Svanøy

Svanøy er den sørligste og frodigste øya i Flora kommune. Her finner man planter og trær man vanligvis ikke finner på Vestlandet, for eksempel kristtorn. Svanøys historie er mangfoldig og går langt tilbake. På 1800-tallet var øya det viktigste senteret i regionen, med stor aktivitet på eksport og skipsfart. Over 100 mann arbeidet i kobbergruvene, haugianerne var storprodusenter av salt, her ble det bygd skip og drevet storgård. Her finner man et steinkors reist til ære for Olav den hellige og en offerplass fra vikingtiden, da Eirik Blodøks ble født og vokste opp på øya. Navnet Svanøy har øya fått etter biskop Hans Svane som eide Svanøy hovedgård i perioden 1662–85, og var en nær venn av Fredrik III. I dag har øya ca. 40–50 innbyggere.

Ole Torjussen Svanøe fra Hallingdal kjøpte Svanøy for 12000 riksdaler i 1804. Han var en venn av Hans Nielsen Hauge som hjalp ham med kjøpet. Ifølge NRKs fylkesleksikon hadde Hauge kjøpt Svanøy og solgte den videre til Ole Torjussen. På Svanøy står en minnestein over de to. Hauge bidro blant annet til oppstart av saltkokeri på øya. Sønnen Christopher Svanøe (1810–1887) overtok og drev gården. Christopher Svanøe begynte gruvedrift med utvinning av kis.

På øya sto fra 1100-tallet til 1872 Bru kirke, som var hovedkirke for nordlige deler av Sunnfjord. Det var til 1657 en stavkirke, deretter en korskirke i tre som ble revet i 1872 og Stavang på fastlandet ble nytt kirkested.

Kunstneren Nikolai Astrup var en hyppig gjest på begynnelsen av 1900-tallet. Astrup var født i Kalvåg som ligger i Bremanger kommune. Hans far, Christian Nicolaison Astrup, var i mange år prest på kysten.

Litteratur 

 Nestegard, Dag H. 2022 Svanøy Stiftelse 1972 – 2022. ISBN 978-82-8040-200-4

Referanser

Eksterne lenker
 Svanøyportalen
Svanøy Segl Inn

Øyer i Kinn