Ingjald Reichborn-Kjennerud

Ingjald Reichborn-Kjennerud (født 27. juni 1865 på Hamar, død 7. august 1949 i Oslo) var en norsk lege og medisinalhistoriker. 

Han vokste opp i Halden med en skolemann som far og arkitekten Johan Joachim Reichborn som tippoldefar.  Etter examen artium i 1883 studerte han etter farens anmodning sløyd i
Sverige, samtidig med at han oversatte Edda til nynorsk og skrev artikler.  
Tross stor interesse for norrønt og latin, begynte han på medisinstudiet og arbeidet samtidig som assistent for Carl Lumholtz i 1885.
Han tjenestegjorde som distriktslege og militærlege (sekondløytnant) i Kristiania, Kristiansand og
Harstad fra 1911 til 1918.

Fra 1919 bodde han i Halden og 
med språkforskerne professor Hjalmar Falk og dosent Nils Lid studerte han
folketro og skikker omkring  tradisjonell medisin i Norge. Arbeidet resulterte i 1923 i
en doktoravhandling Legerådene i den eldre Edda og Våre folkemedisinske lægeurter. 
Hans hovedverk  er  Vår gamle trolldomsmedisin I-V (1927–47), som ikke ble ferdig.

Han var far til Ingjald Reichborn-Kjennerud (1901–81).

Utmerkelser 
 innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi 1933
 æresdoktor ved Universitetet i  Madrid 1935.

Bibliografi 
 Vår gamle trolldomsmedisin, I-V (1927–47).
 Folkemedisin i Østfold før og nu. Borgarsyssel Museum. Sarpsborg 1930
 Helsediktet fra Salerno (E. Sems Trykkeri, Halden, 1932).  Om Regimen sanitatis Salernitanum
 Lægeskolen i Salerno og sagatidens kirurgi (1935)
 Medisinens historie i Norge.  Grøndahl & søns forlag. Oslo 1936. Med Fredrik Grøn og I. Kobro.
 Latin for medisinere (1940)
 Elskov og overtro. Fra vår gamle trolldomsmedisin. Universitetsforlaget. Oslo 1985.

Referanser 

Norske folklorister
Norske leger
Norske sakprosaforfattere
Norske offiserer
Personer fra Hamar kommune