Lev Kamenjev

Lev Borisovitsj Kamenjev (), opprinnelig Rozenfeld, født  i Moskva, død 25. august 1936 samme sted) var en russisk, kommunistisk politiker og revolusjonsleder. Han spilte under årene 1922-25 en viktig rolle i det såkalte triumviratet sammen med Stalin og Zinovjev. Fra 1926 tilhørte han opposisjonen mot Stalin og ble henrettet som formentlig trotskist i 1936. Kamenjev var gift med Trotskijs søster, Olga Kamenjeva.

Liv og virke

Bakgrunn og oppvekst 
Kamenjev («Den steinharde») var sønn av lokføreren Boris Rozenfeld, en mann som hadde konvertert til kristendomen fra jødedommen. I 1901 begynte Kamenjev å studere jus i Moskva og ble samme år medlem av Russlands sosialdemokratiske arbeiderparti. Da det russiske arbeiderpartiet ble splittet i bolsjeviker og mensjeviker, fulgte han bolsjevikene.

Han tilbragte også tid i Tbilisi der han traff Stalin. Etter en kortere tid i fengsel i 1902, oppgav han sine studier og ble revolusjonær «på fulltid». Samme år reiste han til Vest-Europa der han traff Lenin og andre revolusjonære. Han giftet seg med Olga Bronstein, Leo Trotskijs søster.

Tidlig politisk aktivitet 
I 1905 vendte Kamenjev hjem til Russland for å delta i den første russiske revolusjon. I 1907 ble han arrestert og tilbragte et år i fengsel. Etter løslatelsen i 1908 gikk han under jorden og ble i Genève en av Lenins nærmeste medarbeidere. Sammen med Lenin og Zinovjev bekjempet han de såkalte otsovistene Aleksandr Bogdanov og Anatolij Lunatsjarskij innen partiet.

I 1915 kom han igjen tilbake til Russland og Petrograd for å utgi den halvlegale avisen Pravda, og for å lede den bolsjevikiske gruppen i dumaen. Etter første verdenskrigs utbrudd ble han nok en gang arrestert, og ble forvist til Sibir der han igjen møtte Stalin. Etter februarrevolusjonen kunne han returnere til Petrograd.

Etter frigivelsen tok han over redaksjonen av Pravda sammen med Stalin.

Før og etter oktoberrevolusjonen 
Den 2. april 1917 kom Lenin tilbake til Russland. Kamenjev ønsket på dette tidspunktet en ny tilnærming mot mensjevikene samt de sosialrevolusjonære, og gikk derfor mot Lenins aprilteser. Lenin kritiserte Kamenjev, men til tross for opposisjon mot Lenin, ble Kamenjev valgt inn i bolsjevikenes sentralkomité. Han og Zinovjev stemte den 27. september / 10. oktober mot å gjennomføre det væpnede opprør som er gått inn i historien som oktoberrevolusjonen.

Medlem av bojsjevikenes regjering 
Etter oktoberrevolusjonens seier i november 1917, foreslo Kamenjev en koalisjonsregjering som skulle omfatte alle sosialistiske partier. Under en kort periode innehadde han posten som ordfører for Den allrussiske sentraleksekutivkomité og var dermed Russlands statssjef. Fra 1917 til 1926 var han medlem av sentralkomitéen og fra 1919 til 1926 medlem av politbyrået i Russlands sosialdemokratiske arbeiderparti (bolsjevikene). Han var leder for eksekutivkomitéen for Moskvasovjetet og viseordfører for Folkekommissarenes råd.

I 1922 støttet han Stalins valg til den nyopprettede posten som generalsekretær for partiet. Kamenjev, Stalin og Zinovjev utgjorde en uformell blokk, kjent uformelt som triumviratet eller mer sjeldent som trojkaen.

Under Lenins sykdom fungerte Kamenjev som formann for politbyrået, og sammen med Zinovjev og Stalin, senere også Bukharin, bidro han til å utmanøvrere Trotskij i sin jakt på makt.

Nedgang 
I maktkampen etter Lenins død i 1924 støttet Kamenjev Stalin i kampen mot Trotskij. Allerede i 1925 begynte han imidlertid selv å havne i konflikt med Stalin, blant annet rundt spørsmålet om det ville være mulig å bygge sosialismen i ett land. 

I 1926 ble han fjernet fra politbyrået og fratatt andre viktige verv. I 1927 ble han ekskludert fra partiet. Men han ble tatt tilbake til i partiet i 1928 og fikk den relativt underordnede posten som leder for Instituttet for verdenslitteratur. I 1932 ble han for annen gang ekskludert fra partiet.

Han ble så fengslet for angivelig medvirkning til mordet på Sergei Kirov. I 1936 ble han sammen med Zinovjev og andre, dømt til døden i en skueprosess, den første Moskvaprosessen. Han ble snart etter henrettet.

Posthum rehabilitering 
I 1988 under perestrojka, ble han formelt rehabilitert i Sovjetunionen og ble posthumt gjenopptatt i Sovjetunionens kommunistiske parti.

I motsetning til de fleste andre fremtredende bolsjevikene av sin generasjon, var Kamenjev først og fremst en praktiker. Selv om han var dypt involvert i Pravda finnes det i dag få skrifter, om noen, Kamenjev huskes for. Selv i det omfattende Marxist's Internet Archives finnes det i dag bare ett lite skrift av ham.

Referanser

Litteratur 
 Jürg Ulrich: Kamenew: Der gemäßigte Bolschewik. Das kollektive Denken im Umfeld Lenins. VSA Verlag, Hamburg 2006, ISBN 3-89965-206-1

Eksterne lenker 
 
 
 Examination of Kamenev during his trial, 20 August 1936.
 Leon Trotsky on Kamenev and Grigory Zinoviev
 Protokolle des Schauprozesses gegen Kamenew 1936

Sovjetledere
Tiltalte i Moskvaprosessene
Personer fra Moskva
Gammelbolsjeviker