Vannsnutebiller

Bagous
 Cyrtobagous
 Dicranthus
 Hydronomus
 Hydronomidius
 Hydronoplus
 Neoephimeropus
 Picia Pnigodes Pseudobagous SclerolophusVannsnutebiller (Bagoinae) er en gruppe av biller som lever på vannplanter. De kan ikke svømme, men krabber omkring på vegetasjonen.

 Utseende 
Små til middelsstore snutebiller. Kroppen er forholdsvis kort og hvelvet, oversiden er mer eller mindre kledt med skjell. På farge er de vanligvis brunlige eller svarte. Snuten er middels lang, og antennene er festet nær spissen av denne. Antennene er forholdsvis korte, antenneskaftet (det lange, første antenneleddet) er kølleformet, antenneklubben (som består av de tre ytterste leddene) er tilspisset ytterst. Dekkvingene har punktrader. Beina er kraftige, leggene (tibiae) er krumme, i spissen med en kraftig, innoverrettet pigg som hjelper dem å holde seg fast i vegetasjonen.

 Levevis 
Vannsnutebillene er en av de ganske få gruppene innen infraordenen Cucujiformia som lever i vann. Som alle snutebiller er de planteetere, og larvene lever inne i stenglene til forskjellige vannplanter. Hver art finnes vanligvis bare på én eller noen få plantearter.

 Biologisk kontroll 
Vannbregnen Salvinia molesta, som stammer fra Brasil, har (trolig mest ved uhell) blitt spredt til tropiske og subtropiske områder over store deler av verden. Den ble først registrert i Australia i 1952. I løpet av få år utviklet den seg til å bli et stort problem i Australia, der den vokste uhemmet og fylte opp innsjøer slik at hele vannflaten ble dekket. Etter mange mislykkede forsøk på å kontrollere bregnen, begynte man å lete etter naturlige fiender der Salvinia naturlig finnes i Brasil. Man fant da vannsnutebillen Cyrtobagous salviniae, som bare spiser Salvinia. Billen ble innført til Australia i 1980, og i løpet av et drøyt år hadde de redusert vannbregnemengden til et nivå der det ikke lenger var noe problem. Dette blir regnet som det mest vellykkede forsøket med biologisk kontroll noensinne. C. salviniae har også blitt brukt med hell til å kontrollere Salvinia i andre områder.

 Truede arter 
Mange arter av vannsnutebiller synes å ha ganske begrensede utbredelser, og de er avhengige av én eller noen få plantearter. I tillegg ser det ut til at disse billene er ganske følsomme for forurensning. Dette gjør at mange av de europeiske artene i dag blir regnet som utryddingstruet. Noen har ikke blitt funnet på mange år og har kanskje alt dødd ut.

 Systematisk inndeling / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
 Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
 Underfamilien vannsnutebiller, Bagoinae Thomson, 1859
 Slekten Bagous Germar, 1817  – den artsrikeste slekten
 Bagous limosus (Gyllenhal, 1827)
 Bagous frit (Herbst, 1795)
 Bagous lutulosus (Gyllenhal, 1827)
 Bagous brevis Gyllenhal, 1836
 Bagous diglyptus Boheman, 1845
 Bagous lutosus (Gyllenhal, 1813)
 Bagous lutulentus (Gyllenhal, 1813)
 Bagous glabrirostris (Herbst, 1795)
 Slekten Cyrtobagous Hustache, 1929  – Sør-Amerika
 Cyrtobagous salviniae   – Brasil, innført til andre tropiske områder
 Slekten Dicranthus Motschulsky, 1845
 Dicranthus elegans (Fabricius, 1801) – funnet i Sverige og Danmark, ikke i Norge
 Slekten Hydronomidius Faust, 1898
 Slekten Hydronomus Schönherr, 1825
 Hydronomus alismatis (Marsham, 1802)
 Slekten Hydronoplus Fairmaire, 1898
 Slekten Neophimeropus Hustache, 1936
 Slekten Picia Tournier, 1895
 Slekten Pnigodes LeConte, 1876
 Slekten Pseudobagous Sharp, 1917
 Slekten Sclerolophus Faust, 1889

 Referanser 

 Kilder 
 Silfverberg, H., 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae''. (Liste over Nordens biller). Helsinki.

Eksterne lenker 
 
 Bagous collignensis (foto: Claude Schott)

Snutebiller
Dyr formelt beskrevet i 1859