Georg Forster

Johann Georg Adam Forster (1754–1794) var en tysk naturhistoriker, etnolog, forfatter og revolusjonær. Han ble som forfatter særlig kjent for sine vitenskapelige reiseskildringer, blant annet fra Stillehavet. Forster støttet den franske revolusjonen og ble visepresident for konventet i den kortlivede Mainzrepublikken, en av de første demokratiske stater på tysk jord.

Biografi 
Forster ble født inn i en skotsk emigrantfamilie i daværende Nassenhuben i Preussen, dagens Mokry Dwór i Pommerske voivodskap.  

Han reiste som 11-åring med sin far gjennom Russland og i 1766 fra St. Petersburg til England. Far og sønn deltok fra 1722 til 1775 i James Cooks andre ekspedisjon til Stillehavet. Hans bok fra ekspedisjonen, A Voyage Round the World utkom i London 1777 og på tysk 1778/1780, med tittelen Reise um die Welt. Boken var preget av Rousseau og Buffon, og kommenterte mennesker, samfunn, natur og landskap på en realistisk måte. Hans forfatterskap øvde innflytelse på  både Johann Wolfgang von Goethe, Johann Gottfried von Herder og Alexander von Humboldt. Forster ble tatt opp i Royal Society i en alder av 22 år.  

I 1777 reiste han til Paris der han møtte Buffon og Franklin. Han underviste fra 1778 til 1784 i naturhistorie ved Collegium Carolinum i Kassel og fra 1784 til 1787 ved Vilnius universitet. I 1788 ble han biblioteksjef ved Universitetet i Mainz. Han oversatte også reise- og ekspedisjonsbøker, blant annet James Cooks dagbøker til tysk. I 1790 reiste han i tre og en halv måned sammen med Alexander von Humbolt, gjennom Nederland til England.

Under sin virksomhet på ulike universiteter kom Forster i kontakt med opplysningstidens ideer. Han opplevde i 1790 en revolusjonær utvikling i Belgia og Flandern og støttet endringene. Samtidig stilte han spørsmål med regimets enerett til å bruke makt. Han støttet også den franske revolusjonen, men anså da at det var for tidlig for en liknende utvikling i Tyskland.

I oktober 1792 gikk franske tropper inn i Mainz. I starten var Forster skeptisk til utviklingen, men etter hvert sluttet han seg til jakobinerklubben i Mainz, noe som ble lagt merke til langt utover byens grenser. I jakobinerklubben der han raskt ble valgt som president, krevde han en republikansk forfatning og utarbeidet selv et utkast. I sine taler gikk han inn for folkesuvereniteten, og han utelukket heller ikke at de franske okkupasjonstroppene kunne tvinge igjennom et valg. Forster ble valgt som visepresident i det rhinsk-tyske nasjonalkonventet, og reiste i mars 1793 som delegert til Paris. Der tilbød han Frankrike en sammenslutning med områdene på Rhinens venstre bredd, som da tilhørte Preussen. Han rakk imidlertid ikke å reise tilbake før de prøyssiske troppene gjenerobret byen. Samtidig ble han rystet over terrorveldet i Frankrike, som også utfordret hans revolusjonære syn. Han døde ensomt i Paris.

Ettermæle 
Forster regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.

Se også 
 Georg Forster (forskningsstasjon)
 Det tyske demokratiets pionerer

Referanser

Eksterne lenker 
 

Tyske etnologer
Autorer for botanikk og mykologi
Ordenen av Gull- og Rosenkorset
Personer fra Gdańsk
Fødsler i 1754
Dødsfall i 1794
Tyske journalister