Stahlhelm

Stahlhelm (i flertall Stahlhelme, «stålhjelmer») kan på tysk brukes i vid forstand om alle hjelmer av stål. Ofte brukes betegnelsen mer spesielt om tyske militærhjelmer, særlig karakteristiske «tyskerhjelmer» fra første og andre verdenskrig, formet med avlang, rund topp, liten brem som en skygge foran og en «knekt», kappeformet brem på sidene og i nakken.

Historie

Militære stålhjelmer på 1900-tallet 

Stålhjelmer, som var vanlige i middelalderen og i eldre tid, ble gjeninnført under første verdenskrig for å beskytte soldatene i skyttergravskrigen der omfattende artilleriild medførte enorme tap. I løpet av 1915 fikk franske soldater metallinnlegg i kepiene, sylindriske uniformsluer med skygger, og fra 1916 ble adrianhjelmer utlevert. Den var lett og relativt billig å produsere, selv om det likevel var litt tungvint, og den beskyttet ikke nakken. Også den britiske hæren ønsket beskyttelse mot nedfallende granatsplinter under første verdenskrig, og i 1915 designet og patenterte briten John L. Brodie brodiehjelm som beskyttet hodet, men som først og fremst var lett å masseprodusere da den kunne presse ut av en stålplate i én arbeidsprosess. Hjelmene var dessuten lette å stable og nyttige som vaskefat og kokekar.

Både Stahlhelm-, adrian- og brodiehjelmene gav soldatene et lett gjenkjennelig utseende og ble et tydelig nasjonalt kjennetegn i første og andre verdenskrig.

Stålhjelmer beskytter for øvrig utelukkende mot granatsplinter, mens skudd normalt vil gå rett gjennom dem. Stålhjelmer har vært standard i de fleste militære styrker siden første verdenskrig, og begynte først på 1980-tallet å bli avløst av hjelmer i andre materialer, for eksempel kevlar.

Stålhjelmer av tysk modell 

I 1916 byttet også Den keiserlige tyske hær ut tradisjonell pikkelhue (Pickelhauben), pigghjelm av lær, med stålhjelm. Den fikk betegnelsen M16 Stahlhelm og var designet av ingeniør Frederich Schwerden og kirurgen dr. August Bier ut fra de hodeskadene soldatene fikk. Disse gav derfor bedre beskyttelse for hode og nakke enn de franske og britiske hjelmtypene. Stahlhelm kom siden i flere modeller. Fra 1935 ble det laget en lettere og mindre type som ble kalt M35 Stahlhelm. Dette ble den karakteristiske  «tyskerhjelmen» under andre verdenskrig, selv om det også fantes andre typer, først og fremst Fallschirmhelm, en potteformet hjelm uten bremmer for fallskjermjegerne i Luftwaffe. Wehrmachts hjelmer var merket med skjoldformede decaler dekorert med tysk ørn på venstre hjelmside og kokarde i de tyske nasjonalfargene svart, hvitt og rødt på høyre side.

Etter krigen modifiserte Øst- og Vest-Tyskland stålhjelmene slik at de skilte seg visuelt fra de «nazistiske» forløperne.

Eksempler

Hjelmmerker i det nasjonalsosialistiske Tyskland 

Stålhjelmene i det nasjonalsosialistiske Tyskland kunne være merket på ulike måter, men bildene under viser de vanligste hjelmdekalene i Wehrmacht, den tyske hæren, og Schutzstaffel (SS), de nazistiske elitetroppene.

Se også 
 Pickelhaube, tysk pigghjelm i bruk som tysk militærhjelm fram til 1916
 Adrianhjelm, militær stålhjelm av fransk modell innført under første verdenskrig
 Brodiehjelm, militær stålhjelm av britisk modell innført under første verdenskrig

Eksterne lenker 
 
 Tyske stålhjelmer (på fransk)
 Kort historikk for den tyske Stahlhelm 1916-1945 (på engelsk)
 Tysk Stahlhelm M1916 (på engelsk)
 Stahlhelm 1933-1945 (på engelsk)
 Tyske hjelmmerker og annet (på engelsk)

Militærutstyr fra første verdenskrig
Hjelmer