De anglo-nederlandske kriger

De anglo-nederlandske kriger var fire kriger som ble utkjempet mellom England/Storbritannia og De forente Nederlandene i 17. og 18. århundre. Bakgrunnen for krigene var de to landenes ønske om kontroll over verdenshandelen og kolonier. 

Da Spania etter tredveårskrigen ikke lenger var en stor maktfaktor ble det mulig for andre land å forsyne seg av de portugisiske og spanske koloniene. Dette første til at Det engelske samveldet og De forente Nederlandene, som hadde vært allierte, kom i konflikt. Nederlenderne hadde den første handelsflåten i Europa, og var dominerende i europeisk handel. De hadde også tatt kontroll over det meste av Portugals territorier i Ostindien, hvilket gav dem kontroll over den meget lønnsomme krydderhandelen. De hadde også fått en stadig økende innflytelse i handelen med de engelske koloniene i Nord-Amerika, spesielt mens engelskmennene hadde vært opptatt med å utkjempe borgerkrigene. Samtidig hadde den nederlandske marinen blitt neglisjert, mens Oliver Cromwell hadde bygget opp en sterk engelsk marine. Englands håp var at man ved hjelp av flåten kunne fjerne den nederlandske dominansen innen handel. 

Den første krigen endte med engelsk seier, men uten at målet om å ta over som ledende handelsnasjon ble nådd. De to neste endte med nederlandske seire, mens den siste endte i britenes favør.