Paul I av Russland

Paul I av Russland (russisk: Па́вел I Петро́вич [Pavel I Petrovitsj]; født  i St. Petersburg, død  samme sted) var tsar av Det russiske keiserriket fra 1796 til han ble myrdet i 1801.

Biografi

Bakgrunn, tidlige år 
Straks etter fødselen ble han tatt fra sin mor, Katarina II, og ble oppfostret av keiserinne Elisabeth av Russland til 1760, da greve Nikita I. Panin ble hans lærer. Fraværet fra moren gjorde Paul fullstendig fremmed for henne, og Katarina på sin side behandlet sønnen med tydelig forakt. 

Selv etter han var kommet til moden alder utelukket hun ham fra alle statsgjøremål, og da det ved dette tidspunktet fantes et parti som ønsket å se Paul på tronen i stedet for Katarina, begynte hun å være mistroisk og åpenbart fiendtlig mot sønnen. I 1783 tog Paul opp residens på slottet Gattsjina, der han viet det meste av sin tid til den såkalte gattsjinske armé, og der hans despotiske lynne ga seg uttrykk i jernhard opprettholdelse av militær disiplin.

I hele sitt voksne liv hadde Paul hatet sin mor for hennes sannsynlige innblanding i mordet på sin make, tsar Peter III. Paul betraktet Peter som sin far. All tale om at greve Sergej Saltykov var faren anså Paul som rent baksnakk.

Regjeringstid 
Samme dag han ble kronet, endret han loven slik at ingen kvinner skulle kunne sitte på tronen igjen. Som ny enehersker gav Paul ordre om at Peter IIIs levninger skulle graves opp. Peter hadde fått en enkel gravplass ved Aleksander Nevskij-klosteret i St. Petersburg. Hans råtnende levninger og en bit av uniformskappen som fantes der, ble plassert i en kiste som i sin tur ble plassert ved siden av Katarinas. Et banner forkynte: «Atskilte i livet, forente i døden».

Hans første tiltak som keiser var å fjerne alle Katarinas forhatte rådgivere fra hoffet. En mengde innehavere av forskjellige embeter ble avskjediget på grunn av Pauls mistenksomhet. Overalt ante han opprør og sammensvergelser.

Den franske revolusjonen kom han til å omfatte med et uforsonlig hat. Den landsflyktige Ludvig XVIII fikk et fristed i Russland med et årlig underhold på 200 000 rubler, og alle uttrykk for fransk kultur og smak ble forbudt.

Paul deltok fra 1798 (sammen blant andre Østerrike og Storbritannia) i krigen mot Frankrike, men etter at Storbritannia okkuperte Malta som tilhørte Johannitterordenen og som Paul var stormester for siden 1798, brøt han med britene og inngikk et væpnet nøytralitetsforbund med Sverige, Danmark og Preussen mot Storbritannia. Han innledet til og med forhandlinger med Napoleon I om å bryte det britiske herreveldet i India. Han førte i stor grad en mislykket utenrikspolitikk, som blant annet gjorde Frankrike, Storbritannia og Østerrike til hans fiender.

Pauls etterfølger på den russiske tronen, hans 23 år gamle sønn Alexander, var faktisk i palasset på tidspunktet for drapet; han hadde "gitt sitt samtykke til å styrte Paulus, men hadde ikke trodd at dette ville bli utført ved hjelp av attentat"

Paul var lunefull og mistenksom og ble snart en ren despot; trolig var han sinnssyk. Snart falt han som offer for en sammensvergelse og han ble myrdet ved kvelning av noen offiserer. Hans 23 år gamle sønn Aleksander, var faktisk i palasset på tidspunktet for drapet; han hadde «gitt sitt samtykke til å styrte Paul, men hadde ikke trodd at dette ville bli utført ved hjelp av attentat».

Ekteskap, etterkommere 
I 1773 inngikk han sitt første ekteskap med den tyske prinsessen Wilhelmina Luisa von Hessen-Darmstadt, som etter at hun var gått over til russisk-ortodoks tro het Natalja Aleksejevna. Hun døde allerede 26. april 1776, to dager etter at hun hadde født deres første barn.

 Datter (*/† 24. april 1776)

Den  giftet han seg med den tyske prinsessen Sophie Dorothee von Württemberg (1759–1828), som etter at hun var gått over til russisk-ortodoks tro het Maria Fjodorovna. Hun fødte ham ti barn; fire sønner og seks døtre, blant dem de senere keisere Aleksander I og Nikolaj I:

 Aleksander I (født 23. desember 1777; død 1. desember 1825) ∞  keiserinne Elisabeth Aleksejevna, født prinsesse Louise von Baden
 Konstantin (født 8. mai 1779; død 27. juni 1831), storfyrst av Russland ∞ Juliane von Sachsen-Coburg-Saalfeld
 Aleksandra (født 9. august 1783; død 16. mars 1801) ∞ Joseph, erkehertug av Østerrike
 Helene (født 24. desember 1784; død 24. september 1803) ∞ Friedrich Ludwig, arveprins av Mecklenburg-Schwerin
 Maria (født 15. februar 1786; død 23. juni 1859) ∞ Carl Friedrich, storhertug av Sachsen-Weimar-Eisenach
 Katarina (født 21. mai 1788; død 9. januar 1819) ∞ Wilhelm I, konge av Württemberg
 Olga (født 22. juli 1792; død 26. januar 1795), storfyrstinne av Russland
 Anna (født 18. januar 1795; død 1. mars 1865) ∞ Wilhelm II, konge av Nederland
 Nikolaj I (født 6. juli 1796; død 2. mars 1855), keiser av Russland og konge av Polen
 Mikhail (født 8. februar 1798; død 9. september 1849), storfyrst av Russland ∞ Charlotte von Württemberg

Stamtavle

Referanser

Litteratur 
 Valentin Zubov: Zar Paul I. Mensch und Schicksal. K. F. Koehler, Stuttgart 1963.
 Bernhard A. Macek: Haydn, Mozart und die Großfürstin. Eine Studie zur Uraufführung der "Russischen Quartette" op. 33 in den Kaiserappartements der Wiener Hofburg. Schloß Schönbrunn Kultur- und Betriebsges.m.b.H., Wien 2012, ISBN 3-901568-72-7.
 Elena Palmer: Peter III. Der Prinz von Holstein. Sutton, Erfurt 2005, ISBN 3-89702-788-7.

Eksterne lenker 
 

Russiske monarker
Personer fra Sankt Petersburg
Fødsler i 1754
Dødsfall i 1801