Slaget ved Nassau

Slaget ved Nassau (2.–3. mars 1776) var en aksjon til sjøs og amfibisk angrep utført av amerikanske styrker mot det britisk–okkuperte Nassau på Bahamas under den amerikanske uavhengighetskrigen. Den er regnet som den første ekspedisjonen, en av de første trefningene til United States Navy og den første aksjonen til den nylig opprettede kontinentale marine, forgjengeren til United States Marine Corps. 

Under kommandoen til flåtekaptein eller kommodor Esek Hopkins fra Rhode Island, samlet en styrke på fire skip, inkludert Hornet, Alfred og Wasp, seg nær Great Abaco Island, nord for øya New Providence den 1. mars 1776. Styrken erobret to slupper eid av lojalister og presset deres eiere til å fungere som styrmenn. 

2. mars nærmet styrken seg Nassau og sendte i land en avdeling på 230 kontinentale marinejegere og 50 sjømenn under ledelsen til kaptein Samuel Nicholas. Styrken erobret Fort Montague i nærheten, men ble slått tilbake i sitt angrep på Fort Nassau.

Den 3. mars ble det igjen forsøkt en landgang, og denne gang tok styrken Nassau uten kamp. De erobret et betydelig lager på 103 kanoner, bombekastere og annet våpenutstyr. Mye av det verdifulle kruttlageret som var målet for angrepet hadde blitt evakuert etter at det første angrepet slo feil den 2. mars.

Flåten satte kursen for Block Island Channel utenfor Newport, Rhode Island med Montfort Browne, viseguvernør i Bahamas, som fange. Browne ble senere utvekslet med den amerikanske generalen William Alexander.

Til minne om slaget har to amerikanske marineskip blitt gitt navnet USS «Nassau».

Eksterne lenker
 US Marine Corps om detaljene i slaget
 AOL brukerside med detaljert historie
 USS Nassau side om historien til navnet og slaget

Nassau
Amfibisk krigføring
Konflikter i 1776
1776 i Nord-Amerika