Hulladning

En hulladning er en sprengladning som er formet slik at energien fokuseres.  Forskjellige typer brukes for å forme metall, antenne atomvåpen og trenge gjennom panser.  En typisk, moderne hulladning kan trenge gjennom panserstål til omtrent 7 ganger ladningens diameter.

En typisk hulladning består av en massiv sylinder av sprengstoff med et konisk hulrom i den ene enden.  Dette hulrommet er belagt med et tett, formbart metall som kobber.  Når ladningen blir detonert fra den andre enden blir kobberet projisert ut i en tynn, praktisk talt flytende stråle med en topphastighet opp til 12 km/s.  Trykket som blir skapt tvinger metallet som treffes til å gi seg og presses unna i en hydrodynamisk respons. 

Avstanden mellom materialet som skal penetreres og metallkonusen av kobber kalles standoff. Denne avstanden trengs for at jetstrålen skal rekke å strekke seg ut for å gi best mulig inntrengningsevne. Den optimale avstanden er vanligvis en avstand som er 3-6 ganger ladningens diameter (kaliber).

Hulladningsprinsippet ble utnyttet til panservernvåpen først under andre verdenskrig, i den tyske invasjonen av Belgia i 1940. Mot slutten av krigen brukte også andre land prinsippet i noen av sine panservåpen.

Motmiddelet mot hulladningsgranater er reaktivt panser.

Eksterne lenker
 Utviklingen av hulladningen (engelsk)

Eksplosiver
Ammunisjon