Georg Muffat

Georg Muffat (1653–1704) var en organist og komponist fra barokken.

Liv og virke
Georg Muffat var sønn av Andreas Muffat og Margarita Orsy. På farssiden kom forfedrene fra Skottland og England, på morssiden sannsynligvis fra Frankrike. Selv regnet han seg som tysk.

Mellom 1663 og 1669 studerte Muffat hos Jean-Baptiste Lully i Paris. Deretter bodde han flere år i Elsass, først som student ved Jesuittkollegiet i Sélestat og fra 1671 som organist i Molsheim, hvor Straßburg Domkapitel lå i eksil. Fra 1674 studerte han jus i Ingolstadt og slo seg deretter ned i Wien.

Da han ikke kunne finne fast ansettelse, reiste han til Praha i 1677, deretter til Salzburg, der han ved siden av Heinrich Ignaz Franz Biber fikk stilling som domorganist og kammertjener hos erkebiskop Max Gandolf, Graf von Kuenburg. Biskopen gav ham muligheten til et lengre studieopphold i Italia hos Bernardo Pasquini, som sto i tradisjonen etter Girolamo Frescobaldi. Muffat beundret Arcangelo Corellis musikk, og i Roma fikk han anledning til å treffe ham. Inspirert av møtet komponerte Muffat sine første concerti grossi og fikk dem oppført i Corellis hus. Kort tid etter at han hadde vendt tilbake, publiserte han Armonico Tributo, som ifølge forordet kunne oppføres som concerto grosso, alternativt som triosonate, da uten mellomstemmene.

Etter tjenesteherrens død, slo Muffat seg i 1690 ned i Passau for å arbeide som kapellmester for biskop . Her ble han til sin død. 

Som Johann Jakob Froberger før ham og Georg Friedrich Händel etter, var Muffat en musikalsk kosmopolitt som spilte en viktig rolle i utvekslingen av impulser i den europeiske musikktradisjonen. Muffat skrev musikk både i fransk og italiensk stil. De færreste av tidens musikere var fortrolig med begge, så han pleide å føye til bemerkninger om gjeldende oppføringspraksis på notearkene. Disse er fortsatt nyttige ved innøving av musikken.

Muffats ni sønner ble musikere, den mest kjente er Gottlieb Muffat.

Verk 
<div style="">
 Sonate for fiolin solo og b.c. (Praha, 1677); 
 Sonater for strykere og basso continuo Armonico Tributo (Salzburg 1682);
 7 suiter for flere instrumenter  Primum (1695 Augsburg);
 8 suiter for flere instrumenter Florilegium Secundum (1698 Passau)Fasciculus I: Nobilis juventus: I Ouverture, II Entrée d'Espagnols, III Air pour des Hollandois, IV Gigue pour des Anglois, V Gavotte pour des Italiens, VI Menuet I pour des Francois, VII Menuett IIFasciculus II: Laeta poesis: Ouverture, II Les Poetes, III Jeunes Espagnols, IV Autre pour les mêmes, V Les Cuisiniers, VI Les Hachis, VII Les MarmitonsFasciculus III: Illustres primitiae: I Ouverture; II Gaillarde, III Courante, IV Sarabande, V Gavotte, VI Passacaille, VII Bourée, VIII Menuet, IX GiqueFasciculus IV: Splendidae nuptiae: I Ouverture, II Les Paisans, III Canaries, IV Les Cavalliers, V Menuet I, VI Rigaudon pour des Jeunes Paisannes Poitevines, VII Menuet II
 12 concerti grossi Auserlesener mit Ernst und Lust gemengter Instrumental-Musik Erste Versamblung fra (1701 Passau) med tematisk materiale fra Armonico Tributo;
 12 toccataer og andre orgelverk Apparatus Musico Organisticus (1690) ()
 Partitaer for cembalo (manuskript);
 Kirkemusikk: 3 messer, Salve Regina, hvorav bare den 24-stemmige Missa in labore requies er overlevert.
 Der Traktat Regulae Concentuum Partiturae 1699.
</div>

Operaer
 Marina Armena (1679 Salzburg, Akademie-Theater)
 Königin Marianne oder die verleumdete Unschuld (september 1680 samme sted)
 Le fatali felicità di Plutone (1687 Salzburg, til innsettelsen av J. E. Graf von Thun som fyrstebiskop)

 Referanser 

 Kilder 
 
  (i artikkelen om sønnene)
 
 

 Litteratur 
 Markus Eberhardt: Georg Muffat und seine Zeit. I Heinz-Walter Schmitz (red.): Georg Muffat. Ein reichsfürstlicher Kapellmeister zwischen den Zeiten.'' Passau, 2006 (s. 7–69)

Eksterne lenker

Online partitur 
 Partitur i Kantoreiarchiv
 Notater om Regulae Concentuum Partiturae

Media 

Barokkomponister
Franske komponister
Østerrikske komponister
Tyske komponister
Franske organister