Carlos Gardel

Charles Romuald Gardès (1890–1935) var en tango-sanger og -komponist.

Gardel ble regnet som den viktigste tango-personligheten i første halvdel av 1900-tallet. For mange personifiserte han tangoens sjel innen den tangostilen som ble skapt i Buenos Aires' Barrios på slutten av 1800-tallet.

Biografi 
Charles Gardès, som var hans navn på den tiden, kom med sin mor til Argentina i 1893 som fireåring. Han vokste opp i Abasto, bydelen Balvanera, Buenos Aires og fikk tidlig tilnavnet «El Morocho del Abasto» (Den mørke fra Abasto). Etterhvert som han ble berømt fikk han mange andre tilnavn, som  «Carlitos», «El Zorzal Criollo», «El Mago» (magikeren), «El Rey del Tango» (tangokongen), «El Mudo» (den stumme).

I 1906 forlot han skolen og konsentrerte seg om sangen. I begynnelsen opptrådte han på kafeer og restauranter i nabolaget. I 1912 sluttet han å bruke sitt franske navn og kalte seg bare Carlos Gardel. Samtidig fornektet han sin franske opprinnelse og fortalte at han kom fra Uruguay.

Sangeren José Razzano og Gardel utkjempet i 1912 en «tangoduell» som fant sted i Calle Guardia Vieja i Abasto. Man klarte ikke kåre en vinner, og duoen Gardel-Razzano opptådte sammen de neste femten årene.

Fra 1917 spesialiserte han seg utelukkende på tangosang. Razzano var ikke innforstått med en slik ensidighet, og duoen spittet opp. Gardel ble fort en av de første, og den fram til nå mest berømte, argentinske tangosangerne i verden.

Sammen med sin livslange ledsager, dikteren og journalisten Alfredo Le Pera, komponerte Gardel tallrike klassiske tangoer, som Mi Buenos Aires querido, Soledad, Golondrinas, Volver og El día que me quieras. Han skrev ikke bare tangoer, men også folkloristisk musikk som milongas, zambas, rancheras, tonadas, tristes, estilos osv. Han skrev også noen foxtroter med engelsk tekst såvel som noen sanger i tradisjonell fransk stil.

På slutten av 1920-årene vendte Gardel tilbake til Europa og ble en enda større stjerne i Spania enn i Latin-Amerika. Carlos Gardel var den første argentinske verdensstjerne, kanskje den eneste så langt. Bare Astor Piazzolla har hatt en lignende betydning for tangoen.

Gardel, Alfredo Le Pera og flere av hans ledsagere døde under en turnéreise da to fly støtte sammen på rullebanen i byen Medellín i Colombia. Gardel var da på høyden av sin karriere, millioner av fans gråt og flere begikk selvmord. Gardel er gravlagt på Cementerio de la Chacarita i Buenos Aires.

1. september 2003 ble Gardels originalopptak satt på UNESCOs verdensarvliste.

Et utvalg berømte tangoer som Gardel sang 
 "Mi noche triste" (1917, 1930)
 "Mano a mano" (1923, 1927)
 "Si Supieras" (La cumparsita)(1924, 1927)
 "Noche de reyes" (1927)
 "Tomo y obligo" (1931)
 "Melodía de arrabal" (1933)
 "Mi Buenos Aires querido" (1934)
 "Amores de estudiante" (1934)
 "Golondrinas" (1934)
 "Volver" (1935)
 "Por una cabeza" (1935)
 "Volvió una noche" (1935)
 "El día que me quieras" (1935).
 "Lejana tierra mía" (1935)
 "Sus ojos se cerraron" (1935)
 "Guitarra mía" (1935)

Filmografi 
Gardel spilte i ti filmer (blant annet en stumfilm!). Handlingen var stort sett skrevet rundt hans sangnumre.

Argentina
 Flor de durazno (1917)
Dir: Francisco Filippis de Novoa.
 Encuadre de canciones-Diez cortometrajes (1930): Latin-Amerikas første lydfilm
Dir: Eduardo Morera
Frankrike
 Luces de Buenos Aires (1931)
Paramount.
Dir: Romero- Bayón Herrera.
 Espérame (1932)
Dir: Louis Gasnier.
 La casa es seria (1931)
 Melodía de arrabal (1932)

USA
 Cuesta abajo (1934)
 El tango en Broadway (1934)
 The big broadcast of 1936
 El día que me quieras (1935)
 Tango bar (1935).

Referanser

Litteratur 
 Monique Ruffié de Sant-Bancat, Juan Carlos Esteban, Georges Galopa: Carlos Gardel – Sus antecedentes franceses. Corregidor, BsAs 2006, ISBN 950-05-1634-9.
 Flores, Rafael: Carlos Cardel. Unendlicher Tango. Stuttgart 2005 (Abrazos books). ISBN 3-9809366-5-1
 Julián y Osvaldo Barsky (2004), Gardel la biografía, Taurus, Buenos Aires, Argentina.

Eksterne lenker 
 
 
 
 
  GARDEL, la biografía
   Carlos Gardel – The King of Tango 
  Diskografi av Ana Turón og Héctor Ángel Benedetti, juli 2005
 

Argentinske sangere
Argentinske komponister
Tango
Personer fra Toulouse
Personer fra Buenos Aires