Gulsålet skogsnegl

Gulsålet skogsnegl (Arion distinctus) er et bløtdyr og tilhører de landlevende lungesneglene i familiegruppen skogsnegler.  Den er en av «nakensneglene» uten synlig skall.

Den er utbredt i sentrale Europa og er  innført til Norge og står på den norske Svartelisten.

Utseende 
Gulsålet skogsnegl er ganske mørk, og mellom 2-3 cm. lang. Slimet er gult.

Gulsålet skogsnegl har to par tentakler. På det øverste paret finnes øyne ute på spissen. Det underste paret brukes til å registrere lukter eller kjemikalier.  De har en kappehule som er en del av åndedrettet til sneglen, og den tjenestegjør som en lunge.  Man kan lett se åpningen til kappehulen som et hull, normalt på høyre siden av kappen. Skogsnegler har åndehullet foran midten av kappa. Den kan ligne på enkelte arter i familien kjølsnegler (Limacidae), men disse  har åndehullet bak midten av kappa og en kjøl på den bakre delen av kroppen.

Den ligner mørk hagesnegl og kan forveksles med denne.

Levevis 
Gulsålet skogsnegl er vanlig i hager.  De lever for det meste av ulike plantedeler, som den spiser.  Den har ikke tenner, men en raspetunge, som den kan raspe i seg maten med.  Men den kan spise døde dyr (åtsler)  eller mindre snegler som de kommer over.

Gulsålet skogsnegl  finnes på fuktige steder med skygge. Den er aktive om natten når luftfuktigheten er høyere. Om dagen hviler den ofte undere steiner eller i tett vegetasjon. Om været blir for tørt og varmt,  lukker den åpningen til kapphulen, mest mulig for å spare på fuktigheten.

Gulsålet skogsnegl er hermafroditter (tvekjønnet). For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre.  Den legger flere hundre egg i grupper på 20-30 egg, på skyggefulle fuktige steder.  Etter noen uker klekker eggene. De nyklekkete sneglene ser ut som miniatyrer av de voksne individene.   Utviklingstiden til et voksent individ kan variere etter arten, men mellom seks og sju måneder er vanlig.

Eksterne lenker 
 

Skogsnegler
Bløtdyr formelt beskrevet i 1868
Dyr formelt beskrevet av Jules François Mabille