Orientfink

se inndeling

Orientfink (Chloris sinica) er en spurvefugl i finkefamilien og består som seks taxa. Arten er endemisk for Øst- og Sørøst-Asia.

Biologi 

Orientfink minner om grønnfink (C. chloris), men fjærdrakten har større kontraster. Hannen i nominatformen er tilnærmet sort mellom nebbroten og øynene, mens boninfinkhannen er lysere utfarget i dette området. De andre underartene er en mellomting av de to nevnte. Hunnene til de ulike underartene minner om en blassere utfarget boninfink. Den måler cirka  og veier omkring .

Boninfink (C. s. kittlitzi) representerer ei avvikende genetisk linje fra alle andre kjente populasjoner av orientfink, men mer forskning er nødvendig for å avklare om det er snakk om en selvstendig art.

Arten er både standfugl og trekkfugl (i den nordøstre utbredelsen), avhengig av utbredelsen. Der trives i lavlandet og lavereliggende bredbladet montan lauvskog og barskog, opp mot  utenfor hekketiden. Arter eter frø og korn fra en rekke ulike arter, og av og til også små insekter. Den leter etter mat både i trær, kratt og på bakken - herunder også på fuglebrett der sånt finnes. I hekketiden opptrer fuglene gjerne parvis eller i små flokker, men utenfor hekketiden kan den opptre i flikker på opp til  individer.

Orientfinken hekker i tidsrommet mars–august, og det er vanlig med to kull per sesong. Redet er formet som en dyp skål og gjort av tørt gress og andre plantefibrer og dyrehår, gjerne plassert  over bakken i en busk eller lignende (inkludert bambus). Hunnen legger , som ruges av henne alene. inkubasjonstiden varer i  dager.

Inndeling 
Inndelingen og rekkefølgen av den følger HBW Alive og er i henhold til Collar, Newton & Bonan (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av offisielle navn.

 Passeriformes, spurvefugler
 Passeri, sangfugler
 Passerida
 Passeroidea
 Fringillidae, finkefamilien
 Fringillinae, (sanne finker)
 Euphoniinae, (neotropisfinker eller neotropiske finker)
 Carduelinae, (stillitsfinker)
 Coccothraustini (kjernebitere)
 Drepanidini, (hawaiifinker)
 Carpodacini 
 Pyrrhulini, (dompaper og nære slektninger)
 Carduelini, (stillitser og nære slektninger)
 Haemorhous
 Rhodospiza
 Rhynchostruthus
 Chloris
 C. chloris, grønnfink
 C. sinica, orientfink
 C. s. sinica, Kina og Vietnam (Tonkin og kysten av Annam)
 C. s. ussuriensis, Nordøst-Kina (det sørøstre Indre Mongolia østover til  det sørlige Heilongjiang, Liaoning og Hebei), Koreahalvøya og Sørøst-Russland (Ussuriland)
 C. s. chabarovi, Russlands fjerne østen (Amurland) og Nordøst-Kina (sør i Indre Mongolia og nord i Heilongjiang)
 C. s. kawarahiba, Kamtsjatkahalvøya, Sakhalin, Kurilene og Japan (Hokkaido)
 C. s. minor, det ekstremt sørlige Sør-Korea (Jeju) og Japan (Hokkaido–Kyushu, inkludert Tsushima og Izuøyene)
 C. s. kittlitzi, boninfink, endemisk for Ogasawara (Boninøyene) og Iwo Jima
 C. spinoides, himalayafink
 C. monguilloti, vietnamfink
 C. ambigua, yunnanfink
 Linurgus
 Crithagra
 Linaria
 Acanthis
 Loxia, korsnebber
 Chrysocorythus
 Carduelis, stillitser
 Serinus, (irisker)
 Spinus

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finker