Eurofighter Typhoon

Eurofighter Typhoon er et tomotors canard-deltavinge kampfly utviklet av et konsortium av europeiske stater.

Det produseres av Eurofighter GmbH, som ble stiftet i 1983 og har hovedsete i Hallbergmoos i Tyskland. Konsortiet er: britiske British Aerospace (33 % av produksjonen), tyske Daimler-Benz (33 %), italienske Aeritalia (21 %) og spanske EADS CASA (13 %)

Serieproduksjon av Eurofighter er godt i gang og flyet er operativt i både Storbritannia, Italia, Tyskland og Spania. Storbritannias flyvåpen fikk sine første operative Typhoon 18. desember 2003, og vil i løpet av 2007 ha fem operative skvadroner, den fjerde ble aktivert 29. mars, og to til fire til er planlagt utstyrt med Typhoon. Det tyske flyvåpenet har én ving som i 2004 ble utstyrt med Eurofighter, og én ving som vil bli helt utstyrt med Eurofighter i løpet av 2008. Ytterligere tre vinger vil bli utstyrt med Eurofighter i løpet av 2015. Italias flyvåpen fikk sine første operative Typhoon 23. mars 2004 og har to skvadroner og ytterligere tre som etter hvert skal ta flyet i bruk. Det spanske flyvåpen skal ha i alt 72 en-setere og 15 to-setere, som går under de lokale betegnelsene henholdsvis C.16 Tifón og CE.16 Tifón, og vil ha to vinger utstyrt med flyet i løpet av 2015. I tillegg har Østerrike kjøpt 15 Typhoons, hvorav første fly ble levert 12. juli 2007, og Saudi-Arabia annonserte kjøp av 72 fly i august 2006.

De opprinnelige medlemmene av utviklingsprogrammet var Tyskland, Italia, Spania, Storbritannia og Frankrike. Frankrike trakk seg i 1985 til fordel for det franske prosjektet Avions de Combat Expérimentaux (ACX) (som senere ble Dassault Rafale).

Flyet var, sammen med JAS 39 Gripen og F-35 Lightning II, under vurdering av det norske forsvaret som erstatter av de aldrende F-16-flyene, inntil Eurofighter GmbH trakk seg i desember 2007.

Design

Konstruksjon og flykontroller 
Typhoon er en lettvektskonstruksjon, hvorav 82 % (herav 70 % karbonfiber og 12 % forsterket glasskompositt) av flykroppen består av komposittmaterialer, mens resten er stål og aluminium.

Radarsignatur 
Selv om flyet ikke er å regne som en stealth fighter, ble det designet slik at refleksjonen av radarstråler skulle være minimalt, særskilt fra fronten på flyet. Dette gjelder spesielt neseseksjonen, luftinntaket for motorene, og at canardvingene, deltavingene og haleseksjonen har fått en vinkel som reflekterer radarstråler vekk fra flyet. I tillegg er radarabsorberende materiale påført de av flyets deler som vil reflektere signaler. Flyets maskinkanon er integrert slik at det gir minimal radarsignatur, men all våpenlast ellers er utvendig, noe som gir en økt radarrefleksjon, men dette er vurdert opp mot hvor mye mer last en kan frakte slik, mot å skjule våpnene inne i flykroppen.

Bestillinger

Spesifikasjoner 

Tekniske data

Mannskap: 1 eller 2

Lengde: 15,96 m

Vingespenn: 10,95 m

Høyde: 5,28 m

Vingeareal: 50 m²

Vekt (tom): 9 752 kg

Vekt (med våpen): 15 550 kg

Motor: 2 stk. Eurojet EJ200 turbofan med etterbrennere

Ytelser

Maksimal hastighet: Mach 2,0+ (2 390 km/t) ved stor høyde; Mach 1,2 (1 470 km/t) ved havnivå

Rekkevidde: 1 390 km

Maksimum operasjonshøyde: 19 812 m

Klatrefart: 255 m/s (15 300m/min)

Vingelast: 311 kg/m²

Bevæpning

Kanon: 1 x 27 mm Mauser BK-27

Luft-til-luft missiler: AIM-9 Sidewinder, AIM-132 ASRAAM, AIM-120 AMRAAM, IRIS-T og i framtiden MBDA Meteor

Luft-til-bakke missiler: AGM-84 Harpoon, AGM-88 HARM, ALARMs, Storm Shadow, Brimstone, Taurus, Penguin og i framtiden AGM Armiger

Bomber: Paveway 2, Paveway 3, Enhanced Paveway, JDAM

Laser designator: f. eks. LITENING pod

Eksterne lenker 
 
 Det Norske Luftforsvaret om Eurofighter Typhoon

Jagerfly
Tomotors jetdrevne luftfartøy
Luftfartøy produsert i Tyskland
Luftfartøy produsert i Storbritannia