Nikolaj Judenitsj

Nikolaj Nikolajevitsj Judenitsj (russisk: Николай Николаевич Юденич; født  i Moskva i Russland, død 5. oktober 1933 i Cannes i Frankrike) var en russisk offiser. Han kommanderte Den keiserlige russiske hærs kaukasusarmé under Kaukasus-felttoget under første verdenskrig under kommando av storfyrst Nikolaj, hvor han var en av Russlands beste generaler. Senere var han en av lederne for den motrevolusjonære hvite bevegelsen under den russiske borgerkrigen, hvor han fra 1918 til 1920 ledet de hvites styrker i Nordøst-Europa.

Liv og virke

Bakgrunn 
Nikolaj Judenitsj kom fra en russisk adelsslekt. Han studerte ved Aleksandrovskij-militærskolen og generalstabsakademiet, hvor han ble ferdig i 1881 og 1887.

Karriere 
Judenitsj kommanderte først et regiment, og så en brigade under den russisk-japanske krig fra 1904 til 1905, da han ble såret to ganger.

Han ble utnevnt til stabssjef for de militære distriktene Kazan og Kaukasus i 1912 og 1913. Under første verdenskrig var Judenitsj som generalløytnant stabssjef i den russiske Kaukasusarmé. Han ledet de russiske styrkene i slaget ved Sarıkamış. Den 24. januar 1915 ble han forfremmet fra general i infanteriet til øverstkommanderende for armeen. Som dette ledet han med fremgang styrkene i Erzurum og i Trapezunt, som befestet hans ry som krigshelt. I mars 1917 ble han øverstkommanderende for hele Kaukasusfronten. På grunn av «motstand mot den provisoriske regjering» ble Judenitsj i mai 1917 sendt i pensjon av Aleksander Fjodorovitsj Kerenski.

Ved novemberrevolusjonens utbrudd sluttet han seg til de hvite og ble i august 1919 krigsminister i Nordvestrusslands regjering i Tallinn. Til å begynne med ville han bruke Finland som base for sin offensiv, men til tross for Mannerheims støtte ble planen skrinlagt på grunn av motstand fra vest og politiske kretser i Finland. I september 1919 begynte Judenistj en offensiv mot Petrograd, men mislyktes og måtte i januar 1920 oppløse arméen i Estland

Etter dette ble han og mange av styrkene evakuert av britiske skip. Judenitsj bosatte seg siden i Nice i Frankrike, men i de gjenværende 13 årene spilte han ingen stor rolle i det russiske innvandrermiljøet.

Referanser

Litteratur 
 Karsten Brüggemann: Die Gründung der Republik Estland und das Ende des "Einen und unteilbaren Rußland". Harrassowitz, Wiesbaden 2002, ISBN 3-447-04481-0.

Eksterne lenker 
 
 
  Biografi hos hrono.ru

Personer fra Moskva
Russiske generaler
Russere fra første verdenskrig
Den russiske borgerkrigen