt på at eldre fortellingene nevner to drager, noe som kanskje var bevisst sammensmelt; den andre var en drage av hunkjønn (drakaina) som ble kalt for Delfyne i de homeriske hymner til Apollon, og som bodde sammen med en drage av hankjønn kalt for Typhon: «Fortellerne synes å ha forvekslet dragen til Delfi, Python, med Tyfon eller Typhoevs, den store fienden til Zevs." Slangen av hunkjønn (...) ble til sist en apolloniansk slange, og Pythia, prestinnen som ga orkelsvarene ved Delfi, ble navngitt etter ham. Mange bilder viser slangen Python som lever i vennskap med Apollon og vokter Omfalos, den hellige navnelstein og jordens midtpunkt, hvilket sto i Apollons tempel.»

Denne myten har blitt beskrevet som en allegori for spredningen av giftens tåke og skyer som oppsto fra dammer og myrer (Python) av solens stråler (Apollons piler).

Referanser

Litteratur 
 Burkert, Walter (1985): Greek Religion.
 Deane, John Bathurst (1833): The Worship of the Serpent, kapittel V, s. 329.
 Farnell, Lewis Richard (1896): The Cults of the Greek States.
 Fontenrose, Joseph Eddy (1959): Python; a study of Delphic myth and its origins.
 Goodrich, Norma Lorre (1990): Priestesses.
 Guthrie, William Keith Chambers (1955): The Greeks and their Gods.
 Hall, Manly Palmer (1928): The Secret Teachings of All Ages, kapittel 14 Greek Oracles
 Harrison, Jane Ellen (1912): Themis: A Study of the Social Origins of Greek Religion, kapittel IX, s. 329, angående drapet på Python.
 Kerenyi, Karl ([1951] 1980): The Gods of the Greeks, særlig s 135–136.
 Homeric Hymn to Pythian Apollo
 Rohde, Erwin (1925): Psyche.

Eksterne lenker 
 
 «Python», Theoi Project
 «Python» i: Smith, William (1873): Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, London 
 «Apollo's Fight with the monstrous Python», Greek Gods info

Vesener i gresk mytologi
Drager