Ildsted

Et ildsted er en innretning der kontrollert ild kan gjøres opp til ulike formål: oppvarming, matlaging, belysning og annet, f.eks. husflid- og håndverksproduksjon. 
Ildstedets historie er i vår del av verden, hvor oppvarming er nødvendig, kjernen i bolighusets historie. 

Ildsteder inndeles etter om de er åpne eller lukkede, og om de har skorstein eller ikke, dessuten om de er innrettet til spesielle formål som matlaging eller annet. 

Et ildsted kan i varmeteknologisk sammenheng karakteriseres etter i hvilken grad brenselet utnyttes effektivt.

Åpne ildsteder
Åpne ildsteder er konstruert slik at ilden varmer direkte ved stråling. Åren er det universelle åpne ildstedet i et hus uten skorstein, til oppvarming, matlaging og som lyskilde. Peis (i kjøkken ofte kalt grue) er også et åpent ildsted, men dette er tilkoplet skorstein eller røykpipe. 

I Norge var åren inntil slutten av middelalderen så godt som enerådende som ildsted.

Langs kysten på Vestlandet og i Nord-Norge holdt de lenge på åren, men gikk tidlig over til jernovner.

Lukkede ildsteder
Røykovn, jernovn og kakkelovn er eksempler på ovner, lukkede ildsteder. 

Fra åre og røykovn slippes røyken ut i rommet, og hus med slike ildsteder kalles røykstuer, eventuelt årestue og røykovnstue. Peis, jernovn og kakkelovn er koplet til en skorstein, slik at røyken får avtrekk gjennom den. Skorsteinen gjorde det mulig å bygge hus i flere etasjer. 

Røykovnen fikk utbredelse på Vestlandet, spesielt i fjordbygdene, peisen fikk innpass på Østlandet og i Trøndelag.  Jernovnene fikk på 18- og 1900-tallet innpass over alt. Dette utbredelsesmønsteret for ildstedstyper kan forklares dels ved tilgang på brensel og brenselstyper, dels ved transportforhold. 
|}

Kilder  
 Hilmar Stigum: Vår gamle bondekultur. 
 Halvor Vreim: Ildstedets geografi i Norge. I Fortidsminneforeningens årbok 1934.

Se også 
 Peis
 Grue
 Åre
 Røykovn
 Ovn

Eksterne lenker 
 

 
Ild
Bygningsdetaljer