Giftsnokfamilien

se inndeling!
 

Giftsnokfamilien, giftsnoker eller elapider (Elapidae) er en gruppe med svært giftige slanger som finnes i tropiske og subtropiske områder over det meste av verden, unntatt i Europa, men inkludert Det indiske hav og Stillehavet. Gruppen inkluderer i henhold til ITIS (2020) cirka 192 arter (274 taxa) fordelt i 41 slekter og tre underfamilier.

Taksonomi 
Det var tidligere vanlig å dele inn giftsnokene i kun to underfamilier, nemlig Elapinae (terrestriske arter) og Hydrophiinae (marine og limniske arter). Senere fant man imidlertid ut at Elapinae var ei parafyletisk gruppe. Det førte etter hvert til endinger i inndelingen, som nå består av tre underfamilier.

Beskrivelse 
Giftsnoker forekommer i mange størrelser, fra de minste som måler rundt 18 cm til den store kongekobraen som kan bli nærmere seks meter lang. Artene kjennetegnes av to hule og ubevegelige huggtenner framme i overkjeven, runde pupiller og slank hodeform, i motsetning til slanger i hoggormfamilien, som har smale, vertikalstilte pupiller, bevegelige huggtenner, og hoder som generelt er markert bredere enn nakken. Noen få arter kan også sprute gift fra framoverretta åpninger på tuppen av huggtennene.

Blant giftsnokene finner man noen av verdens giftigste og farligste slanger. Giftigst av alle er innlandstaipanen (Oxyuranus microlepidotus) som finnes i Australia, men flere av de andre artene regnes som mye farligere. Dette skyldes at innlandstaipanen lever i svært øde områder og sjelden kommer i kontakt med mennesker. Ifølge australske myndigheter har den, takket være effektiv motgift, aldri forårsaket menneskelige dødsfall, selv om noen få har blitt bitt av den. Arten er imidlertid ikke vanligvis aggressiv.

Inndeling 
Inndelingen er sortert i alfabetisk rekkefølge og er i henhold til ITIS (2020).

 Elapidae, giftsnoker
 Elapinae, terrestriske giftsnoker
 Aspidelaps, Fitzinger, 1843
 Bungarus Daudin, 1803 – kraiter
 Cacophis, Günther, 1863
 Dendroaspis, Schlegel, 1848 – mambaer
 Elapsoidea, Bocage, 1866
 Hemachatus, Fleming, 1822
 Hemibungarus, Peters, 1862
 Micruroides, Schmidt, 1928 – vestlige korallslanger, sonorakorallslanger
 Micrurus, Wagler, 1824 – amerikanske korallslanger
 Naja, Laurenti, 1768
 Ophiophagus Günther, 1864 – kongekobra
 Pseudohaje, Günther, 1858
 Sinomicrurus, Slowinski et al., 2001
 Walterinnesia, Lataste, 1887
 Hydrophiinae, havslanger (nærmest beslektet med australske giftsnoker)
 Acalyptophis, Boulenger, 1869
 Aipysurus, Lacépède, 1804
 Antaioserpens, Wells and Wellington, 1985
 Aspidomorphus, Fitzinger, 1843
 Austrelaps, Worrell, 1963
 Brachyurophis, Günther, 1863
 Cacophis, Günther, 1863
 Cryptophis, Worrell, 1961
 Demansia, Gray, 1842
 Denisonia, Krefft, 1869
 Drysdalia, Worrell, 1961
 Echiopsis, Fitzinger, 1843
 Elapognathus, Boulenger, 1896
 Emydocephalus, Krefft, 1869
 Ephalophis, M. A. Smith, 1931
 Furina, Duméril, 1853
 Hemiaspis, Fitzinger, 1861
 Hoplocephalus, Wagler, 1830
 Hydrelaps, Boulenger, 1896
 Hydrophis, Latreille i Sonnini and Latreille, 1801
 Kolpophis, M. A. Smith, 1926
 Loveridgelaps, McDowell, 1970
 Micropechis, Boulenger, 1896
 Neelaps Günther, 1863
 Notechis, Boulenger, 1896
 Ogmodon, Peters, 1864
 Oxyuranus, Kinghorn, 1923 – taipaner
 Parahydrophis, Burger and Natsuno, 1974
 Parapistoclamus, Roux, 1934
 Parasuta, Worrell, 1961
 Paroplocephalus, Keogh, Scott and Scanlon, 2000
 Pseudechis, Wagler, 1830
 Pseudonaja, Günther, 1858
 Rhinoplocephalus, Müller, 1885
 Salomonelaps, McDowell, 1970
 Simoselaps, Jan, 1859
 Suta, Worrell, 1961
 Thalassophis, P. Schmidt, 1852
 Toxicocalamus, Boulenger, 1896
 Tropidechis, Günther, 1863
 Vermicella, Gray i Gunther, 1858
 Laticaudinae, havkraiter (nærmest beslektet med asiatiske giftsnoker)
 Laticauda, Laurenti, 1768 – havkraiter

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Giftige dyr
Krypdyr formelt beskrevet i 1827
Dyr formelt beskrevet av Friedrich Boie