I promessi sposi

I promessi sposi (nynorsk: Dei trulovade) er en roman av Alessandro Manzoni. Den ble første gang utgitt i 1827. Gyldendal forlag ga ut boken på norsk i 2001 med tittelen Dei trulovade. Den er oversatt av Magnus Ulleland.

Handlingen foregår året 1628, i en tid da Spania hersket over områder som ligger i dagens nordlige Italia. Romanen tolkes gjerne som en indirekte kritikk av Østerrike, som styrte regionen da boka ble utgitt.

Om boken 
I likhet med mange andre romaner som ble utgitt i Europa på 1820-tallet var I promessi sposi tydelig påvirket av Walter Scotts historiske romaner (Ivanhoe med  flere). I promessi sposi ble en stor suksess i samtiden, og den tyske dikteren Goethe var blant dem som hyllet verket. 

Litteraturforskerne mener at romanen har hatt betydning for det italienske skriftspråkets utvikling, fordi Manzoni i sin siste utgave i 1840 omarbeidet boken, som opprinnelig var skrevet på lombardisk eller milanesisk dialekt, til toskansk. Dette førte til at toskansk ble normgivende da et litterært italiensk riksspråk vokste fram.

Fortsatt har romanen en sterk stilling på undervisningsplanen i italienske skoler.

Boka har vært utgangspunkt for en rekke filmer og TV-serier; i 1908, 1913, 1922, 1941, 1964, 1967, 1990.

Amilcare Ponchielli ferdigstilte i 1856 en opera som bygget på romanen.

Handlingen

Kapittel 1–8: Flukten fra landsbyen

Renzo og Lucia bor i en ikke navngitt landsby i Lombardia, i nærheten av Comosjøen. De har planlagt å gifte seg den 8. november 1628. Kvelden før bryllupet er landsbypresten don Abbondio på vei hjem da to skumle typer stanser ham og sier at han ikke må vie Renzo og Lucia neste dag, fordi den lokale baronen don Rodrigo ikke vil ha noe av det.

Da Renzo møter opp i kirken dagen etter, sier presten at bryllupet må utsettes; han er for feig til å si sannheten. Renzo klarer likevel å få presten til å innrømme at det angivelig er don Rodrigo som har satt en stopper for vielsen. Det viser seg at don Rodrigo selv har kastet sine øyne på Lucia, og at han har inngått et veddemål med sin fetter, grev Attilio, om at han skal erobre henne.

Lucias mor, Agnese, råder Renzo til å søke hjelp hos «Dr. Azzeccagarbugli», en advokat i byen Lecco. Han viser seg å være en øyentjener

Etter hvert får Renzo og Lucia hjelp av legmunken Cristoforo, som er romanens moralske kompass. Denne munken kom fra en velstående familie. Før han trådte inn i munkeordenen hadde han drept en mann.

Kapittel 9–10: Nonnen fra Monza 

Nonnen Gertrude har man tillit til, og hun får et visst ansvar for Lucia.

Hun kommer i kontakt med en ung mann uten skrupler, Egidio, som er en kontakt av den verste baronen i samtida, Innominato (den "Ubenevnte").

Kapittel 11–17: Renzo i Milano 

Renzo ankommer den sultrammede storbyen Milano og besøker klosteret, men den ansatte som han søker har fravær. Derfor vandrer Renzo videre inn i byen. Et bakeri ødelegges av en folkemengde, og den drar videre til huset til «Kommisjonæren for forsyninger». Kommisæren reddes i siste liten av Ferrer - som har ankommet med vogn; Ferrer kunngjør at han skal ta kommisjonæren til fengsel. Ferrer får hjelp av Renzo for å komme seg gjennom folkemengden; Renzo får en framskutt posisjon.

Kapittel 18–24: Lucia og «Den navnløse»

Kapittel 25–27: Don Rodrigos fall

Kapittel 28–30: Hungersnød og krig

Kapittel 31–33: Pest

Kapittel 34–38: Bitene faller på plass

Persongalleriet

 Lorenzo Tramaglino (Renzo) – en fattig ung silkevever
 Lucia Mondella – Renzos forlovede
 Don Abbondio – landsbypresten
 Fra Cristoforo – en legmunk («fra» er en kortform av den latinske tittelen frater (broder).
Don Rodrigo – den lokale baronen
 L'Innominato – «Den navnløse», en mektig og brutal gangster; romanens mest sammensatte figur
 Agnese – Lucias mor
 Federico Borromeo
 Perpetua
 La monaca di Monza – «Nonnen fra Monza»
Griso
 Dr. Azzeccagarbugli – advokat i byen Lecco
 Grev Attilio – fetter av don Rodrigo
 Nibbio – «Den navnløses» høyre hånd
 Don Ferrante – en kvasiintellektuell og tåpelig skikkelse som hevder at pesten skyldes astrologiske fenomener 
 Donna Prassede – don Ferrantes hustru; hun er villig til å hjelpe Lucia, men er også en svært fordomsfull og geskjeftig kvinne

Referanser 

Italienske romaner
Bøker fra 1827
Historiske romaner