Gulflekkmetallibelle

Gulflekkmetallibelle [syn. S. aenea] er en øyenstikker som tilhører familiegruppen glanslibeller (Corduliidae).

Utbredelse 
Gulflekkmetallibelle er utbredt i syd og mellom Europa. Finnes i det sørøstlige Danmark, Sverige og Finland.  I sørøstlige Norge langs kysten til Vest-Agder. Forekommer i sakteflytende, næringsrike elver og bekker i lavlandet, en habitattype som er sterkt påvirket av jordbruksaktivitet og kanalisering/drenering. Arten var rødlistet på 2010-lista, men kvalifiserer ikke lengre for rødlisting etter IUCN-kriteriene bl.a. på grunn av flere nyere funn som har resultert i økt forekomstareal. Arten er påvist på mange nye steder i de samme områdene som den tidligere var kjent. Vannkvalitetsforbedrende tiltak i landbruket ser ut til i en årrekke å ha hatt en mer positiv virkning for bestandene av denne arten enn tidligere antatt.

Utseende 
Kjønnene er noe ulike. Hannen er metallglinsende mørk grønnlig, hunnen noe mer brunlig. Foran på hodet, mellom øynene er noe gule flekker, samt at det også på kroppens sider er noen gule flekker.  Hannen kan skilles fra andre hanner i familiegruppen på den særpregete «tangen» (anal-vedheng), bakerst på bakkroppen.

Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 65 og 80 millimeter.

Levevis 
Nymfen lever på bunnen langs bredden mindre myrdammer eller vann ofte ved eller i skog. Arten foretrekker en bred sone av sumpvegetasjon langs bredden, og er funnet både i større vann i kulturlandskapet og i mindre skogsvann.

Utviklingen tar 3 år. Nymfen overvintrer i vegetasjonen. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.

Flygetiden er juni til august.

Gulflekkmetallibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.

Referanser

Litteratur 
 Kjærstad, Gaute; Andersen, Trond; Olsvik, Hans A. og Brittain, John E. 2010. Døgnfluer, øyenstikkere, steinfluer og vårfluer. Ephemeroptera, Odonata, Plecoptera, Trichoptera. i Norsk rødliste for arter 2010. Artsdatabanken. Side 227-234.
 Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
 Olsvik, Hans. & Dolmen, Dag. 1992. Distribution, habitat, and conservation status of threatened Odonata in Norway. Fauna norv. B. 39. Side 1-21.
 Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9

Eksterne lenker 
 
 Gulflekkmetallibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.

Øyenstikkere
Øyenstikkere formelt beskrevet i 1825