Bjørnespinnere

lavspinnere (Lithosiinae)
 Syntominae
 Arctiinae

Bjørnespinnere (Arctiinae) er en  underfamilie av praktfly, noen ganger regnet som en egen familie, Arctiidae.  Gruppen er ganske artsrik med omtrent 11 000 arter, hvorav bare 28 er funnet i Norge. Det største artsmangfoldet finnes i Sør- og Mellom-Amerika.

Navnet kommer fra larvene som har ganske lange hår på kroppen.  Mange av artene har brune og svarte hår, og derfor er sammenligningen med bjørner, ikke helt uforståelig.

Utseende 
Bjørnespinnere har et vingespenn på mellom 5 og 100 millimeter. Mens det hos de norske artene er mellom 20 og 70 millimeter.

De fleste voksne bjørnespinnere (imago) har en tykk og håret kropp, mange av artene har et fargerikt og tydelig vingemønster. Ofte er også kroppen kraftig farget. Men det finnes spinkle arter uten særlige farger. De med kraftige farger finnes vanligvis i underfamilien Arctiinae, her er fargene vanligvis i rødt, gult, oransje og svart. De sterke fargene signaliserer at bjørnespinnerne er giftige eller usmakelige (aposematisme). Mens mange av de artene som har mer beskjedne farger er artene i underfamilien lavspinnere. Selv om mange har kraftige farger er det flere som er  helt hvite, med små mørke flekker på vingene, som punkttigerspinner. Antennene er mer eller mindre fjærformede, mest hos hannene.
  
Det som er særpreget hos lavspinnerne er at mange av artene har lange og smale framvinger. Bakvingene er ofte store og runde. De kan derfor minne om arter i familien pyralider (Pyralidae).  Pyralidene har lange palper, og er generelt mindre enn bjørnespinnere. Vingene holdes taklagt bakover kroppen i hvile. Noen av artene i delgruppen lavspinnere «ruller» i tillegg vingene tett rundt kroppen.

Noen få av artene har utseende som skiller seg ut. Blant de nordiske artene er det Dysauxes ancilla, som ligner en del på en tussmørkesvermer. De to ganske små artene nakenspinner og dverglavspinner har rundere vinger enn de andre i familien.

Larvene er normalt sterk behåret. Noen har tett hårbekledning, mens andre har tynnere hårbekledning slik at kroppen lett synes. Hårene er vanligvis arrangert i dusker på hvert ledd. Disse danner rekker av hårdusker bakover kroppen. Noen av hårduskene kan være lysere, litt gul eller rustrød farge og de danner derfor langsgående linjer på larvens kropp.

Levevis 
Bjørnespinnere finnes i alle naturtyper. De fleste artene lever i varme og lnktropiske strøk. Men mange arter finnes bare i fjellet eller lengst nord. Slik som det er tilfelle for stripet bjørnespinner, nordlig bjørnespinner, polarbjørnespinner og flekkbjørnespinner, som bare finnes i Finnmark og nordlige Troms.

I underfamilien Arctiinae er ofte bakvingene sterkt farget i røde og orange farger. Ved fare eller dersom bjørnespinneren føler seg truet, viser den ofte bakvingene noe som virker som en advarsel for byttedyr. Fargesignalet redder ofte bjørnespinneren fra å bli spist.

Noen arter har høreorganer som er særlig følsomme for ekkosignalene som flaggermus bruker i sin jakt på insekter. Merker bjørnespinneren at en flaggermus er i nærheten, kan den sende ut et "jamme-signal" som enten forvirrer flaggermusen eller signaliserer at møllen er uspiselig. I alle tilfeller medfører det at den unngår å bli spist.

Hunnen legger eggene vanligvis rett på næringsplanten, ofte legges de i små grupper. Hos flere arter velges gjerne undersiden av et blad. Noen arter, for eksempel brun bjørnespinner, kan spise en lang rekke planter, mens andre, for eksempel karminspinner på landøyda (Senecio jacobaea) er ganske spesialiserte.

Larvene lever på ulike planter, urter eller trær.  Larver i underfamilien Arctiinae lever av å gnage blad, på trær og urter. Men hos lavspinnere, i underfamilien Lithosiinae, lever de fleste arter, på lav og alger som de gnager.   Flere av artene er giftige fordi de får giftstoffer i kroppen fra plantene de spiser. Giftige næringsplanter kan være gullregn og poteter.

Larver av bjørnespinnerne  er aktive om natten.  Generelt  er mange av artene også dagaktive om høsten, før overvintringen, og om våren er de gjerne bare nattaktive.

Bjørnespinnere er sommerfugler og tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning. Puppestadiet varer vanligvis tre til fem uker.

Skadedyr 
Noen arter kan gjøre skade på skog eller i frukthager.

Bildegalleri 

Nettsiden Svenska Fjärilar  og  har bilder av alle nordiske arter.

Systematisk inndeling / Norske arter 
Slektskapsforholdene mellom bjørnespinnernes delgrupper er avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje, særlig for de tallrike tropiske artene.  Denne oversikten er ikke skrevet i hierarkisk skrivemåte. Du kan lese mer om dette her : System (biologi) og Gruppe (biologi). Systematikken følger i hovedsak, Aarvik, m.fl. 2000. (se kilde) Artslistene er alfabetiske på det latinske (vitenskapelige) navnet. Norske navn er hentet fra Aarvik, m.fl. 2000. Lafontaine og Fibiger (2006) publiserte nye fylogenetiske resultater som tyder på at bjørnespinnerne bør klassifiseres som en undergruppe av nattfly (Noctuidae), da under navnet Arctiinae.. Senere er gruppen blitt ført som en undergruppe av den ny-opprettede familien praktfly (Erebidae).

Listen er ufullstendig. Bare de norske artene er med.

 sommerfugler (Lepidoptera)
 gruppe Apoditrysia 
 gruppe storsommerfugler
 gruppe / overfamilie Noctuoidea
 familie praktfly (Erebidae)  
 underfamilie bjørnespinnere (Arctiinae) 
 delgruppe lavspinnere, (Lithosiini) – 13 norske arter,  39 europeiske arter, inklusiv underarter (varianter) og omtrent 3 000 arter i verden. Lavspinnere kan forveksles med flere andre småsommerfugler, kanskje særlig en vikler eller en liten måler.  Men de kan skilles fra disse på de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Lavspinnere har også et høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax). 
 Rødhalslavspinner, (Atolmis rubricollis)
 Toprikket lavspinner, (Cybosia mesomella) 
 Barlavspinner, (Eilema depressa)  
 Blygrå lavspinner, (Eilema lurideola)
 Gul lavspinner, (Eilema lutarella)  
 Sølvgrå lavspinner, (Eilema complana)
 Bøkelavspinner, (Eilema sororcula)
 kjempelavspinner, (Lithosia quadra)
 Nakenspinner, (Nudaria mundana)  
 Punktlavspinner, (Pelosia muscerda) 
 Einerlavspinner, (Setema cereola)  
 Panterspinner, (Setina irrorella)
 Dverglavspinner, (Thumatha senex) 
 delgruppe Syntomini, – ingen norske arter, 10 europeiske arter og minst 980 beskrevne arter i verden.
 delgruppe Arctiini, – 15 norske arter,  50 europeiske arter, inklusiv underarter (varianter) og omtrent 4 400 arter i verden. Enkelte arter bjørnespinnere i delgruppen Arctiinae kan kanskje forveksles med andre sommerfugler, kanskje særlig andre arter i gruppen Noctuoidea.  Men de kan skilles fra disse ved de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Samt at mange av artene har en bakkropp i rødt eller orange med mørke flekker.  Mens høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax) er felles for gruppen Noctuoidea.
 Polarbjørnespinner, (Acerbia alpina)
 Brun bjørnespinner, (Arctia caja)
 Glansspinner, (Callimorpha dominula)
 Heibjørnespinner, (Coscinia cribraria)
 Gråbrun tigerspinner, (Diaphora mendica)
 Rødfrynset bjørnespinner, (Diacrisia sannio)
 Stripet bjørnespinner, (Grammia qvenseli)
 Flekkbjørnespinner, (Holoarctia puengeleri)
 Nordlig bjørnespinner, (Pararctia lapponica)  
 Piggsvinspinner, (Parasemia plantaginis)
 Rustvingespinner, (Phragmatobia fuliginosa)
 Gul tigerspinner, (Spilosoma lutea)
 Punkttigerspinner, (Spilosoma lubricipeda)
 Hvit tigerspinner, (Spilosoma urticae)
 Karminspinner, (Tyria jacobaeae)

Referanser

Litteratur 
 Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Ädelspinnare-toftsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
 Lafontaine, J.D. og Fibiger, M. (2006) Revised higher classification of the Noctuoidea (Lepidoptera). The Canadian Entomologist 138: 610-635.
 Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae. Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
 Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere. Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

Eksterne lenker 
 
  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
 Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
 Svenska Fjärilar, med bildegalleri
 Norges sommerfugler

 
Sommerfugler formelt beskrevet i 1815
Dyr formelt beskrevet av William Elford Leach