Rødhøne

Rødhøne (Alectoris rufa) inngår i slekten steinhøns som er en gruppe i fasanfamilien. Arten består som tre underarter og er utbredt i Sørvest-Europa, inkludert på Balearene og Korsika.

Biologi 

Rødhøna blir 34–38 cm lang og har et vingespenn på 47–50 cm. Hannen blir størst og veier 480–547 g, mens hunnen veier 391–540 g. Bortsett fra størrelsen er det lite som skiller kjønnene, men hunnen har litt blekere hode og strupe og mangler spore.

Rødhønas fjærdrakt er mer grålig jordbrun på oversiden enn hos de nærmeste artsfrendene. Arten har karakteristiske svarte flekker på brystet og sidene av nakken som danner et halskjede med flekker og striper. Blir av og til forvekslet med rapphøne (Perdix perdix), men man legger merke til en svartkantet hvit hals, umerket overside, dristigere flankemarkeringer og hvitaktig supercilium hos rødhøna.

Rødhøne synes å være mindre spesialisert enn andre steinhøns hva habitatvalg angår. Arten utnytter alt fra middelhavsterreng til fuktige tempererte soner, men ikke boreale, oseaniske og tørre soner; foretrekker lavlandsområder og finnes generelt i tørrere habitater enn for eksempel rapphøne. Unngår store skogområder og våte områder hvis mulig; bruker ellers habitater med et bredt spekter av jordsmonn og arealbruk, igjen mer variert enn sine nærmeste slektninger. Trives i tørt, kupert landskap med spredte små busker opp til cirka  ved foten av fjellene, men tilsynelatende en gang i blant også opp mot , spesielt i sør; samt alt fra ugjestmildt tørt terreng i lavere fjellskråninger til marginalt kultivert mark, dyrket mark, frukthager (for eksempel olivenlunder), skog, med mer.

Arten er blitt satt ut som jaktbytte, og forvillede bestander finnes i Vest-Europa nordover til Storbritannia og Nederland. Rødhøne er også blitt satt ut i Norge, men det er bare gjort ett hekkefunn, så langt tilbake som i 1990. Arten er antagelig for varmekrevende til å kunne etablere seg i Norge nå, men klimaendringer kan endre dette.

Inndeling 
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen m.fl. (2008, 2017, 2020).

 Galliformes, hønsefugler
 Phasianoidea, fasanfugler
 Phasianidae, fasanfamilien
 Pavoninae
 Coturnicini
 Alectoris, steinhøns
 A. barbara, berberhøne
 A. melanocephala, araberhøne (monotypisk)
 A. rufa, rødhøne
 A. r. rufa, nominatformen er utbredt i Frankrike, Nordvest-Italia (inkludert på Elba) og på Korsika
 A. r. hispanica, er utbredt i nord og vest på Den iberiske halvøy
 A. r. intercedens, er utbredt i øst og sør på Den iberiske halvøy, samt på Balearene
 A. chukar, berghøne
 A. graeca, steinhøne
 A. philbyi, svartstrupehøne (monotypisk)
 A. magna, qinghaihøne (monotypisk)

Referanser

Eksterne lenker 
 

Steinhøns
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné
Fugler formelt beskrevet i 1758