Keltersjøen

Keltersjøen (engelsk: Celtic Sea; irsk: An Mhuir Cheilteach; walisisk: Y Môr Celtaidd; kornisk: An Mor Keltek; bretonsk: Ar Mor Keltiek) er et havområde i Atlanterhavet sør for Irland. Det grenser i øst til St George's Channel, og grenser til blant annet Bristolkanalen, Den engelske kanal og Biscayabukten, samt tilstøtende deler av Wales, Cornwall, Devon og Bretagne. De sørlige og vestlige grensene er avgrenset av kontinentalsokkelen, som synker kraftig. Scillyøyene er en britisk øygruppe av små øyer helt sør i dette havet.

Historie 

Keltersjøen har fått navnet sitt fra den keltiske arven til de tilstøtende landene i nord og øst.Navnet ble først foreslått av den engelske forskeren E.W.L. Holt på et møte i Dublin i 1921 med fiskerieksperter fra Storbritannia, Frankrike og Irland. Den nordlige delen av dette havet ble betraktet som en del av St George’s Channel og og den sørlige delen hadde ikke noe eget navn, men ble omtalt som en udifferensiert del av Southwest Approaches («Sørøstlige tilgangen») til Storbritannia.. Behovet for en egen betegnelse på havområdet oppsto på grunn av at området har felles geologi og hydrologi. I dag blir navnet hovedsakelig benyttet av oljebransjen og fiskeindustrien.

Navnet Keltersjøen ble adoptert i Frankrike før det ble vanlig i de engelsktalende landene; i 1957 skrev Édouard Le Danois, zoolog spesialist på livet i havet, at «navnet Keltersjøen er knapt kjent selv for oseanografer.» Det ble adoptert av marinbiologer og oseanografer, og senere av kommersielle firmaer innen petroleum. Det er navngitt i et britisk atlas fra 1963, men i en artikkel fra 1972 sier «det britiske kartet kaller «Western Approaches», og oljeindustrien kaller det «Keltersjøen» [...] unektelig refererer beboerne på vestkysten [av Storbritannia] ikke til det som sådan.»

Utstrekning 

Det er ingen landområder som skiller Keltersjøen fra det åpne Atlanterhavet i sør og vest. I mangelen av ikke klart definert avgrensninger av sjøen, foreslo Holt at grensen skulle gå der hvor dybden var 200 favner (366 meter) og ved øya Ouessant utenfor spissen av Bretagne, mens Den internasjonale hydrografiske organisasjon definerer grensen ut fra loksodromer, som drar havområdet noe lenger sør. 

Definisjonen ble godkjent i 1974 av UK Hydrographer of the Navy («Den britiske marinens hydrografi») for bruk i Admiralitetets sjøkart som var «omtrent avgrenset av linjer som forbinder Ouessant, Lands End (vestlige Cornwall), Hartland Point (odde i Devon), øya Lundy (i Bristolkanalen), St. Govan's Head (Wales) og Rosslare Harbour (sørøst i Irland), derfra følger den irske kysten sørover til Mizen Head (sørvest i Irland)og deretter langs den 200 meter lange isobaten (linje som forbinder steder på havbunnen som har samme dybde) til omtrent breddegraden til Ouessant.»

Den internasjonale hydrografiske organisasjon definerer grensene for Keltersjøen som følger:

I nord. Den sørlige grensen av Irskesjøen [en linje som forbinder St David's Head til Carnsore Point], sørkysten av Irland, derfra fra Mizen Head en linje trukket til en posisjon .

I vest og sør. En linje fra posisjonen , derfra til breddegrad 46°30'N på den vestlige grensen av Biscayabukten [en linje som forbinder kapp Ortegal (Galicia) til Pointe de Penmarc'h (Bretagne)], derfra langs den linjen til Pointe de Penmarc'h.

I øst. Den vestlige grensen til Den engelske kanal [en linje som forbinder Île Vierge (Bretagne) til Land's End] og den vestlige grensen til Bristolkanalen [en linje som forbinder Hartland Point til St. Govan's Head].

Havbunnen 
Havbunnen under Keltersjøen omtales som den keltiske sokkelen, en del av Europas kontinentalsokkel. Den nordøstlige delen har en dybde på mellom 90 og 100 m, og øker mot St George’s Channel. I motsatt retning har sandrygger som peker sørvestover en lignende høyde, atskilt med renne som er omtrent 50 m dypere. Disse ryggene ble dannet av tidevannseffekter når havnivået var lavere. Sør for 50°N er topografien mer uregelmessig.

Olje- og gassleting i Keltersjøen har hatt begrenset kommersiell suksess. Gassfeltet Kinsale Head sør for Irland forsynte store deler av Irland med energi på 1980- og 1990-tallet. Vannet er for dypt for fastmonterte vindturbiner. Området har potensial for 50 GW flytende vindparker, og det franske oljeselskapet TotalEnergies planlegger et prosjekt med nesten 100 MW.

Økologi 
Keltersjøen har et rikt fiske med totale årlige fangster på 1,8 millioner tonn per 2007.

Fire hvalarter forekommer hyppig i området: vågehval, tumlere, gulflankedelfin og nise.

Referanser

Eksterne lenker

 cs-locale.png Kart over Keltersjøen
IHsO grenser for havområde  
 kokkolitter i Keltersjøen , oppblomstring av planteplankton i Keltersjøen, synlig fra verdensrommet i et MISR-bilde, 4. juni2001 

Atlanterhavet
Irlands geografi
Wales' geografi
Cornwall
Bretagnes geografi
Hav