Saksun

Saksun (, foreldet dansk skrivemåte: Saksen) er en bygd og et sogn på Færøyene. Bygden ligger ved en lagune ved nordvestkysten av Streymoy, omkranset av fjell. Saksun er en gammel jordbruksbygd, men er nå blant Færøyenes mest besøkte småbygder. I 2020 hadde Saksun 10 fastboende.

Administrativt var Saksun sogn en del av Norðstreymoyar prestagjalds kommuna fra innføringen av det lokale selvstyret i 1872. I 1913 ble Haldarsvíkar og Saksunar kommuna utskilt som en egen kommune, og bestod frem til delingen i 1944. Saksunar kommuna sammenfalt med det 31 km² store sognet. I 2005 gikk Saksun inn i Sunda kommuna.

Saksun er et annekssogn i prestegjeldet Norðstreymoy med Saksunar kirkja som sognekirke.

Naturgeografi 

Saksun ligger innerst i det som var en fjord, og som dannet en god naturhavn. Utløpet ble tilsandet under et kraftig uvær, «den haarde Kyndelsmesse», i andre halvdel av 1600-tallet. Bekkene Gellingará, Skipá og Dalsá springer ut her, noe som har dannet en poll med ferskvann, Pollurin. Pollurin har en forholdsvis rund form og en diameter på ca. 400 m, er 27 m på det dypeste, og har sandstrender på sør- og vestsiden. Lagunen er tilgjengelig for småbåter på flo sjø.

Saksun ligger i Saksunardalur, som strekker seg like fra Hvalvík og Streymnes og ut til havet ved Saksun. Gjennom Saksunardalur renner elven Stórá, som har sine kilder ved Saksun og sitt utløp mellom Hvalvík og Streymnes.

Historie 

Navnet Saksun kommer trolig fra norrønt Sakshǫfn, et naturnavn som henspiller på den naturlige havnen.

Saksun er første gang nevnt skriftlig i omkring år 1400. Bygden er blant de som hevdes å ha blitt utryddet av svartedauden. Sagn forteller om en enslig kvinne som overlevde pesten, og krevde rett på all jord i Saksun på det påfølgende vårtinget i Kollafjørður, og fikk medhold.

Saksun var kirkested i middelalderen, men kirken ble nedlagt etter reformasjonen, og bygden gikk inn i Tjørnuvík sogn. Bygdene er adskilt med en høy fjellrygg. Etter at Saksun ble adskilt fra havet, måtte ferdselen gå gjennom Saksunardalur eller over fjellene.

Sogneprest Carl Wilhelm Prytz sendte i desember 1853 en forespørsel fra kongsbonden i Saksun til kong Fredrik VII om å få bygge en kirke i Saksun. Kongen bifalt forslaget, og godkjente samtidig byggingen av en ny kirke i Tjørnuvík. Kirken i Tjørnuvík var i dårlig stand, men man bestemte seg for å demontere denne og flytte den til Saksun. Saksunar kirkja ble innviet i 1858. Kirken fremstår som en typisk, færøysk bygdekirke med enkel utsmykning i tre samt gresstak. Ytterveggene ble imidlertid oppført i stein, ikke tre, i Saksun.

I 1828 drev den folketomme barken «Broon» fra Glasgow inn i lagunen i Saksun. Skipet var fullastet med pommersk tømmer, og 800 store trebjelker ble solgt på auksjon i Saksun. Blant annet Hvalvíkar kirkja ble forsynt med nytt tømmer herfra. Drivved og vrakgods var en viktig ressurs på de treløse Færøyene. Rundt 500 personer skal ha møtt opp på auksjonen.

Saksun preges av frittliggende gårder, i motsetning til de klyngetunene som forekommer i mange færøyske bygder. Kongsbondegården Dúvugarðar fra 1600-tallet er bebodd og i drift, men deler av den er omgjort til gårdsmuseum. Museet er ment å vise færøyske bønders dagligliv i 1820-årene. Museet er åpent for besøk om sommeren og etter avtale.

Referanser 

Bosetninger på Færøyene
Streymoy
Portal:Færøyene/artikler