Saheldue

Saheldue (Streptopelia roseogrisea) er en art i duefamilien (Columbidae) der den inngår i slekten Streptopelia. To underarter anerkjennes. Arten er utbredt fra Vest-Afrika østover gjennom Sahel til nord på Afrikas horn og sørvest på Den arabiske halvøy.

Taksonomi 
Saheldue har av og til blitt regnet som konspesifikk med tyrkerdue (S. decaocto). Populasjoner vest for nedre Tsjad har av noen blitt beskrevet som en egen underart, under navnet bornuensis, men dette savner konsensus. Et eldre vitenskapelig navn på saheldue er S. risoria. Navnet er formelt bekreftet som gyldig av ICZN, men S. risoria er et synonym for den domestiserte formen kalt latterdue (berberdue). Det er imidlertid usikkert om det er saheldue, tyrkerdue eller en hybrid av disse som er opphavet til denne tamformen, noe som skyldes tvetydighet i originalbeskrivelsen. ICZN knytter tamformen til både saheldue og tyrkerdue.

Biologi 
thumb|Egg etter saheldue
Saheldue ligner tyrkerdue, men er ganske mye mindre og blekere. De blir cirka 26 cm lang og veier typisk 130–166 g. Fjærdrakten er blek gråbrun på oversiden og lysegrå til nærmest hvit på undersiden. Arten er en karakteristisk og distinkt svart nakkeklave. Hode, nakke og bryst har en rosaaktig innslag, som er lysere på kinnene og i buken. Det er svært liten forskjell i utseende mellom de to kjønnene. Rasen arabica er generelt noe mørkere enn nominatformen og har blekgrå undervingsdekkere.

Arten er utbredt i tørre soner med xerofile (voksesteder der panter er utsatt for sterk uttørking) tornbusk-kratt, eller i åpen ørken med ettårig gress; okkuperer også sandete elveleier og jordbruksland, men er aldri mer enn 25 km fra en vannkilde; ser imidlertid ut til å kunne overleve lange perioder uten vann; bær kan til tider utgjøre fuktighetskravet. Unngår elvebredder og andre typer skog. Opptrer vanligvis i høyder under .

Saheldua blir stort sett regnet som standfugl, men fugler utbredt i nord og sør trekker gjerne nærmere inn mot sentrale strøk av utbredelsen ti tider av året. I så måte har det blitt observert store flokker i Mali i begynnelsen og slutten av regntiden. Dietten består mest av frø fra ulike grassorter og noen andre planter. Fuglene kan imidlertid også ete noe annet plantemateriale, insekter og snegler.

Hekking har blitt registrert året rundt i Senegambia og Mali; i september–oktober i Tsjad; i desember–juni i Sudan; i desember–februar i Etiopia. Redet er en skrøpelig åpen «kopp» i et tre eller en busk, i gjennomsnitt 2,5 m over bakken; det kan ligge inntil 20 km fra nærmeste vannkilde. Arten kan også ta i bruk gamle reder etter andre fugler. Hunnen legger normalt to egg, av og til kun ett. Inkubasjonstiden er 14–15 dager. Ungene får flygedyktig fjærdrakt etter cirka 15 dager.

Inndeling 
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020).

 Columbiformes, duefugler
 Columbidae, duefamilien
 Columbinae
 Columbini
 Streptopelia
 S. turtur, turteldue
 S. lugens, rustvingedue
 S. hypopyrrha, rosenbukdue
 S. orientalis, mongolturteldue
 S. bitorquata, jomfrudue
 S. dusumieri, filippinerdue
 S. decaocto, tyrkerdue
 S. roseogrisea, saheldue
 S. r. roseogrisea, nominatformen er utbredt fra Mauritania og Senegambia i vest og østover gjennom Maili, Niger, Tsjad og Sudan til Vest-Etiopia i øst
 S. r. arabica, utbredt langs kysten av Eritrea, Nordøst-Etiopia, Nord-Somalia og fra Jidda i Saudi-Arabia til Aden i Sør-Jemen
 S. reichenowi, elvedue
 S. decipiens, klagedue
 S. semitorquata, rødøyedue
 S. capicola, savannedue
 S. vinacea, vindue
 S. tranquebarica, gråhodedue
 S. picturata, umbradue
 S. chinensis, perlekragedue
 S. senegalensis, palmedue

Referanser

Eksterne lenker 
 

Duefugler
Fugler formelt beskrevet i 1857
Dyr formelt beskrevet av Carl J. Sundevall