Salme 22

Salme 22 er en salme i Salmenes bok i Bibelen. Den regnes i forskningen for å være en individuell klagesalme som har blitt redigert flere ganger og utviklet seg til å bli en kollektiv klagesalme med eskatologiske innslag. Salme 22 er en av de salmene som oftest er sitert ellers i Bibelen, særlig i Deutero-Jesaja (Jesaja 40-66) og i de nytestamentlige beretningene om Jesu lidelse og død.

Bakgrunn og tilblivelse 

Utviklingen av teksten i Salme 22 har på grunnlag av formkritiske analyser vanligvis blitt delt i tre redaksjonelle hovedsjikt. Grunnsjiktet blir vanligvis identifisert som vers 2-3 og 7-23 som utgjør en klassisk individuell klage, av den type vi kjenner omfattende eksempler av fra Den nære orient. Disse tekstene er blitt brukt som tradisjonelle bønnetekster for mennesker i nød. I forbindelse med at salmen ble en del av et nasjonalt gjenreisingsprosjekt etter Israels eksil i Babylon (586 f. Kr. til 538 f. Kr.), ble vers 4-6 og 24-27 lagt til for å sammenføye privatreligionen og den offentlige religionen i Israel. Ved å henvise til historien og fedrene (v4-6), og ved å love kollektiv innsats etter bønnhørelsen (v24-27) gjorde man bruken av Salmen også til en erklæring om anerkjennelse av nasjonen og dens historie. Det siste sjiktet (v28-32) ble så lagt til ved inngangen til Hellenistisk tid da tradisjonene i jødedommen i større grad ble overlevert i lukkede religiøse grupperinger. I dette sjiktet ser man universalistiske og eskatologiske momenter som ikke passer inn verken i grunnsjiktet eller i de nasjonale anliggender man finner i mellomsjiktet. Det kan regnes for overveiende sannsynlig at salmen har vokst i den orden som her skisseres, men tidsangivelsene er usikre. Det regnes som svært usannsynlig at salmen skal være skrevet «av David» som overskriften antyder. Det regnes å være et tillegg for å stimulere senere leseres fantasi, og derved å gjøre teksten til en del av fortellingene om nasjonalhelten David.

Teksten

Filologiske kommentarer til den norske oversettelsen 1978/85 (NO) 

 A. Vers 2B. En mer ord for ord oversettelse ville lyde «Langt borte fra min frelse er min klages ord.» som Norsk oversettelse 1930 (N30), eller mer dramatisk «Langt fra min befrielse lyder ordene av mine smerteskrik». (NO er her en fri videretolkning av teksten).
 B. Vers 3 - Norsk oversettelse (NO) «Gud» oversettes fra hebraisk elohaj () som direkte oversatt betyr «mine guder». Gud omtales gjerne i flertallsform i Det gamle testamente, men da helst som elohim (). Eiendomspronomenet «min» mangler i NO.
 C. V4B - NO oversetter «...troner over Israels lovsanger» verbet yosheb () betyr «å sitte» eller «å bo». «Å sitte» kan tolkes i retning av å sitte på trone eller å trone, men det står ingenting om en trone i teksten. Man kan forøvrig finne forestillingen om at Jahve sitter på en trone i Jesaja 6:1 og 1 Kong 22:19, men ikke i denne teksten.
 D. V6B - NO oversetter «...de ble ikke skuffet». Det hebraiske ordet bosh () betyr «å bli til skamme», så teksten burde oversettes i retning av N30s: «de blev ikke til skamme».
 E. V7B - NO oversetter «...foraktet av folk». Det hebraiske ordet am () blir vanligvis benyttet om Israels stammer eller Israel som Guds folk, i motsetning til de andre folk som omtales som gojim () - «folkeslag». Det vil derfor være mer i tråd med grunnteksten å oversette dette med: «og en skam for slekten».
 F. V9A - NO starter «Han har overgitt sin sak...» Det første verbet: gol () står i imperativ og betyr «å rulle», metaforisk for «å løpe». En ord for ord oversettelse vil kunne lyde: «Løp til Herren, han vil redde ham...» Det er en overgang mellom 2 person imperativ og 3. person i dette verset, som ikke ivaretas verken av NO eller av Septuaginta (LXX). NO har også fjernet imperativen.
 G. V10B - NO «...la meg trygt ved...» mabtichi () bør trolig oversettes «...gav meg trygghet ved...»
 H. V11B - NO «...fra mors liv har du vært min Gud.» Både den masoretiske tekst (MT = Hebraisk standardtekst) og LXX gjør bruk av dobbel vokativ henvendelse: «...min Gud, du!» (MT:; LXX: θεος μου ει συ). Den norske oversettelsen er ikke en henvendelse, men en erklæring.
 I. V13A - NO «Sterke okser...» Både i MT og i LXX står det «Mange okser...» (MT:; LXX μοσχοι πολλοι). Det er vanskelig å se noen grunn til denne feiloversettelsen, den finnes heller ikke i rådende engelske oversettelser som NIV eller RSV.
 J. V16A - NO «Min strupe...» - både i MT og i LXX står det «Min kraft...» (; η ισχυς μου).
 K. V17C - NO «...gjennomborer...» (også LXX og Det nye testamente) kaari () Oversettes etter jødisk tradisjon med «...som en løve...». Sannsynligvis vil en riktigere oversettelse være bygget på en arabisk rot kor og bety «de har bundet». Debatten rundt dette har vært særdeles heftig fordi verset blant kirkefedrene ble regnet som en av de viktigste profetiene for Jesu korsfestelse (Matt 27:31 et. al.).
 L. V18B – NO «...med skadefryd». Dette står ikke i den hebraiske teksten, og må derfor ses på som en utbrodering.
 M. V20B - NO «...beste...». Det står egentlig «...mitt eneste...» (MT:; LXX μονογενη).
 N. V22B - NO «...bønnhører...». Den hebraiske roten anah () bør trolig oversettes «å ydmyke» heller enn «å svare» som LXX og de engelsk Revised Standard Version (RSV) og New International Version (NIV).
 O. V26D - NO «...blant...». Det hebraiske ordet neged () betyr «overfor». Teksten synes å henspille på et alvorlig løfte som er gitt til forsamlingen - og ikke til Gud som i NO.
 P. V28C - NO «...folk og ætter...». På hebraisk står det «jordens ender» () i tillegg til «stammer» ().
 Q. V30A - NO (og RSV) mangler oversettelse av MT akelo () «de spiser». Både LXX, King James Version (KJV), NIV relaterer et måltid til tilbedelsen.
 R. V32 - NO mangler at slekten i MT skal forkynne «hans rettferdighet» tsidqato (). Det står også i MT at det er hans «gjerning» asah () som skal forkynnes, ikke hans «frelse» som i NO.

Noter 

Salmenes bok