Fårebrevet

Fårebrevet (færøysk: Seyðabrævið) fra 24. juni 1298 er Færøyenes eldste dokument. Som navnet antyder, handler dokumentet om landbruksbestemmelsene for Færøyene. Brevet er skrevet på norrønt, sannsynligvis av biskop Erlendur av Færøyene.

Fårebrevet er et supplement til den norske yngre gulatingslov (landslov) fra 1274 av Magnus Lagabøte. 
 
Utover at Fårebrevet beskriver datidens samfunn på Færøyene, er det også en viktig kilde til forståelse av middelalderens betalingssystemer. Mange av Fårebrevets bestemmelser har vært gjeldende helt opp til moderne tid. I motsetning til Færøyingesagaen, som ble skrevet på Island, er Fårebrevet sannsynligvis skrevet på Færøyene og beskriver bedre datidens færøyske samfunn. Dessuten ser man i Fårebrevet at det oldfærøyske språket allerede skiller seg noe fra norrønt med særegne færøyske begreper.

Det eksisterer i dag to avskrifter av Fårebrevet, det ene oppbevares i nasjonalarkivet i Tórshavn, og det andre på Universitetsbiblioteket i Lund i Sverige.

Fårebrevets 16 paragrafer
Fårebrevets 16 paragrafer omhandler:
 Regler om at fåreeieren skal bevise eierskapet før slakting 
 Om å gå på en fremmed mark 
 Hvis et får er på fremmed mark 
 Om hvordan ville får skal temmes 
 Om å merke fårene. Presisering av at endring av den første merkingen betraktes som tyveri
 Om aggressive gjetehunder, erstatningsplikt og om antall får på en mark 
 Om hvor lang fristen er ved en advarsel fra myndighetene 
 Om plikten til å anmelde inntregning på fremmed mark 
 Om å temme ville får – andre del 
 Om å forpakte land 
 Om uønskede gjester og fattiges rett
 Om vitner
 Om bevertningsutgifter 
 Om etablering og bosetningsrett 
 Om fordelingen av hvalkjøtt
 Om drivgods

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Vitan: Seyðabrævið; Kringvarp Føroya

Færøysk litteratur
Portal:Færøyene/artikler
Færøyenes historie