Pterostichus nigrita

Pterostichus nigrita er en av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.

Utbredelse  
Pterostichus nigrita finnes i nesten hele Europa,  i Asia og Nord-Afrika.   Finnes i Norge

Utseende 
Pterostichus nigrita kan variere mellom 9-13 mm lengde. Fargen er svart, litt glinsende, men ikke klart metallisk. Den ligner Pterostichus melanarius, med kan skilles fra denne på at dekkvingene har hver tre (ikke to) groper med en børste (børstepunkt), nær det tredje rillemellomrom. Den har fullt utviklede flygevinger og kan fly. Brystskjoldet har to tydelige groper i hvert bakhjørne, selve hjørnet har et lite tannformet utstikk.

Levevis 
Pterostichus nigrita lever på steder med mye vegetasjon, i kjerr og urterike enger. Finnes ofte nær vassdrag. Larvene og de voksne (imago)  lever som predatore.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

Referanser

Litteratur 
 Lindroth, C.H. 1974. Coleoptera: Carabidae. Handbooks ident. Br. Insects 4 (2). side 1-146. British Entomological Society, London.
 Lindroth, C.H. 1985. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (1) side 1-232
 Lindroth, C.H. 1986. The Carabidae Coleoptera of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomol. Scand. 15 (2) side 233-497.
 Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722

Eksterne lenker 
 
 Pterostichus nigrita - Ground Beetles of Ireland - engelskspråklig
 Pterostichus nigrita - Fauna Europaea - engelskspråklig
 Norsk entomologisk forening

Pterostichinae
Dyr formelt beskrevet av Gustaf von Paykull
Biller formelt beskrevet i 1790