Erik av Pommern

Erik av Pommern (slavisk: Bogislav Vratislavsson) (født 1382 i Rügenwalde, den gang Tyskland, død 24. september 1459 samme sted) var konge av Norge (som Erik 3.) 1389–1442, konge av Danmark (som Erik 7.) 1396–1440, konge av Sverige (som Erik 13.) 1396–1439 (ikke sammenhengende) og hertug av Slesvig 1412–42.

Liv og virke

Bakgrunn
Erik var sønn av hertug Vratislav VII av Pommern av det slaviske Huset Grip og hans hustru Maria av Mecklenburg. Maria var datter av dronning Margretes søster Ingeborg. De var døtre av den danske kongen Valdemar Atterdag.

Konge
Allerede fra februar 1389 var de nordiske rikene samlet under én regent, dronning Margrete. I forbindelse med at Erik ble salvet og kronet som dansk og svensk konge i Kalmar 17. juni 1397, ble det utstedt et papirdokument (Unionsbrevet fra Kalmar) som dels er forstått som utkast til en unionstraktat, dels som utkast til en håndfestning som skulle utstedes i seks eksemplarer på pergament og med hengende segl, tre eksemplarer fra kongen til hvert av de nordiske riksrådene, og tre motbrev fra deres side. Det er ikke belegg for at dette noen gang skjedde.

Selv om Erik formelt var konge i alle tre riker fra 1396, var det i stor grad Margrete som hadde den faktiske styringen av rikene frem til sin død i 1412.

Ekteskap 
Margrete brukte mange år på å finne en passende ektefelle til Erik, og forhandlingene med kongehuset i England om giftermål med Henrik den IVs datter Filippa startet i 1400. I oktober 1406 ankom den 12 år gamle bruden til Lund i Danmark (nå i Sverige) med store mengder kostbart utstyr og en stor eskorte.

Ved hjemkomsten beskrev gjestene Erik som «livlig, sterk og kjekk av vesen» og at han mottok gjestene med «middelmådig belevenhet». 

Det kom ikke barn i ekteskapet, så Erik utpekte sin fetter, som også het Bugislav, til tronarving. Bugislav 9., hertug av Pommern-Wolgast, fikk tildelt Nyborg slott, samt gårdene Hindsgavl og Hagenskov på Fyn, men riksrådet utnevnte i stedet Christoffer av Bayern til tronarving. En annen fetter av Erik var keiser Sigismund.

Etter Margretes død 

I 1405 la Erik ut på en større reise til Norge, med beskjed om å ikke bli for hissig eller ivrig. Han fikk også beskjed om å ikke gi nordmennene noe fordi han syntes det var hyggelig, men skjenke godt øl og knytte vennskap. Eirik som politisk mål å bygge et Østersjø-imperium.

I sin rasende avskjedserklæring frala kong Erik seg ansvaret for hele sin feilslåtte politikk og for uroen i rikene. Alt dette fikk verdslige og geistlige skylden for: «Det er eders utroskap, overdådighet og umilde gjerrighet, så at I for gods og gull verken sparer Gud eller den hellige kirke, verken eders rette herre eller kronen, verken riddere eller svenner, fruer eller jomfruer, borgere, bønder eller innbyggere.» 

Da svenskekongen Karl Knutsson angrep Gotland i 1449, ble Erik fordrevet og returnerte til Pommern, hvor han døde i 1459.

Han er begravet i kirken i Darłowo (Rügenwalde).

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Erik af Pommern ca. 1382-1459 fra Danmarkshistorien
 
 
 
 
 

|- class="toccolours"
|align="center" width="30%" rowspan="3" style=" white-space: nowrap "| Forgjenger: Margrete 
|align="center" width="40%" style=" white-space: nowrap "| Konge av Norge(med Margrete til 1412)(1389–1442)
|align="center" width="30%" rowspan="2" style=" white-space: nowrap "| Etterfølger: Christoffer av Bayern 
|- class="toccolours"
|align="center" width="40%" style=" white-space: nowrap "| Konge av Danmark(med Margrete til 1412)(1396–1440)
|- class="toccolours"
|align="center" width="40%" style=" white-space: nowrap "| Konge av Sverigeførste gang(med Margrete til 1412)(1396–1434)
|align="center" width="30%" style=" white-space: nowrap "| Etterfølger: Interregnum

Stamtavle 

Eirik 03
Svenske monarker
Danske monarker
Hosebåndsordenen
Personer fra Sławno fylke
Fødsler i 1382
Dødsfall i 1459