Manasse av Juda

Manasse (hebraisk: , Mənašé; ca. 696–641 f.Kr.) var konge av kongedømmet Judea. Han var den en eneste av sønn av Hiskia av Juda og hans hustru Hefsiba og bare tolv år da han kom på tronen og styrte i 55 år. Han er av en av de mange kongene etter Salomo som ble fordømt under den faste frasen «Manasse gjorde det som var ondt i Herrens øyne». Bibelforskeren William F. Albright har datert hans styre til 687–642 f.Kr., mens Edwin Thiele har konkludert at han begynte sitt styre som samkonge med sin far (til tross for sin unge alder) i tiden 697/696 f.Kr., enestyre fra 687/686 f.Kr. og fortsatt helt til sin død i 643/642 f.Kr.

Den bibelske redegjørelse om Manasse er funnet i Andre Kongebok 21:1–18 og i Andre Krønikebok 32:33–33:20. Han er også omtalt i Jeremias bok 15:4.

Manasse var den første konge av Judea som ikke var samtidig med den nordlige kongedømmet Israel, som hadde blitt erobret og ødelagt av assyrerne en gang rundt 720 f.Kr., og det meste av befolkningen ble ført bort i fangenskap i Babylon. Ifølge Bibelen gjeninnførte Manasse flerguderi ved å akseptere at det var flere guder, og tilbakestilte flere av de religiøse endringene som hans far Hiskia hadde innført. Manasse ofret sønnene sine på bål, drev med tegntydig, spådomskunster og trolldom, og han rådførte seg med åndemanere og spåmenn. Ifølge bibelen gjorde Manasse mye som "var ondt i Herrens øyne", og gjorde Gud rasende.

Han giftet seg med Mesjullemet, datter av Harus fra Jotba, og de fikk en sønn ved navn Amon, som ikke bare etterfulgte ham, men også videreførte tradisjonen med å gjøre det som var «ondt i Herrens øyne, slik hans far Manasse hadde gjort. Han fulgte i sin fars fotspor i ett og alt.».

Hiskia, Manasse og Amon er omtalt i genealogien til Jesus i Evangeliet etter Matteus i Det nye testamente.

På ett tidspunkt ble han ført bort som fange til Assyria. Under fangenskapet omvendte han seg til Gud, og deretter slapp han fri og forsøkte å bøte på det han hadde gjort. Hans navn er knyttet til det apokryfiske verket Manasses bønn som ikke er fra hans tid. Etter et styre på 55 år, det lengste av alle konger i Judea, døde Manasse en gang rundt 643 f.Kr. og ble «gravlagt i Ussa-hagen, som lå like ved hans slott», og i Davids by (Jerusalem) blant hans forfedre.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Konger av det gamle Israel
Personer fra Jerusalem
Bibelske personer