Luk thung

Luk thung, også skrevet look thung (th. ลูกทุ่ง, bokstavelig «barn av marken», fullt navn เพลงลูกทุ่ง: «sangene til barna av marken») er en musikksjanger fra Thailand. 

Sangene handler vanligivis om dagliglivet til fattige mennesker på landsbygden i Thailand. Musikkstilen sammenlignes gjerne med amerikansk country-musikk, og navnet «luk thung» oversettes gjerne med «thai country». Musikken kjentegnes av at sangere bruker mye vibrato i stemmen når de synger.

Sjangeren utviklet seg i begynnelsen på 1900-tallet, men uttrykket «luk thung» ble først brukt i 1960-årene. Tidlige stjerner innenfor sjangeren var Ponsri Woranut (ผ่องศรี วรนุช)og Suraphol Sombatcharoen (สุรพล สมบัติเจริญ). Sistnevnte ble hedret av filmregissør Pen-ek Ratanaruang i filmen Monrak transistor, der Suraphols sang «ไม่ลืม» («Ikke glem») er et musikalsk gjennomgangstema i filmen, som oppfordrer hovedpersonen til ikke å glemme konen han forlot hjemme, mens han prøver å bli luk thung-sanger.

Sjangerens popularitet har variert, men etter det finansielle krakket i 1997, som førte til en generell økning av nasjonalisme i Thailand, økte også luk thung-musikkens popularitet.

I 2000, kom det et nytt ansikt på scenen i luk thungens verden. Dette var svensken Jonas Andersson, som slapp albumet «ผมชื่อโจนัส» («Jeg heter Jonas»), der han synger luk thung-sanger, på thai. I løpet av tre måneder ble det solgt over 200 000 eksemplarer av dette albumet.

Kjente utøvere
 Jintara Poonlarp
 Monkaen Kaenkoon
 Phai Phongsathon
 Mike Phiromphon
 Pumpuang Duangjan
 Yodrak Salakjai

Referanser

Musikksjangre
Musikalske former
Thailandsk musikk