Percy Grainger

Percy Grainger (født 8. juli 1882, død 20. februar 1961) var en australskfødt komponist og pianist. Han sto blant annet bak melodien til «Lisa gikk til skolen», hentet fra stykket Over the hills and far away<ref>[https://www.originals.be/en/originals/14187 Norsk versjon: Lisa gikk til skolen]</ref> og gjorde en innspilling av Griegs klaverkonsert i 1920. Edvard Grieg skrev om Grainger: «Selv blant de aller største pianister vet jeg ikke om noen jeg kunne sammenligne ham med. Han har virkeliggjort mine idealer om pianospill.»

 Bakgrunn 
Graingers far var arkitekt og kom fra Durham i England. Han var alkoholiker, og da Grainger var elleve år, skilte foreldrene lag etter at faren hadde smittet sin kone med syfilis og dro hjem til London. Graingers mor var dominerende, men sørget for at sønnen fikk utvikle sine musikalske evner. I 1894, dagen etter at han var fylt tolv år, holdt Grainger sin første konsert og fremstod som vidunderbarn. Han var glad i å lese og spesielt opptatt av Walt Whitman og Rudyard Kipling, han var en utmerket maler og lærte seg elleve språk. Spesielt var han glad i de norrøne sagaene som han leste på originalspråket. Selv hevdet han at Grettes saga var hans viktigste inspirasjon til å bruke musikk for å ivareta angelsaksisk og norrøn arv, og snu ryggen til påvirkning fra normannere og romere. I stedet fikk han hjemmeskole, der hans mor - som selv var en dyktig pianist - underviste ham i pianospill. Hun belønnet ham for god innsats med utflukter til Dandenong og båtturer på Albert Park Lake. Men var han ukonsentrert, ble han straffet med pisken. Grainger selv nevner i brev fra 14-/15-årsalderen at morens avstraffelser ledet ham til å piske seg selv.

I 1895 dro mor og sønn til Europa, der han studerte ved dr. Hochs konservatorium i Frankfurt am Main og fikk utfolde sin eksperimenterende holdning til musikk. En annen elev i Frankfurt var dansken Herman Sandby (1881–1965). De to ble venner for livet og opptrådte ofte i lag som en duo. De delte også interessen for skandinavisk folkemusikk. I 1906 spilte de Griegs cellosonate for komponisten da han var i London. Han skrev i dagboken: «Storartet fra begynnelse til slutt.» Grainger ble også godt kjent med Sandbys forlovede Alfhild deLuce, en apotekerdatter fra Horten som han forelsket seg i og fikk overta etter Sandby. I 1905 dannet de en trio som turnerte i Danmark, og spilte også på slottet i København.  

 Grainger og Grieg 
Fra 1901 til 1914 bodde Percy Grainger i London. Han uttalte at han hadde Edvard Grieg på «firmamentet av mine komponiststjerner.» Lite visste han at beundringen var gjensidig, for en venn av Grieg hadde vist Grieg opptegnelsene Grainger hadde gjort av irske og valisiske folkesanger, som Grieg likte så godt at han sendte Grainger et signert bilde av seg med påskriften To Percy Grainger with thanks for your splendid choruses. I mai 1906 var Grieg i London, der hans kone Nina skulle gi to konserter i Queen's Hall. Grieg - med tilnavnet «miniatyrvikingen» - tilbrakte mye tid i taushet som tilhører i hallen, iført hatt og frakk. På spørsmål om det var noen komponist han ønsket å treffe under oppholdet, svarte han «Nei takk, jeg kjenner meg så svak og syk at jeg bare ønsker å få konsertene overstått og dra hjem.» Men som en ettertanke tilføyde han at han gjerne ville treffe Grainger, som da ble budsendt. 24 år gamle Grainger og 63 år gamle Grieg fant straks tonen, ikke minst fordi Grainger hadde lært norsk. Han kjente også Griegs nykomponerte slåtter (peasant dances), som ikke var blitt videre populære hjemme i Norge. Grieg inviterte den unge australieren til å besøke ham på Troldhaugen. Grainger ble også Griegs siste gjest på Troldhaugen. 25. juli 1907 ble Grainger ønsket velkommen av Grieg som var medtatt av søvnløshet og hallusinasjoner pga pustevanskene astmaen påførte ham. Nå kviknet han til av besøket, og foreslo en stor konsertturné det følgende året. Men tre uker etter Graingers avreise sovnet Grieg inn for godt.

I 2007 satte Festspillene i Bergen satt opp verdenspremieren på Justin Dello Joio og Andrew J. Boyles kammeropera Blåmannen med sujett fra Grieg og Graingers møte på Troldhaugen, men forestillingen ble tatt av programmet av helsemessige årsaker.

I årene 1905-12 mens Grainger bodde i London, var han kjæreste med den danske pianistinnen Karen Holten (1879-1953). Hun møtte Grainger hjemme hos Herman Sandbys familie da han besøkte København i 1904. Grainger var aldri så åpen og ærlig i noen brev som han var når han skrev til Holten. Fra et brev datert 1. august 1909: «Iblant, når jeg kommer i tanke om hvor lenge jeg må vente til vi møtes kropp mot krop, og det er umulig for oss å forenes om en halvtime, blir jeg overmannet av galskap og et grenseløst sinne...så jeg må dra, slå, skjære, piske, rive, brenne meg selv. Etterpå kjenner jeg meg mye mindre utilfredsstilt.» Sammen med Karen Holten utforsket han sadomasochismen. Han drev også med selvpisking, og sørget for fotografisk dokumentasjon av de blodige seansene. «Om jeg bare kunne få hele verden med på å gjøre Jorden til et tempel for seksuell lidenskap», skrev han, og mente at piskingen ga ham like mye som pianospill og komposisjon. Men når han og Holten en sjelden gang møtte moren hans, la hun seg så mye borti forholdet deres at de ble nødt til å bryte med hverandre. I 1916 giftet Holten seg og tok navnet Karen Kellerman. Grainger ga henne som bryllupsgave en liten komposisjon han kalte Bridal lullaby (= Brudens vuggevise).

I 1953 ble det oppdaget at Grainger hadde prostatakreft. Hans norske nabo i White Plains, Kaare Kristian Nygaard (f. 1903), hadde hørt Graingers konsert som barn på Lillehammer i 1913, og var nå lege med spesialisering innenfor dette området. De to mennene ble nære venner.

Filmen Passion'' fra 1999 er basert på Graingers liv, med Richard Roxburgh i hovedrollen.

Premier 
 St. Olavs Orden 1954

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 
 
 The Percy Grainger Society

Australske komponister
20. århundres komponister
Komponister fra USA
Klassiske pianister
St. Olavs Orden
Australsk-amerikanere
Personer fra Adelaide