Brutus trojaneren

Brutus trojaneren (også Brutus av britene, på walisisk Bryttys) var den mytiske grunnleggeren av det britiske kongeriket. Ifølge Geoffrey av Monmouth var han sønnesønn av Aineias, som flyktet fra Troja da grekerne ødela byen. Alle opplysninger om ham er av mytisk karakter. 

Han ble født i Italia, og flyktet derfra etter å ha drept sin far Silvius ved et uhell. Han dro først til Hellas, der han satte fri en del trojanske slaver. Disse ledet han ut av Hellas, og på vandringen fikk han en visjon om at han skulle opprette et kongerike i et land hvor det bodde kjemper. Etter å ha ukjempet flere slag nær dagens Tours i Frankrike slo han seg ned i Britannia, hvor han sammen med sin følgesvenn Korineus drepte kjempene som bodde der. Han grunnla så byen Ny Troja (Troia Nova), som senere ble London. En mer sannsynlig forklaring på et tidlig navn på London er at den fikk navn etter trinovantene, en keltisk stamme som bodde i området.

Han hersket i 23 år, og fikk tre sønner med sin hustro Ignoge: Locrinus, Kamber og Albanactus. Etter hans død delte de riket mellom seg; Locrinus regnes som hans arvtager som konge av britene.

Geoffrey daterer hans død til samme tid som Eli var prest i Judea, Paktens ark ble tatt av filisterne, Hektors sønner hersket i Troja og Aineias styrte Alba Longa i Italia. Han hevder også at Britannia har navn etter Brutus.

Det finnes ikke noe historisk eller arkeologisk belegg for denne historien, og den regnes normalt som fiksjon fra middelalderen, skrevet for å gi en ærverdig bakgrunn til en eller flere walisiske kongefamilier. Geoffrey plasserer også Brutus i den trojanske genealogi, som antagelig ble skrevet for å kunne relatere Troja til den kristne Gud.

Familietreet til Brutus' slekt 
 Se også: Mytiske konger av britene

Litteratur 
 Geoffrey av Monmouth (1982): The History of the Kings of Britain, oversatt med innledning av Lewis Thorpe, Guild Publishing London, s. 55-75

Mytiske konger av britene