Wilhelm av Preussen

Friedrich Wilhelm Victor August Ernst (født 6. mai 1882 i Potsdam, død 20. juli 1951 i Hechingen) var Det tyske keiserrikets og Preussens kronprins 1888–1918.

Liv og virke

Bakgrunn
Wilhelm var eldste sønn til keiser Wilhelm II og hans hustru Auguste Viktorias.

Offiser
Som de fleste tyske prinsene gjorde Wilhelm karrière i militæret og ble general i infanteriet. Da første verdenskrig brøt ut, var han øverstkommanderende for den 5. tyske armeen og hadde innledningsvis framgang på Vestfronten. Han mislyktes imidlertid ved slaget ved Verdun, etter å ha prøvd å ta byen også i 1914.

Etter første verdenskrig
Da den tyske novemberrevolusjonen brøt ut i 1918, gikk han sammen med faren i landflyktighet i Nederland, hvor han blant annet skrev memoarene Erinnerungen (1922). 

I 1923 vendte han tilbake til Tyskland og hadde planer om å stille som motkandidat til Paul von Hindenburg i presidentvalget i 1932, men ble nektet dette av sin far. 

I forbindelse med den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933, deltok han i mars samme år i den høytidelige seremonien i Garnisonskirken i Potsdam, hvor nasjonalsosialistene markerte kontinuiteten fra det wilhelminske keiserdømmet, det andre riket, og til deres eget såkalte tredje rike. Etter at hans venn Kurt von Schleicher, den tidligere tyske kansleren, ble myrdet under de lange knivers natt i 1934, trakk han seg fra all politisk virksomhet. Da han innså at Hitler ikke hadde noen planer om å gjeninnføre monarkiet, kjølnet forholdet til ham.

Etter farens død i 1941 ble han familiens overhode, men hadde frasagt seg rettighetene til tronen i 1918.

Han hadde kontakt med tyske antinazistiske motstandsmenn, som hadde tenkt seg at man etter et vellykket kupp mot Hitler akulle iinnsette kronprinsen som representant for det nye Tyskland. Kuppforsøket den 20. juli unndro han seg imidlertid delaktighet i, og bad også sin sønn Louis-Ferdinand om å holde avstand.

Etter krigsslutt ble han tatt til fange av marokkanske soldater i Vorarlberg og på ordre av den franske general Jean de Lattre de Tassigny holdt fanget i tre uker i Lindau. Fra dette fangenskapet vendte han tilbake, ifølge sin hustru, som en brudden mann. Deretter ble han i flere år holdt i arrest i sitt selvvalgte bosted i Hechingen; han fikk ikke bevege seg fritt der utover en omkrets på 25 km. Der levde han til oktober 1945 på Burg Hohenzollern som ikke egnet seg som noe sted å bo, deretter i en stor villa, og ett år etter og frem til sin død i et mindre 5-roms huss. 

Wilhelm døde i 1951 etter et hjerteinfarkt.

Barn 
Wilhelm av Preussen (1906) (1906–1940)
Louis Ferdinand av Preussen (1907–1994)
Hubertus av Preussen (1909–1950)
Friedrich av Preussen (1911–1966)
Alexandrine av Preussen (1915–1980)
Cecilie av Preussen (1917–1975)

Referanser 

Fødsler i 1882
Dødsfall i 1951
Personer fra Potsdam
Huset Hohenzollern
Tyske generaler
Tyske arméoffiserer
Tyskere fra første verdenskrig
Prøyssiske kongelige
Mottakere av Jernkorset (1914)
Tysk militærpersonell (Hæren i Keiserrike)
Tyskere i eksil