Tot

Tot (gammelegyptisk: ḏḥwti, også transkribert som Tahuti, Djehuti; gresk: Θώθ, thṓth) er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en gud for visdom og skrivekunst samt skytsgud for byen Khmun. Han ble også betraktet som en månegud, og i kunsten ofte framstilt som en mann med hodet til ibis eller en bavian; begge dyr var hellige for ham. Hans kvinnelige motpart var Seshat, og hans hustru var personliggjøringen av Ma'at (et konsept for sannhet, balanse, orden, harmoni og lignende).

Som en av de fremste gudene ble Tot dyrket over hele Egypt, men Tots fremste tempel var lokalisert i sentrale Egypt i byen Khmun (ikke til å forveksles med guden Khnum, senere kalt for Hermopolis Magna under den gresk-romerske tiden (i referanse til at grekerne likestilte Tot med sin gud Hermes) og Shmounein i koptisk gjengivelse. Byen ble delvis ødelagt i 1825 e.Kr. I denne byen ledet Tot en gudegruppe på åtte hovedguddommer kalt for Ogdoaden. Tot hadde også tallrike helligdommer innenfor byene Abydos, Hesert, Urit, Per-Ab, Rekhui, Ta-ur, Sep, Hat, Pselket, Talmsis, Antcha-Mutet, Bah, Amen-heri-ab, og Ta-kens.

Tot hadde mange vitale og framtredende roller i egyptisk mytologi. Han hadde ansvaret med å opprettholde universet og være den en av to guddommer (den andre var Ma'at) som sto på hver sin side av Ras solbåt. Senere i Egypts historie ble Tot svært delaktig i å megle i stridighetene mellom gudene, kunsten å drive med magi, skrivekunsten, utviklingen av vitenskapen, og dommen av de døde. Som månegud hadde han ansvaret for kalenderen og utmålingen av tid, og derfor avbildes han ofte i kroningsscener som den som regner opp kongens regjeringsår og den som skriver opp kongenavn på bladene til det hellige ishedtreet.

Navn og titler

Etymologi 
 
Det egyptiske navnet ḏḥwti er ikke fullstendig kjent, men kan bli rekonstruert som *ḏiḥautī basert på det greske lånet Thōth ( []) eller Theut, og det faktum at det translitterert til den koptiske dialekten sahidisk ulikt som Thoout, Thōth, Thoot, Thaut, og i den tilsvarende memfiske dialekten som Thōout. Endelsen–i kan ha blitt uttalt som en konsonant, ikke en vokal. Imidlertid skriver mange «Djehuty» ved å sette inn en bokstav «e» automatisk mellom konsonantene i de egyptiske ordene, og skrev «w» som «u», noe som var en bekvemmelighetskonvensjon for engelske talere, men ikke en omstaving foretrukket av egyptologer.

I henhold til Theodor Hopfner, ble Tots egyptiske navn skrevet som ḏḥwty fra det opprinnelige ḏḥw, og hevdet at det var eldste kjente navnet for ibisfuglen, som normalt skrives hbj. Tillegget –ty betyr at guden eide attributtene til ibisen. Derav har navnet betydningen «Han som er lik ibisen».

Tot hadde også mange titler som tidvis ble benyttet som gudens navn eller tiltale. Tilsvarende hadde farao, som ble betraktet som en levende gud, hadde fem ulike offentlige navn. Tots andre navn var A, Sheps, Herre av Khemennu, Asten, Khenti, Mehi, Hab, og A'an. I tillegg ble Tot også kjent ved særskilte aspekter av seg selv, som måneguden Iah-Djehuti, som representerte månen for hele måneden. Grekerne likestilte Tot med deres egen gud Hermes grunnet hans tilsvarende attributter og funksjoner. En av Tots titler «Tre ganger stor» ble oversatt til gresk som τρισμέγιστος (trismégistos), noe som fremmet Hermes Trismegistos.

Beskrivelser 

Tot har blitt beskrevet på mange vis avhengig av tidsepoke og de aspekter av ham som kunstneren ønsket å fremme. Vanligvis ble han framstilt i sin menneskelige form og med hodet til en ibis. I denne formen kan bli representert som tidens og sesongenes skala ved hodekledningen til en måneskive sittende på toppen av en halvmåne hvilende på hans hode. Når han ble framstilt i formen av Shu eller Ankher ble han avbildet med den respektive gudens hodekledning. Tidvis ble han framstilt ved å bære Atef-kronen, det vil si den forente dobbeltkronen til Øvre og Nedre Egypt. Når han ikke ble avbildet i denne vanlige formen, kunne han tidvis ble framstilt symbolsk som ibisfuglene direkte.

Han kunne også opptre som bavian med hundelignende ansikt, eller som en mann med hodet til en bavian når han er A'an, likevektens gud. I formen av A'ah-Djehuti tok han en mer menneskelignende form. Disse formene er alle symbolske og er metaforer for gudens attributter. Egypterne trodde ikke at gudene faktisk hadde dyrehoder. Eksempelvis ble Ma'at ofte framstilt med strusefjær, «sannhetens fjær», på sitt hode, eller med enkelt fjær som hode.

Attributter 

Tots roller i egyptisk mytologi var mange. Han fungerte som en meglende makt, særskilt mellom godt og ondt, og sikret at ingen part fikk seire over den andre. Han var også skriver for gudene, og ble kreditert for å være oppfinneren av skrivingen og hieroglyfene. I underverden Duat var hans framtoning i form av en ape, A'an, likevektens gud, som rapporterte når vekten økte den avdødes hjerte mot en fjær, og representerte således prinsippet Ma'at, var nøyaktig i likevekt.

Oldtidens egyptere betraktet Tot som En, den som avlet og skapte seg selv. Han var herre av både den fysiske og moralske lov, det vil si den gudommelige lov, og gjorde riktig bruk av Ma'at. Han voktet den guddommelige orden samt alle ritualer og hemmeligheter. Han er også gitt æren for å ha gjort beregningene for etableringen av himlene, stjernene, jorden, og alt i dem. Sammenlignet med hans kvinnelige motpart, var Ma'at kraften som opprettholdt universet. Det ble antatt at han var den som satte gudene i bevegelse, uten ham, mente oldtidens egyptere, ville gudene ikke ha eksistert. Hans makt var ikke begrenset til underverden, og den rivaliserte makten til Ra og Osiris.

Egypterne æret Tot for å være forfatteren av alle verker om vitenskap, religion, filosofi, og magi. Grekerne erklærte ham videre som oppfinneren av astronomi, astrologi, vitenskapen om tall, matematikk, geometri, landmåling, medisin, botanikk, teologi, sivilisert regjering, alfabetet, lesning, skriving og talekunsten. De hevdet ytterligere at han var den sanne forfatteren bak hvert eneste verk av all kunnskap, menneskelig og guddommelig.

I mytologien 

Tot hadde en framtredende rolle i mange myter. I hans rolle som megler, overvåket han tre store strider mellom de gode og det onde. Alle de tre kampene var i all vesentlighet den samme og tilhørte ulike epoker. Det første slaget skjedde mellom Ra og Apep, det andre mellom Heru-Bekhutet og Set, og det tredje mellom Horus og Set. I hvert tilfelle representerte den førstnevnte guden orden og den sistnevnte kaos. Om den ene guden ble alvorlig skadet, ble han leget av Tot som således sørget for ingen fikk overtaket og den universale balansen ble gjenopprettet.

Tot var en støtte for Isis i å samle sammen Osiris’ lemlestete legeme ved at han ga henne ordene for å gjenoppvekke ham slik at hun kunne bli gravid og føde Horus. Etter kampen mellom Horus og Set hvor Horus’ øye ble revet ut, sørget Tots råd for at han fikk den visdom han trengte for å gjenvinne det. Tot var også den guden som alltid uttalte de ordene som oppfylte ønskene til Ra.

Denne mytologien har også gitt ham æren for å ha opprettet kalenderen med 365 dager. Opprinnelig hadde året bare 360 dager, ifølge myten, og Nut var steril i disse dagene, ikke i stand til å føde barn. Tot spilte med månen for 1/72. av den lys (360/72 = 5), eller fem dager, og vant. I løpet av disse fem dagene fødte Nut og Geb barna Ausar (Osiris), Set (Anubis), Auset (Isis), og Nebt-Het (Nefthys). Tot (Thout) er den første måneden i den koptiske kalender.

Historisk utvikling 

Tot var opprinnelig en månegud. Månen gir ikke bare lys om natten, men gjør det også mulig å måle tiden uten solen. Månens faser og betydning ga den en viktighet i den eldste astrologien/astronomien. Månens sykluser organiserte også mange av det egyptiske samfunnets ritualer og hendelser, både de sivile og de religiøse. Som en konsekvens ble Tot gradvis forstått som en gud  for visdom, magi og den som målte og regulerte tidens og hendelsene. Han var også forstått som solguden Ras skriver og rådgiver, og sto sammen med Ma'at ved siden av Ra på hans nattlige reise over himmelen.

Tot ble som nevnt gitt æren for å ha oppfunnet skrivekunsten, og etter hvert som hans anseelse økte ble Månen tidvis forstått som egen, adskilt guddom etter hvert som Tot ble mer assosiert som en visdomsgud. Av denne grunn ble Tot en skytsguddom for egyptiske skrivere, og mange skrivere hadde et bilde av Tot med seg. Et av symbolene som var knyttet til skriverne var ibisfuglen.

I kunsten ble Tot vanligvis framstilt som et menneske med hodet til en ibis, muligens ettersom egypterne så ibisens buete nebb som et symbol på halvmånen. Tidvis ble han også framstilt som en bavian som holdt opp halvmånen da bavianen ble forstått som et nattlig og intelligent vesen. Assosiasjonen med bavianen førte til at det tidvis ble sagt at han hadde Astennu i sitt følge, en mannlig bavian tilstede ved domsavgjørelsen i underverden, men andre ganger ble Astennu forstått som Tot selv.

I løpet av Egypts sene epoke fikk en kult for Tot betydning ettersom dets fremste senter, byen Khmun (Hermopolis Magna), også ble Egypts hovedstad. Millioner av døde ibiser ble mumifisert og gravlagt til hans ære. Veksten av hans kult førte også til mytologien ble justert for å gi Tot en større betydning. Tot ble plassert inn i mange fortellinger som den kloke rådgiveren, og hans tilknytning til lærdom, matematikk og måling førte til at han ble forbundet med Seshat, den tidligere guddommelige personifiseringen av visdom, og som utviklet seg til å bli hans datter, eller tidvis også som hans hustru. Tots attributter førte også til at grekerne likestilte ham med sin gud Hermes, og som Tot til sist ble kombinert med som Hermes Trismegistos. Grekerne omdøpte også Tots kultsenter til Hermopolis, «byen til Hermes».

I motsetningen til Hermes ble Tot betraktet som gudenes skriver framfor en budbringer. Anubis (eller Hermanubis, den synkretiske kombinasjonen av greske Hermes med Anubis) ble sett på som gudenes budbringer ettersom han reiste inn og ut av underverden, og viste seg for både guder og mennesker. Det akademisk akseptert at Tot var en som førte opptegnelser og ikke var en guddommelig budbringer. I Anipapyrusen, en kopi av Den egyptiske dødeboken, hevder skriveren at «Jeg er din skrivepalett, åh Tot, og jeg har brakt med til deg tre tynne krukker med blekk. Jeg er ikke de som arbeider syndig i deres hemmelige steder, la ikke noe ondt skje med meg.»

Det var en egyptisk farao fra det 16. dynasti som hadde navnet Djehuti (Tot) etter ham, og styrte i tre år.

Referanser

Litteratur 
Bleeker, Claas Jouco (1973): Hathor and Thoth: Two Key Figures of the Ancient Egyptian Religion. Studies in the History of Religions 26. Leiden: E. J. Brill.
 Boylan, Patrick (1922): Thoth, the Hermes of Egypt: A Study of Some Aspects of Theological Thought in Ancient Egypt. London: Oxford University Press. (Opptrykk av Chicago: Ares Publishers inc., 1979).
 Budge, E. A. Wallis (1900): Egyptian Religion. Kessinger Publishing.
 Budge, E. A. Wallis (1969): The Gods of the Egyptians, Bind 1 av 2. New York: Dover Publications, (førsteutgivelse 1904).
 Černý, Jaroslav (1948): «Thoth as Creator of Languages» i: Journal of Egyptian Archæology 34, s. 121–122.
 Collier, Mark & Manley, Bill (1998): How to Read Egyptian Hieroglyphs: Revised Edition. Berkeley: University of California Press.
 Fowden, Garth (1986): The Egyptian Hermes: A Historical Approach to the Late Mind. Cambridge & New York: Cambridge University Press. (Opptrykk Princeton: Princeton University Press, 1993). ISBN 0-691-02498-7.
 Stadler, Martin (2012): «Thoth» i: Dieleman, Jacco; Wendrich, Willeke: UCLA Encyclopedia of Egyptology. Department of Near Eastern Languages and Cultures, UC Los Angeles.

Eksterne lenker 
 

Egyptiske guder
Egyptisk mytologi
Visdomsguder
Kunnskapsguder
Måneguder
Kunstguder
Tids- og skjebneguddommer
Dødsguder
Magi
Hermetisme