Grand opéra

Grand opéra (fransk stor opera) er en betegnelse som fra begynnelsen ble brukt for å skille den gjennomkomponerte franske opera fra opéra comique, men som nå fortrinnsvis refererer til den påkostede, dekorative operagenren som var fremherskende i Paris mellom 1830 og 1850. Grand opéra var en spektakulær scenisk genre som krevde påkostede dekorasjoner og et dyrt scenemaskineri, et stort orkester og kor og tallrike solistroller. Emnene var hovedsakelig hentet fra historien.

Andre komponister som skrev grand opéra var Rossini, Halévy, Spontini, Wagner og Verdi.

Hovedrepresentantene for sjangeren var komponisten Giacomo Meyerbeer og hans librettist Eugène Scribe, med Les Huguenots (1836) og Le Prophète  (1849). Fram til utbruddet av første verdenskrig hørte disse to til de mest spilte operaene. Andre komponister som skrev grand opéras er Richard Wagner (Rienzi, 1842), Gaetano Donizetti (Dom Sébastien, 1843), Hector Berlioz (Les Troyens, 1858) og Giuseppe Verdi (Jérusalem, 1847; Les vêpres siciliennes, 1855; Don Carlos, 1867).

Litteratur 
 Anselm Gerhard: Die Verstädterung der Oper. Paris und das Musiktheater des 19. Jahrhunderts. Metzler, Stuttgart 1998. ISBN 3-476-00850-9
 Junold, Arkadi: Die grand opera bei Verdi, Wagner, Berlioz und Tschaikowsky, Arkadien Verlag, Berlin: 2011, ISBN 978-3-940863-31-7

Operasjangre