Dvergsnyltevepser

nær 100 slekter, se tekst. 

Dvergsnyltevepser (Mymaridae) er en familiegruppe av vepsene. De hører til blant stilkvepsene og er en familiegruppene i ordenen vepser. Alaptus minimus regnes som verdens minste insekt og er bare 0,2 mm lang.

Larvene lever som parasitter i eggene til andre leddyr.

Utseende 
Kroppen er mellom 0,2 og 1,5 millimeter lange, brunlig, orange-brune eller mørkt og svart farget, uten metallskjær i fargen, som er vanlig hos mange av de andre chalcididene. De fleste har en påfallende spinkel kroppsbygning.

Vingene er klare eller svakt røykfarget og karakteristiske for gruppen chalcidider. Bare enkelte årer i helt i framkant av framvingen er synlig. Resten av vingen er uten et markert årenett. Bakvingene er smale og har hårfrynser langs hele bakkanten.  Vingespennet er mellom 0,4 og 3 millimeter.  Hos mange arter er forvingen redusert til en stav med lange hårfrynser som danner vingens bæreflate.

Fasettøynene er ofte store og kan dekke nesten hele hodet. Antennene er trådformet og har vanligvis omtrent 13 ledd, det ytterste leddet hos hunnene er gjerne større og spindelformet, og danner en klubbe.

Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den er vanligvis uten bein og er dråpeformet, uten et tydelig hode. Mange har korte hår på kroppen.

Levevis 
Dvergsnyltevepser finnes på en rekke ulike lokaliteter. Flygetiden er hele sommeren.

De ulike artene i gruppen har ulike vertsdyr som de parasitterer. Hunnen legger ett og ett egg i eggene til andre leddyr, hvor larven utvikles. 
Artene synes ikke være spesielt verts-spesifikke, men angriper egg av verter fra flere ulike familier. Flest dvergsnyklteveps ser ut til å angripe sikader (Auchenorrhyncha), men det er også en del arter som utvikler seg på eggene til andre nebbmunner, støvlus og biller. De ser ut til å foretrekke egg som legges skjult.

Utbredelse 
Dvergsnyltevepser finnes i hele verden. I Europa finnes 480 arter, men bare 32 er funnet i Norge.  Mymaridae er litt dårlig undersøkt i Norge og det er antatt at det kan være noen flere arter.

Fossile arter 
På grunn av sin beskjedne kroppsstørrelse er dvergsnyltevepser velegnet til å bli bevart i rav, og det er funnet ganske mange fossile arter. Litt paradoksalt er denne familien som så lett blir oversett i den moderne faunaen blant de årevingefamiliene som har det beste fossilbelegget. Dvergsnylteveps i rav er kjent tilbake til 100 millioner år før nåtid, den er dermed også en av de eldste kjente vepsefamiliene.

Systematisk inndeling 

Systematikken for gruppen dvergsnyltevepser (Mymaridae) er ennå ikke avklart og endringer kan derfor skje. Per i dag finnes det ikke noen allment godtatt inndeling i underfamilier eller stammer.

Nålevende slekter 

 Vepser (Veps, humler og maur) (Hymenoptera) 
 delgruppe stilkvepser (Apocrita) 
 overfamilie Chalcidider (Chalcidoidea) 
 familie Mymaridae 
 slekten Acanthomymar Subba Rao, 1970
 slekten Acmopolynema Ogloblin,1946
 slekten Acmotemnus Noyes & Valentine, 1989 
 slekten Agalmopolynema Ogloblin, 1960
 slekten Alaptus Ferrière, 1930   - 18 arter i Europa, i Norge:
 Alaptus globularis Sveum & Solem, 1980
 slekten Allanagrus Noyes & Valentine, 1989
 slekten Allarescon Noyes & Valentine, 1989
 slekten Anagroidea Girault, 1915
 slekten Anagrus Haliday, 1833 - 25 arter i Europa
 slekten Anaphes Haliday, 1833 - 184 arter i Europa, i Norge:
 Anaphes cultripennis Debauche, 1948
 Anaphes leptoceras (Debauche, 1948)
 Anaphes tarsalis Mathot, 1969
 slekten Anneckia Subba Rao, 1970
 slekten Apoxypteron Noyes & Valentine, 1989
 slekten Arescon Walker, 1846 - 3 arter i Europa
 slekten Australomymar Girault, 1929
 slekten Baburia Hedqvist, 2004
 slekten Bakkendorfia Mathot, 1966
 slekten Boccacciomymar Triapitysn & Berezovskiy, 2007
 slekten Borneomymar Huber, 2002
 slekten Boudiennyia Girault, 1937
 slekten Bruchomymar Ogloblin, 1939
 slekten Caenomymar Yoshimoto, 1990
 slekten Callodicopus Ogloblin, 1955
 slekten Camptoptera Förster,1856 - 32 arter i Europa, i Norge:
 Camptoptera strobilicola Hedqvist, 1956
 slekten Camptopteroides Viggiani, 1974
 slekten Caraphractus Walker, 1846 - 2 arter i Europa
 slekten Ceratanaphes Noyes & Valentine, 1989
 slekten Chaetomymar Ogloblin,1946   
 slekten Chrysoctonus Mathot,1966  
 slekten Cleruchoides Lin & Huber, 2007
 slekten Cleruchus Enock,1909   - 11 arter i Europa
 slekten Cnecomymar Ogloblin, 1963
 slekten Cremnomymar Ogloblin, 1952
 slekten Cybomymar Noyes & Valentine, 1989
 slekten Dicopomorpha Ogloblin,1955
 slekten Dicopus Enock, 1909 - 3 arter i Europa
 slekten Dorya Noyes & Valentine, 1989
 slekten Entrichopteris Yoshimoto, 1990
 slekten Eofoersteria Mathot, 1966  
 slekten Erdosiella Soyka, 1956
 slekten Erythmelus  Enock, 1909 - 12 arter i Europa
 slekten Eubroncus Yoshimoto, Kozlov & Trjapitzin, 1972
 slekten Eucleruchus Ogloblin, 1940
 slekten Eustochomorpha Girault, 1915
 slekten Eustochus Haliday, 1833 - 2 arter i Europa
 slekten Formicomymar Yoshimoto, 1990
 slekten Gahanopsis Ogloblin,1946
 slekten Ganomymar De Santis,1972 
 slekten Gonatocerus  Nees, 1834 - 21 arter i Europa, i Norge:
 Gonatocerus sulphuripes (Förster, 1847) 
 slekten Haplochaeta Noyes et Valentine, 1989
 slekten Himopolynema Taguchi, 1977
 slekten Idiocentrus Gahan, 1927
 slekten Ischiodasys Noyes & Valentine, 1989
 slekten Kalopolynema Ogloblin, 1960
 slekten Kikiki Huber & Beardsley, 2000
 slekten Kompsomymar Lin & Huber, 2007
 slekten Krokella Huber, 1993
 slekten Kubja Subba Rao, 1984
 slekten Litus Haliday,1833  - 2 arter i Europa
 slekten Macrocamptoptera Girault, 1910 - 2 arter i Europa
 slekten Malfattia Meunier, 1901
 slekten Mimalaptus Noyes & Valentine, 1989
 slekten Mymar Curtis,1829  - 4 arter i Europa
 slekten Mymarilla Westwood, 1879
 slekten Myrmecomymar Yoshimoto, 1990
 slekten Narayanella Subba Rao, 1976
 slekten Neolitus Ogloblin, 1935
 slekten Neomymar Crawford, 1913
 slekten Neostethynium Ogloblin, 1964
 slekten Neserythmelus Noyes & Valentine, 1989
 slekten Nesomymar Valentine, 1971
 slekten Nesopatasson Valentine, 1971
 slekten Notomymar Doutt & Yoshimoto, 1970
 slekten Omyomymar Schauff, 1983
 slekten Ooctonus Haliday, 1833 - 6 arter i Europa, i Norge:
 Ooctonus insignis Haliday, 1833
 Ooctonus notatus Walker, 1846
 Ooctonus sublaevis Förster, 1847
 Ooctonus vulgatus Haliday, 1833
 slekten Palaeoneura Waterhouse, 1915
 slekten Palaeopatasson Witsack, 1986
 slekten Paracmotemnus Noyes & Valentine, 1989
 slekten Paranaphoidea Girault, 1913
 slekten Parapolynema Fidalgo, 1982
 slekten Parastethynium Lin & Huber in Lin, Huber & La Salle, 2007
 slekten Platyfrons Yoshimoto, 1990
 slekten Platypolynema Ogloblin, 1960
 slekten Platystethynium Ogloblin, 1946
 slekten Polynema Haliday,1833  - 128 arter i Europa, i Norge:
 Polynema fuscipes Haliday, 1833
 slekten Polynemoidea Girault, 1913
 slekten Polynemula Ogloblin, 1967 
 slekten Prionaphes Hincks, 1961
 slekten Pseudanaphes Noyes & Valentine, 1989
 slekten Pseudocleruchus Donev & Huber, 2002
 slekten Ptilomymar Annecke & Doutt, 1961
 slekten Restisoma Yoshimoto, 1990
 slekten Richteria Girault, 1920
 slekten Schizophragma Ogloblin, 1949
 slekten Scleromymar Noyes & Valentine, 1989
 slekten Steganogaster Noyes & Valentine, 1989
 slekten Stephanocampta Mathot,1966  
 slekten Stephanodes Enock,1909 - én art i Europa
 slekten Stethynium Enock, 1909 - én art i Europa
 slekten Tanyostethium Yoshimoto, 1990
 slekten Tetrapolynema Ogloblin, 1946
 slekten Tinkerbella Huber & Noyes, 2013
 slekten Zelanaphes Noyes & Valentine, 1989

Utdødde slekter 
Disse slektene er bare kjent fra fossiler:

 †Carpenteriana  Yoshimoto, 1975
 †Enneagmus Yoshimoto, 1975
 †Eoanaphes Huber in Huber & Greenwalt, 2011 
 †Eoeustochus Huber in Huber & Greenwalt, 2011 
 †Macalpinia  Yoshimoto, 1975
 †Myanmymar Huber in Huber & Poinar, 2011
 †Triadomerus Yoshimoto, 1975

Ulike inndelinger 
Mymaridae inndeles systematisk, på ulike måter.

 Annecke & Doutt (1961)
 underfamilie Alaptinae
 delgruppe (stamme) Alaptini
 delgruppe (stamme) Anagrini
 underfamilie Mymarinae delgruppe (stamme) Anaphini
 delgruppe (stamme) Mymarini
 delgruppe (stamme) Ooctonini
 Yoshimoto (1975)
 underfamilie Alaptinae underfamilie Lubroncinae underfamilie Mymaromminae underfamilie Mymarinae Referanser 

 Litteratur 
 Annecke, D.P.; Doutt, R.L. 1961. The genera of Mymaridae (Hymenoptera :. Chalcidoidea.). Ent. Mem. Dep. Agrie. Tech. Serv. Repub. S. Afr. 5.  side 1-71.
 Sømme, Laurits 2001. Insekter. (Original:  McGavin, George C. 2000. Insects, spiders and other terrestical  arthropods.) N. W. Damm & Søn AS. ISBN 82-512-0601-4 side 200.
 Ottesen, P.S. (red.) 1993 Norske Insektfamilier og deres artsantall. NINA utredning 055, 40 sider. 
 Yoshimoto, C. M. 1975. Cretaceous chalcidoid fossils from Canadian amber.'' Can. Entomol. 107. side 499-528.
 Natural History Museum, Universal Chalcidoidea Database

Eksterne lenker 
  
 Mymaridae – SEL: Systematic Entomology Laboratory
 Carl M. Yoshimoto (www.books.google.co.za) A Review of the Genera of New World Mymaridae (Hymenoptera; Chalcidoidea)
 Norsk Entomologisk forening – for deg som  vil lære mer om insekter.
 van Noort, Simon (uten dato) WaspWeb - Mymarid wasps of Africa and Madagascar 

Vepser
Chalcidoidea