Halldis Neegaard Østbye

Halldis Neegaard Østbye, også skrevet Halldis Neegård Østbye, (født Neegaard 23. mai 1896 i Stor-Elvdal, død 19. oktober 1983 i Asker) var en norsk skiløper, antisemitt og nasjonalsosialist. Østbye var før og delvis under den annen verdenskrig fremtredende i Nasjonal Samling (NS). Hun var også første formann i Damenes skiklubb som hun var med å stifte i 1931 sammen med Bitten Eriksen.

Bakgrunn 

Halldis Neegaard ble født på storgården Neegård i Stor-Elvdal i en søskenflokk på ti. Moren tok i 1910 med seg de yngste barna og flyttet til Oslo. Faren dro litt senere til Canada. Halldis ble plassert hos slektninger i Ålesund, men forlot disse etter en stund og reiste da til moren og bestemoren i Oslo. I Oslo var hun aktiv i Bondeungdomslaget.

Etter å ha fullført handelsgymnasium, gikk Østbye inn i arbeidslivet som kontorist. Fra 1924 og til 1927 arbeidet hun som sekretær i finansbladet Økonomisk Revy.

Hun var aktiv i skiidretten og ble en pådriver for at kvinner fikk konkurrere. Etter et opphold i Sveits ble hun interessert i alpinsport og søkte å fremme denne for kvinner i Norge. I 1931 var hun blant initiativtagerne til Damenes skiklubb og ble valgt til foreningens første leder. Hun gikk inn for at kvinner skulle bruke bukser fordi det ga bedre prestasjoner. Hun representerte Norge i konkurranser internasjonalt.

I 1927 giftet hun seg med skiprodusenten Peter Østbye. Om vinteren bodde de i huset på Lillevann, mens somrene ble tilbrakt i Petershall ved Oslofjorden. Dit dro nevøene Odd og Gunnar i sommerferien, og etter morens død flyttet de til ekteparet Østbye som ikke hadde egne barn.

Politikk

Før krigen 

Østbye meldte seg inn i Nasjonal Samling (NS) i 1933. Etter kort tid tilhørte hun partiets indre krets og ble partileder Vidkun Quislings fortrolige. Østbye betraktet Quisling som Norges redningsmann i kampen mot kommunister og jøder. Østbye og ektemannen ble omgangsvenner av Quisling og hans kone Maria. Hun disponerte bil som Quisling benyttet under valgkampen i 1933. Samtidig var hun Quislings sekretær.

I 1934 ble Østbye propagandaleder i NS Kvinneorganisasjon. I 1935 ble hun utnevnt til leder for NS' presse- og propagandakontor i Oslo. Østbye skrev i 1938 Jødeproblemet og dets løsning, under pseudonymet Irene Sverd, der hun hevdet at løsningen på «jødeproblemet» for Norges del var å nekte jøder adgang til riket, forbud mot blandingsekteskap og «utskillelse av alle skadelige jødiske elementer». Boken kom i ny utgave i 1942 og i 1943. Østbye bidro til å gjøre Nasjonal Samling antisemittisk.

Hun var NS-ledelsens feminist, lojal mot Quisling fra 1933, men forbitret over å være avstengt fra sentrale posisjoner fordi hun var kvinne; kvinnehirdens anfører og redaktør for partiavisen Fritt Folk, men som kvinne ekskludert fra viktige verv ved krigsutbruddet.

Under krigen 

Neegård Østbye var sentral i Nasjonal Samling frem til 1940, men beholdt ikke samme posisjon under okkupasjonen. I løpet av årene 1940–1942 ble Østbye fratatt alle verv. Hun mistet stillingen som redaktør i Fritt Folk og vervet som leder av Kvinnehirden. Gulbrand Lunde overtok i mai 1940 propagandaavdelingen. Vinteren 1944 kom Østbye tilbake i en formell posisjon som leder for nyopprettede Antikommunistisk Institutt (AKI), som ble lagt under Kulturdepartementet. Østbye ledet studiesirkler og holdt taler, og skrev propagandaskriftene. Da Adolf Hitlers død ble kjent skrev hun i Aftenposten (3. mai 1945) at Hitler som Jesus døde som martyr.

Det er uklart hvorfor hun mistet posisjon i begynnelsen av okkupasjonen. En forklaring er at hun var kvinne, en annen forklaring er at hun var for radikal for NS blant annet med sin intense antisemittisme.

Østbye var aktiv som skribent. Hun skrev Boken om Quisling, Englands stemme, Quislingsaken og sitatsamlingen Quisling har sagt i fire bind. Dessuten påbegynte hun Nasjonal Samlings historie, som kom ut med ett bind før krigen sluttet. I 1941 ga hun ut propagandaskriftet Jødenes krig. I mars 1942 arrangerte hun også den antikommunistiske utstillingen Bolsjevismen i praksis.

Antisemitten 
Ett av hennes råd til Quisling var at man fikk gå forsiktig frem for å løse «jødespørsmålet». Slike «tiltak» måtte gjennomføres «mest mulig i stillhet, og etappevis», mente hun, liksom man «ikke skal mishandle en slått fiende, men at han om nødvendig skal skytes raskt og nådeløst». Om det som foregikk på østfronten: «Den måten jødene blir behandlet på i Russland er delvis av den art, at jeg synes den nordiske rase nedverdiger seg selv ved det.» Østbye var opptatt av at «en viss menneskelighet bør der vises når dette kan skje uten skade for vårt folk». Et tiltak mente Østbye likevel hastet, arierloven (som ikke ble noe av), slik at «all videre raseblanding kan bli stanset» i likhet med «den jødiske innflytelse ved å sjalte jødene ut av offentlige stillinger».

Det er uklart hva som var opphavet til jødehatet hos Østbye. En mulig forklaring er vonde opplevelser i barndommen og dyrkingen av «det rene», hun ville rense verden

Etter krigen 
Halldis Neegård Østbye og hennes mann Peter Østbye ble etter den tyske kapitulasjonen etterlyst og de forsøke (sammen med fostersønnen som var frontkjemper) å skjule seg på hytta i Rendalen. Da Peter Østbye ble syk reiste han ned i bygda for å få hjelp, der ble han gjenkjent, lokket i en felle og avhørt. De ble tatt av hjemmestyrker i Rendalen 15. mai 1945. De oppholdt seg i en hytte i nærheten av Neegård der hun kom fra og mannskapet skjøt med automatvåpen mot hytteveggen for å få dem til å komme ut og overgi seg. Fostersønnen ble ansett som farlig og hjemmestyrkene løsnet derfor skudd. I desember 1948 kom saken hennes opp for Oslo byrett. Særlig oppmerksomhet ble rettet mot brevet hun 7. oktober 1942 skrev til Quisling om tiltak mot jødene i Norge (de norske jødene ble deportert til Auschwitz noen uker senere på høsten). I brevet gikk hun inn for at jødeproblemet måtte løses uten sentimentalitet og på samme måte som dyr måtte de ifølge Østbye drepes raskt og smertefritt. I rettssaken hevdet hun at brevet ble misforstått og at det gjaldt jødiske partisaner, mens jøder generelt skulle deporteres til egen stat - domstolen avviste dette som bortforklaringer. Hun ble 22. desember 1948 dømt til syv års tvangsarbeid. Dommen kom på bakgrunn av verv i partiet, utfall mot jødene og tilfeller av angiveri.

Før hun ble innkalt til soning, hadde hun skiftet navn og reist utenlands med falskt pass. Planen var å dra til Canada, men hun havnet i Spania via Tanger og Irland, der planene ble endret, og familien dro i stedet hjem til Norge. Ønsket var å starte et nytt liv i Spania sammen med mannen og fostersønnen. Fostersønnen ble alvorlig syk, så de reiste tilbake til Norge. Hun ble tiltalt for å ha rømt med falskt pass og fikk fem måneders betinget fengsel. Østbye begynte soning av landssvikdommen. Hun slapp ut av fengselet i 1953 etter benådning. Hun holdt fast ved sitt verdenssyn frem til sin død på psykiatrisk sykehus i 1983. Østbyes skifabrikk gikk konkurs og han hadde en erstatningskrav på seg slik at familien var økonomisk ruinert.

Kilden Teater i Kristiansand satte i 2017 opp en forestilling om Østbyes liv.

Bibliografi 

 Jødeproblemet - og dets løsning, Eget forlag, 1938
 Boken om Vidkun Quisling, H. N. Østbye, red. Blix forlag, 1940
 Quisling har sagt -. 1 : Citater fra taler og avisartikler, H. N. Østbye, red. Stenersens forlag, 1940
 Englands stemme, Blix, 1941
 Jødenes krig, Kamban forlag, 1941
 Quislingsaken : dokumentasjon og referater fra sakens behandling i Stortinget 1932, H. N. Østbye, red. Blix, 1941
 Det nye Norge : tilegnet Vidkun Quisling. D. 1, H. N. Østbye, red. Blix, 1941
 Quisling har sagt -. 2 : Ti års kamp mot katastrofepolitikken, H. N. Østbye, red. Stenersen, 1941
 Quisling har sagt -. 3 : For Norges frihet og selvstendighet : artikler og taler 9. april 1940 - 23. juni 1941, H. N. Østbye, red. Stenersen, 1941
 Også vi når det blir krevet ... : Innlegg fra norske kvinner om den nasjonale, moralske og politiske gjenfødelse i Norges skjebnetime, propagandaskrift, medvirkende. Blix, 1942
 Quisling har sagt -. 4 : Mot nytt land : artikler og taler av Vidkun Quisling 1941-1943, H. N. Østbye, red. Blix, 1944
 Hvorfor krigen måtte komme, propagandaskrift, 1944 (Særtrykk av artikkel i "Det nye Norge": De overstatlige krefters angrep på Europa)

Litteratur 
 Haldis Neegaard Østbye i Norsk Krigsleksikon (Ebok fra bokhylla.no)
 «Langs historiens blindveier. Et portrett av Halldis Neegaard Østby», av Ivo de Figueiredo, opprinnelig publisert i Historie, nr. 1, 2001

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Halldis Neegaard Østbye, fra Store norske leksikon
 "Nazisten Halldis" Av Jarle Samuelsberg, publisert i Dagbladets Magasinet 23. november 2012.
 "Halldis Neegaard Østbye", NRK.no 3. juli 2021

Personer fra Stor-Elvdal kommune
NS-politikere
Norske idrettsledere
Norske organisasjonsledere
Norske alpinister
Medlemmer av Nasjonal Samling
Antisemittisme
Holocaust i Norge
Formidlere av propaganda
Nordmenn dømt i landssvikoppgjøret etter krigen
Nordmenn fra andre verdenskrig