Franz Rosenzweig

Franz Rosenzweig (født 25. desember 1886 i Kassel, død 10. desember 1929 i Frankfurt am Main) var en tysk filosof,  og en av de mest innflytelsesrike moderne jødiske religiøse tenkere.

Han ble født i en overveiende assimilert jødisk familie i Kassel, som kun i liten grad fulgte jødiske tradisjoner. Hans utdannelse var hovedsakelig sekulær, og han studerte historie og filosofi ved universitetene i Göttingen, München og Freiburg.

Mens han arbeidet med sin doktoravhandling om den tyske filsofen Georg Wilhelm Friedrich Hegel, reagerte Rosenzweig på Hegels idealisme, og gikk heller inn for en eksistensialistisk tilnærmelse.

Rosenzweig vurderte en tid å konvertere til kristendommen, under innflytelse fra familiemedlemmer og venner som hadde gjort det samme, men fra 1913 begynte han å beskjeftige seg med jødisk filosofi. Hans brev til vennen Eugen Rosenstock-Huessy, som selv hadde konvertert fra jødedommen til kristendommen, har blitt publisert som Jødedom til tross for kristendom. Rosenzweig ble senere student hos Hermann Cohen.

Rosenzweigs hovedverk, Stern der Erlösung, forsøker å skildre forholdet mellom Gud, menneskeheten og verden. Han kritiserer vestlig filosofi, særlig Hegels, på et etisk grunnlag.

Rosenzweig samarbeidet også med Martin Buber, en annen jødisk tenker, om en kontroversiell nyoversettelse av det gamle testamente fra hebraisk til tysk.

Han grunnla dessuten det som ble kjent som Lehrhaus, en institusjon hvor jøder kunne gjenoppdage og studere sin jødiske arv. Lehrhaus utdannet mange fremstående jødiske intellektuelle frem til nazistene  stengte det.

Verker (utvalg) 
 Hegel und der Staat, 1920
 Bildung und kein Ende, 1920
 Der Stern der Erlösung, 1921
 Das Büchlein vom gesunden und kranken Menschenverstand 1922
 Sechzig Hymnen und Gedichte des Jehuda Halevi, 1924
 Die fünf Bücher der Weisung, 1925
 Zweistromland, 1926
 Briefe eines Nichtzionisten an einen Antizionisten, 1929

Referanser 

Personer fra Kassel
Rosenzweig, Franz
Rosenzweig, Franz
Rosenzweig, Franz