Cantref

Cantref, flertall Cantrefi, var en betegnelse for landinndeling i middelalderens Wales, spesielt viktig for de walisiske lovene kodifisert under Hywel Dda.

Cantrefi var den viktigste og første administrative inndelingen innenfor middelalderens walisiske kongedømmer. Etter hvert ble disse igjen inndelt i den mindre enheten cymydau. Navnet «cantref» kommer av walisisk Cant som betyr hundre (jf. engelsk hundred, norsk herred) og tref som i moderne walisisk betyr by (tilsvarende engelsk town), men som opprinnelig var en benevnelse for mindre eller de minste bosettinger. Størrelsen på cantrefi varierte. Det vanlige var at de bestod av to eller tre cymydau, men den største cantrefen, Cantref Maur («Store Cantref») i dagens Carmarthenshire, var inndelt i sju cymydau.

Historie 
Historien til cantrefi er vist ved at de ofte markerer grensen mellom dialekter. Noen var opprinnelig små riker i seg selv; andre kan ha vært kunstige enheter opprettet senere.

Cantrefi var av særskilt betydning i administrasjonen av walisisk lov, Cyfraith Hywel. Hver cantref hadde sin egen domstol, som var en forsamling av uchelwyr, de viktigste landeierne i cantref. Dette ville bli ledet av kongen hvis han tilfeldigvis var til stede, eller hvis han ikke var til stede, av hans representant. Bortsett fra dommerne ville det være en kontorist, en vaktmester og noen ganger to profesjonelle sakkyndige. Cantref-domstolen behandlet forbrytelser, fastsettelse av grenser og arv. Retten overtok senere mange av funksjonene til cantrefs domstol, og i enkelte områder er navnene på commoter (engelsk betegnelse avledet fra walisiske cwmwd, en sekulær deling av land) mye bedre kjent enn navnet på cantref som de utgjorde deler av. Commoter overtok senere de juridiske funksjonene til cantrefi.

Referanser 

Wales' historie