Ragnvald Orknøyjarl

Ragnvald Orknøyjarl (Ragnvald Kale Kolsson; født ca. 1100, død 20. august 1158 i Caithness) var nevø av Magnus Orknøyjarl.

Liv og virke

Bakgrunn
Moren var Gunhild, Magnus' søster, som ble giftet bort til Kol Kalesson, lendmann på Agder. Ragnvald het opprinnelig Kale, men tok navnet Ragnvald etter Ragnvald Brusesson, Olav den helliges fostersønn fra Orknøyene. Flere granskere, gjerne med noe lokal tilknytting, har forsøkt å finne sikker informasjon om Ragnvalds opphav, uten å kunne bevise hypoteser om konkrete opphavssteder. Både Fjære i Grimstad og Huseby på Lista er nevnt som hans fødested. Orknøyingenes saga opplyser bare at Ragnvald stammet fra Agder. Den katolske kirkes biografi om Ragnvald oppgir fødestedet til Jæren.

Jarl
Sigurd Jorsalfare utnevnte ham i 1129 til jarl over halve Orknøyene og Hjaltland (Shetland). Hans tremenning Pål Håkonsson hadde imidlertid gjort seg selv til enehersker over øyene og nektet å avstå en del til Ragnvald. Ragnvald ble værende i Norge i Harald Gilles tjeneste, og gjorde et mislykket forsøk på å få kontrollen over Orknøyene i 1135, etter at Harald var blitt enekonge i Norge. I 1136 lyktes han imidlertid med å få Pål fanget og drept, og ble etter det hyllet som enejarl. Harald Maddadsson, søstersønn av Pål jarl ble i 1138 utnevnt til medjarl, med Ragnvald som formynder.  I 1137 startet han byggingen av St. Magnuskatedralen i Kirkwall, til ære for onkelen som hadde lidd martyrdøden i 1115. Han var også forfatter; sammen med islendingen Hall Thorarinsson skrev han Háttalykill om heltesagn og Norges kongehistorie.

Ragnvald dro sammen med biskop Vilhelm den gamle, Erling Skakke og andre på korstog i årene 1151–1155. Dette foretaket, dom beskrives som en pilegrimsferd, tar opp fem kapitler av Orkneyinga saga. Men det som står om deres opphold i Det Hellige Land er ganske kort. Det synes som om selve reisen er den viktige. Sagaen forteller atr impulsen til pilegrimsferden kom fra en fjern slektning i Rögnvald, Eindridi Ungi, som nevner det prestisjefylte ved å ta del i en slik stor ekspedisjon.

Da han kom tilbake til Orknøyene hadde det i hans fravær oppstått en maktstrid, og han ble myrdet av slektninger avført av Harald Maddadssons fosterfar Torbjørn Klerk i Caithness i Skottland. 

Etter Ragnvalds død oppsto det et ry om hellighet, og det ble meldt om mirakler ved hans grav i St. Magnuskatedralen. På initiativ av biskop Bjarne Kolbeinsson skal Ragnvald ha blitt kanonisert av pave Celestin III (1191–1198), uten at det er bevist. Dersom dette er korrekt er han den eneste i den norske katolske kirke som oppnådde helgenstatus på en slik måte. I Orknøsaga nevnes jærtegn og at "biskop Bjarne med pavens tillatelse lod hans hellige levninger optage".

Man fant under restaureringsarbeider i katedralen i 1919 to skjeletter som var innmurt i pilarene i koret. Det regnes som sannsynlig at det dreier seg om relikviene etter Magnus og Ragnvald. 

Hans minnedag kan i Norden markeres på 21. august; noen eldre kilder oppgir at han ble feiret på dødsdagen 20. august. 

Ragnvald etterlot seg et barn, datteren Ingegerd, som ble gift med Eirik Stagbrell, en høvding fra Orknøyene.

Referanser

Norske helgener
Skotske helgener
Nordmenn fra norrøn tid
Jarler av Orknøyene
Personer knyttet til korstogene
Historiske Jerusalempilegrimer
Dødsfall i 1158
Fødselsår ukjent