Girolamo Cardano

Girolamo Cardano eller Gerolamo Cardano, latin: Hieronymus Cardanus (født 24. september 1501 i Pavia i Italia, død 21. september 1576 i Roma), var en matematiker, fysiker, astrolog og gambler i renessansens Italia.

Bakgrunn
Cardano var sønn av Fazio Cardano og Chiara Micheria. Fazio var sakfører i Milano, men hadde i tillegg så gode matematiske evner at Leonardo da Vinci rådførte seg med ham om spørsmål innenfor geometri. Fazio Cardano foreleste derfor om både jus og geometri, begge deler ved Pavias universitet og i en lengre periode også ved Piatti-stiftelsen i Milano. Han var i femtiårene da han møtte Chiara Micheria, en yngre enke som strevde med å oppfostre sine tre barn. Chiara ble gravid, men før paret rakk å gifte seg, ble Milano ramt av pest, og hun ble overtalt til å dra fra byen til den noe tryggere Pavia, der Fazios velstående venner tok seg av henne. Giarlamo Cardano ble derfor født i Pavia, men snart fikk hans mor vite at hennes tre barn av første ekteskap var døde av pesten i Milano. Først mange år senere giftet hun og Fazio seg.<ref>[https://mathshistory.st-andrews.ac.uk/Biographies/Cardan/ «Cardano», university of St Andrews]</ref>

Chiara Micheri var både uvitende og hissig. Cardanos tidlige barndom var preget av sykdom og mishandling, men hans far sørget for at han fikk studere klassikerne, matematikk og astrologi.  Cardano begynte å studere i Pavia i 1520, men fullførte studiene i Padova i 1526, der han tok doktorgraden i medisin. Han begynte straks å utøve sin praksis i småbyen Saccolongo nær Padova, der han ble i nesten seks år. Siden mintes han denne tiden som den lykkeligste i sitt liv. Etter å være kurert for impotens som han hadde lidd av i ungdommen, giftet han seg med Lucia Bandareni i 1531. De fikk to sønner og en datter.

Matematikk og oppfinnelser
Cardano er mest kjent for sine oppdagelser i algebra. I 1545 skrev han boken Ars Magna, og her publiserte han løsningen på ligninger av tredje og fjerde grad. Løsningen til en bestemt tredjegradsligning, 

 

hadde han fått av Niccolò Tartaglia. Tartaglia hadde fått Cardano til å love at han ikke ville røpe løsningen for noen. Cardan avla løfte om dette, og Tartaglia betrodde ham løsningen, kamuflert som et dikt. Men flere år senere oppdaget Cardano og hans tjener og student Lodovico Ferrari at den samme løsningen var å finne i et upublisert arbeid av Scipione del Ferro, som på egen hånd var kommet frem til samme løsning som Tartaglia, men flere år før denne. Cardano og Ferrari valgte da å se bort fra løftet til Tartaglia, og offentliggjorde løsningen da de utga boken sin. Tartaglia reagerte med å iverksette en offentlig svertekampanje av dem, og mens Cardano ignorerte saken - han var uansett etablert som verdens ledende matematiker - så Ferrari seg nødt til å utfordre Tartaglia til en offentlig debatt, men det var Cardano Tartaglia var ute etter. Først året etter, i 1548, ble det noe av debatten som Ferrari gikk ut av som den vinnende part, mens den ydmykede Tartaglia valgte å rømme fra nederlaget i ly av nattemørket.

Aldo Cardano var spillegal, og hadde spilt vekk alle sine klær og eiendeler, samt en større andel av sin fars penger. Da han til overmål foretok et innbrudd i sin fars hus og stjal et stort pengebeløp og smykker, gikk Cardano til anmeldelse av sønnen, og Aldo ble forvist fra Bologna. Da Cardano så stilte horoskopet til Jesus Kristus, og skrev en bok som roste keiser Nero, han som hadde latt mange kristne henrette, ble han i 1570 selv satt i fengsel, da for kjetteri. Etter noen måneder fikk paven ham løslatt, men han fikk forbud mot å undervise og utgi bøker. I stedet flyttet han til Roma, der han ble ønsket velkommen. Jean Bodin avviste metoden i De la démonomanie des sorciers (1580), og pave Sixtus V forbød den i 1586.<ref>Armando Maggi: Satan's Rhetoric]</ref>

Verker

 De malo recentiorum medicorum usu libellus, 1536 (medisin)
 Practica arithmetice et mensurandi singularis, 1539 (matematikk)
 Artis magnae, sive de regulis algebraicis (også kjent som Ars magna), 1545 (algebra)
 De immortalitate (alkymi)
 Opus novum de proportionibus (mekanikk)
 Contradicentium medicorum (medisin)
 De subtilitate rerum, 1550 (om fenomener i naturen)
 De libris propriis, 1557
 De varietate rerum, 1559 (om fenomener i naturen)
 Opus novum de proportionibus numerorum, motuum, ponderum, sonorum, aliarumque rerum mensurandarum. Item de aliza regula, 1570
 De vita propria, 1576 (selvbiografi)
 Liber de ludo aleae, posthumt (om gambling, behandler sannsynlighet)

 Referanser 

Eksterne lenker
 O'Connor, John J., og Edmund F. Robertson. «Gerolamo Cardano». MacTutor History of Mathematics archive
 Linda Hall Library History of Science Collection
 [http://www.gutenberg.org/etext/19600 Jerome Cardan, a Biographical Study, 1898, av William George Waters, fra Project Gutenberg

Italienske matematikere
Humanister
Personer fra Pavia
Fødsler i 1501
Dødsfall i 1576
Astrologer