Delfi

Delfi (gresk: Δελφοί, Delfoi) er både et arkeologisk sted og en moderne by i Hellas i den sørvestlige forgreningen av fjellet Parnassos i dalen til Fokis. I antikken var Delfi det viktigste orakelet i den greske verden og en betydelig helligdom for guden Apollon ved at han drepte slangen Python her og beskyttet Jordens navle.

Apollons sted i Delfi var en fellesgresk helligdom hvor det hvert fjerde år fra og med 776 f.Kr. kom atleter fra hele den greske verden for å tevle i de pytiske leker. Det var den ene av fire fellesgreske leker, forløperen til dagens olympiske leker. Seierherrene ved Delfi ble gitt en laurbærkrans (stephanos) som seremonielt ble skåret fra et tre av en gutt som framstilte Apollons drap på Python. Lekene ved Delfi skilte seg fra andre greske leker ved at det også var en egen mousikos agon, musikalsk tevling. Den greske verdenen følte ærefrykt for Delfi på grunn at i det indre hestia (ἑστία, «åre») i Apollons tempel brant en evig flamme (ἄσβεστος φλόξ). Etter slaget ved Plataiai slukket de greske byene sin bål og brakte ny ild fra Hellas' åre ved Delfi. I opphavsfortellingene til flere av de greske kolonier ble kolonistene først viet ved Delfi. Oldtidens grekere forestilte seg at Delfi var sentrum for hele Jorden.

Det moderne Delfi er lokalisert umiddelbart vest for det arkeologiske stedet etter tidligere å ha vært en landsby i det arkeologiske området, men ble flyttet på slutten av 1800-tallet. Det arkeologiske museum i Delfi huser de antikke objektene funnet i Delfi. Det arkeologiske området Delfi ble i 1987 plassert på Unescos verdensarvliste.

Beliggenhet
Lokaliseringen av Delfi er i nedre Sentral-Hellas, og ligger på en terrasseskråning langs fjellsiden av Parnassos, og stedet omfatter Apollons helligdom, og oldtidens orakelet. Dette halvsirkulære anløpet er kjent som Faedriades og ligger over Pleistos-dalen.

Sørvest for Delfi, rundt 15 km borte, ligger havnebyen Kirrha ved Korintbukta.

Apollon
 Se hovedartikkel, Apollon

Navnet Delfoi kommer fra samme rotord som δελφύς, delphys, «livmor», og kan indikere en arkaisk dyrkelse av Gaia, den store jordgudinnen. Apollon er knyttet til stedet ved hans epitet Δελφίνιος, Delphinios, «delfinieren». Tilnavnet er knyttet til delfiner («livmorsfisker»), gresk δελφίς,-ῖνος, i den homerske hymne til Apollon (linje 400). Diktet gjenforteller legenden om hvordan Apollon først kom til Delfi i skikkelsen av en delfin og fraktet med seg prester fra Kreta på ryggen. Det homerske navnet på orakelet er Pytho (Πυθώ). En annen legende sier at Apollon gikk til Delfi fra nord og stoppet ved Tempe, en by i Thessalia for å plukke laurbær, en plante som var hellig for ham. Til minne om denne legenden fikk vinnerne av de pythiske leker en laurbærkrans plukket i Tempe.

Delfi var stedet for et betydelig tempel til Foebos Apollon i tillegg til de pythiske lekene og det berømte orakelet. Selv i romersk tid fantes hundrevis av votivstatuer slik de ble beskrevet av Plinius den yngre og sett av Pausanias.

Inngravert i tempelet var det tre fraser: «kjenn deg selv» (γνῶθι σεαυτόν), «ingenting til overmål» (μηδὲν ἄγαν) og «gi et løfte og ulykken er nær» (Ἑγγύα πάρα δ'ἄτη). I antikken var opprinnelsen til disse frasene tilskrevet til en eller flere av de sju vise. I tillegg, i henhold til Plutarks essay om meningen av bokstaven «E ved Delfi» — den er også den eneste litterære kilde for denne inskripsjonen. Det skal ha vært innrisset en stor bokstav «E» ved tempelet. Denne bokstaven, epsilon, betyr blant andre ting tallet 5. Både i antikken som i moderne tid har det blitt sådd tvil om ektheten av disse nevnte inskripsjonene. I henhold til Parke & Wormell er opphavet og forfatterskapet til de tre maksimer usikkert: «Mest sannsynlig var de populære ordtak som senere ble tilskrevet særskilte vismenn.»

I henhold til den homeriske hymne skjøt Apollon sin første pil som barn og som drepte slangen Python, sønn av Gaia, som voktet stedet. For å sone drapet på Gaias sønn ble Apollon tvunget til å flykte og tilbrakte åtte år i tjenerarbeid før han kunne tilgitt tilbake. En festival, Septerla, ble holdt hvert år og hvor den mytiske fortellingen ble gjentatt: drapet på slangen, flukten, soningen, og guddommens tilbakekomst. Navnet Python (avledet fra verbet pythein, «å råtne») ble sagt å være det opprinnelige navnet for stedet i anerkjennelse av Apollons prestasjon. Den homerske hymne til delfiske Apollon hevdet at oldtidens navn for Delfi hadde vært Krisa.

De pythiske lekene ble holdt hvert fjerde år for å feire Apollons seier. En annen fast festival ved Delfi var Theophania (Θεοφάνεια), en årlig fest om våren for å feire Apollons tilbakekomst fra sitt vinterkvarter i Hyperborea. Festen kulminasjon var en visning av gudebilder, vanligvis skjult bak i helligdommen, i religiøs hensikt.

Theoxenia ble holdt hver sommer, sentrert rundt en fest for «gudene og sendebud fra andre stater». Mytene indikerer at Apollon drepte den ktoniske slange Python, som var Pythia i kvinneskikkelse i eldre myter, men i henhold til en del senere redegjørelser ble Pythia hans hustru som levde siden av den kastaliske kilden i Delfi, og ble deretter en tittel for prestinnen ved orakelet. Ifølge en myte hadde Python forsøkt å voldta Zevs' elskerinne Leto mens hun var gravid med Apollon og Artemis. Likene av paret ble drapert rundt hans bevingede stav, kērukeion, som symboliserte guden. Kilden fløt mot tempelet, men forsvant under jorden, skapte en kløft som det kom gass eller damp opp av og som gjorde det mulig for orakelet ved Delfi å komme med sine spådommer. Apollon drepte Python, men måtte straffes for det da han var Gaias sønn. Helligdommen for Apollon var antagelig opprinnelig dedisert Gaia og delt med Poseidon. Navnet Pythia ble videreført som en tittel på det delfiske orakelet.

Den tyske forskeren Erwin Rohde mente at Python var en jordånd som ble erobret av Apollon og gravlagt under Omphalos (ὀμφαλός, «navle»), en hellig stein. Det er således et tilfelle hvor en gud setter opp et tempel for en annen gud. Et annet syn hevder at Apollon var en relativt nyere tillegg til den gresk gudeverden som opprinnelig hadde sin opprinnelige i Lydia i Anatolia. Det er også antydninger om at etruskerne opprinnelig kom fra nordlige Anatolia og dessuten dyrket Apollon. Det kan være at Apollon opprinnelig ble identifisert med den mesopotamiske Aplu, en akkadisk tittel som hadde betydningen «sønn», opprinnelig gitt til pestguden Nergal, sønn av Enlil. Apollon Smintheus, Απόλλων Σμινθεύς, «musedreperen», fjernet mus, en kilde for sykdommer, således fremmet han forebyggende medisin.

Orakelet 
 Se hovedartikkel, Oraklet i Delfi

Delfi er kanskje mest kjent som orakelet ved helligdommen som var dedisert til Apollon i løpet av klassisk tid. I henhold til Aiskhylos i prologen til dramaet Eumenidene hadde det sin opprinnelse i forhistorisk tid og i dyrkelsen av Gaia. I den siste fjerdedelen av 700-tallet f.Kr. er det jevn økning i gjenstander som er funnet ved bosetningen i Delfi som var en ny post-mykensk bosetning fra slutten av 800-tallet f.Kr. Keramikk og bronsearbeider foruten også tripodofringer fortsatte i en økende strøm sammenlignet med Olympia. Verken rekken av objekter eller tilstedeværelsen av kostbare ofringer viste at Delfi var fokus for et stort antall tilbedere, men store antallet av kostbare varer, ikke funnet ved noen annen tilsvarende helligdom på det greske fastlandet, støtter det synet.

Apollon talte til sine tilbedere gjennom sitt orakel: sibyllen eller prestinnen ved orakelet ved Delfi var kjent som Pythia. Hun måtte være en eldre kvinner av uklanderlig liv som ble valgt blant bøndene i området. Hun satt på en tripod over en åpning i bakken under. Da Apollon drepte slangen Python falt dens kadaver ned i denne sprekken, i henhold til legenden, og røykgasser steg opp fra slangens råtnende lik. Beruset av denne dampen ville sibyllen falle i en transe, noe som gjorde det mulig for Apollon å ta besittelse av hennes ånd. I denne tilstanden kom hun med sine profetier. Det har vært postulert at en gass med høyt nivå av eten, kjent for produsere voldsomme transer eller ekstaser, kunne ha kommet ut av en slik åpning, men denne teorien er fortsatt diskutabel.

Mens Pythia var i transen kom hun med tale i ørske, antagelig en form for ekstatisk tale, og hennes tale i villelse eller ørske, ble «oversatt» av tempelets prester til elegante vers. Folk konsulterte orakelet i Delfi om det meste, fra viktige saker av offentlig interesse til rent personlige affærer. Orakelet kunne ikke bli spurt i vintermånedene da dette var tradisjonelt den tiden da Apollon levde blant hyperboreaerne. Dionysos ville isteden være den som oppholdt seg i tempelet i Apollons fravær.

Forskeren H.W. Parke har skrevet at opprinnelsen til Delfi og dets orakel skjedde lenge før nedtegnet historie, og selv om dens opprinnelse er uklar, er den antagelig knyttet til dyrkelsen av titanene, og da særlig jordgudinnen Gaia.

Orakelet fikk betydelig innflytelse over hele gresktalende verden, og hun ble konsultert før alle betydelige beslutninger: ved kriger, opprettelsen av kolonier og videre. Hun ble også respektert av andre land som var påvirket av gresk kultur, blant annet Lydia, Karia, og selv Egypt. Orakelet var også kjent hos de tidlige romere. Romas syvende og siste konge, Lucius Tarquinius Superbus, etter å ha sett en slange i nærheten av sitt palass, sendte en delegasjon, inkludert to av sine sønner, til orakelet.

Orakelet hadde bidrag fra kongene i Makedonia. Senere ble det plassert under beskyttelse av området Aitolia Etter en kort periode begynte påvirkningen fra romerne å dukket opp, og de beskyttet orakelet fra invasjoner og ødeleggelser fra barbarer i 109 og 105 f.Kr. En betydelig omorganisering ble innledet, men ble avbrutt av de mithridatiske kriger (mellom Pondos og Romerriket) og krigene til Sulla, som selv stjal mange av de kostbare offergavene fra orakelet.

Invasjoner fra barbarer nordfra brente ned tempelet som allerede hadde blitt betydelig ødelagt av et jordskjelv i 83 f.Kr. Deretter forfalt orakelet og områdene rundt ble fattige. Den knappe lokalbefolkningen fikk problemer med å fylle de posisjonene som var påkrevd. Orakelets troverdighet sank også grunnet tvilsomme spådommer.

Da Nero kom til Hellas i 66 e.Kr. stjal han med seg over 500 av de beste statuene i Delfi og fraktet dem til Roma. Påfølgende romerske keisere fra det flaviske dynasti bidro derimot betydelig for stedet igjenoppbyggelse. Keiser Hadrian ga stedet fullstendig selvstyre. Også forfatteren Plutark var en betydelig faktor ved hans tilstedeværelse som yppersteprest.

Imidlertid fortsatte barbariske angrep under styret til keiser Marcus Aurelius, og plyndring og fjerning av statuer og andre rikdommer ved Konstantin den store bidro til ytterligere forfall. Det korte styret til Flavius Claudius Julianus var ikke nok til å bedre tilstanden. Orakelet fortsatte fram til det ble endelig stengt av keiser Theodosius i 395. Stedet var forlatt i bortimot 100 år inntil kristne begynte å bosette seg fast i området. De etablerte den lille byen Kastri en gang rundt 600.

Den delfiske sibylle 
 Se artikkel, Offertripod
Den delfiske sibylle var en legendarisk profetisk figur som det ble sagt ga sine profetier kort tid etter Trojakrigen. Spådommer ble tilskrevet henne i skriftlige samlinger av profetiske uttalelser, sammen med andre orakelfigurer som Bakis. Sistnevnte navn, Bakis (gresk: Βάκις, «taler») var et generelt navn eller en betegnelse på inspirerte profeter ved flere orakler i den gresktalende verden. Sibylle ved Delfi hadde ingen forbindelse med orakelet til Apollon, og skal ikke bli forveksles med Pythia. Pythia er den som kjent som orakelet ved Delfi og var Apollons prestinne ved hans tempel. Det delfiske orakel ble etablert på 700-tallet f.Kr. og det siste nedtegnede svar fra henne var i 393 e.Kr. da keiser Theodosius beordret alle hedenske templer stengt.

Den delfiske sibylle var i henhold til en sen kilde en datter av mytiske Lamia som igjen var en datter av sjøguden Poseidon. Sybilen kom til Delfi fra Troas før krigen med Troja begynte. Det er mange myter om henne og de færreste konsistente, og det var også flere profetiske figurer som ble kalt for Sibylle i den gresk-romerske verden. En av de mest berømte var lokalisert ved Kumae, en gammel gresk bosetning nordvest for Napoli i Italia.

Amfiktyoniske råd 
 Se artikkel, Amfiktyoni
Det amfiktyoniske råd var en forsamling av representanter fra seks greske stammer som kontrollerte Delfi og også det fireårlig pytiske leker. De møttes hvert halvår og kom fra Thessalia og sentrale Hellas. Over tid fikk byen Delfi mer og mer egenkontroll og rådets makt minsket tilsvarende.

Bygninger og strukturer ved Delfi 
Bosetning ved stedet i Delfi kan bli sporet tilbake til neolittisk tid (steinalderen). Det var betydelig bosetning og bruk av stedet også fram til begynnelsen av den mykenske perioden (1600–1100 f.Kr.). De meste av de ruiner som er overlevd fram til i dag er datert fra den mest aktive perioden på 500-tallet f.Kr.

Apollons tempel 

Ruinene av tempelet ved Delfi som er synbare i dag er datert fra 300-tallet f.Kr. Det er en dorisk bygning med søyler i den frontale portiko (inngang). Tempelet ble reist på levningene av et tidligere tempel datert til 500-tallet f.Kr., og dette ble igjen reist på et enda eldre tempel fra 600-tallet f.Kr., en konstruksjon som er blitt tilskrevet arkitektene Trophonios og Agamedes.

Tempelet fra 500-tallet f.Kr. ble kalt for «Alkmeonidæ-tempelet» til ære for den athenske familien som finansierte byggingen etter at det foregående hadde blitt ødelagt av en brann. Den nye bygningen var en dorisk rektangulær bygning med 6 ganger 15 søyler henholdsvis i foran og bak og på flankene. Tempelet ble rasert i 373 f.Kr. i et jordskjelv. Av en tilsvarende proporsjon til det andre tempelet er det beholdt det samme mønsteret på 6 ganger 15 søyler rundt stylobat (søylefoten). Arbeidet bak dette tempelet er tilskrevet de korintiske arkitektene Spintharos, Xenodoros, og Agaton mens pedimentskulpturene (fronton eller gavlfeltet) var gjort av skulptørene Praxias og Androsthenes fra Athens. Intet er gjenfunnet av dette arbeidet, og det er mulig at de ble fraktet vekk til Roma av keiser Nero allerede på 100-tallet e.Kr. På innsiden var adyton, det hellige senteret for del delfiske orakelet og setet til Pythia. Svært lite er kjent om tempelets indre arrangement.

Dette tempelet ble tungt ødelagt under de trakiske angrepene i 88 f.Kr., men restaurert av keiser Domitian rundt 200 år senere. Tempelet overlevde fram til 390 e.Kr. da den kristne keiser Theodosius fikk stoppet orakelet i kristendommens navn ved å ødelegge tempelet, statuene og andre kunstgjenstander. Hensikten var å fjerne alle spor av hedendom.

Fullstendig fjernet ble ikke tempelet likevel ikke. Dets fundament har blitt bevart sammen med flere av de doriske søylene. Disse var blitt gjort av porøs kalkstein, som er et ganske bløtt materiale, og det bidratt til forfallet. Ved en fransk arkeologisk undersøkelse ble fundamentene fra den ytre søylegangen og cella rekonstruert sammen med en del av søylene.

Skattekammere 

Fra inngangen ved stedet, fortsettende oppover skråningen og nesten fram til tempelet, var det et stort antall votivstatuer og tallrike kostbarheter. Disse var gitt, plassert og bygd av de ulike greske bystatene — både de oversjøiske som fra det greske fastlandet — for minnes og feire seirer og for å takke orakelet for hennes råd, noe som forstått som å ha bidratt til de militære seirene. De er kalt for «skatter» ettersom de holdt ofringer gitt til Apollon; de var ofte en tithe, en tidende del av krigsbyttet. Det meste imponerende av det nå restaurerte, var det athenske skattekammeret, bygget for å hylle Athens seier i slaget ved Marathon i 490 f.Kr..

I tillegg forteller Pausanias at på tiden til den persiske invasjon i 480 f.Kr. ble athenerne rådet av orakelet om legge tro i deres «tremurer» — og de valgte å forstå dette rådet som å bety deres flåte og vant deretter det berømte slaget ved Salamis Flere av skattekamrene, blant dem det sifniske skattkammer, gitt av øya Sifnos. Borgerne av Sifnos ga en tidende av utbyttet fra deres gullgruver fram til gruvedriften fikk en brå slutt da havet strømmet inn i gruvegangene.

Andre identifiserte skattekamre var de til Sikyon, Boiotia, og Theben. Et av de største skattekamrene var det til Argos som ble bygget i sen dorisk periode. Folket på Argos var svært stolte over å kunne etablere deres sted blant de andre greske bystatene. Det ble fullført i 380 f.Kr., og hadde sin inspirasjon hovedsakelig fra Heratempelet i Argolis.

Som et resultat av disse skattene, gjennom beskyttelsen fra amfiktyoniske rådet, fikk Delfi funksjon som de facto sentralbank for antikkens Hellas. Det var misbruket av disse skattene av Filip av Makedonia, og senere plyndringen av Delfi av barbarer fra nord, foruten senere også av Sulla, den romerske diktator, som førte til nedgangen for den greske sivilisasjon, og den tilsvarende framgangen for Roma.

Khíos' alter 
Lokalisert foran tempelet til Apollon sto hovedalteret til helligdommen. Det var betalt og bygget av folket på Khíos. Det er datert til 400-tallet f.Kr. grunnet inskripsjon på dens listverk. Det er gjort helt og holdent av svart marmor, unntatt fundamentet og listverket, og ga antagelig et storstilt inntrykk. Det ble restaurert i 1920.

Athenernes stoa 

Stoa ledet nordøst fra hovedhelligdommen. Det ble bygget i jonisk stil og besto av syv riflete søyler, utskåret i stein i et helt stykke, noe som var svært uvanlig da de fleste søyler ble konstruert fra en rekke blokker som siden ble føyd sammen. Inskripsjonen på stylobaten indikerer at den ble bygd av athenerne etter deres seier over perserne i sjøslaget i 478 f.Kr. og hadde til hensikt å huse deres krigstrofeer. Bakmuren på stoa inneholdt bortimot et tusen inskripsjoner; angivelig var enhver slave som ble frigitt i Athen forpliktet til å nedtegne en kort biografi her som forklarte hvorfor han hadde fortjent friheten.

Sibyllesteinen 
Den såkalte Sibyllesteinen er en utstikker fra fjellet som kan minne om en prekestol. Den står mellom det athenske skattekammeret og Athens stoa langs den hellige veg som fører opp til Apollons tempel i det som i dag er Delfis arkeologiske området. Det er hevdet, blant annet av Pausanias, at det var dette stedet hvor sibyllen ga sine profetier.

Amfiteateret 
Det antikke teateret ved Delfi ble bygget lengst opp i skråningen fra Apollons tempel, noe som ga tilskuerne et utsyn over hele helligdommen og dalen nedenfor. Den ble opprinnelig bygget på 300-tallet f.Kr., men ble ombygd ved flere anledninger. Dens 35 rader kan ta imot rundt 5000 tilskuere.

Tholos 

Tholosen ved helligdommen til Athene Pronaia er en sirkulær bygning som ble bygget en gang mellom 380 og 360 f.Kr. Den består av 20 doriske søyler arrangert med en ytre diameter på 14,66 meter og med 10 korintiske søyler på innsiden.

Tholosen står omtrent 899 meter fra hovedruinene ved Delfi. Tre av de doriske søylene har blitt restaurert, noe som har gjort det til det mest populære stedet ved Delfi som turistene tar bilder av.

Den romerske arkitekten Marcus Vitruvius Pollio noterte i verket De Architectura libri decem («Ti bøker om arkitektur») at Teodoros fra Fokis var arkitekten av «den runde bygning» i Delfi.

Gymnasion 
Gymnasion, som ligger rundt 800 meter unna hovedhelligdommen, besto av en rekke bygninger som ble benyttet av ungdommen ved Delfi som treningsfasilitet for tevling i idrettsleker, foruten også for sosialisering og intellektuelle sysler. Hovedbygningen besto av to etasjer: en stoa på det øvre nivå som ga en åpen plass, og en palaestra, basseng og bad på nedre etasje. Disse badene ble sagt å ha magisk kraft, og ga energi til å kommunisere med selveste Apollon.

Stadium 
Stadium er lokalisert lengre opp i åsen, bortenfor via sacra og amfiteateret. Det ble opprinnelig bygd på 400-tallet f.Kr., men ble endret i senere århundrer. Den siste betydelige ombyggingen skjedde på 100-tallet e.Kr. under støtte av Herodus Atticus da steinsetene ble bygd og en inngang med buehvelving. Det kunne ta imot 6500 tilskuere og løpebanen var 177 meter lang og 25,5 meter bred.

Hippodrome 
Hippodromen, stadium for hesteveddeløp, som hadde løp under de pytiske leker, har man derimot ikke funnet spor av, men stedet lokalisering og en del levninger av murene har ført til konklusjonen at det var på et plan unna byens hoveddel og godt unna peribolos, forgården til Apollons helligdom.

Den mangekantete muren 
Den polygonale (mangekantete) muren ble bygget i 548 f.Kr. for å støtte terrassen som huset konstruksjonen av det andre tempelet til Apollon. Dets navn er tatt fra det polygonale murarbeidet som det ble konstruert som.

Den kastaliske kilde 

Den hellige kilde i Delfi ligger ved en fjellsprekk i Delfi. Den kalles for Den kastaliske kilde etter nymfen Kastalia som myten forteller at Apollon forvandlet til en vannkilde. Det er to kilder som begge mottar vann fra den samme opphavet. De er datert tilbake til henholdsvis arkaisk og romersk periode. Den sistenevnte hogd ut av fjellet.

Atletstatuer 
Delfi er berømt for sine mange statuer over atleter. Det er kjent at Olympia opprinnelig hadde langt flere statuer, men tiden førte til at mange ble ødelagte, og da var det Delfi som var det fremste steder for atletiske statuer. Kleobis og Biton, to brødre som berømte for sin styrke, er modellert i to av de tidligst kjente atletstatuene ved Delfi. Statuene feirer deres prestasjon ved å trekke deres mors vogn flere km til Heras helligdom da de ikke hadde okser som trekkdyr. Naboene var imponerte og deres mor ba Hera om å gi brødrene den største gave. Da de gikk i gudinnens tempel, falt de begge i søvn og våknet aldri opp igjen. Således døde de mens deres ry var på det høyeste, hvilket var den fremste gave.

Bronsestatuen Vognkjøreren fra Delfi er et annen minne som har overlevd århundrene. Det er en av de mest kjente statuene fra antikken. Vognkjøreren har mistet mye av den opprinnelige statuen, som hans vogn og den venstre armen, men hva som gjenstår er uansett så imponerende i sin kunstneriske perfeksjon at han står, i dag plassert i Delfis arkeologiske museum, som en hyllest til atletkunsten i gresk kunst fra antikken.

Arkitektonisk tradisjoner 
Antikkens tradisjon preget de fire templene som ble oppført etter hverandre på stedet før brannen i 548-547 f.Kr. og deretter fikk alkmaionidene, en adelsfamilie fra Athen, bygd et femte tempel. Den greske poeten Pindaros hyllet alkmaionidenes tempel i sine Pythiske sanger og han ga også detaljer om den tredje bygningen. Andre detaljer er gitt av Pausanias og Homerisk hymne til Apollon Det første tempelet skal etter sigende å ha blitt bygget av olivengreiner fra Tempe. Det andre ble bygget av bier av bivoks, men ble mirakuløst fraktet vekk av en mektig vind og havnet langt vekk hos Hyperborea. Det tredje, som Pindaros beskrev, ble skapt av gudene Hefaistos og Athene, men dets byggtekniske detaljer omfattet sirenelignende figurer eller «fortryllende kvinner» hvis skadelige sanger fikk til sist de olympiske gudene til å skjule tempelet ved å grave det ned i jorden. I henhold til Pausanias ble det faktisk ødelagt av jordskjelv og brann. Det fjerde tempelet ble sagt å ha blitt bygget av stein av de berømte arkitektene Trophonios og Agamedes.

Arkeologiske undersøkelser 

Antikkens sted Delfi ble dekket av landsbyen Kastri siden middelalderen. Beboerne hadde benyttet marmorsøylene og andre byggdeler for å bygge sine fattige hus, noe som var en vanlig måte å gjenoppbygge byer som var delvis eller helt ødelagt, særlig etter jordskjelvet i 1580 som la mange byer i Fokis i grus. I 1893 hadde arkeologer fra École française d’Athènes (EfA), Den franske (arkeologiske) skole i Athen, lokalisert stedet for antikkens Delfi. Før det var mulig å gjøre en systematisk undersøkelser av stedet, måtte landsbyen fjernes, men landsbyboerne motsatte flytting. Muligheten for relokalisering av landsbyen kom da den ble ødelagt av et nytt jordskjelv og beboerne ble tilbudt en helt ny landsby et annet sted, vest for den gamle landsbyen. De franske arkeologene fjernet store mengder med jord fra stedet og avdekket betydelige bygninger og strukturer som tilhørte Apollons helligdom og av Athene Pronaia sammen med tusenvis med levninger av objekter, inskripsjoner og skulpturer.

Hele stedet er i dag et arkeologisk område og samtidig et av de mest populære turistmål i Hellas. Det er lett tilgjengelig fra Athen på en dagstur, og kan også kombineres med vintersport på Parnassosfjellet foruten også strendene ved kysten av Fokis.

Stedet er også beskyttet som et sted av særskilt naturskjønnhet og utsikten derfra er også beskyttet: ingen moderne industrielle artefakter kan bli sett fra Delfi, annet enn veganlegg og kraftledninger som er uunngåelig.

Det moderne Delfi

Byen 

Det moderne Delfi er lokalisert umiddelbart vest for det arkeologiske stedet og er således et populært turistmål. Det er en stor motorveg som knytter stedet til Amfissa sammen med Itea og Arachova. Det er mange hoteller og gjestgiverier i byen, sammen med mange restauranter og puber. Hovedgatene er smale og ofte en envegskjørt. Delfi har også en barneskole, videregående skole, en kirke, og en plateia (torg). Den transeuropeiske fotsti E4 går gjennom østenden av byen. I tillegg til fortidsinteressen tiltrekker også Delfi turister som besøker skisenteret på Parnassos og de populære kystbyene i regionen.

Delfis arkeologiske museum ligger ved foten av det arkeologiske hovedkomplekset på østsiden av landsbyen og på nordsiden av hovedvegen. Museet huser en rik og imponerende samling tilknyttet antikkens Delfi, inkludert den tidligst kjente noter av en melodi, den berømte statuen av Vognkjøreren fra Delfi, gullskatter gravd fram langs den hellige vegen, og fragmenter av relieffer fra sifnosiske skattekammer. Umiddelbart tilstøtende til utgangen finnes inskripsjonen som nevner den romerske prokonsul Gallio, bror av forfatteren Seneca.

Ankomst til museet og hovedkomplekset er adskilt og krever billetter. Det er en lite kafé og postkontor ved museet. Noe lengre øst på sørsiden av hovedvegen er Gymnasion og Tholos. De er fri tilgang til disse stedene.

I 1997 utpekte Delfi miljøaktivisten  Franz Weber til en æresborger.

Kommunen 
Kommunen Delfi ble opprettet ved reformen av lokale myndigheter i 2011 ved at 8 tidligere kommuner ble slått samme. Kommunen består av følgende byer og landsbyer:
Amfissa
Delfi
Desfina
Galaxidi
Gravia
Itea
Kallieis
 Parnassos

Det administrative setet for kommunen er i den største byen, Amfissa. Den totale antallet beboere i kommunen er 32 263. Byen Delfi 2 373 beboere mens den totale befolkningen i den kommunale enheten Delfi som inkluderer Chrisso (antikkens Krissa) er 3511.

Se også 

Delfis arkeologiske museum
Themistoklea (også stavet Aristoklea), prestinne ved Delfi på 500-tallet f.Kr. som også var filosof og matematiker. Hun var søster eller lærer av Pythagoras. Etter at han skapte begrepet «filosof», ble hun den første kvinne som fikk denne betegnelsen.

Referanser

Litteratur
Antikke kilder
Herodot: Historier
Plutark: «Liv»
Homerisk hymne til pythiske Apollon

Annen litteratur
 Broad, William J. (2006): The Oracle: Ancient Delphi and the Science Behind its Lost Secrets, New York : Penguin, ISBN 1-59-420081-5.
Burkert, Walter (1985): Greek Religion.
 Connelly, Joan Breton (2007): Portrait of a Priestess: Women and Ritual in Ancient Greece, Princeton University Press. ISBN 0691127468
 Farnell, Lewis Richard (1896–1909): The Cults of the Greek States, 5 bind, Clarendon Press. (særlig, bind III og bind IV om prestinnene og Delfi).
 Fearn, David (2007): Bacchylides: Politics, Performance, Poetic Tradition. Oxford University Press. ISBN 9780199215508
 Fontenrose, Joseph Eddy (1978): The Delphic oracle, its responses and operations, with a catalogue of responses, Berkeley: University of California Press. ISBN 0520033604
 Fontenrose, Joseph Eddy (1974): Python; a study of Delphic myth and its origins, New York, Biblio & Tannen. ISBN 081960285X
 Goodrich, Norma Lorre (1989): Priestesses, New York: F. Watts. ISBN 0531151131
Hall, Manly Palmer (1928): The Secret Teachings of All Ages
 Manas, John Helen (1947): Divination, ancient and modern, New York, Pythagorean Society.
 Miller, Stephen G. (2004): Ancient Greek Athletics, New Haven and London: Yale University Press
Parke, Herbert William (1939): History of the Delphic Oracle.
Rohde, Erwin (1925): Psyche.
West, Martin Litchfield (1983): The Orphic Poems. ISBN 0-19-814854-2.
 Seyffert, Oskar (1895): Dictionary of Classical Antiquities , London: W. Glaisher.

Eksterne lenker
 Ecole française d'Athènes (på fransk)
 Orakelet ved Delfi og antikke orakler 
 Delfi guide  
 Delfi (på gresk)
 Delfi , billedarkiv, Livius.org
 Hart, Eloise: «The Delphic Oracle»
 «The Delphic oracle» 
 Guide til antikkens Delfi og fjellet Parnassos
Geologi ved Delfi
 Hale, John R. et al.: «Questioning the Delphic Oracle: When science meets religion at this ancient Greek site, the two turn out to be on better terms than scholars had originally thought», i Scientific American August 2003
 Roach, John: «Delphic Oracle's Lips May Have Been Loosened by Gas Vapors» i National Geographic news, August 2001
 Alden, Andrew: Geologien ved Delphi, About.com
 Higgins, Michael & Higgins, Reynold: A Geological Companion to Greece and the Aegean, Cornell University Press, 1996
Bilder
 Bilder fra Delfi, museum og ruiner

Orakler
Byer i Hellas
Arkeologiske steder i Hellas
Byer i antikkens Hellas
Kommuner i Hellas
Fokis