Oldtidsvei

Oldtidsvei er betegnelsen på et veiløp som kan føres tilbake til eldre tider. Oxford Dictionary definerer en oldtidsvei (trackway) som «en sti formet av gjentatt tråkking av folk eller dyr». Over tid utviklet mange av disse stiene seg til veier. Noen slike tråkk, både av mennesker og dyr, er bevart i vulkansk aske eller torvmyr som tidsvitner fra forhistorisk tid.

Afrika

Tanzania 

En del av de eldste oldtidsveier for menneskelige stamfedre er oppdaget i Tanzania. Oldtidsveien Laetoli er berømt for homininifotspor bevart i vulkansk aske. Etter at fotavtrykkene ble avsatt i asken, har mykt regn sementert askelaget til tuffstein, og således bevart den veien disse tidlige menneskene har vandret. Tre enkeltindivider, der den ene gikk i sporene etter de andre, var sporene etter den tredje vanskelige å oppdage. Da sporene fører i samme retning, kan de ha blitt avsatt av en gruppe, men ingenting annet støtter antagelsen om en kjernefamilie som sammen besøker et vannhull.

Sør-Afrika 
I Sør-Afrika er det funnet to oldtidsveier med fotspor, en ved Langebaan og en ved Nahoon. Begge ble funnet i fossilerte sjøsanddyner. Ved Nahoon er det funnet minst fem arter av virveldyr, inkludert tre fotspor fra menneskeaper, bevart som avstøpninger. Avtrykkene ved Langebaan er de eldste dokumenterte spor avsatt av mennesker, rundt 117.000 år gamle.

Europa

Norge 
Mange av Norges oldtidsveier er blitt del av moderne veiutbygging, og noen er gjengrodd, men deler kan fortsatt gjenfinnes. Professor Dahls gate midt i Oslo er en forlengelse av Hegdehaugsveien, der det slyngete veifaret er bevart og røper den gamle opprinnelsen. Corlea-veien er fra rundt 148 f.Kr. Den ble avdekket i 1994 og er den lengste i sitt slag i Europa. Andre eksempler på slike veianlegg er funnet i England (Somerset Levels,) og i Tyskland.

Storbritannia 

I romersk Britannia ble mange av oldtidsveiene bygget over av romerne og dannet fundamentet for deres romerske veier. Før romerne benyttet folk disse oldtidsveiene for å reise mellom bosetningene, men de var uegnet for rask forflytning av tropper og utstyr.

Disse bosetningene var forbundet med hverandre ved oldtidsveier, tidvis referert til som «grønne spor». Veiene eller stiene følger ofte naturlige konturer i landskapet, og utviklet seg over tid da dyr ble drevet fra sted til sted og folk gikk til og fra naboboplasser. Mye av landet var skogkledt; dalstrøkene var fruktbare og var ideelle fisk, jordbruk og gressing av krøtter.

Oldtidsveiene ga forbindelse mellom gårdene og markene, andre gårder, og gravtyper som langhauger. Veiene knyttet også sammen adskilte lokaliteter til leirmøtesteder og transport av flint som krysset landet. Andre var mest sannsynlig prosesjonsveier, som eksempelvis førte til det enorme tempelet ved Avebury i Wiltshire. Langdistanseveier var de som i dag er kjent som:
 Icknield-veien, strekker seg 161 km fra Buckinghamshire til Norfolk.
 Ridgeway National Trail strekker seg 137 km langs krittåsene fra Wiltshire til Buckinghamshire.
 Harrow Way
 Pilgrims' Way i North Downs.
 Mariners' Way i Devon
 Saints' Way i Cornwall
Noen oldtidsveier følger åsryggene, mens andre følger lavere høyder. Lavlandet var i sin tid preget av tett skog og vårmark, og på lange strekninger var det en fordel å følge åsryggene. Ridgeway gikk antagelig fra The Wash langs krittvollskrenten over England via Avebury til den engelske kanal over Salisbury-sletten, en mye lengre rute enn den nåværende nasjonale turstien.

Kunsten å bygge veier over myrene, slik som de over Somerset Levels, ble lært av tidlige beboere. Enorme antall tømmerstokker knyttet sammen torvøyene over myrene. Sweet Track er en veiforbindelse over Glastonbury-myrene i Somerset, og er antatt å være en av verdens eldste veianlegg, datert til 3800-tallet f.Kr. (neolittisk tid). Det er i dag bygget en kopi som gir en naturtro opplevelse av oldtidsveien.

Ved vadesteder ble det bygget bro, og flere veier møttes for å benytte seg av broene. Betydelige bosetninger vokste opp ved broene, og det vokste frem handelsplasser.

Tyskland 

Det er funnet to oldtidsveier i Tyskland, begge i Wittmoor nord i Hamburg, med navnene Bohlenweg I og Bohlenweg II. På tysk kalles en oldtidsvei for Altstraße («gammel-gate»), mens Bohlenweg er en oldtidsvei bygget av Bohlen, planker. De ble oppdaget i henholdsvis 1898 og 1904, og dateres til 300- (II) og 600-tallet e.Kr. (I). Begge forbandt øst- og vestbreddene av det tidligere utilgjengelige myrområdet. En del av den eldste fra romertiden har en fast utstilling ved Hamburgs arkeologiske museum.

Se også 

 Hulvei
 Tjodvei
 Oldtidsveien (Østensjø)
 Oldtidsveien på Stovner
 Oldtidsveien (Langerud)
 Oldtidsvegen i Røyken
 Oldtidsvegen over Tranmyra i Overhalla
 Oldtidsveien i Oppegård kommune
 Oldtidsveien i Østfold, se Riksvei 110 og Fylkesvei 130
 Gjelleråsen
 Gjelleråsmarka
 Oldtidsveg ved Lille Ekeberg gård
 Grønliåsen
 Solbergfeltet
 Ekeberg
 Ekebergveien (Oslo)
 Tallberget
 Sti
 Klopp
 Nordmannsslepa
 Pilegrimsleden
 Kongevei
 Veier i Norge
 Oldtidsvegen («kongevegen») mellom Lydia og Assyria /Babylonia
 Via Appia

Bilder

Referanser 

Samferdselshistorie
Arkeologi
Norske ord og uttrykk

de:Altstraße