Jernbyrd

[[Fil:Magnussonnenes saga 9 - G. Munthe.jpg|thumb|260px|«Harald Gille går over glødende jern»  Tegning av Gerhard Munthe til Heimskringla.]]
Jernbyrd (norrønt járnburðr), jernprøve eller ildprøve er en betegnelse på en prøve brukt frem til sen middelalder for å teste om noen snakket sant. De som ble prøvd, skulle bære eller gå på glohett jern. Etter jernbyrden ble hender og føtter bandasjert og forseglet slik at man ikke ved bruk av salve eller annet skulle fristes til å forsøke å helbrede eller skjule sårene. Om det tre dager senere ble funnet brannsår på hender eller føtter, hadde personen ikke bevist sin uskyld.

Beskrivelse
Fra antikkens Hellas kjennes en ildprøve (gresk: pyrobasia), praktisert under dyrkelsen av Dionysos.

Pave Innocens III skrev i 1213 i et dekretal til erkebiskopen av Nidaros at kirkens lover forkastet jernbyrd. Det var også pave Innocens som innkalte til det fjerde Laterankonsil som i sin kan. 18 forbød enhver geistlig medvirkning til jernbyrd og øvrige formentlige gudsdommer. Det innskjerpede kirkelige forbud tok ikke feste med det samme: Inga fra Varteig bar i 1218 jern for å bevise at sønnen Håkon hadde kong Håkon Sverresson til far.Henrik Ibsen lar i Kongs-Emnerne (1863) hertug Skule referere til hvordan alt lyktes for Håkon som fikk sin mor til å bære glødende jern for ham. Inga, moren til Håkon Håkonsson, brukte prøven i 1218 som bevismiddel for at sønnen var av adelig byrd.

Denne bevisbyrde ble avskaffet i Danmark ca. 1216, det vil si kort etter det fjerde Laterankonsil. Valdemar seier erstattet denne form for bevisførelse med andre bevisformer. I Magnus Lagabøtes landslov fra 1274 er det ikke nevnt noe om jernbyrd.

En synode holdt i Valladolid i 1322, erklærte i kanon 27: «Vannprøver og ildprøver forbys. Den som deltar i dem, ekskommuniseres.» Likevel var vannprøven godt innarbeidet tidlig  i 1600-tallets England, selv om den manglet lovhjemmel, og de fleste dommere tok avstand fra den. Etter 1736, da trolldom var fjernet fra engelsk lovverk, fortsatte swimming (svømming) som en form for lynsjing, der den gamle gudsprøven ble misoppfattet som en form for straff der den mistenkte ble holdt under vann, ofte til en punkt der personens liv var i fare. Mer enn et dusin tilfeller er kjent fra 1700-tallets England,

Jernbyrden og andre slike bevismetoder ble flere steder avløst av for eksempel compurgatio.

 Moderne bruk av begrepet 
Gunnar Reiss-Andersen skrev i 1940 diktet «Jernbyrd». Diktets siste strofe setter den tyske okkupasjonen i direkte sammenheng med jernbyrden:Bærer du jernbyrd mitt land?- Som en kongsmor, din like,bar dette brennende purpurfor retten til riket.''

Referanser 

Rettshistorie

en:Trial by fire (law)