Katharine Hepburn

Katharine Houghton Hepburn (født 12. mai 1907, død 29. juni 2003) var en amerikansk teater- og filmskuespillerinne. Hun holder rekorden for flest Oscar-priser med fire for beste skuespillerinne. Hun ble nominert tolv ganger, en rekord som stod til 2003 da Meryl Streep ble nominert for 13. gang. Hepburn har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1999 ble hun kåret til tidenes største kvinnelige filmlegende av American Film Institute.

Oppvekst 
Hepburn vokste opp som det andre av seks barn i et velstående, liberal og borgerlig familie i New England. Faren var en ansett urolog, moren var ikke bare arving av en større formue, men også suffragist som engasjerte seg for valgretten for kvinner og familieplanlegging. Faren insisterte på at Katharine og hennes tre brødre og to søstre drev med idrett og Katharine var en god svømmer, golf- og tennisspiller. 

I 1921 var det hun som fant sin 15 år gamle bror kvalt. Omstendighetene han ble funnet i tillater både interpretasjonen av en henging eller en ulykke. Familien har alltid benektet at det var suicid. Den 13 årige Katharine var knust og falt i en depresjon. Hun «flyttet» etter det sin bursdag til brorens bursdag, 5. november, først i hennes memoirer, utgitt 1991, avslørte hun sin egentlige fødselsdag. Katharine har i sin barndom ønsket at hun heller hadde vært en gutt og hennes forholdsvis maskuline stil senere kan sees i sammenheng med det.

Tidlig karriere 
Etter skolen kom hun inn på Bryn Mawr College, en høy ansett kvinneuniversitet. Hun tok en grad i filisofi og historie i 1928. Etter det begynte hun en skuespillerkarriere med småroller på Broadway. Samme år giftet hun seg med Ludlow Ogden Smith, børsmegler, fra en av Pennsylvanias fineste familier. Ekteskapet endte i skilsmisse i 1934. 

I 1932 fikk hun sin første filmrolle, Bill of Divorcement mot John Barrymore. Allerede for sin tredje film Morning Glory fikk hun den første av hennes fire Oscar for beste kvinnelige hovedrolle (1933). Hepburn hadde en fryktet skarp tunge og ble ofte oppfattet som arrogant, særlig i begynnelsen av karrieren. Lucille Ball sa om henne: «Hun var egentlig aldri overbærende ovenfor noen. Hun ignorerte alle sammen på samme vis.»

Karriere etter 1933 
Etter noen filmer med dårlige innspillingsresultater ble hun i 1938 ansett som «box office poison». Hun gikk derfor til Broadway og spilte i The Philadelphia Story. To år senere, 1940, ble filmen etter skuespillet en stor suksess. I 1942 fulgte Årets kvinne, hennes første av 9 filmer med Spencer Tracy. 

En annen stor suksess for Hepburn var Afrikadronningen (1951) mot Humphrey Bogart og med John Huston som regissør. Filmen var også den første der hun spilte en moden kvinnerolle. I alt spilte Hepburn i over 50 filmer. I 1999 ble hun kåret til tidenes største kvinnelige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.

Privatliv 
Hun hadde flere høyt profilerte forhold etter hennes skilsmisse på 1930-tallet. Kjent er forhold med Laurence Olivier, John Ford og Howard Hughes. I 1941 forelsket hun seg i Spencer Tracy og ble sammen med han til hans død i 1967. De klarte å holde forholdet utenfor offentlighetens lys frem til da. Hepburn hadde sluttet å jobbe i 1962 for å pleie Tracy som slet med hjertesykdom og alkoholproblemer. De giftet seg ikke, men var samboere, kanskje også fordi den katolske Tracy ikke ville skille seg. De spilte sist sammen i Gjett hvem som kommer til middag, som kom samme år som Tracy døde.

Filmografi

Bøker av Hepburn 
 Making of the African Queen: Or How I Went to Africa With Bogart, Bacall and Huston and Almost Lost My Mind (1987)
 Me: Stories of My Life (1991)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Skuespillere fra USA
Oscar-vinnere (hovedrolle)
Emmy-vinnere
Hollywood Walk of Fame
Personer fra USA av engelsk opphav
Personer fra USA av skotsk opphav
Personer fra Hartford