Ringvinger

Amathusiini
 uglesommerfugler, Brassolini
 Dirini
 Elymniini
 glassvingesommerfugler, Haeterini
 Melanitini
 morfosommerfugler, Morphini
 Satyrini
 Zetherini

Ringvinger (Satyrinae) er en gruppe av sommerfugler som nå gjerne blir regnet til den store familien flikvinger (Nymphalidae). Tidligere ble de regnet som en egen familie, Satyridae. Gruppene Amathusiini, uglesommerfugler (Brassolini) og morfosommerfugler (Morphini) hører sannsynsligvis også til her, de ble tidligere regnet som egne underfamilier eller familier. Ringvingene er gjern brune eller brungule på farge, selv om noen tropiske arter kan være svært fargerike. De har ofte øyeflekker på vingene, særlig ved spissen av forvingen. De fleste av artene har larver som lever på enfrøbladete planter, spesielt på gress.

Utseende 

Middelsstore til meget store (vingespenn 25 – 200 mm) sommerfugler, vingene er vanligvis svært store og brede sammenlignet med kroppen. Som hos andre flikvinger er frambeina redusert. Typisk har vingene brun eller brungul grunnfarge, men det finnes mange unntak, for eksempel de svart-og-hvit-rutete sjakkbrettsommerfuglene (Melanargina), de strålende blå morfosommerfuglene (Morphini) og slekten glassommerfugler (Cithaerias) som har glassklare vinger nesten uten skjell. Hodet er middels stort, sugesnabelen vanligvis velutviklet, labialpalpene ikke spesielt lange, antennene er forholdsvis lange og slanke og bare svakt klubbeformede. Vingeformen varierer en god del, men det er som oftest meget brede. Forvingene er vanligvis avrundede i spissen. Mange arter har øyeflekker (store, mørke flekker med lys kjerne) ett eller flere steder på vingene, hyppigst nær spissen av forvingen og langs kanten på undersiden av bakvingen. Bakkroppen er vanligvis forholdsvis liten. Larvene er sylindriske, oftest kamuflasjefargede, men de kan også ha sterke farger. De kan ha hårkledning og forskjellige slags utvekster på kroppen.

Levevis 
Ringvingenes larver lever på en rekke forskjellige planter, men de aller fleste på enfrøbladete planter (gress, starr, palmer, ananas, banan etc.). Flest arter, inkludert alle som finnes i Norge, lever på gressfamilien (Poaceae). Ringvingene er vanligvis ikke sterke eller utholdende flygere, og de fleste artene er ganske stedbundne. Mange unngår direkte solskinn og holder seg inne i skyggen, eller de flyr bare morgen og kveld. De er ikke hyppige blomsterbesøkere, men mange drikker gjerne fra gjærende frukt eller lignende.

Systematisk inndeling / norske arter 

 Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
 Gruppen Glossata
 Gruppen Coelolepida
 Gruppen Myoglossata
 Gruppen Neolepidoptera
 Gruppen Heteroneura
 Gruppen Eulepidoptera
 Gruppen Ditrysia
 Gruppen Apoditrysia
 Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
 Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
 Overfamilien egentlige dagsommerfugler, Papilionoidea
 Familien flikvinger, Nymphalidae
 Underfamilien ringvinger, Satyrinae
 Elymniini
 Zetherini
 Amathusiini – Sørøst-Asia
 uglesommerfugler, Brassolini – Sør- og Mellom-Amerika
 morfosommerfugler, Morphini – Sør- og Mellom-Amerika
 Melanitini
 Dirini
 Haeterini
 Satyrini – alle europeiske arter hører til her. 
 Coenonymphina – små, ofte gulaktige arter
 Myrringvinge, Coenonympha tullia (Müller, 1764) – på myr, indre strøk i Sør-Norge
 Perleringvinge, Coenonympha arcania (Linnaeus, 1761) – bare kjent fra Østfold og Akershus i Norge
 Heroringvinge, Coenonympha hero (Linnaeus, 1761) – sjelden og fredet, Østlandet
 Engringvinge, Coenonympha pamphilus (Linnaeus, 1758) – meget vanlig nord til Sør-Trøndelag
 Erebiina – brune med markerte øyeflekker. Tallrike arter i Europas fjellområder.
 Fløyelsringvinge (skogdjevel),Erebia ligea (Linnaeus, 1758) – i skog over hele landet
 Emblas ringvinge, Erebia embla (Thunberg, 1791)
 Disas ringvinge, Erebia disa (Thunberg, 1791) – fra Nord-Trøndelag og nordover
 Polarringvinge, Erebia polaris Staudinger, 1871 – bare i Finnmark i Norge
 Fjellringvinge, Erebia pandrose (Borkhausen, 1788) – i høyfjellet over hele Norge. Den dagsommerfuglen som går høyest opp.
 Maniolina – middelsstore, brune, hunnene ofte med gule felter på forvingene
 Gullringvinge, Aphantopus hyperantus (Linnaeus, 1758) – vanlig på Østlandet, spredte funn til Nord-Trøndelag
 Rappringvinge, Maniola jurtina (Linnaeus, 1758) – langs kysten til Hordaland, ser ut til å spre seg nordover
 Maniola tithonus – ikke i Norge, finnes i Sør-Sverige
 Sjakkbrettsommerfugler, Melanargiina – ikke i Norge, én art i Norden:
 Melanargia galathea (Linnaeus, 1758) – finnes i Danmark og Finland
 Parargina – med forholdsvis smale vinger, bedre flygere enn de fleste andre ringvinger
 Skogringvinge, Pararge aegeria (Linnaeus, 1758) – i skog, spredt til Sør-Trøndelag
 Klipperingvinge, Lasiommata maera (Linnaeus, 1758) – til Nordland
 Sørringvinge, Lasiommata megera (Linnaeus, 1767) – Østlandet og Sørlandet, sjelden og truet
 Bergringvinge, Lasiommata petropolitana (Fabricius, 1787) – over hele landet, men få funn i Nord-Norge
 Lopinga achine – ikke i Norge, finnes på Gotland og i Sør-Sverige
 Satyrina – med forholdsvis smale vinger
 Svabergringvinge, Hipparchia alcyone (Denis & Schiffermüller, 1775) – en isolert forekomst i indre Telemark og Agder
 Kystringvinge, Hipparchia semele (Linnaeus, 1758) – langs kysten til Sogn og Fjordane
 Nornens ringvinge, Oeneis norna (Thunberg, 1791) – indre Østlandet og fra Trøndelag nordover
 Tundraringvinge, Oeneis bore (Schneider, 1792) – bare i Finnmark i Norge
 Juttas ringvinge, Oeneis jutta (Hübner, 1806) – Østlandet og Trøndelag

Litteratur 
 Carter, D. (1994) Sommerfugler fra hele verden. Teknologisk Forlag. ISBN 82-512-0438-0
 Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
 Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 Norges sommerfugler
 Satyrinae på Tree of life
 Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 28.12. 2011.

 
Sommerfugler formelt beskrevet i 1833
Dyr formelt beskrevet av Jean Baptiste Boisduval