Nanci Griffith

Nanci Caroline Griffith (født 6. juli 1953 i Seguin i Texas i USA, død 13. august 2021 i Nashville) var en amerikansk sanger, gitarist og låtskriver fra Austin i Texas. Etter debutalbumet There's a Light beyond these Woods, som kom i 1978, beveget hun seg i grenselandet mellom folkemusikk, popmusikk/folkrock og country. Selv kalte hun musikkstilen sin for «folk-a-billy», der akustiske instrumenter som fele, banjo, dobro og gitar akkompagnerte en lys og lyrisk vokal med innlevelse og følsomhet.

Oppsummering 
Griffith vant i 1994 en Grammy-pris for albumet Other Voices, Other Rooms, der hun tolket sanger av andre musikere som hun var inspirert av. Hun var særlig populær i Irland og hun bodde en tid i Dublin.

En av hennes mest kjente sanger er «From a Distance», som ble skrevet av Julie Gold, selv om Bette Midler solgte flere plater med sin versjon av sangen. Griffiths skrev selv en rekke sanger, men gjennomgående fikk andre musikere større suksess med sangene hennes enn hun gjorde selv. Som eksempler kan nevnes «Love at the Five and Dime», som Kathy Mattea fikk en hit med i 1986, og «Outbound Plane», som ble en av Suzy Bogguss' største hits. Griffiths musikk var tidløs, i den forstand at hun aldri endret lydbilde i jakten på kortvarig suksess. Hun ble gjerne karakterisert som en musikernes musiker.

Griffith var gift med musikerkollegaen Eric Taylor fra 1976 til 1982. I 1996 fikk hun brystkreft, men ble kurert etter en vellykket behandling. Ved siden av solokarrieren turnerte hun med andre musikere som Buddy Holly's band, The Crickets, John Prine, Iris DeMent, Suzy Bogguss og Judy Collins. Hun spilte inn duetter med blant andre Tom Russell (som bidro til teksten på «Outbound Plane»), Don McLean, Jimmy Buffett, Willie Nelson og Darius Rucker. Hun var også bakgrunnsvokalist på en rekke album utgitt av andre musikere.

Den første tiden 
Nanci Griffiths mor var amatørskuespiller, og faren sang i en barbershop-kvartett. Datteren arvet gleden over å stå på en scene. Etter å ha utdannet seg til pedagog på University of Texas, valgte hun i 1977 å satse på en musikerkarriere; da hadde hun allerede opptrådt som sanger i en ti års tid. Som barn så hun opp til folkesangeren Carolyn Hester fra Texas. «Jeg har spilt gitar siden jeg var seks år, men da jeg hørte henne, sa jeg: 'Det er dét jeg har lyst til å gjøre: jeg vil skrive sanger og synge akkurat som henne. Hun var så ren!'» sa Griffith til Rolling Stone i 1987. I det samme intervjuet fortalte hun også: «Jeg var seks år da jeg lærte å spille gitar, og det skyldtes at jeg først hadde forsøkt meg på valthorn. En dag da jeg kom hjem, hadde mine foreldre fjernet hornet, fordi det var så fælt å høre på.» 

Etter å ha jobbet en kort stund i barnehage, vant hun en låtskriverpris under Kerrwille Folk Festival i 1977. Hun ble med på festivalens samlealbum, og som et resultat spilte hun inn sitt første album året etter, There's a Light Beyond these Woods, utgitt av et lokalt plateselskap. Det ble innspilt live i et innspillingslokale i Austin. På albumet hadde hun to egne sanger, blant andre «Dollar Matinee», skrevet med ektefellen Eric Taylor. I 1982 ble hennes andre album, Poet in My Window, utgitt av et annet lokalt plateselskap (senere gjenutgitt sammen med det første i 1986 med distribusjon over hele USA). Dette albumet viste hvordan Griffiths hadde modnet som låtskriver. Hun hadde selv skrevet alle sangene, bortsett fra «Tonight I Think I'm Gonna Go Downtown», som var skrevet av Jimmie Gilmore og John Reed. Ektemannen Eric Taylor var medprodusent og spilte bassgitar på albumet, og på sangen «Wheels» bidro hennes far, Martin Griffith, og barbershop-kvarteten hans som bakgrunnsvokalister.

Det tredje albumet og Blue Moon Orchestra 
I 1984 møtte hun Jim Rooney, som produserte hennes tredje album, Once in a Very Blue Moon. Innspillingene ble gjort i Jack Clements studio i Nashville med musikere som sologitarist Phillip Donnelly, banjospilleren Bela Fleck og Lloyd Green og Mark O'Connor. Foruten hennes egne sanger inneholdt albumet hennes versjon av Lyle Lovetts «If I Was The Woman You Wanted», Richard Dobsons «Ballad of Robin Wintersmith» og tittelsangen skrevet av Pat Alger. Albumet ble lansert i 1985. Året etter etablerte Griffith et nytt band, som hun kalte Blue Moon Orchestra.

I 1987 ga hun ut albumet Last of the True Believers. Albumet hadde to sanger som senere skulle bli landskjent i USA med andre musikere, Griffiths «Love at the Five and Dime» med Kathy Mattea, og Pat Algers «Goin'Gone». Albumet inneholdt også Tom Russells sang «St. Olav's Gate», om en norsk gatestump i Oslo. Albumet var også hennes første som ble utgitt utenfor USA; det ble utgitt i Storbritannia av Demon Records. Hun hadde også vært med på å produsere albumet.

Også tittelsporet på denne platen var skrevet av Alger. Ellers inneholdt albumet blant annet en nyinnspilling av «There's a Light Beyond These Woods» fra debutalbumet, Sing One for Sister av Robert Earl Keen jr. og hennes egen «Ford Econoline» om folkesangeren Rosalie Sorrels. Den sangen som fikk mest oppmerksomhet, var likevel Julie Golds «From a Distance», en sang som ble spilt inn av Bette Midler med stor suksess i 1990-årene.

Albumet Little Love Affairs, utgitt i 1988, var laget som et konseptalbum. Det inneholdt blant annet «Outbound Plane», som hun skrev med hjelp fra Tom Russell, og «Sweet Dreams Will Come», som var skrevet av John Stewart. Noen av de andre sangene på platen hadde Griffith skrevet sammen med James Hooker, som var pianist i Blue Moon Orchestra.

Rock og country 
Senere i 1988 spilte hun inn konsertalbumet One Fair Summer Evening, med en håndfull sanger som ikke hadde vært innspilt tidligere. På denne tiden turnerte hun med Everly Brothers, som medvirket på flere av de innspilte sangene. I 1989 kom albumet Storms, produsert av Glyn Johns, som tidligere hadde arbeidet med blant andre The Beatles, Rolling Stones, Steve Miller og Joan Armatrading. Glyn Johns skapte et lydbilde som han mente ville slå an hos amerikanske radiostasjoner. Blant musikerne på dette albumet var Bran Breen på trommer, gitaristene Bernie Leadon (tidligere The Eagles) og Albert Lee, med Phil Everly som en av bakgrunnsvokalistene. Albumet ble Griffiths mestselgende album i USA, men slo ikke an i countrymiljøet i hjemlandet. Derimot fikk hun nærmest superstjernestatus i Irland, som da ble hennes viktigste europeiske marked.

Europa 
Albumet Late Night Grande Hotel ble produsert av to briter, Rod Argent og Peter Van Hook, og inkluderte en duett med Phil Everly på «It's Just Another Morning Here», mens den engelske sangeren Tanita Tikaram bidro å synge på «It's too Late». I 1991 var hun en av en rekke gjestemusikere på irske The Chieftains' album The Bells of Dublin hvor hun sang «The Wexford Carol».

Albumet Other Voices, Other Rooms ble kunstnerisk og kommersielt en stor suksess hvor Griffith tolket en rekke sanger av musikere som Bob Dylan («Boots of Spanish Leather»), John Prine («Speed of the Sound of Loneliness») og Ralph McTell («From Clare to Here»).

Det neste albumet som kom ut året etter, Flyer, var dedikert til folkemusikk. På det påfølgende albumet, On Blue Roses from the Moons, gikk hun tilbake sine røtter i rock og folkemusikk etter å ha turnert et tiår sammen med Blue Moon Orchestra. Albumet inneholdt 14 sanger.

I 1998 kom hennes neste album, Other Voices Too (A Trip Back to Bountiful), som var en fortsettelse av Other Voices, Other Rooms. Også på denne platen medvirket en rekke gjesteartister. I forlengelsen av de to Other Voices-albumene debuterte hun som forfatter med boken Other Voices – A Personal History of Folk Music.

Året etter ga hun ut albumet Dust Bowl Symphony, sammen med London Symphony Orchestra og dirigent Andrew Jackman. Albumet besto nye versjoner av sanger hun hadde skrevet de siste 20 årene. Produsent var Peter Collins, som også hadde stått bak Flyer.

I 2001 kom Clock Without Hands, og i 2002 ga hun ut albumet Winter Marquee. Clock Without Hands, som har tittelen fra en roman av Carson McCuller, er tilegnet avdøde Dickey Chapelle – en amerikansk fotojournalist som døde i Vietnam i 1965 da hun gikk på en landmine.

Bandet Blue Moon Orchestra

Besetning frem til august 2021 
 Nanci Griffith – solovokal, gitar
 James Hooker – tangentinstrumenter, vokalist
 Pat McInerney – trommer, vokaler
 Clive Gregson – gitar, vokaler
 Alana Rocklin – bassgitar, vokaler

Tidligere bandmedlemmer 
 Ron De La Vega – bassgitar, cello
 Pete Kennedy – gitar
 Maura Kennedy – vokaler
 Iris DeMent – vokaler
 Fran Breen – trommer
 Philip Donnelly – gitar
 Le Ann Etheridge – bassgitar, vokaler

Plateutgivelser 
1978: There's a Light Beyond These Woods – B. F. Deal Records, gjenutgitt av Philo Records/Rounder Records i 1986
1982: Poet in My Window – Featherbed Records, gjenutgitt av Philo/Rounder i 1986
1984: Once in a Very Blue Moon – Philo/Rounder

1986: Last of the True Believers
1987: Lone Star State of Mind – MCA Records
1988: Little Love Affairs – MCA
1988: One Fair Summer Evening (live) – MCA
1989: Storms MCA
1991: Late Night Grande Hotel – MCA
1993: Other Voices, Other Rooms – Elektra
1993: The MCA Years: A Retrospective – MCA
1993: The Best of Nanci Griffith – MCA
1994: Flyer – Elektra Records
1997: Blue Roses from the Moons – Elektra
1998: Other Voices, Too (A Trip Back to Bountiful) – Elektra
1999: Dust Bowl Symphony  – Elektra
2001: Clock Without Hands – Elektra
2002: Winter Marquee
2004: Hearts in Mind New Door Records/Universal 2004 (Storbritannia/Irland), 2005 (USA – med en ekstra sang: «Our Very Own» med Keith Carradine)
2006: Ruby's Torch – Rounder Records

DVD-utgivelser 
 2002: Winter Marquee Rounder/Universal DVD, Widescreen
 2005: One Fair Summer Evening … Plus! Universal Music & VI DVD, Fullscreen

Referanser

Eksterne lenker   
 
 
 

Gitarister fra USA
Låtskrivere fra USA
Sangere fra USA
Pasifister
Personer fra Austin
Personer fra Guadalupe County i Texas