Selsey

Selsey er en kystby og verdslig sogn i det administrative distriktet Chichester i grevskapet West Sussex i England. Byen ligger rundt 12 km sør for Chichester innenfor det historiske grevskapet Sussex. Selsey er det sørligste punktet i Sussex på halvøya Manhood, nesten avskåret fra fastlandet Sussex av havet. Byen grenser i vest til Brackleshambukta, i nord til Broad Rife (rife er et lokalt ord for bekk), i øst av havnen Pagham, og avsluttes i sør ved Selsey Bill. Det er betydelig bergformasjoner ved kysten, Owers og Mixon. Kysterosjon har vært og er et evig problem for byen.

Det er kun en eneste vei, B2145, som går inn og ut av byen, og som ved et tidspunkt ble kalt for «fergen», krysser en bro over viken ved havnen Pagham. Ved et tidspunkt var Selsey utilgjengelig ved høyvann, og en båt var stasjonert som en ferge for å frakte hester og folk til og fra Sidlesham.

I henhold til folketellingen i 2011 er det 10 737 innbyggere i byen.

Stedsnavnet 
I henhold til Beda er navnet Selsey avledet fra sakiske Seals-ey og kan bli tolket som «øya med havkalver», havkalver er bedre kjent som seler. For nordmenn er ikke Selsey langt unna «Seløya».

Edward Heron-Allen identifiserte minst tjue forskjellige stavinger av stedet som i dag heter Selsey, blant annet:
 Seoles – angelsakisk (gammelengelsk)
 Seleisi – Domesday Book (1086)
 Celesye – Assize Roll (1279)

Historie 

De eldste bevis på menneskelig bosetning i området Selsey går tilbake til steinalderen. Ulike steinredskaper har blitt datert til paleolittisk tid. Det har bodd folk i området siden.

Det er at antatt i jernalderen bygget atrebatere, en keltisk stamme, en bosetning ved Selsey, tilsvarende i status som før-romerske bysamfunn (oppidum) ved odden Hengistbury Head i nærheten av Christchurch. Det er dog ennå ingen arkeologiske bevis som bekrefter det, skjønt det har vært spekulert at den gamle byen som William Camden refererte til, var atrebaternes bosetning, lokalisert ved Mixon rocks, sør for Selsey.

Det har blitt avdekket en rekke før-romerske sølv- og gullmynter i området Selsey. Gullmyntene navngir ulike atrebaterhøvdinger som Commius, Tincommius, Verica, Eppillus, og Cunobelin. Det er antatt at disse ble preget lokalt. I tillegg er det også funnet en del angelsaksiske gullfragmenter på stranden mellom Selsey og Bognor, datert til mellom slutten av 500-tallet og til 700-tallet. Disse skiller seg ut ved at de har inskripsjoner ved hjelp av runer. Fragmentene er i dag oppbevart ved British Muesum.

Selsey var hovedstaden i kongedømmet Sussex, muligens» grunnlagt av Ælle en gang rundt 477. Wilfrid, bisop og senere helgen, kom ca 680 og konverterte kongeriket til kristendommen, i henhold til Beda. Klosteret Selsey Abbey sto antagelig der hvor kirken Church Norton står i dag, og klosterkirken var en katedral for bispedømmet Sussex inntil kirkerådet i London beordret at bispesetet ble flyttet til Chichester i 1075.

I Domesday Book er Selesie omtalt som følgende:

Godset på Selsey forble i eie av bispen i Chichester inntil 1561 da kirkens makt ble brutt og eiendommene ble overtatt av kronen.

I juli 1588 ankom den spanske armada fram til Isle of Wight med den hensikt å angripe Portsmouth. Vinden endret retning til sørvest, og menn fra halvøya Manhood som tjenestegjorde under Francis Drake kom opp med en plan å få den spanske flåten til å gå på grunn ved Owersbergene utenfor Selsey. Imidlertid forsto den spanske admiralen faren og satte kursen mot Calais isteden.

I århundrenes løp har Selsey fått sine inntekter fra havet. En måte var smugling. På 1700-tallet var Selsey Bill langt mer isolert enn det er i dag, og sanden strakte seg lengre ut i havet. Det var kun en veifylling som knyttet stedet til fastlandet. Ved høyvann sto den under vann. Det ble hevdet at presten krevde en tiendedel av alt som landet der. På 1720-tallet var de ten mann i Selsey som drev en jevnlig fergetjeneste til Frankrike, seilte fram og tilbake hver femte uke, og andre framtredende menn tjente betydelige formuer fra deltidsarbeid i «frihandelen». Langgang var ikke begrenset til kun Selsey. I 1743 ble rundt 900 kg med te i en omgang fraktet i land ved West Wittering, rundt 10 kg unna.

I 1749 ble fjorten smuglere, medlemmer av den beryktede Hawkhurst-gjengen, anklaget for mordet på tolloffiseren William Galley og skomakeren Daniel Chater. Sju ble stilt for retten og dømt til døden; en døde i fengslet mens de øvrige seks ble hengt ved Broyle nord for Chichester. To andre smulgere, John Cobby og John Hammond, fikk sine lik hengt opp til spott og spe ved Selsey Bill slik at deres elendighet kunne bli sett fra lang avstand.

På begynnelsen av 1800-tallet ble den første skolen åpnet i Selsey. I 1818 ble det gitt tomt for at presten i Selsey skulle etablere en friskole for fattige barn. Denne skolen ble overtatt av de lokale myndighetene i 1937.

Selsey ble forbundet med Chichester fra 1897 med et jernbanespor med en sporvogn. Tjenesten var ikke særlig pålitelig og reisen langvarig. Ulike tilnavn, som «Selsey Snail», ble gitt lokalt og ulike komiske postkort vitner om misnøyen for den dårlige tjenesten.

Referanser

Litteratur 
 Aldsworth, F.G.; Garnett, E.D. (1981): «Excavations at the Mound, Church Norton, Selsey» i: SAC 119. Lewes: Sussex Archaeological Society.
 Carter, Dave; Bray, Malcom (2003): «Sediment Transport Study East Head to Pagham Harbour» i: SCOPAC
 Down, Alec (1978): «Roman Sussex: Chichester and the Chilgrove Valley» i: Drewett, Peter, red.: Archaeology in Sussex to A.D. 1500. Research Reports; Council for British Archaeology 29; London: Council for British Archaeology ISBN 0-900312-67-X
 Gentleman, A. (1749): Smuggling and Smugglers in Sussex. Brighton: W.J. Smith. Merk at forfatteren er anonym, kun oppgitt som «A Gentleman of Chichester».
 Heron-Allen, Edward (1911): Selsey Historic and Prehistoric. Duckworth.
 Hines, John (1990): The Runic Inscriptions of Early Anglo-Saxon England. C. Winter. ISBN 3-533-04271-5.
 Horsfield, Thomas Walker (1835): The History, Antiquities and Topography of the County of Sussex Vol II, Facsimile Edition 2009. Bakewell, Derbyshire: Country Books. ISBN 978-1-906789-16-9.
 Horspool, David (2007): Why Alfred Burnt the Cakes. London: Profile Books. ISBN 978-1-86197-779-3.
 McCann, Timothy J. (2004): Sussex Cricket in the Eighteenth Century. Lewes: Sussex Record Society. ISBN 0-85445-055-6.
 Mee, Frances (1988): A History of Selsey. Chichester, Sussex: Philimore. ISBN 0-85033-672-4.
 Parish, W.D (1875): A Dictionary of the Sussex Dialect. A Collection of Provincialisms in use in the County of Sussex. Lewes, Sussex: Farncombe & Co.
 Platt, Richard (2007): Smuggling in the British Isles: A History. Stroud, Gloucestershire: Tempus Books. ISBN 0-7524-4249-X.
 Richardson, W.A.R. (2000–2001): «The Owers» i: The English Placename Society Journal 33.

Eksterne lenker 
 
  West Sussex County Council

Byer i West Sussex

Domesday Book