Märta av Danmark

Märta Eriksdatter av Danmark, egentlig Margrethe Eriksdatter (født 1277, død 2. mars 1341), var en svensk dronning i middelalderen, gift med kong Birger Magnusson av Sverige (1280 – 1321). Hun var en politisk innflytelsesrik dronning og hadde andel i de politiske hendelsene som har blitt stående som Håtunaleken og Nyköpings gjestebud. Hennes danske navn var Margrethe, men hun benevnes i svensk historie som Märta.

Liv og virke

Bakgrunn
Märta eller Margrethe var datter av kong Erik Klipping av Danmark og Agnes av Brandenburg. Hennes far ble myrdet i 1286 og hennes mor Agnes, som ble gjort til regent, giftet seg på nytt i 1293.

Dronning
Märta ble gift med kong Birger Magnusson av Sverige i 1298. To år tidligere hadde hennes bror Erik Menved blitt gift med hennes ektemanns søster, prinsesse Ingeborg av Sverige. Ekteskapet med Birger var blitt avgjort da hun var et barn, og hun faktisk tilbrakte mye av sin barndom i Sverige fra minst år 1295 og vokste i stor grad opp ved det svenske hoffet, oppdratt av sin framtidige svigermor, enkedronning Helvig av Holstein.

Märta og Birger vokste opp sammen og deres ekteskap kom til å bli lykkelig, noe som kanskje var grunnen til at hun fikk såpass stor innflytelse på ham. I 1298 ble det besluttet at det var på tide med å feire deres formelle bryllup. Det ble beskrevet som et storslått gilde med prosessjoner av riddere, turneringer, teaterforestillinger spilt av adelen og tittelen av hertug ble gitt av hennes ektemann til Birgers brødre, Erik Magnusson og Valdemar Magnusson. Hun ba selv om at fengslede fanger ble sluppet fri, noe som ble innvilget, og hun fikk byen Falköping og store eiendommer i gaver. Hun ble kronet som Sveriges dronning i 1302.

I 1299 fødte hun en sønn som ble erklært arving til tronen i 1304. I 1306 tok hertugbrødrene Erik og Valdemar den politisk makten fra kong Birger og Märta i den beryktede Håtunaleken. Mens kongen ble sperret inn fikk Märta sendt sin sønn til sin bror, kongen av Danmark.

I svensk historie betraktes dronning Märta som en av de mer betydningsfulle av Sveriges middelalderdronninger, ettersom hun med rette eller urette skal ha vært politisk aktiv, hatt innflytelse over sin ektemakes politikk og selv deltatt i mange politiske hendelser. Hun fikk også et til dels blodtørstig rykte, fremmet av forfatteren av Erikskrøniken. På grunnlag av Birger satt fengslet i to år av sine brødre hertugene og tvunget til å avgi kongsmakten har hun blitt mistenkt for å ha vært den som planla den kontroversielle tilstelningen som har blitt stående i historien som Nyköpings gjestebud. I løpet av denne julefeiringen i 1317 i Nyköpingshus, den samme festningen hvor Birger var blitt holdt fanget tidligere, lot hun hertugene blitt fengsle og stengt dem inn i fangehullet, slik Erikskrøniken har skildret. Her sultet hertug Erik og Valdemar i hjel ut på nyåret.

Da kong Birger ble avsatt og Nyköpingshus ble erobret i 1318 flyktet hun til Danmark. Hennes ektemann kom etter og hun ble enke i 1321 etter å ha vært vitne til at hennes sønn ble myrdet i året i forvegen og hennes brors død i 1319. Hun arrangerte for sine døtres ekteskap og i årene 1326 til 1329 var hun i Tyskland før hun kom tilbake til Danmark. Hun tilbrakte sine siste år som en nonne i Sankt Peters kloster i Næstved på Sjælland. Etter at hun døde i 1341 ble hun gravlagt i St. Bendts kirke i Ringsted, også på Sjælland.

Barn
 Magnus Birgersson (henrettet i Stockholm 1320)
 Erik Birgersson
 Agnes Birgersdatter
 Katarina Birgersdatter

Referanser

Litteratur
 Lindqvist, Herman: Historien Om Sverige Fran Istid Till Framtid. 1992
 Harrison, Dick: Jarlens sekel : en berättelse om 1200-talets Sverige. 2003
 Ohlmarks Åke: Alla Sveriges drottningar. 1973
 Runeberg: [http://runeberg.org/sqvinnor/0306.html Anteckningar om svenska qvinnor], side 274. (1864–1866)

Svenske dronninger