Roy Orbison

Roy Kelton Orbison (født 23. april 1936 i Vernon i Texas, død 6. desember 1988 i Hendersonville Tennessee), også kalt «The Big O», var en amerikansk sanger og låtskriver. Han var en av pionerene i rock 'n' roll-historien, med en karriere som strakk seg over fire tiår. Orbisons emosjonelle ballader om tapt kjærlighet gjorde ham verdensberømt på midten av 1960-tallet. Hans operalignende stemme, melankolske tekster og polerte, intrikate poparrangementer, ble hans varemerke. I 1987 ble han innvotert i Rock and Roll Hall of Fame; introduksjonen var ved Bruce Springsteen.

Et av Orbisons særtrekk var at han alltid viste seg med svarte solbriller. En utbredt oppfatning vil ha det til at han var blind. Fenomenet skriver seg imidlertid fra en turné med da ennå ukjente The Beatles i 1963. Han fikk så mye oppmerksomhet for brillene at han valgte å fortsette med dem som en del av imaget.

Starten 
Mange av de tidligste sangene som ble spilt inn, var hos Sam Phillips i Sun Records. I Sun Records ble han også kjent med mange andre musikere, blant annet Elvis Presley, Johnny Cash, Jerry Lee Lewis og Carl Perkins. Det første singelen Orbison utga, «Ooby Dooby», kom ut i 1956. Orbison spilte også inn «Ooby Dooby» litt tidligere som medlem av bandet Teen Kings. Everly Brothers spilte inn en av hans sanger, «Claudette», som Orbison skrev til sin første kone.

Sun Records var kjent for rockabilly og blues, men ingen av disse sjangere passet Orbisons stemme veldig bra, og derfor byttet han plateselskap til Acuff-Rose Music, deretter RCA for så å skrive kontrakt med Fred Foster og Monument Records i 1959.

Gjennombruddet 
I 1957 møtte Orbison låtskriveren Joe Melson i Texas. Dette vennskapet skulle senere vise seg å ha stor betydning for Orbisons karriere.

I 1960 kom den første store hit'en, «Only The Lonely», en dramatisk ballade som passet Orbisons stemme godt. Sangen lå på toppen av hitlister over hele verden. Neste sang, «Running Scared», ble også en stor hit.

En turné med The Beatles i 1963 førte til et livslangt vennskap med bandet, spesielt John Lennon og George Harrison. Harrison spilte senere inn en plate med Orbison, i forbindelse med bandet The Traveling Wilburys. (Harrison, Petty, Lynne, Dylan, Orbison).

«Oh, Pretty Woman» fra 1964, er antakeligvis den mest kjente sangen fra Orbison. Melodien og arrangementet er typisk for Orbison, men teksten er uvanlig optimistisk sammenlignet med hans øvrige repertoar. Plata solgte de første ti dagene flere 45” enn noen annen plate hadde gjort før. Senere solgte sangen nærmere 7 millioner kopier. Turneer med The Beach Boys og The Rolling Stones fulgte i 1964 og 1965. (Sangen ble senere brukt i 1990, da i filmen Pretty Woman, som for øvrig var gjennombruddet for Julia Roberts.)

Orbison signerte i 1965 kontrakt med MGM Records. Her spilte han inn sin eneste spillefilm, The fastest guitar alive. Årene i MGM var ingen gode år i hans karriere.

Det var ikke bare musikkarrieren som skrantet på denne tiden. Hans første kone, Claudette (Frady) ble 6. juni 1966 drept i en motorsykkelulykke, og to år senere, i 1968, omkom to av hans tre sønner (Roy jr. f. 1958 og Anthony f. 1962) da huset deres i Old Hickory Lake i Hendersonville brant ned til grunnen. Dette skjedde mens Orbison var på turné i England.

I 1968 møtte han sin andre kone, Barbara. De giftet seg 25. mai 1969.

Kontrakten med MGM gikk ut i 1973, og han signerte ny kontrakt hos Mercury Records. I 1976 signerte han igjen kontrakt hos Monument, men karrieren fikk ikke noe merkbart oppsving før sent på 1980-tallet.

1980-tallet 
Orbison første Grammy kom i 1981 etter en duett med Emmylou Harris og sangen «That Lovin’ You Feeling Again». Sangen «In Dreams» ble etter mye diskusjon brukt til en sloss-scene i filmen Blue Velvet.

Bruce Springsteen introduserte Orbison i Rock and Roll Hall of Fame i 1987.

For første gang på ti år signerte han en kontrakt, denne gangen for Virgin Records. Her spilte han inn hit’en «Crying» på nytt, denne gangen som en duett med K.D. Lang. Sangen vant senere en Grammy.
 
Roy Orbison and Friends, «A Black and White Night» som var en konsert holdt ved The Coconut Grove i Los Angeles i 1988. Konserten ble en stor suksess. Bandet besto av blant annet Elvis Presleys backing-band, T Bone Burnett, James Burton, Bruce Springsteen, Tom Waits, Elvis Costello, Jackson Browne, J. D. Souther, K.D. Lang og Bonnie Raitt.

Senere dette året ble supergruppa The Traveling Wilburys dannet. Bandet besto av Bob Dylan, Tom Petty, Jeff Lynne, George Harrison og Roy Orbison. Plata de gav ut ble en stor suksess, og rakk å selge til platina i USA før Orbisons bortgang. Innspillingen av en ny solo-plate var også underveis. Platen ble laget i samarbeid med blant annet Jeff Lynne og Bono (U2).

Under en konsert i Antwerpen, kun få dager før hans død, fremførte han for første og eneste gang «You Got It». Sangen vakte stor begeistring hos publikumet i konserthallen.

Orbison, som hadde røykt gjennom det meste av livet, gjennomgikk i januar 1978 en trippel hjerteoperasjon. Det var et hjerteinfarkt som 6. desember 1988 tok livet av ham, bare 52 år gammel. Dette skjedde under et besøk hos hans mor i Nashville.

Han ble gravlagt 15. desember i en umarkert grav på Westwood Village Memorial Park Cemetery i Los Angeles.

Hans første kone, Claudette, og deres to sønner er gravlagt på Woodlawn Memorial Park Cemetery i Nashville.

Diskografi (utvalg)
Studioalbum

1961: Lonely and Blue
1961: Roy Orbison at the Rock House
1962: Crying
1963: In Dreams
1964: Oh, Pretty Woman
1965: Orbisongs
1965: There Is Only One Roy Orbison
1966: The Orbison Way
1966: The Classic Roy Orbison
1967: Roy Orbison Sings Don Gibson
1967: The Fastest Guitar Alive
1967: Cry Softly Lonely One
1969: Roy Orbison's Many Moods
1970: Hank Williams the Roy Orbison Way
1970: The Big O
1972: Roy Orbison Sings
1972: Memphis
1973: Milestones
1975: I'm Still in Love with You
1976: Regeneration
1979: Laminar Flow
1987: In Dreams: The Greatest Hits (studio nyinnspillinger av gamle hits)
1989: Mystery Girl
1992: King of Hearts
2014: Mystery Girl (25-årsjubileumsutgave)
2015: One of the Lonely Ones (innspilt 1969)

Samarbeidsalbum

1986: Class of '55: Memphis Rock & Roll Homecoming (sammen med Johnny Cash, Jerry Lee Lewis og Carl Perkins)
1988: Traveling Wilburys Vol. 1 (som Traveling Wilburys)

Livealbum

1989: A Black & White Night Live
1998: Combo Concert: 1965 Holland
1998: Live at the BBC
1999: Authorized Bootleg Collection
2010: The Last Concert
2017: A Black & White Night Live 30

Samlingsalbum (utvalg)

1962: Roy Orbison's Greatest Hits
1964: More of Roy Orbison's Greatest Hits
1964: Early Orbison
1966: The Very Best of Roy Orbison
1988: For the Lonely: 18 Greatest Hits
1995: Super Hits
1996: The Very Best of Roy Orbison
2011: Opus Collection
2017: A Love So Beautiful (med the Royal Philharmonic Orchestra)
2018: Unchained Melodies (med the Royal Philharmonic Orchestra)

Videoalbum
1986: 12 of His Greatest Hits
1988: Black & White Night
1989: Live Texas 86
1999: The Anthology
2000: Live At Austin City Limits August 5, 1982
2001: In Dreams - The Roy Orbison Story
2003: Greatest Hits
2005: 1973 Live from Australia
2006: Running Scared

Singler (topp 20 på Billboard Hot 100)
1960: «Only the Lonely (Know the Way I Feel» / «Here Comes That Song Again» (#2)
1960: «Blue Angel» / «Today's Teardrops» (#9)
1961: «Running Scared» / «Love Hurts» (#1)
1961: «Crying» / «Candy Man» (#2)
1962: «Dream Baby (How Long Must I Dream)» / «The Actress» #4)
1963: «In Dreams» / «Shahdaroba» (#7)
1963: «Pretty Paper» / «Beautiful Dreamer» (#15)
1964: «Oh, Pretty Woman» / «Yo te Amo María» (#1)
1964: «It’s Over» / «Indian Wedding» (#9)
1989: «You Got It» / «The Only One» (#9)

Andre kjente sanger
 «"Ooby Dooby» (1956)
 «I Can't Stop Loving You» (1960)
 «Running Scared» (1961)
 «Mean Woman Blues» (1963)
 «Blue Bayou» (1963)
 «You Got It» (1989)
 «California Blue» (1989)
 «I Drove All Night» (1992)

Bob Dylan om Roy Orbison og hans musikk 
«Orbison – transcended all the genres. – With Roy, you didn't know if you were listening to mariachi or opera. He kept you on your toes. … He sang his compositions in three or four octaves that made you want to drive your car over a cliff. He sang like a professional criminal. … His voice could jar a corpse, always leave you muttering to yourself something like, 'Man, I don't believe it.' His songs had songs within songs. Orbison was deadly serious–no pollywog and no fledgling juvenile. There wasn't anything else on the radio like him.»

Utmerkelser 
Tidsskriftet Rolling Stone plasserte Orbinson som nr. 37 på sin liste over "Greatest Artists of All Time" og som nr. 13 på listen over de "100 Greatest Singers of All Time'. In 2002, Billboard magazine plasserte Orbison som nr' 74 på listen over "Top 600 recording artists".

 Grammy Awards
 Best Country Performance Duo or Group (1980) ("That Lovin' You Feelin' Again", with Emmylou Harris)
 Best Spoken Word or Non-Musical Recording (1986) ("Interviews From The Class Of '55 Recording Sessions", with Johnny Cash, Carl Perkins, Jerry Lee Lewis, Sam Phillips, Rick Nelson and Chips Moman)
 Best Country Vocal Collaboration (1988) ("Crying", with k.d. lang)
 Best Rock Performance by a Duo or Group with Vocal (1989) (Traveling Wilburys Volume One, as a member of the Traveling Wilburys)
 Best Pop Vocal Performance, Male (1990) ("Oh, Pretty Woman")
 Lifetime Achievement Award (1998)

 Andre utmerkelser
 Rock and Roll Hall of Fame (1987)
 Nashville Songwriters Hall of Fame (1987)
 Songwriters Hall of Fame (1989)
 Stjerne på Hollywood Walk of Fame (2010)
 America's Pop Music Hall of Fame (2014)
 Memphis Music Hall of Fame (2017)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Sangere fra USA
Gitarister fra USA
Låtskrivere fra USA
Roy Orbison
Traveling Wilburys
Grammy Award-vinnere
Medlemmer av Rock and Roll Hall of Fame
Personer fra Wilbarger County i Texas
Personer fra Fort Worth
Personer fra Winkler County i Texas