Darryl F. Zanuck

Darryl Francis Zanuck (født 5. september 1902, død 22. desember 1979) var en amerikansk filmprodusent, manusforfatter og studiosjef. Han var med på å stifte Twentieth Century Pictures, som senere fusjonerte med Fox Film Corporation og ble Twentieth Century-Fox.

Zanuck vant David di Donatello og ble nominert til Oscar for beste film for produksjonen av Den lengste dagen (1962). Han ble også belønnet med tre Irving G. Thalberg Memorial Awards, én Cecil B. DeMille Award og har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Zanuck var gift med skuespillerinnen Virginia Fox og far til filmprodusenten Richard D. Zanuck. De siste årene av livet led han av Alzheimers sykdom. Zanuck døde 77 år gammel av komplikajoner som følge av lungebetennelse.

Tidlig liv 
Zanuck ble født 5. september 1902 i Wahoo i Nebraska, som sønn av Louise (pikenavn Torpin) og Frank Zanuck. Hans far var ansatt på Wahoo hotell og var av sveitsisk avstamming. Da Zanuck var spedbarn, døde hans eldre bror Donald i en ulykke. Etter at Zanucks foreldre ble skilt, flyttet hans mor til Los Angeles der hun giftet seg på nytt. Zanuck flyttet sammen med henne da han var seks år gammel. Han startet sin karriere i filmindustrien med en statistrolle som indianerpike et par år senere. Zanuck var på kostskolen Page Military Academy i Los Angeles fra han var 8 til han var 13 år gammel og bodde hos sin mors foreldre i Oakdale i Nebraska i sommerferiene. Han løy om alderen sin og vervet seg til United States Army i 1916. Zanuck tjenestegjorde i Belgia og Frankrike under første verdenskrig.

Karriere 

Da Zanuck vendte tilbake til USA gjorde han et kortvarig forsøk som skribent i New York, før han flyttet til Los Angeles. Der tok han diverse strøjobber, mens han skrev historier for pulpmagasiner. Zanuck satset deretter på en karriere som manusforfatter. Etter å ha solgt et filmmanus, basert på et teaterstykke, til Universal Pictures, skrev han en rekke manus til stumfilmer. I 1923 ble boken Habit: A Thrilling Yarn That Starts Where Fiction Ends and Life Begins utgitt. Den bestod av én original historie, to usolgte historier og et vitnesbyrd om håravfallsproduktet Yuccatone Hair Restorer.

Zanuck ble ansatt hos Warner Bros. i 1924 for å skrive manus til filmene med Rin Tin Tin. Han skrev også en rekke andre filmmanus de neste årene, både under sitt eget navn og under pseudonymene Gregory Rogers, Mark Canfield og Melville Grossman. I 1925 ble Zanuck i tillegg utnevnt til produksjonssjef i Warners med en lønn på 5000 dollar i uken. Han produserte filmer som The Jazz Singer (1927), Lille Cæsar (1931), Samfunnets fiende (1931), 20.000 år i Sing-Sing (1932) og 42. gate (1933).

I 1933 sluttet Zanuck hos Warners og stiftet Twentieth Century Pictures sammen med Joseph Schenck. De distribuerte filmene sine gjennom United Artists. I august 1935 fusjonerte Twentieth Century Pictures og Fox Film Corporation og ble dermed Twentieth Century-Fox. Zanuck var visepresident og produksjonssjef i det nye filmselskapet. Han var involvert i alle ledd i filmproduksjonen og arbeidet vanligvis fra morgen til sent på natt, seks dager i uken. Under andre verdenskrig tjenestegjorde Zanuck i Signal Corps. Han produserte dokumentarfilmen At the Front (1943), som handler om de de alliertes kampanje i Nord-Afrika i 1942. Zanucks memoarer om samme tema, Tunis Expedition, ble også utgitt.

Zanuck var første mottaker av hedersprisen Irving G. Thalberg Memorial Award i 1938, en pris han ble belønnet med totalt tre ganger. Tre av filmene han produserte, Grønn var min barndoms dal (1941), Mellom gentlemenn (1947) og Alt om Eva (1950), vant Oscar for beste film. Zanuck produserte også filmer som Den unge Mr. Lincoln (1939), Blod og sand (1941), Knivseggen (1946), Hennes annen verden (1948), Pinky – Hvit kriger (1949), Viva Zapata! (1952) og Mannen i grå dress (1956). I 1956 sluttet Zanuck i Fox for å fokusere på uavhengige produksjoner i Europa.

I 1962 hadde Fox store økonomiske problemer grunnet den kostbare innspillingen av Cleopatra. Zanuck returnerte til filmselskapet og overtok som leder etter Spyros Skouras. Han ansatte sin sønn, Richard D. Zanuck, som visepresident og produksjonssjef. Krigsfilmen Den lengste dagen (1962), som Zanuck hadde produsert før han overtok som leder for Fox, ble en kommersiell suksess og lettet det økonomiske presset på filmselskapet. Zanuck vant David di Donatello og ble nominert til Oscar for beste film for innsatsen. Produksjonene av Hello, Dolly! (1969) og Tora! Tora! Tora! (1970) førte imidlertid til nye økonomiske problemer for Fox og Zanuck sluttet i filmselskapet i 1971.

Privatliv 
Zanuck giftet seg med skuespillerinnen Virginia Fox 24. januar 1924. De fikk barna Darrylin, Susan og Richard. Ekteparet ble separert i 1956, men ble gjenforent da Zanuck led av Alzheimers sykdom på 1970-tallet. Den 28. oktober 1979 ble Zanuck innlagt på Desert Hospital i Palm Springs i California, grunnet lungebetennelse. Han døde på sykehuset 22. desember samme året av komplikajoner som følge av sykdommen. Zanuck er gravlagt på Westwood Village Memorial Park Cemetery i Los Angeles.

Filmografi (utvalg)

Bibliografi

Priser og nominasjoner 
Zanuck fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame 6336 Hollywood Blvd. 8. februar 1960. I 1968 ble han æresmedlem på livstid i Directors Guild of America og i 1998 ble han innlemmet i Online Film & Television Associations Hall of Fame.

Fotnoter

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 
 

Filmprodusenter fra USA
Manusforfattere fra USA
Forretningsfolk fra USA
Produsenter som har vunnet Oscar for beste film
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Wahoo i Nebraska
Personer fra USA av sveitsisk opphav
Fødsler i 1902
Dødsfall i 1979