Tartu katolske bispedømme

Tartu eller Dorpat bispedømme var et av ni bispedømmer som eksisterte i De tyske riddernes ordensstat. Bispedømmet ble grunnlagt i 1224 og utgjorde den sydøstlige tredjedelen av dagens Estland.

Fra 1237 ble bispedømmet inkorporert i ordensstaten, men biskopen var faktisk også verdslig hersker (dvs. fyrstbiskop) over nesten halvparten av territoriet sitt (9600 km²). I 1246 ble Tartu bispedømmet lagt under Rīga erkebispedømme.

Da Den tyske ordens høymester gikk over til protestantismen og opphevet ordensstaten i 1525, ble dette en alvorlig krise for statens bispedømmer. Tartu bispedømme eksisterte offisielt videre som et fyrstbispedømme under overhøyhet av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Den siste biskopen (Hermann II) ble deportert til Russland, da russiske tropper okkuperte Tartu ved begynnelsen av Livlandskrigen (1558). Dette betød slutten på bispedømmet. Territoriet tilfalt i 1561 Polen.

Liste over biskoper 
 1224–1247: Hermann I von Buxhoeveden
 1251–1263: Bernhard I
 1263–1268: Alexander
 1268–1288: Friedrich von Haseldorf
 1289–1302: Bernhard II
 1303–1312: Dietrich II Fischhausen
 1313–1323: Nikolaus
 1323–1341: Engelbert von Dolen
 1342–1344: Wescelus
 1346–1373: Johannes I Funfhausen
 1373–1377: Heinrich I von Velde
 1379–1400: Dietrich III Damerow
 1400–1410: Heinrich II von Wrangel
 1411–1413: Bernhard III von Bülow
 1413–1441: Dietrich IV Retzler
 1442–1459: Bartholomäus Savijerwe
 1459–1468: Helmich von Mallinkrodt
 1468–1473: Andreas Pepler
 1473–1485: Johannes II Bertkow
 1485–1498: Dietrich V Hake
 1499–1505: Johannes III von der Rope
 1505–1513: Gerhard Schrove
 1513: Johannes IV Duisburg
 1514: Bernhard IV
 1514–1518: Christian Bomhower
 1518–1527: Johannes V Blankenfeld
 1528–1543: Johannes VI Bey
 1544–1551: Jost von der Recke
 1554–1558: Hermann II Wesel

Tidligere katolske bispedømmer
Estlands historie