Snutebiller (Curculioninae)

Acalyptini
 Acentrini
 Anoplini
 Anthonomini
 Cionini
 Curculionini
 Derelomini
 Ellescini
 Mecinini
 Hoppesnutebiller, Rhamphini
 Storeini
 Styphlini
 Tychiini

Snutebiller (underfamilien Curculioninae) er en svært artsrik gruppe av små biller med lang, tynn snute. Billene lever på levende planter, og en del arter er problematiske skadedyr. Navnet snutebiller brukes også om en overfamilie (Curculionoidea) og en familie (Curculionidae).

Utseende 
Små til middelsstore (ofte 2 – 6 mm) biller av sterkt varierende kroppsform. Felles for alle er at hodet er trukket ut til en lang og tynn snute (i ekstreme tilfeller lengre enn resten av kroppen), og at antennene er knebøyde (unntatt hos slekten Rhamphus). Oversiden er mer eller mindre skjellkledt og matt. Kroppsformen varierer mellom kort oval (slekten Curculio) og ganske langstrakt (for eksempel slektene Dorytomus og Brachonyx), vanligvis høyt hvelvet, men flat og bred hos gruppen hoppsnutebiller (Rhamphini). Hodet er forholdsvis lite. Den lange snuten kan ikke legges inn i en fure mellom framhoftene og holdes ofte framoverrettet. Brystskjoldet er bredere enn langt, bakerst ofte omtrent så bredt som dekkvingene ved roten. Beina er vanligvis forholdsvis lange og kraftige, noen ganger (bl.a. noen arter i slekten Dorytomus) er frambeina sterkt forlenget. Hos gruppen hoppsnutebiller er bakbeina utviklet til hoppebein, men sterkt fortykkede lår. Lårene har ofte kraftige tenner på undersiden (for eksempel hos slekten Anthonomus).

Levevis 
Denne underfamilien går på levende planter, og larvene utvikler seg som oftest i blomster, frukter eller frø.

Skadedyr 
En del arter kan leve på jordbruksvekster og gjøre en del skade. 
Det alvorligste skadedyret på verdensbasis er trolig bomullssnutebillen (Anthonomus grandis), på engelsk kjent som "Boll Weevil". Både larvene og de voksne billene lever på frøkapslene til bomull, og angrepene får bomullen til å gulne og falle av plantene før den er høstingsklar. De voksne billene angriper også blomsterknoppene. Billen ved ble et uhell innført fra Mexico til områdene der bomull ble dyrket i USA på 1800-tallet, og har gjort stor skade på bomullsavlingene etter det. Hver hunn kan legge 100-300 egg. I dag blir billen i stor grad kontrollert med sprøytemidler, men den bidrar til at bomullsproduksjonen er den produksjonen som medfører det største sprøytemiddelforbruket.

Eplesnutebillen (Anthonomus pomorum) lever på blomsterknopper av eple og andre frukttrær. Infiserte blomsterknopper visner og utvikler ikke frukt. Arten kan gjøre stor skade i epledyrking når den er tallrik. Jordbærsnutebillen (Anthonomus rubi) kan gjøre betydelig skade på jordbær ved å ødelegge knopper og fruktemner.

Nøttesnutebillen (Curculio nucum) utvikler seg på hasselnøtter, og er nok den vanligste årsaken til "mark" i nøttene. Hunnen bruker sin svært lange snute til å gnage en lite hull i unge hasselnøtter, og legger så et egg i hullet, langt inne i nøtten. Egget irriterer plantevevet og fører til økt vekst rundt det, og det er dette vevet larven lever av i starten. Noen normal nøtt blir ikke utviklet. Larven bruker rundt fire uker på utviklingen, og angrepne nøtter faller av før de ellers ville. En hunn kan infisere ca. 40 nøtter. Nøttesnutebillen er et stort problem der hasselnøtter blir dyrket kommersielt. Den kan også angripe eikenøtter.

Kirsebærsnutebillen (Furcipus rectirostris) lever på ulike arter i slekten Prunus, for eksempel kirsebær, plommer og slåpetorn. De voksne billene gnager på bladene, og larvene utvikler seg i kjernen (steinen) i frukten, og ødelegger gjerne dermed også frukten. Den kan gjøre en del skade i fruktdyrking, men er neppe av de verste skadedyrene.

Systematisk inndeling / norske arter 

 Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
 Underordenen Polyphaga Emery, 1886
 Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
 Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
 Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
 Underfamilien snutebiller, Curculioninae Latreille, 1802
 Stammen Acalyptini Thomson, 1859
 Acalyptus carpini (Fabricius, 1792)
 Stammen Acentrusini Alonso-Zarasaga, 2005
 Stammen Ancylocnemidini Voss, 1962
 Stammen Anoplini Bedel, 1884
 Anoplus plantaris (Naezen, 1794)
 Anoplus roboris Suffrian, 1840
 Stammen Anthonomini C.G. Thomson, 1859
 Slekten Anthonomus Germar, 1817  – ni arter i Norge
 eplesnutebille, Anthonomus pomorum (Linnaeus, 1758)
 furublomstsnutebille, Anthonomus phyllocola (Herbst, 1795)
 jordbærsnutebille, Anthonomus rubi (Herbst, 1795)
 bomullssnutebille, Anthonomus grandis
 Slekten Furcipus Desbrochers des Loges, 1868
 kirsebærsnutebille, Furcipus rectirostris (Linnaeus, 1758)
 Slekten Brachonyx Schönherr, 1825
 furubarsnutebille, Brachonyx pineti (Paykull, 1792)
 Slekten Bradybatus Germar, 1824
 Bradybatus kellneri Bach, 1854
 Stammen Camarotini Schönherr, 1833
 Stammen Cenchrenini Voss, 1960
 Stammen Ceratopodini Lacordaire, 1863
 Stammen Cionini Schönherr, 1825
 Slekten Cionus Clairville & Schellenberg, 1798 – fem arter i Norge
 Cleopus pulchellus (Herbst, 1795)
 Stammen Cranopoeini Kuschel, 2009
 Stammen Cryptoplini Lacordaire, 1863
 Stammen Curculionini Latreille, 1802
 Slekten Curculio Linnaeus, 1758 – seks arter i Norge, bl.a.
 nøttesnutebille, Curculio nucum Linnaeus, 1758
 orefrøsnutebille, Curculio betulae (Stephens, 1831)
 Stammen Demimaeini Voss, 1937
 Stammen Derelomini Lacordaire, 1865
 Stammen Diabathrariini Lacordaire, 1863
 Stammen Ellescini C.G. Thomson, 1859
 Slekten Dorytomus Germar, 1817  – 13 arter i Norge
 Slekten Ellescus Dejean, 1821  – to arter i Norge
 Stammen Erodiscini Lacordaire, 1863
 Stammen Eugnomini Lacordaire, 1863
 Stammen Geochini Zimmerman, 1994
 Stammen Gonipterini Lacordaire, 1863
 Stammen Itini Reitter, 1913
 Stammen Mecinini Gistel, 1856
 Slekten Gymnetron Schönherr, 1825  – sju arter i Norge
 Slekten Mecinus Germar, 1821  – to arter i Norge
 Slekten Miarus Schönherr, 1826  – tre arter i Norge
 Stammen Microstylini Lacordaire, 1865
 Stammen Neosharpiini Hoffmann, 1956
 Stammen Nerthopini Lacordaire, 1865
 Stammen Ochyromerini Voss, 1935
 Stammen Otidocephalini Lacordaire, 1863
 Stammen Piazorhinini Lacordaire, 1863
 Stammen Prionobrachiini Hustache, 1938
 Stammen Pyropini Lacordaire, 1865
 Stammen Hoppesnutebiller, Rhamphini Schönherr, 1823
 Slekten Rhynchaenus Clairville & Schellenberg, 1798  – 17 arter i Norge, bl.a.
 bøkebladsnutebille, Rhynchaenus fagi (Linnaeus, 1758)
 poppelbladsnutebille, Rhynchaenus populicola Silfverberg, 1977
 Slekten Rhamphus Clairville & Schellenberg, 1798
 Stammen Smicronychini Seidlitz, 1891
 Stammen Sphaeriopoeini Kuschel, 2003
 Stammen Storeini Lacordaire, 1863
 Stammen Styphlini Jekel, 1861
 Stammen Tychiini C.G. Thomson, 1859
 Slekten Tychius Germar, 1817  – seks arter i Norge
 Slekten Sibinia Germar, 1817  – tre arter i Norge
 Stammen Ulomascini Lacordaire, 1865
 Stammen Viticiini Morimoto, 1983

Referanser

Kilder 
 Milne, L. og Milne, M. 1980. The Audubon Society Field Guide to North American Insects and Spiders. Alfred A. Knopf, New York. Om bomullssnutebillen, s. 613.
 Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
 Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om snutebiller, s. 381-395.

Eksterne lenker 
 
 Jordbærsnutebillen forsyner seg av jordbæra – artikkel fra forskning.no 25.06.14]

Snutebiller
Biller formelt beskrevet i 1802
Dyr formelt beskrevet av Pierre André Latreille