Simone de Beauvoir

Simone de Beauvoir (fra 9. januar 1908 i Paris i Frankrike, død 14. april 1986 samme sted) var en fransk eksistensialistisk filosof, feminist, politisk aktivist og forfatter. Hun betraktet ikke seg selv som en filosof, men hadde en betydelig innflytelse innen både feministisk eksistensialisme og feministisk teori.

Beauvoir skrev romaner, essayer, biografier, en selvbiografi og monografier om filosofi, politikk, og sosial emner. Hun er best kjent for sine romaner. Med L'Invitée (Gjesten, 1943) eksemplifiserte hun den eksistensialistiske roman; i et trekantdrama skildres først fra den ene romanfiguren, så fra den andre. Figurenes vesen er ikke gitt en gang for alle, men er summen av hva de er for andre. Les Mandarins (Mandarinene, 1954) gjør et statusoppgjør av etterkrigstidens feilslåtte forhåpninger. Hennes siste romaner beskriver den aldrende kvinnes problemer, tidvis noe langtekkelig, som Les Belles Images (Når masken faller, 1966). Hennes avhandling fra 1949, Le Deuxième Sexe, på norsk som Det annet kjønn, fikk derimot fornyet kraft og innflytelse under feminismens framvekst på slutten av 1960-tallet og framover. Det er en analyse av kvinneundertrykkelse og et grunnleggende verk for 1900-tallets feminisme.

Hennes livsledsager var Jean-Paul Sartre, og sammen utgjorde de formidabel intellektuell kraft i det franske kulturliv som strakte seg langt utover landets grenser.

Liv og virke 

Simone Lucie-Ernestine-Marie-Bertrand de Beauvoir ble født i Paris i 1908. Hun gikk på et katolsk universitet for kvinner og etterhvert studerte hun på Sorbonne. Oppmuntret av sin filosofilærer begynte hun å forberede seg på en prøve i filosofi på en eliteskole i Paris. Kvinner hadde ikke adgang på skolen, men kunne gå opp til avsluttende prøve. Der møtte hun Sartre og fram til hans død forble de livskamerater. Beauvoir engasjerte seg politisk og særlig var hun opptatt av saker som spesielt berørte kvinners interesser, som frigiving av prevensjon, fri abort og økonomisk frihet for kvinner.

Filosofi 
Simone de Beauvoirs filosofi beskrives gjerne som en blanding av ateistisk eksistensialisme og fenomenologi. Hennes filosofi omhandler i stor grad etikk og spørsmålet om hvordan man skal forholde seg til sine medmennesker. Typisk for den franske eksistensialismen utfoldet Simone de Beauvoir sitt forfatterskap og sin filosofi vel så mye i romaner og teaterstykker, som i filosofiske avhandlinger. I et sett av selvbiografiske verker skildret hun i tillegg sin oppvekst og utvikling, sin kamp mot tradisjonens normer og verdier for å utvikle sitt eget ståsted.

Politikk 
Hennes livsledsager var i mange år den kjente filosofen Jean-Paul Sartre. De ble kjærester i studietiden, og etterhvert gikk forholdet over i vennskap som varte livet ut. Beauvoir deltok livlig i den politiske og filosofiske debatten i Frankrike i etterkrigstiden. Hennes posisjoner var preget av en bred humanisme og et skarpt blikk for motsigelsene innen oppfatningene også til sine meningsfeller. Spesielt interessant var hennes skepsis til trekk ved Den franske motstandsbevegelsens retorikk under og etter krigen og til intellektuelles tro på sin egen politiske betydning. Hun kunne heller ikke følge mange eksistensialister inn i marxismen og partimedlemskap. Gjennom sine skrifter og sitt virke var hun en ruvende personlighet i fransk kulturliv i annen halvdel av 1900-tallet.

Bibliografi  

Beauvoirs mest kjente bok er Det annet kjønn (Le Deuxième Sexe), som er en av feminismens klassikere. Fra denne bok stammer hennes mest kjente sitat: «Man fødes ikke til kvinne, man blir det». Hun har også skrevet skjønnlitteratur og essayer.

Romaner 
 L'Invitée,  1943 
 Le sang des autres, 1945 (skrevet under krigen, utgitt august 1945)
 Tous les hommes sont mortels, 1946 
 Mandarinene (Les mandarins, 1954) Den Norske bokklubben 1986 
 Når masken faller (Les belles images, 1966)  Gyldendal 1968?

Essayer 
Det er som forfatter av Det annet kjønn at Simone de Beauvoir lever videre i ettertiden. Boken har senere blitt både idealisert og rakket ned på. Den tilhører klart sin tid, fransk førtitall, og det er lett å avdekke hennes avhengighet av tidsbestemte stemninger og meninger. Men verket har en langt dypere betydning enn som så. Den la premissene for en diskusjon av kvinnens vesen som overhodet ikke er blitt uaktuell, og den inneholdt påstander som har bevart sin sannhet og aktualitet i foreløpig over femti år. Å hevde at det er det viktigste verket hittil skrevet innenfor en feministisk diskurs, er slett ikke irrasjonelt.

 Pyrrhus et Cinéas (1944)
 Pour une morale de l'ambiguïté (1947)
 Eksistensialismen og den borgerlige snusfornuft (L'existentialisme et la sagesse des nations, 1948) Cappelen 1968 
 Det annet kjønn (Le Deuxième Sexe, 1949) Pax 1970 
 Privilèges (1955)
 La Longue Marche (1957)
 Alderdommen (La Vieillesse, 1970) Solum 2016

Memoarer og erindringer 
 Amerika fra dag til dag (L'Amérique au jour le jour, 1948) Pax 2005 
 En veloppdragen ung pikes erindringer (Mémoires d'une jeune fille rangée, 1958) Pax 1996
 Moden alder''' (La force de l'âge, 1960) Pax 2004 
 La Force des choses (1963)
 En lett og rolig død (Une mort très douce, 1964) Solum 1982 
 Tout compte fait (1972)
 La cérémonie des adieux (1981)

 Noveller 
 La femme rompue, suivi de Monologue et de L'âge de discrétion, 1968
 Quand prime le spirituel, 1979

 Priser (utvalg) 
 1983 – Sonningprisen
 1954 – Goncourt-prisen for Mandarinene (Les Mandarins)

 Referanser 

 Litteratur 
 Moi, Toril (1995): Simone de Beauvoir: en intellektuell kvinne blir til, Gyldendal
 Francis, Claude og Gontier, Fernande (1988): Simone de Beauvoir, Gyldendal

 Eksterne lenker 
 
 
  Biografi på Rowohlt forlag 
  Bibliografi på phenomenologycenter.org
  «Simone De Beauvoir», i serien Great Lives'', BBC Radio 4, 22. april 2011

Franske forfattere
Franske filosofer
Franske kvinnesaksforkjempere
Personer fra Paris
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha
Ateistiske filosofer
Franske etikere