Bertil Lundman

Bertil Lundman (født 28. september 1899 i Malmö, død 5. november 1993 i Uppsala) var en svensk antropolog. Han arbeidet mye med forskning på menneskeraser.

Liv og virke

Bakgrunn, utdannelse
Bertil Lundman var sønn av postmesteren i Malmö Fredrik Lundman og hustruen Elin, født Björkman. Han studerte ved Uppsala universitet og tok på 1920-tallet eksamener i botanikk, geografi og meteorologi. I 1935 avla han også kandidateksamen i teologi, før han i 1945 disputerte til dr.philos på avhandlinga Dalaallmogens antropologi.

Karriere, forskning
Fra 1947 til 1970 hadde han stilling i Uppsala som dosent i fysisk antropologi.

Lundman gjorde modifikasjoner i datidas tradisjonelle inndeling av menneskene i raser. Under arbeidet med doktoravhandlinga, som omfatta en antropologisk undersøkelse av befolkninga i Dalarna, «oppdaga» han det han mente var en rase som hittil var ukjent i Sverige, med sannsynlig avstamming fra Cro Magnon-kulturen. Dette var den såkalte tydalsrasen, som tidligere var studert av norske antropologer. Lundman kritiserte eldre forskning basert på skallemålinger, men var likevel sjøl ikke fremmed for å benytte denne metoden. Ved undersøkelsen i Dalarna skal han – etter eget utsagn – ha brukt tall fra over 11000 målinger. Gjennom dette mente han å påvise en annen Cro Magnon-basert rase, den blonde västmanlandstypen.

Med utgangspunkt i kjent materiale beskreiv Lundman Sveriges antropologiske forhold, og han søkte å spore ulike typer utseende hos samtidas befolkning bakover i tid. Han mente også å konstatere ulik skallehøyde mellom vesteuropeiske (atlantiske) og østeuropeiske (kaspiske) populasjoner. Mot slutten av karrieren interesserte Lundman seg for blodtyper og forsøkte seg på ei populasjonsinndeling basert på blodalleler.

Fra 1950-tallet ble det mer og mer klart at rasebegrepet hadde lite vitenskapelig grunnlag, og Lundmans forskning ble kritisert. Han regnes som den siste svenske antropologen som baserte sine arbeider på rasisme. Etter hvert anså studentene ham mest som en original. 
 
Likevel utgav Lundman så seint som i 1977 boka The Races And Peoples Of Europe med en raseklassifikasjon av europeerne. Han delte da verdensdelens befolkning inn i disse typene (eldre betegnelser i parentes):

 nordid (nordisk), inkludert underrasene falid, nord-atlantid (nord-oksidental) og skandid
 paleo-atlantid
 vest-alpin
 øst-alpin (gorid)
 vest-middelhavsk (ibero-insular)
 berid
 øst-middelhavsk, inkludert underrasene saharid og pontid
 arabid, inkludert den syride underrasen
 dinarid (dinarisk), inkludert underrasene armenid og karpatid (litoral)
 volgid, inkludert underrasene sudetisk og pre-pontid
 øst-baltisk, inkludert underrasene tavastid (sub-nordid) og savolaksid
 skando-lappid (sør-lappid, samid)
 med mongoloide trekk: kumid og taigid

Lundman var kritisk til rasebiologen Herman Lundborg («entusiastisk men korttänkt person utan större vetenskaplig förmåga») og sin samtidige kollega, den amerikanske antropologen Carleton S. Coon («förvirrad systematik»).

Bibliografi i utvalg 

 Västmanlandstyper, Julläsning, Västmanlands läns tidning (1931)
 Folktypsundersökningar i Dalarna I-IX, Dalarnas hembygsbok (1932–38, 1940, 1946) 
 Nordens rastyper, (1940)
 Jordens människoraser och folkstammar, (1943–44)
 Dalaallmogens antropologi (doktoravhandling), (1945)
 On the Origin of the Lapps, Ethnos (1946)
 Nutidens människoraser (1946)
 Raser och folkstockar i Baltoskandia (1946, 1967)
 Ergebnisse der anthropologischen Lappenforchung, Anthropos (1952)
 Umriss der Rassenkunde des Menschen in geschichtlicher Zeit (1952)
 Stammeskunde der Völker (1961)
 Blutgruppenforschung und geograpische Anthropologie (1967)
 The Races and Peoples of Europe (oversatt) (1977)
 Minnen (memoarer) (1987)
 Jordens folkstammar (1988)

Referanser 
 

Svenske antropologer
Raseteoretikere
Personer fra Malmö
Fødsler i 1899
Dødsfall i 1993