Grimms lov

Grimms lov (også kjent som den germanske lydforskyvningen) var den første ikke-trivielle, systematiske lydforskyvningen som noensinne ble oppdaget. Oppdagelsen av loven utgjorde et vendepunkt i språkvitenskapens utvikling, idet den innførte rigorøse metoder i den språkhistoriske forskningen. «Loven» ble oppdaget av Friedrich von Schlegel i 1806 og Rasmus Rask i 1818, men ble omarbeidet i 1822 av Jacob Grimm, den eldste av brødrene Grimm, i hans Deutsche Grammatik. Loven fastslår at det finnes overensstemmelser mellom tidlige germanske lukkelyder og frikativer og lukkelydene i visse andre indoeuropeiske språk.

Oversikt 
Slik den er formulert i dag, beskriver Grimms lov utviklingen av nedarvede urindoeuropeiske lukkelyder i urgermansk. Endringene har funnet sted før de eldste runeinnskriftene, altså før det urnordiske språktrinnet. Den består av tre deler som kan betraktes som tre påfølgende faser i en utviklingskjede.

 Urindoeuropeiske ustemte lukkelyder blir til ustemte frikativer: p > ɸ, t > θ, k > x, kʷ > xʷ
 Urindoeuropeiske stemte lukkelyder blir ustemte: b > p, d > t, g > k, gʷ > kʷ
 Urindoeuropeiske stemte, aspirerte lukkelyder mister aspirasjonen og blir til stemte lukkelyder: bʰ > b, dʰ > d, gʰ > g, gʷʰ > gʷ .
Utviklingskjedene kan representeres slik (i rekkefølgen 3, 2, 1 fra lista over): 

 bʰ > b > p > ɸ
 dʰ > d > t > θ
 gʰ > g > k > x
 gʷʰ > gʷ > kʷ > xʷ

Her flytter hver lyd seg én plass til høyre og får ny lydverdi. Merk at i urgermansk var lydene som skrives ⟨b⟩, ⟨d⟩, ⟨g⟩ og ⟨gw⟩ lukkelyder i noen omgivelser og frikativer i andre.  bʰ > b bør leses som bʰ > b/β, og tilsvarende for de andre. De ustemte frikativene skrives vanligvis ⟨f⟩, ⟨þ⟩, ⟨h⟩ og ⟨hw⟩ i germansk.

Det er ikke kjent nøyaktig hvordan lydforskyvningen foregikk, og man kan tenke seg flere måter som gir samme sluttresultat. De tre fasene som vises over er "drakjeder" hvor hver endring gir et "hull" i det fonologiske systemet, som "drar" andre fonemer inn for å fylle tomrommene. Man kan imidlertid også tenke seg at forskyvningen foregikk på motsatt måte, hvor endringene skjedde ved at hver forandring "dyttet" en annen lyd foran seg for å unngå fonemsammenfall.

Eksempler

Referanser

Se også 
 Lydforskyvning (generelt)
 Verners lov
 Høytysk lydforskyvning

Germanske språk
Fonologi
Lydlover