Kurland bispedømme

Kurland bispedømme var et av ni bispedømmer som eksisterte i De tyske riddernes ordensstat. Bispedømmet utgjorde den vestlige tredjedelen av dagens Latvia (dvs. landskapet Kurland).

Den første biskopen (1218–1224) var Bernhard zur Lippe. Bispesetet var Mesothen (latvisk Mežotne), og bispedømmet ble omtalt som Sēlija bispedømme (latvisk Sēlijas bīskapija, latin episcopatus Seloniensis; etter landskapet Sēlija). Den andre biskopen, Lambert (1224–1232), endret i 1226 navnet til Semgallen bispedømme (Zemgales bīskapija, episcopatus Semigallorum; etter landskapet Zemgale). Det var den tredje biskopen, Balduin av Alna (1232–1236), som i 1234 flyttet bispesetet til Pilten (Piltene), hvorpå bispedømmet endelig fikk navnet Kurland bispedømme. Bispedømmet omfattet også den lille øya Runö (Ruhnu), som i dag hører til Estland.

Rundt 1245 ble bispedømmet inkorporert i ordensstaten, men biskopen forble verdslig hersker (dvs. fyrstbiskop) over en tredjedel av territoriet sitt (4600 km²). Samtidig ble bispedømmet lagt under Rīga erkebispedømme.

Da Den tyske ordens høymester gikk over til protestantismen og opphevet ordensstaten i 1525, ble dette en alvorlig krise for statens bispedømmer. Kurland bispedømme eksisterte offisielt videre som et fyrstbispedømme under overhøyhet av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon, men den siste katolske biskopen (Johann von Münchhausen) gikk av i 1560. Kurland ble reformert, bispedømmet fikk 1560–1583 en protestantisk biskop (den dansk-norske prinsen Magnus) og ble så opphevet. Dets territorium tilfalt 1561 Polen, men Den tyske ridderordenens siste «landmester for Livland», Gotthard Kettler, fikk regjere Kurland som et formelt hertugdømme under Polens overherredømme.

Av dagens romersk-katolske bispeseter ligger Liepāja i Kurland. Det ble imidlertid opprettet i 1937, og har ingen historisk tilknytning til Kurland bispedømme.

Tidligere katolske bispedømmer
Latvias historie