Mzilikazi

Mzilikazi («blodveien» eller «den store vei») (født ca. 1790, død 9. september 1868) var en sørafrikansk konge som grunnla matabelekongedømmet i det som nå er Zimbabwe. Han var sønn av Matshobana og ble født nær Mkuze, Zululand nå del av Sør-Afrika) og døde ved Ingama, Matabeleland (nær Bulawayo, Zimbabwe). Mange regner ham som den største sørafrikanske militærlederen etter zulukongen Shaka.

Han førte sin stamme, khumalo, på en 800 km lang reise fra Zululand til det som nå er Zimbabwe. På veien viste han betydelig statsmannsevner ettersom han klarte å samle sitt eget folk og de mange stammene han erobret til et stort og etnisk rikt, men sentralisert, kongedømme.

Han var opprinnelig en av Shakas løytnanter, men i 1823 kranglet han med ham og gjorde opprør. Fremfor å møte rituell henrettelse, flyktet han nordover sammen med sin stamme. Han reiste først til Mosambik, men i 1826 flyttet han vestover inn i Transvaal på grunn av fortsatte angrep fra sine fiender.

Fortsatte angrep fikk ham først til å flytte vestover igjen til dagens Botswana og senere nordover til det som nå er Zambia i 1837. Han klarte ikke å erobre den innfødte kololo–nasjonen der og reiste sørøst til det som ble kjent som Matabeleland (sørvest i dagens Zimbabwe) og slo seg ned der i 1840.

Etter hans ankomst organiserte han sine tilhengere i et militærsystem med regiment–kraaler, lignende de til Shaka, som ble sterke nok til å slå tilbake boernes angrep i 1847–1851 og tvinge regjeringen til Den sydafrikanske republikk til å signere en fredsavtale med ham i 1852.

Mens Mzilikazi var generelt vennlig overfor europeisk reisende, førte oppdagelsen av gull i Matabeleland i 1867 til en flom av bosettere som han ikke klarte å kontrollere og som førte til det kongedømmets endelige nederlag under hans etterfølger Lobengula.

Referanser 

Fødsler i 1790
Dødsfall i 1868