Alessandro Franchi

Alessandro Franchi  (født 25. juni 1819 i Roma i Kirkestaten, død 31. juli 1878 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati.

Liv og virke

Bakgrunn
Hans far var notar. Han studerte ved Collegio Romano, der han ble doktor i teologi i 1841, fulgt av den doktorgrad in utroque iure fra Sapienza-universitetet.

Prest
In 1842 ble han presteviet, og ivaretatt av kardinal Luigi Lambruschini, som vat Den Hellige Stols  Statssekretær.

I 1848 vle han under den første italienske frigjøringskrig valgt til å ta del i en sensitiv diplomatisk sendeferd til keiser Ferdinand I; dette var et mislykket forsøk på å overbevise keiseren om å gi slipp på Habsburg-holdte territorier i Italia. Fem år etter var han en kort tid chargé d'affaires i Madrid.

Biskop
I 1856 ble han titularbiskop av Thessalonica. Senere  samme år ble han bispeviet av pave Pius IX.  

Han ble også utnevnt til apostolisk nuntius til Firenze, som da var hovedstad i Storhertugdømmet Toscana. I denne egenskap fikk han imot grev Camillo Cavour foreningsfremstøt. Etter forvisningen av storhertug Ferdinand IV, ble storhertugdømmet del av kongedømmet Sardinia, og da vendte Franchi tilbake til Roma der han ble utnevnt til sekretær for kirkelige anliggender.

Han var så  nuntius i Spania 1868–1869, en post  han måtte forlate på grunn av La Gloriosa-revolusjonen. Etter det ble han involvert i forberedelsene av Vatikankosilet. Da proklamasjonen av pavens ufeilbarlighet under konsilet førte til et skisma i den armenske katolske kirke, ble han sendt til Istanbul for å overbevise sultan Abdülaziz at Vatikanets posisjon var korrekt og for å sikre at også at den avsatte infallibilistiske patriark Andon Bedros IX Hassunian ville bli anerkjent. Takket være assistanse fra Mehmed Emin Âli Pasha, som var storvisiren, klarte han dette, men storvisirens død forhindret at eenigheten ble formelt proklamert.

Kardinal
Han ble kreert til kardinal i 1873 av pave Pius IX, med Santa Maria in Trastevere som tittelkirke.

Han var prefekt for Kongregasjonen for troens utbredelse 1874–1878, og Statssekretær fra mars 1878 til sin død. 
Ved konklaven 1878, holdt etter pave Pius IX, støttet han kardinal Pecci, aom ble valgt til pave og som navnet Leo XIII. Franchi ble så utnevnt til Statssekretær, og fulgte der en moderat kurs. Han haddew allerede foretatt noen diplomatiske overtyrer til Bayern og Preussen da ha døde brått, av malaria. Skjønt det var noen som mente at han var blitt forgiftet.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:

 Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
 Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
 Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
 Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1773
 Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
 Pave Pius IX (1792-1878) *1829
 Kardinal Alessandro Franchi  (1819-1878) *1856

Referanser

Eksterne lenker 
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Italienske katolske biskoper
Linjen Rebiba
Italienske kardinaler
Pavelige diplomater
Pavelige nuntier
Ambassadører til storhertugdømmet Toscana
Ambassadører til Spania
Personer fra Roma