Nasireer

Nasireer (hebraisk נזיר, nazîr, «utskilt»; gresk nazoraios) refererer i den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente) til en som tok et asketisk løfte som er beskrevet i Fjerde Mosebok 6:1-21

Dette løftet til Gud krevde at en mann eller kvinne måtte avstå fra å drikke eller konsumere «vin og annen sterk drikk», herunder også alkohol, inkludert vindruer og rosiner. Man måtte også avstå fra å klippe håret på hodet, «la håret på hodet vokse og henge fritt», foruten å unngå lik og gravsteder, selv til familiemedlemmer. Etter å ha fulgt disse påbudene for en bestemt tidsperiode, som ble spesifisert i den enkeltes løfte, og aldri mindre enn 30 dager, ville personen bli senket i Mikvé (et jødisk rituelt bad) og gjøre tre ofringer: et lam som brennoffer (olah), hunnsau som offer for synd (hatat), og en sauebukk som fredsoffer (shelamim). I tillegg til en kurv med usyret brød, også offergaver bestående av korn og drikke, fulgt av fredsofringer. Noen var imidlertid nasireere på livstid.

En nasireer er beskrevet som å være «hellig for Herren», dog på samme tid må vedkommende gi en ofring for sin synd. Dette har ført til avvikende tilnærminger til nasireer i Talmud, og senere autoriteter har sett på nasireer som et ideal mens andre har betraktet det samme som en synder.

En kjent bibelsk person som var påkrevd nasireerløftet var Samson. Profeten Samuel ble innviet til det samme løftet av sin mor. Døperen Johannes var også nasireer.

Referanser 

Jødedom
Bibelen
Eder