Göttinger Sieben

Göttinger Sieben (tysk: «De syv fra Göttingen») var en gruppe professorer som i 1837 protesterte mot opphevelsen av forfatningen i Kongeriket Hannover, noe som medføre at de ble fratatt sine stillinger. Flere ble også landsforvist.

Revolusjonen i 1830 fikk også innflytelse på kongeriket Hannover, som var i personalunion med Storbritannia. Liberale borgerlige krefter i universitetsbyen gjorde i 1831 væpnet opprør for å fjerne det føydale styringssystemet. Opprøret ble slått ned, men det ble likevel opprettet en ny stenderforsamling der de liberale kreftene fikk dominere. I 1833 vedtok stenderforsamlingen en ny og liberal grunnlov.

Etter Wilhelm IVs død kom den konservative Ernst August I av Hannover (1771-1851) til makten. Han oppløste landdagen og innledet på vegne av monarkiet en blokade av den nye forfatningen.  Friedric Christoph Dahlmann som var medforfatter av grunnloven nektet å følge blokade og fikk følge av Albrecht, Ewald, Gevinus, Weber og brødrene Grimm. Samtlige av de sju ble deretter avskjediget.

Deltakere 
Navnene på disse syv professorene ved  Georg-August-Universität var:

 Wilhelm Eduard Albrecht, Statsrett
 Friedrich Christoph Dahlmann, Historiker
 Heinrich Ewald, Orientalist
 Jacob Grimm, Germanistikk
 Wilhelm Grimm, Germanistikk
 Georg Gottfried Gervinus, Litteraturhistorie
 Wilhelm Eduard Weber, Fysikk

Referanser 

Tysklands historie (1814–1871)