Jonas Lie

Jonas Lauritz Idemil Lie (født 6. november 1833 i Hokksund, død 5. juli 1908 i Sandvika) var en norsk forfatter og jurist. Han er kalt «hjemmets dikter» og hører til gullalderen i norsk litteratur. Sammen med Bjørnstjerne Bjørnson, Alexander Kielland og Henrik Ibsen, er Lie kjent som en av de fire store forfatterne fra tidsepoken realismen.

Liv og virke 
Han var embetsmannsønn og vokste opp i Hokksund og i Tromsø fra han var fem år gammel. Hans far ble sorenskriver i Sunnhordland i 1845, og familien flyttet til Husnes. I 1846 ble Jonas sendt til Fredriksvern for å utdanne seg til sjøoffiser, men måtte slutte fordi han var nærsynt og strøk til opptaksprøven. Han tok juridisk embetseksamen i 1858 og giftet seg med sin kusine Thomasine Lie i 1859. De hadde forlovet seg på Rundeholmen på Husnes i Kvinnherad i 1853. Paret fikk sju barn, hvorav to døde unge. Jonas møtte Bjørnson på Heltbergs studentfabrikk, og de ble nære venner. Han slo seg ned som sakfører på Kongsvinger, men spekulerte i trelast og fikk store økonomiske problemer. 

Han var bladutgiver og skrev dikt. Men det var først da han flyttet til Kristiania at han begynte å skrive for alvor. Lie var en mystiker og trodde på hemmelighetsfulle krefter i menneskesinnet. Jonas og Thomasine bodde mange år i Tyskland og i Paris (1882–1906); de flyttet tilbake til Norge i 1906. Han bodde i Oslo i tre år, og skrev i den perioden 23 noveller som aldri ble utgitt.

22. juli 1906 flyttet Thomasine og Jonas Lie inn i et hus i Stavern. Det fikk navnet Elisenfryd etter et landsted som Lies bestefar hadde i Trøndelag.

Lie utmerket seg først og fremst som romanforfatter og var en nyskaper såvel tematisk som formmessig. Han er sjødikteren fremfor noen i norsk litteratur, men dessuten den som innfører den impresjonistiske stilen, som finnes i virtuos utgave i mesterverket «Familien på Gilje» (1883).

Av sjøfortellingene Lie skrev kan en nevne «Lodsen og hans hustru» (1874) samt «Gaa Paa!» (1882). Han forfattet dessuten sosialt radikale familieromaner, hvor han satte «problemer under debatt», som for eksempel kvinnens stilling («Familien på Gilje» (1883) samt «Kommandørens døtre» (1886).

Ubevisste krefter, drifter, psykologisk dybdeboring samt det mystiske («Onde Magter» 1890 samt «Trold» 1891–1892) opptok ham også. Lie var en mangfoldig forfatter, liberal og moderne, men også sterkt tradisjonsbundet. Han var medstifter av Norsk Kvinnesaksforening i 1884.

Jonas Lie er oversatt til finsk av blant andre Lauri Soininen.

Priser og utmerkelser 
Kongen tildelte 21. januar 1904 Lie storkors av St. Olavs Orden «for udmærket virksomhed som digter».

Forfatteren Jonas Lie er hedret med gatenavn i flere norske kommuner.

Familie 
Han var onkel til forfatteren Bernt Lie, far til forfatteren Erik Lie. Han må ikke forveksles med sønnesønnen med samme navn, Jonas Lie, som var nazistisk politiminister i Norge under andre verdenskrig.

Se også 
 Elisenfryd

Bibliografi 
1866: Digte
1870: Den Fremsynte
1872: Tremasteren Fremtiden
1872: Fortællinger og Skildringer fra Norge
1874: Lodsen og hans Hustru
1875: Faustina Strozzi
1878: Thomas Ross
1879: Adam Schrader
1880: Grabows Kat
1880: Drammen og vakre historier derfra
1880: Rutland
1882: Gaa Paa!
1883: Livsslaven
1883: Familien paa Gilje
1884: En Malstrøm
1885: Otte Fortællinger
1886: Kommandørens døtre
1887: Et Samliv
1888: Majsa-Jons
1889: Digte
1890: Onde Magter
1891: Trold
1892: Hunnørnen
1893: Niobe
1894: Lystige Koner
1895: Naar Sol gaar ned
1896: Dyre Rein
1897: Lindelin
1899: Faste Forland
1900: Wullfie og Compani
 1901: Naar Jerntæppet falder
1903: Ulfvungerne
1905: Østenfor Sol, vestenfor Maane og bagom Babylons Taarn!
1909: Havets Fantasier (utgitt posthumt)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 
  Jonas Lie på Fjordgaten

Norske romanforfattere
St. Olavs Orden
Medlemmer av Norsk Kvinnesaksforening
Personer fra Øvre Eiker kommune
Begravelser på statens bekostning