Bitemaur

Camponotini
 Formicini
 Gesomyrmecini
 Gigantiopini
 Lasiini
 Melophorini
 Myrmecorhynchini
 Myrmoteratini
 Notostigmatini
 Oecophyllini
 Plagiolepidini

Bitemaur (Formicinae) er en gruppe (underfamilie) av maur. Det er beskrevet over 2700 arter fordelt på ca. 50 slekter. De er de dominerende maurene i nordområdene, og noen arter bygger store tuer. Det er funnet ca. 200 arter i Europa og 32 i Norge.

Utseende 
Små til ganske store maur. De er de velkjente maurene, med de to artsrike slektene skogmaur (Formica spp.) og jordmaur (Lasius spp.). De er forholdsvis slanke og langbeinte. Hodet er relativt lite med middels store fasettøyne. Pedicelen ("skjellet" mellom forkropp og bakkropp) er en-leddet med en bratt bakre overflate. Bakkroppen er oval, bakerst uten giftbrodd, men med en rund pore som de kan sprute ut maursyre fra. Gruppen inneholder verdens største maurart, Camponotus gigas, men også ganske små arter.

Spesielt utseende arter 

De fleste artene i denne gruppen ser ut som ganske ordinære maur, men noen skiller seg ut. Artene i slekten Calomyrmex (navnet betyr "vakker maur") er vakkert metallisk fargede. Slekten Myrmoteras utmerker seg ved å ha uvanlig store fasettøyne (når over nesten hele hodets sider) og kjever (mandibler) som er omtrent så lange som halve resten av kroppen, med skarpe tenner på innersiden. Mange av artene i slekten Polyrhachis har lange, spisse, ofte krokete og forgrenede pigger på thorax og bakkroppen. Noen av disse maurene utmerker seg også med at kroppen er tett kledt med gylne hår.

Levevis 
I likhet med Dolichoderinae mangler disse maurene giftbrodd, men forsvarer seg effektivt ved å bite og sprute maursyre. Formicinae er først og fremst rovdyr, men de er også svært glade i sukker, som de gjerne "melker" fra bladlus. Maurene forsvarer bladlusene mot fiender, for eksempel marihøner, gulløyne og blomsterflue-larver.

Levende honningkrukker   
I områder der fødetilgangen varierer gjennom året, er det viktig å kunne lagre mat. Hos slekten honningkrukkemaur (Myrmecocystus), som lever i tørre områder av Nord-Amerika, gjøres dette på en helt spesiell måte. Deler av året er tilgangen på sukker god. Arbeiderne samler da inn store mengder søt væske, bærer den hjem til den underjordiske tua i mage, og gulper den så opp til enkelte spesialiserte arbeidere. Disse drikker svære mengder sukkerløsning, men fordøyer den ikke. I stedet sveller bakkroppen kraftig opp og kan bli stor som en drue, gjennomsiktig-gul, full av "honning". Maurene blir levende honningkrukker som henger i taket av de underjordiske galleriene de kolonien holder til. Når tidene blir magrere, gulper lagrings-arbeiderne gradvis opp honning til de andre medlemmene i kolonien, slik kan den overleve tider med lite mat. Enkelte indianergrupper har lenge visst å utnytte disse maurene, og gravde ut koloniene for å spise de søte arbeiderne.

Systematisk inndeling 
Dolichoderinae er søstergruppen til underfamilien Formicinae.

 ordenen vepser (veps, maur og bier) (Hymenoptera) 
 underordenen stilkvepser, (Apocrita)
 gruppe broddvepser, (Aculeata)
 familien maur (Formicidae) 
 underfamilie bitemaur (Formicinae)
 gruppe Camponotini
 slekten Calomyrmex – metallisk glinsende, 9 arter
 slekten stokkmaur Camponotus Mayr, 1861 – over 1000 arter 
 Vanlig stokkmaur Camponotus herculeanus (Linnaeus, 1758) 
 Varmekjær stokkmaur Camponotus ligniperda (Latreille, 1802) 
 Sotsvart stokkmaur Camponotus vagus (Scopoli, 1763) 
 Camponotus gigas – verdens største maurart
 slekten Echinopia – 22 arter
 Forelophilus overbecki
 slekten Opisthopsis
 Overbeckia subclavata
 slekten Phasmomyrmex – 4 arter
 slekten Polyrhachis – over 600 arter, ofte med lange pigger
 gruppe Formicini
 slekten Alloformica – 4 arter
 slekten Bajcaridris – 3 arter
 slekten Cataglyphis Förster, 1850 – 73 arter
 slekten skogmaur Formica Linnaeus, 1758 – 296 arter
 underslekten sauemaur Serviformica 
 Svart sauemaur Formica fusca Linnaeus, 1758 
 Vanlig sauemaur Formica lemani Bondroit, 1917 
 Myrsauemaur Formica transkaucasica Nassonov, 1889 
 Nordlig sauemaur Formica gagatoides Ruzsky, 1904 
 Hårete sauemaur Formica cinerea Mayr, 1853 
 Rødlig sauemaur Formica rufibarbis Fabricius, 1793 
 underslekten røde skogsmaur Formica ( i snever forstand)
 Svarthodet skogmaur Formica uralensis Ruzsky, 1895 
 Formica pratensis Retzius, 1783 
 Rød skogmaur Formica rufa Linnaeus, 1758 
 Formica polyctena Förster, 1850 
 Formica aquilonia Yarrow, 1955 – den vanligste arten i Norge 
 Formica lugubris Zetterstedt, 1840 
 Lyshodet skogmaur Formica truncorum Fabricius, 1804 
 underslekten Raptoformica 
 Slaveholdermaur (=Rovmaur) Formica sanguinea Latreille, 1798 
 underslekten kløftehodemaur Coptoformica 
 Vanlig kløftehodemaur Formica exsecta Nylander, 1846 
 Formica pressilabris Nylander, 1846
 Forsslunds kløftehodemaur Formica forsslundi Lohmander, 1949 
 Svensk kløftehodemaur Formica suecica
 slekten Polyergus Latreille, 1804 – 6 arter
 Amasonemaur Polyergus rufescens (Latreille, 1798)
 slekten Proformica Ruzsky, 1902 – 24 arter
 slekten Rossomyrmex Arnoldi, 1928 – 3 arter 
 gruppe Gesomyrmecini 
 slekten Gesomyrmex – 8 arter
 Santschiella kohli
 gruppe Gigantiopini – bare én art med svært store fasettøyne
 Gigantiops destructor
 gruppe Lasiini
 slekten Acanthomyops – 16 arter
 slekten Acropyga Roger, 1862 – mer enn 60 arter
 slekten Anoplolepis Santschi, 1914 – 6 arter
 slekten Cladomyrma – 10 arter
 slekten Lasiophanes – 5 arter
 slekten jordmaur, Lasius Fabricius, 1804 – ca. 100 arter
 Sørlig sandmaur Lasius psammophilus Seifert, 1992 
 svart jordmaur Lasius niger (Linnaeus, 1758)
 Tvillingsukkermaur Lasius platythorax Seifert, 1991 
 Brun tremaur Lasius brunneus (Latreille, 1798) 
 Gul jordmaur Lasius flavus (Fabricius, 1781) 
 Lasius umbratus (Nylander, 1846) 
 Gul fuktengmaur Lasius mixtus (Nylander, 1846)
 Lasius meridionalis (Bondroit, 1919) 
 Gul kalkjordmaur Lasius carniolicus (Mayr, 1861) 
 Svart tremaur Lasius fuliginosus (Latreille, 1798)
 slekten honningkrukkemaur, Myrmecocystus – 30 arter 
 slekten Prolasius – 19 arter
 slekten Stigmaceros – 48 arter
 Teratomyrmex greavesi
 gruppe Melophorini – bare én slekt
 slekten Melophorus – 23 arter
 gruppe Myrmecorhynchini
 slekten Myrmecorhynchus – 5 arter
 slekten Notoncus – 6 arter
 slekten Pseudonotoncus – 2 arter
 gruppe Myrmoteratini – bare én slekt
 slekten Myrmoteras – 32 arter
 gruppe Notostigmatini – bare én slekt
 slekten Notostigma – to arter
 gruppe vevermaur, Oecophyllini – bare én slekt
 slekten vevermaur Oecophylla – 2 nålevende arter, dessuten 11 kjent fra fossiler
 gruppe Plagiolepidini
 slekten Agraulomyrmex – to arter
 Aphomomyrmex ater
 slekten Brachymyrmex Mayr, 1868
 Bregmatomyrma carnosa
 slekten Euprenolepis – 6 arter
 slekten Lepisiota Santschi, 1926  – 74 arter
 slekten Myrmelachista – 47 arter
 slekten Paratrechina Motschulsky, 1863 – 109 arter
 slekten Plagiolepis Mayr, 1861 – 62 arter
 slekten Prenolepis Mayr, 1861 – 19 arter
 Pseudaphonomyrmex emeryi
 slekten Pseudolasius – 52 arter
 slekten Tapinolepis – 14 arter

Litteratur 
 Bolton, B. 1995. A New General catalogue of the Ants of the World. Harvard University Press. 504 sider. ISBN 0-674-61514-X.
 Douwes, P.; Abenius, J.; Cederberg, B. & Wahlstedt, U. 2012. Steklar: Myror och getingar. Hymenoptera: Formicidae–Vespidae Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna 133 sider. ISBN 978-91-88506-78-8
 Hölldobler, B. og Wilson, E.O. 1994. Journey to the Ants. Belknap Press. ISBN 0-674-48525-4

Eksterne lenker 
 
 Tree Of Life: Formicinae Bilder
 Antweb: Formicinae
 Afrikanske Formicinae, med nøkkel til slektene
 Bilder av nordamerikanske arter

Maur