Sørmetallvannymfe

Sørmetallvannymfe (Lestes dryas) er en vannymfe som tilhører familiegruppen metallvannymfer (Lestidae).

Utbredelse 
Sørmetallvannymfe  er flekkvis utbredt i Europa, Asia og Nord-Amerika. Den finnes  langs kysten av det sydøstlige Sverige, i Danmark, Finland og i det sørøstlige Norge langs kysten sør til Skien. Arten er kjent fra Hvaler, Tjøme, Kongsvinger og Hallingdal og har et lite forekomstareal. Mer enn halvparten av populasjonene ligger sannsynligvis lenger fra hverandre enn flere ganger gjennomsnittlig spredningsdistanse for arten. Habitatet er små, grunne og næringsrike dammer, hovedsakelig i jordbrukets kulturlandskap. Slike lokaliteter er utsatt for fysiske inngrep som for eksempel gjenfylling og drenering. Kalkrike dammer er, på grunn av eutrofiering og nedbygging, vurdert som Sårbar (VU) på rødlista for naturtyper. Vannstanden i de grunne dammene varierer sterkt avhengig av nedbørsmengde og temperatur, og perioder med tørke i larvetida gjør at den lille bestanden antagelig fluktuerer mye. Habitatene er trolig mindre utsatt for uttørking de senere årene pga. økte nedbørsmengder. Det har alltid vært langt mellom funnene av denne arten i Norge. Pågående nedgang i habitatenes areal kombinert med trolig kraftig fragmenterte populasjoner gjør at arten vurderes som VU

Utseende 
Kjønnene er ganske like. Kroppen er grønnlig metallisk farget, men lysere og ikke så markert som hos vanlig metallvannymfe. Vingene holdes taklagt bak på kroppen i hvile.  Vingespennet er mellom 40 og 50  millimeter.

Levevis 
Nymfen  lever på bunnen langs bredden i sumpvegetasjon, i soleksponerte mindre vann. Den foretrekker grunne vann som gjerne kan tørke ut i løpet av sommeren.

Eggene legges i plantestengler, over vannlinjen, hvor de overvintrer. Utviklingen tar 1 år. De voksne (imago) vannymfene finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.

Flygetiden er fra slutten av juli til  august.

Sørmetallvannymfe har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte  vannymfen  blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.

Referanser

Litteratur 
 Kjærstad, Gaute; Andersen, Trond; Olsvik, Hans A. og Brittain, John E. 2010. Døgnfluer, øyenstikkere, steinfluer og vårfluer. Ephemeroptera, Odonata, Plecoptera, Trichoptera. i Norsk rødliste for arter 2010. Artsdatabanken. Side 227-234.
 Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
 Olsvik, Hans. & Dolmen, Dag. 1992. Distribution, habitat, and conservation status of threatened Odonata in Norway. Fauna norv. B. 39. Side 1-21.
 Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9

Eksterne lenker 
 
 Sørmetallvannymfe – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.

Øyenstikkere
Øyenstikkere formelt beskrevet i 1890