Autodafé

Autodafé (via portugisisk og spansk auto da fé fra latin actus de fide eller actus fidei, «troshandling») var den avsluttende, offentlige delen av en rettssak mot mistenkte kjettere, inkludert mistenkte kryptojøder (skjulte sefarder), utført av den spanske (1481–1834) og portugisiske inkvisisjonen (1536–1821), men også i Italia. Autodafé betegnet opprinnelig selve domsavsigelsen, men ble siden også brukt om den påfølgende utførelsen av straffen.

Under autodaféen var det opptog gjennom byen, og de anklagede måtte bruke kapper med symboler som viste hva de var skyldige i. De som skulle henrettes, bar kapper i en annen farge enn andre skyldige. Opptoget endte ved kirken, der de dødsdømte ble skilt ut og ført til for eksempel bålet der de ble brent. 

Autodafé var en skamstraff der en brukte offentlig stigmatisering og ydmykelse som virkemiddel.

Ordet autodafé kan også brukes om bokbål, offentlig brenning av uønskede og forbudte skrifter og bøker.

Se også
 Bokbål
 Inkvisisjonen
 Kirketukt
 Brenning på bål

Eksterne lenker
 Oppslagsordet «Autodafé» i Salmonsens konversationsleksikon (dansk leksikon fra ca. 1915)
 Oppslagsordet «Autodafé» i Nordisk familjebok (svensk leksikon fra 1904)
 Autodafé; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

Inkvisisjonen
Straffereaksjoner
Kristne begrep