Slaget ved Mortimer’s Cross

Slaget ved Mortimer's Cross ble utkjempet nær Wigmore i Herefordshire, England, den 2. februar 1461, under rosekrigene. Stedet var mellom Leominster og Leintwardine, ved elven Lugg, ikke langt fra den walisiske grensen. Det var et betydelig slag under rosekrigene. De motstående styrkene var en hær ledet av Jasper Tudor og hans far Owen Tudor, og andre adelsmenn lojale til kong Henrik VI fra huset Lancaster, hans dronning Margaret av Anjou, og deres sju år gamle sønn Edward på den ene siden, og hæren til Edvard, jarl av March (senere Edvard IV) på den motsatte siden. En del kilder hevder at slaget ble utkjempet den 3. februar, og dessuten har det nøyaktige stedet for slagmarken vært et emne for spekulasjon. 

March ønsket å hindre at lancastrianske styrker fra Wales, ledet av Owen Tudor og hans sønn Jasper, fikk slutte seg til Lancasters hovedstyrke. Yorkistene seiret i slaget, og Jasper Tudor flyktet mens Owen Tudor ble fanget og henrettet. Dette la veien åpen for kroningen av Edward senere samme år. 

Før slaget skal Edward ha inspirert sine menn ved å fortelle om en visjon om tre soler ved daggry, en såkalt «parhelion», som han sa var et tegn på forestående seier. Bruken av solen som et yorkistsymbol kommer antagelig fra denne hendelsen. 

William Shakespeare beskrev dette fenomenet og dets illevarslende symbolisme i akt 2, scene 1 av sitt drama Henrik VI, del 3:

Three glorious suns, each one a perfect sun;
Not separated with the racking clouds,
But sever'd in a pale clear-shining sky.
See, see! they join, embrace, and seem to kiss,
As if they vow'd some league inviolable:
Now are they but one lamp, one light, one sun.
In this the heaven figures some event.

Imidlertid utelater Shakespeare enhver omtale av selve slaget.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Mortimer's Cross'
Herefordshire
Konflikter i 1461