Røldal stavkirke

Røldal stavkirke er en stavkirke fra 1200-tallet i bygda Røldal i Ullensvang kommune i Hardanger i Vestland fylke. Den er nevnt i skriftlige kilder fra 1462. Kirken er fortsatt i vanlig bruk i Den norske kirke.

Adkomst til kirken er via E134.

Bygningshistorie og interiør

Kirken er opprinnelig bygget som en enskipet hallkirke med samme bredde på koret og skipet. Utgravninger har vist at stolpene hviler direkte på et steinfundament med svillen inntappet mellom stolpene. Det vanlige er at stolpene hviler på en grunnstokk av tre som ligger på steinfundamentet. Dette ble oppdaget i 1844 da kirken skulle ombygges. En oppdaget at kirken var ganske annerledes enn de andre stavkirkene, og det har blitt diskutert om dette er en stavkirke, eller om den faktisk er en av de langt eldre stolpekirkene. Stolpekirker er en type som er antatt å ha blitt erstattet av stavkirker.

Den må tidlig ha blitt utvidet til en langkirke med et smalere, rett avsluttet kor. Rundt kirken har det også vært en svalgang.

En gang på 1600-tallet fikk skipet himling, og kirken fikk nytt inventar. Den ble også bemalt.

Under ombyggingen i 1844 ble skipet utvidet mot vest og gjort høyere med en ny himling. Veggene ble også kledd med bord både ute og inne, og kirken ble malt hvit innvendig.

I tidsrommet 1913-1918 gjennomgikk kirken en omfattende ombygging og restaurering. Bordkledningen fra 1800-tallet ble fjernet og renessanseinteriøret restaurert. Det ble også bygget en ny svalgang rundt kirken for å beskytte veggbordene. Bygningsrestaureringen ble ledet av  Jens Z. Kielland, mens fargerestaureringen ble utført av Domenico Erdmann, som ble assistert av malerne Alfred Hagn og Ulrik Hendriksen.

Fra middelalderen
Mesteparten av konstruksjonen i skipet og koret er bevart, som også takkonstruksjonen over skip og kor. Deler av sydportalen er også opprinnelige.

Kirken har et 85 cm høyt krusifiks fra 1200-tallet som henger over koråpningen. Det ble trolig lagd av en tysk håndverker som slo seg ned på Vestlandet på den tiden stavkirken ble reist.

Døpefonten er av kleberstein og datert til 1200-1300-tallet.

I Bergen Museum oppbevares en rekke bygningsdeler og andre middelaldergjenstander fra kirken. Her er blant annet en alterfrontal, en treskulpturer av Olav den hellige fra ca. 1250, av jomfru Maria med barnet fra ca. 1250, og erkeengelen Mikael datert til ca. 1200.

Røldal stavkirke er fra gammelt av en votivkirke, det vil si at den mottok store gaver fra mange av pilegrimene som valfartet til kirken. Som et resultat av dette ble den lille bygden der kirken ligger, ganske velstående i middelalderen. 

På 1600-tallet ble veggene inne i kirken rikt dekorert med malerier.

Krusifikset
Kirken er best kjent for sitt svettende krusifiks. 

Fra luthersk hold ble det forsøkt forklart med at når gudstjenestene ble holdt i en tettpakket kirke, gir varmen fra folkemengden i det uoppvarmede kirkerommet kondens som, når det oppstod på krusifikset, ble oppfattet som svette.

Gjentatte ganger ble messene forsøkt stanset – i 1622 av Oslos biskop Nils Glostrup, i 1644 av Bergens biskop Ludvig Munthe (som Ludvig Holberg ble oppkalt etter), og i 1744 av Kristiansands biskop Jakob Kærup. Denne ville også ha krusifikset brent. Han regnet det som et ikon, og tilbedelse av et ikon var avgudsdyrkelse. Likevel ble det holdt messe hver St. Hans like til 1835, da praksisen ble avslørt av prost Ole Nicolai Løberg. Han ankom en dag for tidlig til sin visitas 7. juli. I eldre tid ble St. Hans feiret 6. juli, og i 23-tiden hørte prosten til sin forbauselse kirkeklokkene ringe. Det lyste også fra kirkevinduene, og da han kikket inn, så han at det ble holdt messe. Dette fikk Løberg satt en stopper for, men så sent som i 1850 skal folk ha valfartet til kirken for å søke helbredelse. I dag er krusifikset i Røldal den eneste overlevende kultgjenstanden i Norges gamle pilegrimskirker.

En tid hang det et ryggbein fra en torsk på kirkeveggen.når?

I nyere tid har det vært regelmessige katolske valfarter til kirken. Det har vært i forståelse med den lutherske menigheten som bruker kirken til daglig.

Orgelet

Orgelet ble bygd av det tyske orgelbyggfirmaet Paul Ott i 1978. Det har ni stemmer og mekanisk traktur.

Referanser

Litteratur
 Brandal, Nik, Brazier, Eirik og Teige, Ola, Den mislykkede spionen. Fortellingen om kunstneren, journalisten og landssvikeren Alfred Hagn, Oslo 2010.
 Bugge, Gunnar og Mezzanotte, Bernardino, Stavkirker, Oslo 1993 ISBN 82-504-2072-1
 Bugge, Gunnar, Stavkirkene i Norge, Oslo 1981  ISBN 82-09-01890-6
 Hauglid, Roar, Norske Stavkirker, Oslo 1973
 Jensen, Oddvar Johan, Røldal Stavkyrkje. Pilegrimskyrkje. Røldal sokneråd 2009. 
 Jensenius, Jørgen H.; Viking, vol. LXI, 1998: s.131-145

Eksterne lenker 
 
 Røldal stavkirke i stavkirke.info
 Miljøstatus i Norge: Røldal stavkirke
 Olavsrosa 
 
  Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)

Kirker i Ullensvang
Stavkirker
Fredete byggverk i Vestland
Kulturminner i Ullensvang
Katolske valfartsmål
Kirker fra 1250
Kirker i Hardanger og Voss prosti
Rosemalte kirker
1200-tallet i Norge