Liste over østromerske keisere

Liste over østromerske keisere gir oversikt over romerske keisere i tiden etter at keiser Konstantin den store ga byen Konstantinopel status som romerrikets hovedstad i 330. Keiserne fra 330 til 395 styrte hele Romerriket derfra. I 395 døde keiser Theodosius den store og imperiet ble permanent delt i to med Theodosius' to sønner som keiser i hvert sitt rike, Vestromerriket og Østromerriket. Vestromerriket gikk til grunne under de store folkevandringene på 400-tallet og regnes som endelig knust ved den germanske Odovakars maktovertakelse i 476.

Selv om det katolske Vest-Europa anerkjente Østromerriket som Romerrikets arvtaker i flere århundrer, kronet pave Leo III likevel frankernes konge, Karl den store, til romersk keiser den 25. desember 800. Dette markerte dannelsen av Det hellige tysk-romerske rike, og det skjedde etter kroningen av keiserinne Irene i Østromerriket. Etter pavekirkens mening kunne ikke en kvinne være verdig eller berettiget til keisertronen. Det endelige bruddet mellom den katolske pavekirken og den ortodokse kirken kom med det store skisma i 1054.

I perioden 1204 til 1261 var Konstantinopel okkupert av styrker fra Det fjerde korstog og riket ble betegnet som Det latinske riket. Det oppsto da tre statsdannelser, Keiserriket Nikea, Despotatet Epirus og Trapezunt-riket, som alle hevdet å være Østromerrikets arvtaker. Listen omfatter keisere i alle nevnte riker. I 1261 inntok Nikeas keiser Mikael VIII Palaiologos Konstantinopel og imperiet var gjenopprettet. I 1453 ble Konstantinopel erobret av Det osmanske rike, og Østromerriket ble aldri gjenopprettet.

Listen omfatter ikke tallrike medkeisere i Østromerriket (Det bysantinske riket) som aldri oppnådde status som seniorkeiser eller ble eneherskere. Før Herakleios bar keiserne de latinske titlene som hadde blitt inkorporert i keiserverdigheten i løpet av årene; Imperator Cæsar ... Augustus. Herakleios brøt med den gamle tradisjon og innførte gresk språk som keiserrikets offisielle språk i 620, og med dette tok han den greske tittelen basileus (Βασιλεύς), som betydde enehersker med arverett. Alle bysantinske keisere så på seg selv som romerske keisere. «Bysants» var det gamle navnet på byen (grunnlagt 657 f.Kr.) som Konstantin bygde om og døpte om til Konstantinopel, og som han gjorde til imperiets hovedstad i 330. Begrepet «bysantinsk» ble først benyttet av vestlig historiografi langt senere, på 1500-tallet.

Lista er i hovedsak basert på lister i Norwich, Bysants' historie (1997) (s. 394-397) og Encyclopædia Britannica Online. Navneformer kan avvike noe, og de forskjellige kildene kan ha benyttet forskjellige tilnavn og slektsnavn.

Tidslinje 
Oversikten viser de østromerske keisere fra Konstantin den store flyttet Romerrikets hovedstad fra Roma til Konstantinopel i 330 til Konstantin XI Palaiologos falt i kamp mot osmanene i 1453.

Det konstantinske dynasti (324–363) 
 Se hovedartikkel: Konstantinske dynasti

Intet dynasti

Det valentinske dynasti (364–392) 
 Se hovedartikkel: Valentinske dynasti

Det theodosiske dynasti (395–457) 
 Se hovedartikkel: Theodosiske dynasti
Fra 395 ble Romerriket permanent delt i et selvstendig vestrike og et selvstendig østrike med hovedsete i Konstantinopel fram til 1204.

Det leoninske dynasti (457–518) 
 Se hovedartikkel: Det leoninske dynasti

Det justinske dynasti (518–602) 
 Se hovedartikkel: Justinske dynasti

Intet dynasti (602–610)

Det herakliske dynasti (610–695) 
 Se hovedartikkel: Herakliske dynasti

Intet dynasti (695–717)

Det isauriske dynasti (717–802) 
 Se hovedartikkel: Isauriske dynasti

Det nikeforiske dynasti (802–813) 
 Se hovedartikkel: Nikeforiske dynasti

Intet dynasti (813–820)

Det amoriske dynasti (820–867) 
 Se hovedartikkel: Amoriske dynasti

Det makedonske dynasti (867–1056) 
 Se hovedartikkel: Makedonske dynasti

Intet dynasti (1056–1057)

Det komnenske dynasti (1057–1059) 
 Se hovedartikkel: Huset Komnenos

Dukas-dynastiet (1059–1081) 
 Se hovedartikkel: Dukas-dynastiet

Det komnenske dynasti (1081–1185) 
 Se hovedartikkel: Huset Komnenos

Det angelanske dynasti (1185–1204) 
 Se hovedartikkel: Angelanske dynasti

Det laskariske dynasti (1204) 
 Se hovedartikkel: Laskariske dynasti

Rikene under og etter det fjerde korstog

Det latinske rike (1204–1261) 
 Se hovedartikkel: Det latinske riket, se også Det fjerde korstog

Keiserriket Nikea (1204–1261) 
 Se hovedartikkel: Keiserriket NikeaDet laskariske dynastiI 1261 ble det latinske styret i Østromerriket styrtet og keiseren i Nikea flyttet sitt hovedsete til Konstantinopel. Listen over keisere i Østromerriket fra 1261 fortsetter under oversikten over de mindre depotatene som oppsto i kjølvannet av Det fjerde korstog.

 Despotatet Epirus (1205–1479) 
 Se hovedartikkel: Despotatet EpirusKomnenos Dukas-dynastiet (1205–1318)Orsinidynastiet (1318–1359)Nemanjić-dynastiet (1359–1385)Buondelmonti-dynastiet (1385–1411)Tocco-dynastiet (1411–1479) Trapezunt-riket (1204–1461) 
 Se hovedartikkel: Trapezunt-riketMegas Komnenos-dynastiet Det palaiologiske dynasti (1259–1453) 
 Se hovedartikkel: Palaiologiske dynasti''

Her fortsetter listen over de østromerske keiserne med hovedsete i Konstantinopel etter at det latinske styret ble styrtet.

Se også 
Liste over romerske keisere
Liste over vestromerske keisere
Liste over despoter i Despotatet Morea

Litteratur 
 
 
 
 

 
Østromerske keisere
Østromerske keisere