Nils Poppe

Nils Poppe (opprinnelig Jönsson; født 31. mai 1908 i Malmö i Sverige, død 28. juni 2000 i Helsingborg i Sverige) var en svensk skuespiller, komiker, regissør og teatersjef. Nils Poppe var en av Sveriges mest profilerte og aktive komikere gjennom nesten 70 år. Han døde i 2000 av infeksjoner og hjerteslag. I løpet av sin karriere spilte han i over 50 filmer og enda flere teaterforestillinger.

Liv og virke

Bakgrunn
Poppes mor var ugift og overlot ham til en dansk fostermor i Malmö, som satte ham på en diett av brød dyppet i øl. Etter to år ble han reddet fra henne av Anders og Amanda Jönsson på Möllevången i Malmö, og de ble så hans fosterforeldre. Hans teaterdrømmer begynte å spire tidlig og på skolen viste han frem sitt komiske talent. 

Den 1. august 1926 vervet Poppe seg til flåten og ble utdannet til torpedotenner ved 1. yrkeskompaniet i Karlskrona som nr 427 Jönsson. Den fireårige vervingsperioden ble avbrutt den 16. mars 1928 på grunn av kassasjon, trolig et resultat av et hjertefeil som straks innen hadde foranledniget 30 dagers innleggelse på Flottans sjukhus. Noen verneplikt ble deretter ikke aktuell, men han mønstret med innskrivningsnummer 936-2/1928. Årene 1929–1930 gikk Nils Poppe på Fridhems Folkhögskola i Svalöv.

Karriere 
Nils Jönsson startet sin karriere på teateret Hippodromen i 1930. Der fikk han sitt kallenavn «Poppe» av direktøren Oscar Winge, som ikke likte fødselsnavnet «Jönsson». Senere tok han navnet «Poppe» også privat.

Under sine teaterdager utviklet han sitt talent for komedie, og fra 1930 til 1934 spilte han i en rekke populære komedier på Hippodromen, eksempelvis Äktenskap instiftas i himlen eller Blomman från Hawaii. Gjennombruddet kom først med Blåjackor på Oscarsteateret i 1942. Dette var en komisk musikal der Poppe både fikk vist sin komikk og akrobatikk.

Hans debut som skuespiller på film kom i 1937 med komedien Adolf Armstarke. Etter dette fikk han flere roller i komedier og komedie-musikaler, som for eksempel Tre glada tokar eller Tappa inte sugen.

I 1940-årene fikk Poppe sjansen til å regissere film selv. Hans første regi var på Ballongen fra 1946, deretter kom hans mest kritikerroste og  internasjonalt kjente film, Penger. Denne filmen handler om en fattig og stakkarslig mann som vil begå selvmord, men som reddes og senere får tak i masse penger. Pengene skaper problemer for ham og han mister dem til slutt. Filmen vant gullprisen i Venezia og ble en internasjonalt anerkjent kunstnerisk suksess. En økonomisk suksess ble den derimot ikke. 

Filmen oppsummerer på mange måter Poppes karriere og stil, i og med at figuren han fremstiller er en tragikomisk stakkar likt Charlie Chaplin. Mesteparten av Poppes roller baserte seg på humor og sympati rundt det stakkarslige og litt triste. 

Av andre kunstneriske, mer seriøse filmer spilte Poppe også i to av Ingmar Bergmans filmer: Det syvende segl fra 1957 og Djevelens øye fra 1960. I begge filmer var han typecastet. 

Størst økonomisk suksess hadde Poppe som skuespiller, og hans rollefigur «Fabian Bom» og filmene med ham (Soldat Bom, Pappa Bom, Tull-Bom osv.) ble store publikumssuksesser i Sverige.

Filmografi 
Som regissør
  (TV)
   
  (Pengar – en tragikomisk saga)
  

Som skuespiller (i utvalg) 

  (TV)
  (Djävulens öga)
  (Det Sjunde inseglet)
  
  
  
  
  (Pengar – en tragikomisk saga)

Priser (i utvalg) 
 1989 – Svenska Akademiens teaterpris
 1982 – Karl Gerhards Hederspris
 1979 – Edvardpriset

Referanser

Eksterne lenker 
 Poppes hjemmeside
 

Svenske skuespillere
Svenske regissører
Svenske teatersjefer
Personer fra Malmö
Fødsler i 1908
Dødsfall i 2000