Corsaren

Må ikke forveksles med det norske vittighetsbladet Korsaren

Corsaren var Danmarks første satiriske vittighetsblad av betydning og ble grunnlagt av den da 20 år gamle Meïr Aron Goldschmidt. Det fungerte samtidig som en opposisjonsavis mot den sittende regjering på linje med andre politiske blader. Første nummer kom ut torsdag den 8. oktober 1840. Siste nummer utkom i 1855.

Opplagstallet var høyt, kanskje fem tusen, så det var blant de mest solgte tidsskrifter i Danmark. Corsaren fylte den oppgaven som dansk presse først kom til å ivareta senere, nemlig å påtale uoverensstemmelser mellom politiske mål, løfter og det som faktisk ble gjort. Trykkefrihetsforordningen fra 1799 gjorde det straffbart å offentlig kritisere eneveldet, kongehuset, religionen, statens alminnelige forhold, embetsmenn og privatpersoner, samt vennligsinnede fyrster og nasjoner. Det var også forbudt å skrive anonymt. Dødsstraff ventet den som oppfordret til endring av styreformen eller til opprør mot kongen, og Corsaren gikk nærmest inn for republikk og demokrati. I Christian 8.s regjeringstid (1839–48) ble 142 pressesaker ført i domstolene. Av de 315 numrene av Corsaren som utkom i Goldschmidts tid (1840–46), ble 40 numre beslaglagt av sensuren. Corsaren var ikke noe skandaleblad preget av personangrep, og mye mer enn et vittighetsblad, det inneholdt også artikler om litteratur og teater. Men i spaltene treffes «Hr. Folket» eller «Folkeaanden, forhen Kammertjener, nu Spækhøker». Bladet benyttet seg av dyrefabler med politisk brodd og oppdiktede referater fra redaksjonens møter. Corsaren talte de fattiges og husmennenes sak og tok deres parti mot de store godseierne. 

Corsaren var forbilde for det norske bladet «Manden»/Andhrimner, som ble utgitt av Paul Botten-Hansen, Ibsen og Vinje i 1851.

Referanser 

Vittighetsblader
Den danske gullalder
Danske tidsskrifter
Publikasjoner etablert i 1840
1840 i Danmark
Selskaper opphørt i 1855