Eurovision Song Contest 1991

Eurovision Song Contest 1991 var den 36. utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen ble arrangert av den italienske allmennkringkasteren Rai lørdag 4. mai 1991, etter at Italia vant året før med «Insieme: 1992» og Toto Cutugno. Rai la først finalen til Sanremo i Italia, men flyttet den til Cinecittà i Roma et par måneder før konkurransen. Årsaken skal ha vært Gulfkrigen og den økende uroen i nabolandet Jugoslavia. Rai anså derfor Roma for å være et tryggere sted å arrangere konkurransen. Programledere var Italias første Eurovision-vinner, Gigliola Cinquetti, og fjorårsvinner Toto Cutugno. 

Til sammen deltok 22 land. Nederland valgte å stå over konkurransen, siden finalen falt på landets minnedag for ofrene fra andre verdenskrig. I stedet tok Malta den ledige plassen og kom tilbake etter 16 års fravær. 

Avstemningen var svært kaotisk og tett, og både Sverige og Frankrike endte på førsteplass med 146 poeng. Etter å ha telt antall toppoeng, ble Sverige utropt til vinner med Carola og «Fångad av en stormvind». Frankrike ble dermed nummer to, mens Israel kom på tredjeplass. Spania og Sveits utgjorde resten av topp fem. Norge var representert av gruppen Just 4 Fun og sangen «Mrs. Thompson». Bidraget var internt valgt av NRK etter at kringkasteren avlyste Melodi Grand Prix kort tid før den norske finalen. Dette er fremdeles det eneste norske bidraget som ikke har deltatt i en Melodi Grand Prix-finale. I Roma ble Norge nummer 17 av 22 med 14 poeng.

Bakgrunn 
Etter å ha vunnet konkurransen med «Insieme: 1992» året før, var det Italia som var vertskap for konkurransen dette året. Rai valgte å legge konkurransen til badebyen Sanremo, helt vest i landet. Byen er kjent som vertsby for den årlige Sanremo-festivalen, som også er inspirasjonskilden til Eurovision Song Contest. Noen måneder før finalen, valgte imidlertid kringkasteren Rai å flytte hele arrangementet til filmbyen Cinecittà, like utenfor Roma. Årsaken til den plutselige flyttingen var den pågående Gulfkrigen og de økende urolighetene i Jugoslavia. Rai anså derfor hovedstaden Roma for å være tryggest, til tross for protester fra både EBU og Sanremo by. 

Flyttingen ga Rai kort tid til å planlegge og forberede produksjonen. NRKs delegasjonsleder Pål Veiglum var en av dem som var frustrert over organiseringen av finalen: «Informasjonsflyten har vært dårlig. De forskjellige leddene i organisasjonen har ikke vært godt nok koordinert. Under generalprøvene var artistenes 'green room' ikke ferdig.» sa Veiglum, som likevel ga Rai ros for den tekniske produksjonen. 

Konkurransen ble lagt til lørdag 4. mai 1991, noe som sammenfalt med Nederlands minnedag for falne i krig. Dette gjorde at Nederland valgte å trekke seg fra konkurransen, og dermed ble det en ledig plass til Malta som i flere år hadde ytret ønske om å delta igjen. Dette var Maltas første deltakelse i konkurransen siden 1975. Deltakerantallet holdt seg dermed stabilt på 22 land.

Rai valgte Italias to Eurovision-vinnere til programledere: Gigliola Cinquetti som vant med «Non ho l'età» i 1964, og Toto Cutugno som vant med «Insieme: 1992» i 1990. De to programlederne gjorde all introduksjon og manus på italiensk, til tross for at det ikke er et av EBUs offisielle språk, engelsk og fransk. Det italienske manuset fikk de norske kommentatorene Jahn Teigen og John Andreassen til sarkastisk å kommentere: «Ja, hvis Norge vinner i kveld, så kan vi bare snakke norsk neste år.»

Sendingen 

Finalen startet med en forhåndsinnspilt musikkvideo med artisten Sara Carlson som sang «Celebration». Carlson hadde på denne tiden gjort suksess etter en rekke opptredener på italiensk tv og var kjent for det italienske publikummet. Etter dette dukket programlederparet Gigliola Cinquetti og Toto Cutugno opp på scenen og ønsket publikum og seere velkommen. Deretter fremførte de vinnersangene sine: «Insieme: 1992» og «Non ho l'età». Som plaster på såret for at showet ble flyttet til Roma, ble det også vist en kortfilm med bilder fra Sanremo – der konkurransen opprinnelig skulle ha vært arrangert. 

Deretter startet presentasjonen av de 22 deltakersangene. Rekkefølgen var avgjort ved loddtrekning høsten før, og Jugoslavia åpnet konkurransen, mens vertslandet Italia avsluttet. Hvert land ble introdusert med en kortfilm der landets artist sang en kjent italiensk sang. Den norske gruppen Just 4 Fun sang «Luciasangen». Før hvert bidrag ga også programlederne en kort presentasjon av artist og dirigent – flere ganger underveis gikk Toto Cutugno utenom manus og begynte å småprate og flørte med artistene.

Flere artister var tilbake i konkurransen. Blant dem var islandske Stefán Hilmarsson som hadde deltatt i 1988, og østerrikske Thomas Forstner som hadde deltatt i 1989. To av Norges deltakere hadde også deltatt tidligere: Hanne Krogh i 1971 og 1985 – og Eiríkur Hauksson hadde deltatt for Island i 1986. Irlands deltaker på annenplass året før, , var denne gangen låtskriver og støttevokalist. Men det var en annen tilbakevendende artist som fikk mest oppmerksomhet: svenske Carola som hadde blitt nummer tre i 1983 med «Främling». Denne gangen var hun tilbake med slageren «Fångad av en stormvind», akkompagnert av to mannlige dansere og en vindmaskin. På forhånd var Carola nevnt som en mulig vinner, men under fremføringen hennes forsvant lyden i salen. Hun fikk imidlertid ikke opptre på nytt før avstemningen, siden lyden ut til tv-seerne og juryene fungerte som den skulle. Tross lydproblemene gjennomførte Carola uten problemer, og hun skulle senere vinnere finalen etter en meget tett avstemning.

Norges bidrag 

Norges bidrag var «Mrs. Thompson», skrevet av Dag Kolsrud, Kaare Skevik jr. og P.G. Roness. Sangen ble sunget av gruppen Just 4 Fun som besto av Hanne Krogh, Marianne Antonsen, Jan Groth og Eiríkur Hauksson. For første og eneste gang var det norske bidraget internt valgt av NRK. Årsaken var at kanalen avlyste den norske finalen én måned før finalen skulle vært arrangert. Juryen mente nemlig at ingen av de 140 innsendte sangene var gode nok. «Mrs. Thompson» er fremdeles det eneste norske bidraget som ikke har deltatt i en norsk finale. 

I den internasjonale finalen var Norge det 14. bidraget på scenen, og Pete Knutsen dirigerte for Norge. Just 4 Fun ble i tillegg støttet av to korister, der Kari Iveland var den ene. Kommentator for NRK Fjernsynet og NRK P2 var John Andreassen og Jahn Teigen. Etter finalen sendte P2 programmet Roma like etter – direkte fra Roma med Vidar Lønn-Arnesen og Leif Erik Forberg som programledere. Sverre Christophersen leste de norske stemmene fra NRK Marienlyst i Oslo. I avstemningen fikk «Mrs. Thompson» 14 poeng og ble nummer 17 av 22.

En kaotisk avstemning 
Hvert land hadde en jury med 16 medlemmer mellom 16 og 60 år, som bedømte de andre landenes sanger. For første gang på mange år fikk også musikk- og bransjefolk sitte i juryene. Tidligere hadde juryene bare bestått av lekfolk uten tilknytning til musikkbransjen. Sangen som fikk flest jurystemmer, ble tildelt 12 poeng fra den nasjonale juryen. Andreplassen fikk 10, tredjeplassen 8, fjerdeplassen 7 og så videre ned til tiendeplassen som fikk 1 poeng. Altså ga hver jury 12, 10 og 8–1 poeng til sine ti favorittsanger. Det var ikke lov å stemme på bidraget fra sitt eget land. Oppsynsmann for avstemningen var Frank Naef fra EBU. Hvert land hadde en representant som leste opp juryens poeng via telefon på direkten under avstemningen.

Avstemningen ble en lang og kaotisk affære. Underveis hadde programlederparet tidvis store problemer med å forstå hva poengoppleserne sa. Da Storbritannia skulle avgi sine poeng, sa Cinquetti til Cutugno: «Quando parlano in inglese non capisco mai nulla» (når de snakker engelsk, forstår jeg ingenting). Cinquetti og Cutugno gjorde flere feil underveis, og de pratet gjentatte ganger i munnen på poengoppleserne. BBCs legendariske kommentator, Terry Wogan, utbrøt til slutt: «Jeg har aldri hørt så mye prat i Eurovision i hele mitt liv» og «vi ser ekstrem idioti fra visse personer på scenen». Flere ganger måtte også EBUs oppsynsmann Frank Naef bryte inn og rette programlederne. 

Kaoset ble ytterligere forsterket da en ikke fikk kontakt med den tyrkiske juryen. Programlederne ville flere ganger gå videre, men en fikk til slutt kontakt med Tyrkia. Linjen var imidlertid svært dårlig, og det var vanskelig å høre den tyrkiske poengoppleseren. Til slutt måtte Frank Naef trå til og gjenta poengene for å hjelpe Cinquetti og Cutugno.

Bedre ble det ikke da avstemningen utviklet seg til å bli en thriller. Flere land kjempet om seieren, og til slutt sto både Sverige og Frankrike igjen på topp med 146 poeng hver. Dette var første gang på 22 år at flere land delte førsteplassen. I motsetning til situasjonen under  Eurovision Song Contest 1969 fantes det nå regler for å unngå deling av førsteplassen. Fra 1970 til 1986 var regelen at man skulle skille førsteplassene ved omstemning, men i 1987 hadde EBU innført nye regler for å kåre én vinner: Heretter telte man antall 12-poengere hvert land hadde fått. Dersom det var likt på tolverne, gikk en videre til å telle 10-poengere og videre nedover inntil man kunne kåre én vinner. 

Både Sverige og Frankrike hadde fått fire tolvere hver, og dermed måtte en telle antall tiere. Sverige hadde fått fem tiere, mens Frankrike bare hadde fått to. Dermed ble Sverige utropt til vinner – landets tredje seier i konkurransen. Den norske juryen hadde Frankrike som favoritt og Sverige på tredjeplass.

Disse reglene gjaldt bare for å skille ut en vinner, ikke øvrige plasser. Året før endte Frankrike med samme poengsum som Irland, og da endte dette med delt andreplass.

Deltakere 
Liste over deltakerne og det offisielle resultatet. Tabellen er rangert etter startrekkefølge, plasseringen og poengsummen finnes i kolonnene til høyre.

Tilbakevendende artister

Poengtavle 
Tavlen er ordnet etter stemmerekkefølgen i finalen.

12 poeng 
Hvert land ga 12 poeng til sin favoritt. Under er en oversikt over alle 12-poengere som ble avgitt under avstemningen.

Dirigenter 
Mens Bruno Canfora var sjefdirigent, hadde de fleste landene med sin egen dirigent. Under er en liste over deltakerlandenes dirigenter, listet etter startrekkefølgen.

Kommentatorer og poengopplesere

Poengopplesere 
Hvert land hadde en talsperson som annonserte sitt lands poeng på engelsk eller fransk over telefon. Under er talspersonene i samme rekkefølge som under avstemningen:

 Mebrura Topolovac
 Guðríður Ólafsdóttir
 Dominic Micallef
 Fotini Giannoulatou
 Michel Stocker
 Gabriele Haring
 Jean-Luc Bertrand
 Bo Hagström
 Daniela Lumbroso
 Canan Kumbasar
 Eileen Dunne
 Maria Margarida Gaspar
 Bent Henius
 Sverre Christophersen
 Yitzhak Shim'oni
 Heidi Kokki
 Christian Eckhardt
 An Ploegaerts
 María Ángeles Balañac
 Colin Berry
 Anna Partelidou
 Rosanna Vaudetti

Kommentatorer og sendinger 
De fleste landene som overførte finalen, hadde kommentatorer som formidlet informasjon og hendelser direkte til seerne. Oversikt over kommentatorer og poengopplesere under Eurovision Song Contest 1991:

Referanser

Eksterne lenker 
 Offisiell nettside for Eurovision Song Contest
 Eurovision Song Contest 1991

Musikk i 1991
Roma
1991 i Italia
Eurovision Song Contest