Redningssentral

En redningssentral er en stasjon for innmelding og utføring av søk og redningsordrer til lands eller sjøs. Slike sentraler består normalt av sambandspersonell som tar imot og tyder nød- eller redningsmeldinger, samt redningsfaglig personell (redningsledelse) som avgjør hvordan meldingene skal håndteres. Sentralen har mulighet for å kalle ut redningsressurser på redningsoppdrag.

Redningssentralene er ansvarlig for sine bestemte geografiske områder: «search and rescue regions of responsibility» (SRR). Disse områdene er bestemt av International Maritime Organization (IMO) og International Civil Aviation Organization (ICAO).

Redningssentraler i Norge
I Norge ble hovedredningssentralene opprettet i 1970, i Bodø (for Nord-Norge) og på Sola (for Sør-Norge, underlagt Justis- og beredskapsdepartementet. Operativt ledes de av politimestrene i henholdsvis Rogaland og Salten politidistrikter. Det er videre 28 lokale redningssentraler, drevet av politiet lokalt (inklusive Sysselmesteren på Svalbard), og 16 flyredningssentraler, drevet av Avinor, i Norge.

Redningssentralene tar imot meldinger og fordeler oppdrag til relevante redningsinnsatsenheter:
 Redning til sjøs: Nødsignalene fanges blant annet opp via kystradiotjenesten av Telenor Kystradio ved Hovedredningssentralen eller via satellittovervåkning av nødpeilesendere, og tolkes av redningsledelsen. Ressurser som er dedikert til redningsoppdrag til sjøs er redningshelikoptre fra en av sju militært eller sivilt drevne redningshelikopterbaser, og Redningsselskapets redningsskøyter. Også Sjøforsvaret kan disponeres til redningsoppdrag.
 Redning til lands: Nødsignalene fanges opp av nødsentralene (tlf. 110, 112 eller 113), og håndteres av operatørene på vakt. Dedikerte ressurser for redningsoppdrag til lands er redningshelikoptre og politiet. Frivillige organisasjoner, Statens luftambulanse og Forsvaret kan også disponeres til redningsoppdrag.

Eksterne lenker

 Hovedredningssentralen – offisiell hjemmeside

Redningstjeneste