Per Lønning

Per Lønning (født 24. februar 1928 i Bergen, død 21. august 2016 i Oslo) var en norsk  professor i teologi og idéhistorie, biskop og politiker (Høyre). Han var både dr.theol. og dr.philos. i idéhistorie.

Han var stortingsrepresentant 1958–1965, biskop av Borg 1969–1975, biskop av Bjørgvin 1987–1994, professor i kristendommens idéhistorie ved Universitetet i Oslo og forskningsprofessor ved Det økumeniske forskningssenter i Strasbourg.

Liv og virke

Bakgrunn 
Per Lønning  var sønn av førstesekretær Per Lønning (1898–1974) fra Stord og husmor Anna Gurine Strømø (1895–1966) fra Sveio. Han var oppkalt etter sin farfar Per Mikkelsen Lønning, som var bonde og ordfører på Stord. Han hadde tre søsken; en av dem ble også teolog og politiker, Inge Lønning, som døde i 2013. 

Per Lønning ble student i 1946, og tok teologisk embedseksamen allerede som 21-åring med innstilling til Kongen. Senere fulgte stipendieopphold i Danmark, Frankrike, Vest-Tyskland, USA og Sveits. Han tok doktorgraden i teologi ved Universitetet i Oslo i 1955 om Søren Kierkegaard og doktorgraden i idéhistorie samme sted i 1959 om Blaise Pascal.

Prest, politiker 

Per Lønning ble ordinert i 1951, men en stor del av perioden før han  ble utnevnt til domprost i Bergen var han stortingsrepresentant (1958–1965). I begge disse periodene var han medlem av kirke- og undervisningskomiteen. Han var også medlem av Stortingets delegasjon til NATOs parlamentarikerforsamling 1962–1963, og delegat til FNs generalforsamling i 1964.

36 år gammel ble Lønning utnevnt til domprost i Bergen. Han var svært ung til å få et slikt embete, men tross alt var det allerede 15 år siden han hadde bestått sin teologiske embetseksamen.

Biskop av Borg; fratreden i protest 
Det gikk bare fem år før han ble utnevnt til biskop i det nyopprettede Borg i 1969. Da Stortinget liberaliserte abort i 1975, søkte han avskjed som biskop i protest mot at denne utvidelsen skjedde på tross av statskirkens motsigelser. Da han gikk av som biskop, ble det gjort et forsøk på å kalle ham til Menighetsfakultetet, men styret sa nei.

Fra 1977 og fram til han ble biskop i Bjørgvin var han dosent og senere professor ved Universitetet i Oslo, med et avbrudd fra 1981 til 1987 da han var forskningsprofessor ved Det lutherske verdensforbunds økumeniske senter i Strasbourg.

Biskop av Bjørgvin 
Etter tolv år ble han igjen biskop i Den norske kirke, denne gang i Bjørgvin. Med 60 % av stemmene i den kirkelige avstemningen var kirkens kall klart, og han var biskop her fra 1987 til 1994. I 1969 ordinerte han Rosemarie Köhn til prest, og Børre Knudsen ble innsatt av ham som daværende domprost i 1967.

Etter sin avgang i Bergen var han tilknyttet Chr. Michelsens Institutt fra 1994 til 1997.

Han hadde et stort antall verv og publiserte en lang rekke bøker og artikler. I en alder av 80 år var han fortsatt en aktiv deltaker i den offentlige debatt. I 2010 var han blant annet engasjert i kampen mot den nye ekteskapsloven, og gikk sammen med Nina Karin Monsen og 198 andre ektepar inn for at loven skulle bringes inn for Menneskerettighetsdomstolen i Strasbourg. I 2001 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.

Han skrev og oversatte en rekke salmer, og er representert i Norsk salmebok 2013 med fem egne tekster og ti oversettelser.

Med sin karakteristiske fremtoning var han et takknemlig objekt for parodier, for eksempel av komikeren Trond Kirkvaag.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Sitater på Wikiquote

Norske teologiprofessorer
Norske lutherske biskoper
Biskoper i Borg bispedømme
Biskoper i Bjørgvin bispedømme
Stortingsrepresentanter fra Høyre
Stortingsrepresentanter 1958–1961
Stortingsrepresentanter 1961–1965
Medlemmer av Det Norske Videnskaps-Akademi
St. Olavs Orden
Personer fra Bergen kommune
Norske salmediktere