Vekkelsen av mahayana-troen

Vekkelsen av mahāyāna-troen (kinesisk: 大乘起信論, pinyin: Dàshéng qǐxìn lùn, Wade-Giles: Ta-sheng ch'i-hsin lun; koreansk: 대승기신론, hangul: Daeseung gisillon, McCune-Reischauer: Taesŭng kisillon, japansk: Daijō kishin ron, katakana: ダイジョウキシンロン, vietnamesisk: Đại thừa khởi tín luận; rekonstruerte sanskrit-titler er Mahāyāna-śraddhôtpāda og Mahāyānâdhimukty-utpāda) er en tekst som østasiatiske mahāyāna-buddhister tilskriver den nordindiske buddhisten Aśvaghoşa, som levde i det første århundre e.Kr. Ingen originalversjoner er bevart på sanskrit.

To kinesiske utgaver
Det foreligger en oversettelse til kinesisk i en bokrull,  foretatt av Paramārtha (499–569) i året 533. En annen kinesisk versjon, med samme tittel i to bokruller, ble enten oversatt eller redigert på nytt av Śīkşānanda mellom årene 695 og 700. 

Enkelte orientalister har fremmet den hypotese at teksten (sammen med hjertesūtraen) ikke er en oversettelse av en indisk original, men en kinesisk komposisjon.

Innhold

Denne avhandlingen prøver å forene to ulike soteriologiske retninger innenfor mahāyāna-buddhismen. Yogacara-skolens lære om at «alt er bevissthet» forenes med tathāgatagarbha idéene om at Buddha-naturen er iboende i hvert enkelt menneske. Disse to systemene forenes i en syntese basert på «det ene sinnet i to aspekter».

Teksten forklarer at den iboende bevisstheten i hver eneste person enten ytrer seg som uforgjengelig bevissthet (Tathāgata-gartha eller sinnet til tathatā), eller som det forgjengelige sinn som fødes og dør. Den sistnevnte er en uvirkelig tilstand som oppstår av menneskers manglende evne til å erkjenne sinnets virkelige natur. Hele mahāyāna-læren forklares derfor som en prosess hvor vi transformerer det forgjengelige sinn til Buddha-naturen. Dette skjer gjennom de fire former for tro (troen på tathatā, Buddha, dharma og saṃgha) og de fem pāramitās dana, śīla, ksanti, vrya og meditasjon.

Referanser

Mahāyāna-tekster