’Allo ’allo!

'Allo 'allo! er en britisk situasjonskomedie som gikk på BBC fra 1982 til 1992. Idéen bak serien var å parodiere andre TV-serier som omhandlet annen verdenskrig, spesielt den britiske Secret Army, om hjemmefrontsmenn på en kafé i Nouvion. En pilotepisode ble sendt allerede i 1982.

Den ble sendt på NRK fra januar 1989 og gikk flere ganger i reprise i 1990- og 2000-årene.

Serien ble på NRK tekstet til nynorsk av Anne Margrethe Standal. Hun mottok i 2006 Teksterprisen for blant annet dette kreative arbeidet.

Teater 
I tillegg til TV-serie gjennom mange år ble Allo 'allo!'' også en massiv suksessfull rullende teaterforestilling med de fleste av den opprinnelige rollebesetningen fra TV-serien. Teaterutgaven turnerte i årene 1986 til 1992, inkludert tre oppsetninger i London forutenom internasjonale oppsetninger.

I januar 1990 ble hovedrolleinnehaver Gorden Kaye livstruende skadd av en stolpe i hodet ved en bilulykke. Oppsetningen i London Palladium ble da spilt av avløseren John Larson, og da forestillingen var i Australia med den australske komikeren Max Gillies.

 Faste fraser 
TV-serien er blitt beskrevet som enkel og en-dimensjonal, men det var også karakteristisk for humoren. De fleste av rollefigurene hadde faste fraser og vendinger som ble gjentagende holdepunkter i hver eneste episode. Disse var:

 René: «You stupid woman!» («Din tåpelige kvinne»); hver eneste gang René ble knepet av sin kone Edith i armene på en annen kvinne unnslo han seg med overstående frase. Øyeblikkelig etter fulgte en særdeles lite troverdig forklaring på hvorfor han var i den kompromiterende posisjonen, hvorpå Edith beskjemmet ba om unnskyldning.
 Edith: tonedøv synging i tide og utide, særlig det siste.
 Maria: en markert tendens til å spytte med stor kraft når hun snakket.
 Michelle: «Listen very carefully, I shall say this only once!» («Hør godt etter, jeg sier dette bare én gang») – hennes omstendelige instruksjon kom hver eneste gang hun skulle til å kunngjøre vital informasjon.
 Leclerc: «It is I, Leclerc» («Det er meg, Leclerc»), etterfulgt av å løfte på brillene, øyensynlig for å avsløre sin identitet. Han hadde den vrangforestillingen at han var meget dyktig til å forkle seg, selv om han var gjenkjennelig uansett hvor fantastisk eller usannsynlig forkledning var.
 Alphonse: eieren av en «dicky ticker»; en referanse til et svakt hjerte, gjerne utsatt for stor belastning ved tanken på Renés kone Edith.
 Hubert Gruber: den lett homoseksuelle tyske løytnanten som hadde en ikke gjengjeldt forelskelse i René, kom stadig tilbake til sin «little tank», hans lille panserkjøretøy. Dette i tillegg til at Gruber hver gang han møtte René la om til en flørtende oppførsel.
 Hans Geering: «’Tler!»; hans noe forkortete salutt til Der Führer. Geering var rett og slett for lat til å gi fullstendig hilsen.
 Helga Geerhart: den tyske lotten hadde en tendens til å ta av seg klærne av ulike grunner og dermed avsløre erotisk, nazistisk undertøy, en kuriøs sammensetning som oftest oppfattes som motsetninger.
 Herr Otto Flick:''' gjenkjennes med svært synlig haltende gange, ifølge ham selv også grunnen til at han fikk jobben i Gestapo.

Rolleliste 

De fleste skuespillerne var gjengangere og ble bare eldre og eldre. Hvilket også hadde sine komiske trekk, som at den svært så middelaldrende Rene i det hele tatt kunne ha amorøse hensikter med sine kvinnelige ansatte, skjønt også de ble eldre etterhvert. Noen av de meste kjente rollefigurene er:

Referanser

Eksterne lenker 
 
 BBC Comedy Guide
 Cafe Rene – fannettside

Britiske komiserier
Britiske TV-serier fra 1980-årene
Britiske TV-serier fra 1990-årene
TV-produksjoner på BBC