Daler

For terrengformasjonene, se dal

En daler er et eldre navn på en stor sølvmynt. Betegnelsen «daler» kommer av den tyske forkortelsen thaler, som kom av at mynten først ble preget i Joachimsthal (tsjekkisk: Jáchymov) i Böhmen i Tsjekkia omkring 1518. Denne daleren veide en unse (ca. 27,2 gram), og sølvinnholdet var 25,984 gram (ca. 95,5 %). 

Mynten ble snart populær og ble innført i flere land (Tyskland: taler; Nederland: daler, senere daalder; Portugal: dolera; England/USA: dollar; Tsjekkia og Slovenia: tolar; Belarus: Таляр, Taler)

Daleren i Norge
I Danmark ble den første daleren slått under Christian III i 1537, og fra 1544 til 1813 var riksdaleren hovedmynt i Danmark og Norge.

Den første daleren som ble slått i Norge, er Gimsøydaleren, som ble preget i 1546 på Gimsøy kloster utenfor Skien.

Fortsatt under Christian III ble daleren delt i 3 mark, og i slutten av 1500-tallet i fire mark. Fra 1625 gikk det 4 ort = 6 mark på daleren, og hver mark ble igjen delt i 16 skilling.

På 1600-tallet brukte en også slettedaler (entall: slett daler) som var mindre verd, nemlig fire mark eller 64 skilling.

I 1813 ble riksbankdaleren innført. Den var hovedmynt i Norge til 1816, og i Danmark til 1854. Fra 1816 til 1875 var speciedaler hovedmynt i Norge. På speciedaleren gikk det 5 ort, som igjen var verd 24 skilling per ort, altså 120 skilling på en speciedaler.

Ved den skandinaviske myntreform i 1873 ble kronen innført som myntfot i Danmark og Sverige. I Danmark ble rigsdalerens verdi fastsatt til 2 kroner. I Sverige ble riksdaler riksmynt, verd 1/4 speciedaler, allerede fra 1855 inndelt etter desimalsystemet i 100 öre, og ved myntreformen ble 1 riksdaler = 1 krone. Norge sluttet seg til myntunionen i 1875, og verdien av speciedaleren ble da satt til 4 kroner.

Se også 
 Norske mynter
 Norske måleenheter
 Husumdaler

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Gimsøydaleren, Norges mest ettertraktede mynt, artikkel hos Norgeshistorie.no

Historisk valuta