Cantabria

Cantabria eller Kantabria er en historisk provins  og en autonom region nord i Spania. Regionen består bare av den ene provinsen Cantabria. Regionen grenser i øst til Baskerland, i sør til Castilla y León og i vest til Asturias. Regionen grenser i nord til Atlanterhavet (Biscayabukten). Hovedstaden i provinsen er Santander. Regionen har et areal på 5 321 km², og hadde 589 235 innbyggere i 2009.

Cantabria tilhører Grønne Spania, navnet er gitt til en stripe land mellom Biscayabukten og De kantabriske fjell, grunnet dets særlige frodige vegetasjon grunnet det våte og moderate havklimaet. Klimaet er sterkt påvirket av Atlanterhavets vinder som blir fanget mot fjellene. Gjennomsnittlig nedbør er på rundt 1200 mm.

Cantabria er den rikeste regionen i verden for arkeologiske funnsteder fra sen paleolittisk tid (steinalderen), skjønt det første tegn på menneskelig tilstedeværelsen er datert til tidlig paleolittisk tid. Det mest betydningsfulle steder for grottemalerier er i hulen i Altamira, datert fra rundt 37 000 f.Kr. og er erklært, sammen med ni andre grotter i Cantabria, som verdensarv på UNESCOs liste over verdensarvsteder.

Den moderne provinsen Cantabria ble konstituert den 28. juli 1778. Ley Orgánica, organisk lov innenfor Spanias lover av den selvstyrte statuetten for Cantabria, ble godkjent den 30. desember 1891 og ga regionen egne institusjoner selvstyre.

Etymologi 
Mange skribenter og lærde i årenes løp, blant annet Isidor av Sevilla, Julio Caro Baroja, Aureliano Fernández Guerra, Joaquín González Echegaray, og Adolf Schulten, har undersøkt stedsnavnet Cantabrias etymologi, men dets opprinnelse har forblitt usikker. Det er generelt akseptert at rotordet cant- kommer fra kontinentalt keltisk for «fjell» eller «stein», mens -abr var en vanlig endelse benyttet i keltiske regioner. Således kan Cantabria bety «folket som lever i fjellene», det vil si «høylendere», en referanse til det bratte og fjellrike området i Cantabria.

Referanser

Eksterne lenker