Liste over olympiske medaljevinnere i friidrett (menn)



Dette er de mannlige OL-medaljørene i friidrett. 

Se også OL-medaljører i friidrett, damer.

60 m  
Denne øvelsen er bare blitt arrangert to ganger. Begge vinnerne, Kraenzlein og Hahn, hadde også suksess i andre øvelser, og har totalt vunnet 7 sprinttitler.

100 m

200 m

400 m

800 m

1500 m

5000 m 
5000 meter ble første gang løpt i 1912, og har stått på programmet siden. Med 7 titler topper Finland vinnerstatistikken, men siden 1960-årene har øvelsen blitt dominert av afrikanske løpere. Bare Lasse Virén har greid å forsvare tittelen (han vant i 1972 og 1976). I 1984 ble den opprinnelige sølvvinneren Martti Vainio fra Finland fratatt medaljen etter at han avla positiv dopingprøve.

5 miles 
Løpet over 5 miles (8047 meter) er blitt arrangert to ganger, i 1906 og 1908. Løpet ble vunnet av britiske løpere hver gang.

10 000 m 
10 000 meter, det lengste baneløpet i OL, ble arrangert for første gang i 1912. Finske løpere har vunnet sju ganger. Fire løpere har vunnet to ganger. Seks løpere har vunnet både 5000 og 10 000 meter i de samme lekene, noe Lasse Virén greide to ganger.

Maraton 
Maratonløpet ble oppfunnet til OL i 1896, og har vært arrangert i samtlige leker etterpå. Maratondistansen varierte noe de første årene, før den ble standardisert til 42 195 meter i 1924, distansen som ble løpt under Sommer-OL 1908. De andre årene har distansen vært: 

 1896: 40 000 m (ca.)
 1900: 40 260 m
 1904: 40 000 m
 1906: 41 860 m
 1912: 40 200 m
 1920: 42 750 m

To maratonløpere har vunnet øvelsen to ganger, Abebe Bikila fra Etiopia og Waldemar Cierpinski fra DDR. Med fire seire er Etiopia den mestvinnende nasjonen i det olympiske maratonløpet. 

Flere diskvalifikasjoner har påvirket medaljerekkefølgen i denne øvelsen. I 1896 ble grekeren Spyridon Belokas, som kom i mål på tredjeplass, diskvalifisert fordi han hadde tilbakelagt deler av distansen til vogns. Åtte år senere jukset amerikaneren Fred Lorz på en lignende måte, han kjørte deler av strekningen med bil. Han krysset mållinjen først, og hevdet at det hadde vært en spøk da jukset ble oppdaget. Italieren Dorando Pietri kom først i mål i 1908, men ble diskvalifisert fordi han hadde mottatt hjelp fra funksjonærer i den siste delen av løpet, da han kollapset flere ganger. Under maratonøvelsen i 1912 opplevde man det første dødsfallet i moderne olympiske leker. Den 21 år gamle portugisiske løperen Francisco Lazaro falt sammen under maratonløpet og døde på sykehuset neste dag.

110 m hekk 
110 meter hekk har vært med i OL siden starten i 1896. USA har vunnet 19 av 25 titler. To amerikanere, Lee Calhoun og Roger Kingdom, er de eneste som har vunnet mer enn én gang. I 1896 deltok bare to løpere i finalen, fordi de to andre trakk seg fra konkurransen.

200 m hekk 
200 m hekk ble bare løpt i 1900 og 1904.

400 m hekk 
400 meter hekk er blitt løpt siden 1900, bortsett fra i 1906 og 1912. USA har vært den dominerende nasjonen, med 17 seire. Glenn Davis, Edwin Moses og Angelo Taylor er de eneste med to olympiske gull på lanhekken. Moses vant titlene med åtte års mellomrom, og kunne ikke delta i 1980 på grunn av amerikanernes boikott.

2500 m hinder 
Det første olympiske hinderløpet ble arrangert i 1900, da to øvelser stod på programmet, 2500 og 4000 meter. Vinneren George Orton var Canadas første olympiske mester.

2590 m hinder 

Hinderløpet i 1904 gikk over 5 runder à en tredjedels mile.

3000 m hinder 
Hinderløpet ble standardisert til 3000 meter i 1920, og denne distansen har man beholdt frem til våre dager. I 1932 ble det imidlertid løpt 3490 m på grunn av en feil i rundetellingen. Joe McCluskey ville ha kommet på andreplass hvis løpet hadde vært slutt etter 3000 m, men han sa fra seg muligheten til omløp. Distansen er vunnet av kenyanske løpere de åtte siste gangene de har deltatt (Kenyha boikottet lekene i 1976 og 1980). Volmari Iso-Hollo fra Finland har vunent øvelsen to ganger.

3200 m hinder 
Hinderdistansen var på 3200 m i 1908, før den ble standardisert til 3000 m tolv år senere.

4000 m hinder 
I lekene i 1900 var 4000 m hinder den ene av to hinderøvelser.

4 × 100 m stafett 
Den første olympiske kortstafetten ble arrangert i 1912, og har etterpå stått på programmet hver gang. USA har vært den dominerende nasjonen med 15 seire. Av de øvrige seks gangene er de blitt diskvalifisert tre ganger, og i 1980 boikottet de lekene. De eneste gangene det amerikanske laget er blitt slått, er 1996 og 2004, da henholdsvis Canada og Storbritannia hadde raskere lag.

4 × 400 m stafett 
4 × 400 meter stafett ble innført i 1912, og har siden stått på programmet. Med 15 seire har USA dominert også denne sprintøvelsen.

1600 m stafett 
Den første olympiske stafetten, 1600 meter stafett, bestod av to etapper på 200 meter, en på 400 meter og en på 800 meter. Stafetten ble senere erstattet med 4 × 400 meter.

3000 m for lag

3 miles for lag

5000 m for lag

4 miles for lag

Terrengløp - individuelt

Terrengløp - lag

1500 m kappgang

3000 m kappgang

3500 m kappgang

10 km kappgang

10 miles kappgang

20 km kappgang

50 km kappgang

Høydehopp 
Vinneren av Høydehopp under OL 2012 i London, russeren Ivan Ukhov ble fratatt gullmedaljen. I ettertid er det foreløpig ikke utdelt gullmedalje for denne øvelsen.

Høyde uten tilløp

Stavsprang

Lengdehopp

Lengde uten tilløp

Tresteg

Tresteg uten tilløp

Kulestøt

Kulestøt med begge hender

Diskos

Diskoskast – gresk stil

Diskoskast med begge hender

Sleggekast

Steinstøt

Kast med 56 punds vekt

Spydkast

Spydkast – fristil

Spydkast med begge hender

Femkamp 

1906 – stille lengde, diskos (gresk stil), spydkast, 192 m løp og gresk-romersk bryting
1912-24 – lengde, spydkast, 200 m, diskos og 1500 m

All round 

100 yards løp, kulestøt, høydehopp, 880 yards kappgang, sleggekast, stavsprang, 120 yards hekk, kast av 56 punds vekt, lengdehopp og 1 mile løp.

Tikamp

Referanser

Eksterne lenker
 Medaljevinnere  på sports-reference.com

Friidrett under sommer-OL
Lister over friidrettsutøvere
Lister over medaljevinnere i OL