James Francis Edward Stuart

James Francis Edward Stuart eller Stewart (på norsk gjerne kalt Jakob; født den 10. juni 1688 i St James's Palace i London, død den 1. januar 1766 i Roma) var den jakobittiske tronpretendenten til den skotske og engelske trone fra 16. september 1701 til sin død. Stewart ble ofte kalt The Old Pretender. Jakobittene refererte til ham som Jakob III av England og Jakob VIII av Skottland.

Liv og virke

Foreldre og søstre 
James Edward Stuart var sønn av Jakob II av England (James VII av Skottland) og dennes annen kone Maria av Modena. James Edward Stuart hadde en yngre søster og to eldre halvsøstre. Hans halvsøstre ble begge regjerende britiske dronninger, først Maria II av England (og Skottland) årene 1689–1694, og senere Anne av Storbritannia i perioden 1707–1714. Idet kongen tidligere hadde konvertert til katolisismen, betød fødselen av en sønn at James II ville blitt etterfulgt av nok en katolsk konge. Derfor ble hans eldste datter, den protestantiske Maria og hennes mann og fetter, den hollandske prins Vilhelm av Oranien, oppfordret av parlamentet oppfordret til å styrte i den såkalte «Glorious Revolution». 

Deretter levde Jakob II i eksil i Frankrike med sin familie til sin død i 1701. Den 2. mars 1702 ble han utestengt ved parlamentets beslutning, og formelt fratatt alle de britiske adelstitler.

Tronkrav 
James Francis Edward Stuart gjorde dermed krav på tittelen som konge av England, Skottland og Irland da faren døde i 1701. Han ble da anerkjent som den rettmessige konge blant annet av kong Ludvig XIV av Frankrike, som var hans søskenbarn. Og han forsøkte uten hell å invadere Skottland i 1708. 

I 1714 prøvde jakobittene å lansere James som et bedre kongsemne enn hannoveren Georg, men dette var en umulighet i det protestantisk reformerte Storbritannia ettersom James holdt fast på sin katolske tro. Men det ble i det minste forsøkt: Jakobittene begynte  med den oppstand som for ettertiden er kjent som The Fifteen. Den 15. desember 1715, kort etter kronpretendentens tilhengere var blitt militært svekket i slaget ved Sheriffmuir, landsteg James Francis Edward Stuart i Peterhead på Skottlands østkyst.  Men kort etter sin ankomst ble han syk, tilbragte vinteren på Scone Palace, og reiste fra landet igjen allerede den 5. februar 1716, idet det i strid med forventningene bare var få skotter som bidro med aktiv støtte.

Da han kom tilbake til Frankrike var hans sterkeste støtte, kong Ludvig XIV, død. Den englelske tronpretedenten ble da i pakt med Freden i Utrecht ikke lengre tolerert å bo i landet. James Francis Edward Stuart flyttet da med sitt jakobittiske eksilhoff til det pavelige området i og rundt Avignon. 

Etter at hans mor dronning Maria Beatrice døde i 1718, innbød pave Klemens XI i 1719 til Roma.

Gemalinne og sønner 
James Edward Stuart var siden 1719 gift med den polske prinsesse Maria Klementina Sobieska (1702–1735). Hun var sønnedatter til kong Jan III Sobieski av Polen. Hennes far Jakob Sobieski (1667–1737) var polsk kronprins, men han ble ikke konge.

De fikk to sønner:
 Karl Edvard Stuart (1720–1788). Karl Edvard var kjent som The Young Pretender (den unge tronprestendent) og som Bonnie Prince Charlie (smukke prins Karl).
 Henrik Benedikt Stuart (1725–1807). Henrik Benedikt var kardinal og titulær hertug av York. Etter brorens død i 1788 gjorde han forgjeves krav på de britiske troner.

Død
Under sin tid i Italia ble han hele tiden holdt øye med av agenter for den engelske krone, blant dem Philipp von Stosch.

James Francis Edward Stuart forlot Roma bare sjelden, og fikk etter sin død den 1. januar 1766 en offisiell statsbegravelse. Han er sammen med sin gemalinne og sine sønner begravet i Peterskirken.

Litteratur

Referanser 

High Stewards of Scotland
Huset Stuart
Hertuger av Rothesay
personer fra London