Inntekt

Inntekt er i vid forstand en persons samlede forbruk og formuestilvekst over en spesifisert periode, slik begrepet ble definert av tyskeren Georg von Schanz i 1896, og i snever forstand kun de fordeler som er oppstått eller ervervet på bestemte måter.

I næringsvirksomhet er inntekt den regnskapsmessige differansen mellom bokførte inntekter og kostnader. Hvis innehaveren forbruker mer enn den regnskapsmessige inntekten reduseres egenkapitalen tilsvarende. Motsatt øker egenkapitalen hvis forbruket er mindre enn inntekten. Ved oppstart av en ny bedrift eller i en markedsomstilling kan bedrifter ha perioder med liten inntekt som forventes inntjent med overskudd senere. Regnskapsteknisk er disse tingene forskjellig i et aksjeselskap og i et enkeltpersonforetak.

Det snevre inntektsbegrepet viser i all hovedsak til tilbakevendende inntekter, slik som kapitalavkastning, virksomhetsoverskudd og arbeidsinntekter. Det vide inntektsbegrepet inkluderer også kapitalgevinst, arv, gave og andre engangservervelser.

Norsk skattelovgivning
Etter skatteloven er skattepliktige inntekter enhver fordel vunnet ved arbeid, kapital eller virksomhet samt pensjon, føderåd og livrente.

Arbeidsinntekt er godgjørelsen en arbeidstaker får for utført arbeid, også kalt lønn.

Kapitalinntekt er avkastning i form av renter og utbytte som investorer tjener på kapitalplasseringene sine. Etter skatteloven er også kapitalgevinst ved realisasjon av formuesobjekt utenfor virksomhet skattepliktig med visse unntak.

Næringsinntekt, virksomhetsinntekt eller omsetning er det et foretak tjener ved å selge produkter eller tjenester. Begrepet salg blir ofte brukt istedenfor omsetning. Det engelske begrepet er «revenues».

Se også 
 Profitt
 Lønnsomhet
 Kostnad
 Utgift

Referanser 

Bedriftsøkonomi