Kurgan-hypotesen

Kurgan-hypotesen eller Kurganteorien er det mest aksepterte forslaget av flere forklaringer på opprinnelsen og spredningen av indoeuropeiske språk. Den postulerer at folket fra den arkeologiske kurgankulturen på den pontiske steppen var de mest sannsynlige utøverne av urindoeuropeisk språk, forløperen til indoeuropeiske språk. Begrepet er avledet fra kurgan (курган), et tyrkisk lånord i russisk for en gravhaug.

Denne hypotesen ble først fremmet på 1950-tallet av den litauisk-amerikanske arkeologen Marija Gimbutas, som benyttet begrepet for å gruppere ulike kulturer, inkludert Jamnakulturen (eller Gropgravkulturen) og dens forløpere. David Anthony har imidlertid benyttet kjernen i Jamnakulturen og dets forhold til andre sivilisasjonskulturer som referansepunkt.

Marija Gimbutas definerte «Kurgankulturen» som komponert av fire etterfølgende perioder hvor den eldste (Kurgan I) inkluderte Samara- og Seroglazovka-kulturene ved regionen Dnepr/Volga i kobberalderen (tidlig i 4. millennium f.Kr.). Disse kulturene var nomader som drev pastoralt landbruk, og som i henhold til modellen, ved tidlig i 3. millennium f.Kr. hadde ekspandert over hele den pontisk-kaspiske steppe og inn i østlige Europa.

Den effektive spredningen av indoeuropeiske språk tillegges deres bruk av hester, som gjorde at de kunne effektivt forflytte seg over de vidstrakte steppene i østlige og sentrale Europa og underlegge seg disse områdene i før-romersk tid.

Se også 
 Skyterne

Referanser

Litteratur 
 Anthony, David W. (2007): The Horse, the Wheel, and Language: How Bronze-Age Riders from the Eurasian Steppes Shaped the Modern World, Princeton University Press, ISBN 0-691-05887-3
 Spretnak, Charlene (2011): «Anatomy of a Backlash: Concerning the Work of Marija Gimbutas» (PDF) i: Journal of Archaeomythology

Eksterne lenker 
 The Indo-Europeans, Human Journey

Indoeuropeiske språk
Steinalderen
Bronsealderen