Trafikkmaskin

Trafikkmaskin, også kalt spaghettikryss eller veispaghetti, er et nettverk av hoved- og tilførselsveier som er koplet sammen, gjerne i flere plan, da kalt planskilt kryss. Utformingen på kryssene kan variere fra store rundkjøringer med flere filer til svært komplekse og omfattene spaghettikryss. Navnet kan også sees brukt på større lysregulerte veikryss i ett plan med flere enn fire parallelle kjørebaner i hver retning som løper sammen for å splittes senere.

Betegnelsen motorveikryss er egentlig reservert til kryss der to eller flere motorveistrekninger møtes, men i dagligtale brukes det ofte også på kryss der en ordinær veg møter en motorvei.

Krav om stor bilkapasitet og høy hastighet gjør at trafikkmaskiner, og særlig kryss med to eller flere motorveier, kan ta svært stor plass. I byer er gjerne hastighetene lavere, men samtidig er plassen ofte begrenset og bebyggelsen konsentrert, så lysregulering eller moderat dimensjonerte rundkjøringer er ofte den eneste løsningen som ikke medfører riving av bygninger. Noen steder har en likevel foretatt gategjennombrudd, men i siviliserte land er slike metoder mindre vanlig i dag. Trafikkmaskinene blir oftere lagt til områder utenfor bysentrene der en slipper slike drastiske tiltak, med tilsvarende lengre kjørestrekninger for dem som vil kjøre bil til sentrum. I Oslo finnes således en rekke trafikkmaskiner langs Ring 3.

De senere år er der forsøkt innlagt også støybegrensende og estetiske elementer i byggingen av trafikkmaskiner.

Utforming og dimensjoner
Trafikkmaskiner, og særlig fullt utbygde motorveikryss, får ofte meget store dimensjoner. I USA regner en med at et typisk motorveikryss beslaglegger 120–400 daa  Hvis et foreslått kryss ved Heimdal utenfor Trondheim skulle plasseres i Midtbyen, ville det dekke mesteparten av arealet fra Ravnkloa til Domkirken.

Trafikkmaskinenes store dimensjoner har flere årsaker:
De anlegges oftest i storbyområder (riktignok sjelden i selve bysentrene, og det nettopp fordi de krever så mye plass) og må derfor kunne avvikle mye trafikk.
Personbiler har liten transportkapasitet i forhold til plassen de tar, desto mer fordi utnyttelsesgraden gjerne er lav – ca. 1,3 personer pr. bil i og ved Oslo i rushtidene.
Plassbehovet øker voldsomt med hastigheten. Hvis dimensjonerende hastighet i f.eks. et kløverbladkryss eller en rundkjøring dobles, må radien i innersvingen firedobles hvis sikkerhet og komfort skal opprettholdes. For rundkjøringer anbefaler Statens vegvesen at kjørekurvens radius økes fra 20 til 80 m hvis farten økes fra 30 til 60 km/t. Dermed økes arealet innenfor innersvingen eller rundkjøringen 16 ganger. (Av sikkerhetshensyn bygges ikke rundkjøringer for høye hastigheter.)

Økende hastigheter skaper også et voksende behov for å bygge trafikkmaskiner i flere plan. Et stort, komplisert motorveikryss i opptil fem plan blir derfor også en høy konstruksjon. Skal det brukes av alle slags motorkjøretøy, må hvert plan ta høyde for lastebiler, trailere og busser på nærmere 5 m – i tillegg til høyden på selve veien.
. Dermed økes arealet innenfor innersvingen eller rundkjøringen 16 ganger. (Av sikkerhetshensyn bygges ikke rundkjøringer for høye hastigheter.)

Trafikkmaskiner i Norge
Norge har etter hvert fått mange trafikkmaskiner, men få virkelig store i internasjonal målestokk. Dette har flere årsaker:
Fartsgrensene er gjennomgående lavere i forhold til en del andre land.
Kravene til kvalitet på veibygging er (i hvert fall har vært) lavere enn i mange andre land.
Norge har ingen store byområder i internasjonal målestokk.

Det finnes i dag bare to kryss der to motorveger møtes (tekst fra 2012):
Skogskrysset (kryss 42) i Oslo der riksvei 159 går ut fra E6 
Grønvoldkrysset (kryss 50) i Ullensaker der E16 går ut fra E6.

Begge er relativt enkle, utformet som 1/4 malteserkryss. Etter hvert som flere motorvegstrekninger bygges ut, kan det komme flere slike store kryss. For eksempel er det planlagt et 1/2 turbinkryss i det fremtidige Hesthaug- eller Stamskarkrysset der E16 og E39 møtes i Åsane i Bergen.

Samtidig finnes enkelte mer komplekse kryss i tre plan på hovedveger som ikke er klassifisert om motorveger: 
Sinsenkrysset i Oslo, Norges kanskje mest kjente veikryss: Riksvei 4 og Ring 3 krysser hverandre, utformet som et dobbelt ruterkryss med rundkjøring.
Lysakerkrysset i Bærum der E18 og Ring 3 krysser hverandre, utformet som et kombinert trompetkryss og 1/4 malteserkryss.
Nygårdstangenkrysset i Bergen der E16 og E39 og riksvei 555 møtes, utformet som et dobbelt trompetkryss.

Trafikkmaskiner i Norden
I Sverige er det 7 trafikkmaskiner der to motorveier krysser hverandre. De er Petersborg (E6/E20/E22) og Fredriksberg (E6/E20/E22/E65) i Malmö, Sunnanå (E6/E20/E22/Rv11) og Kronetorp (E6/E20/E22) i Burlöv, Helsingborg Södra (E4/E6/E20/Lv109) og Kropp (E4/E6/E20) i Helsingborg, og Gävle Västra (E4/E16) i Gävle.

I Danmark er det 7 slike trafikkmaskiner, Aarhus Vest (E20/15), Odense (E20/9/O3), Herning (15/18), Brøndby (E47/21), Gladsaxe (E47/16), Ballerup (O4/17) og Kgs. Lyngby (E47/19/201)

På Island er det en trafikkmaskin i Reykjavik.

Etymologi
I norsk ble trafikkmaskin opprinnelig brukt om passasjerfly, trafikkfly (vel av trafikkflymaskin), f.eks. «De tre veldige motorer på den store trafikkmaskin bråker og durer» fra 1932. Trafikkmaskin om stort, komplisert veikryss ser ut til å stamme fra slutten av 1950-årene, f.eks. «Byplanrådet vedtok i går en såkalt "trafikkmaskin" til formidling av den store og innviklede trafikk som efterhvert vil bli konsentrert innerst i Frognerkilen».

Referanser

Kilder
Finn Blakstad (red.) 1977: Trafikk-teknikk. Institutt for samferdselsteknikk. NTH, Trondheim. .
Statens vegvesen: Veg- og gateutforming. Normaler. Håndbok 017.