Jambe

En jambe (gresk: ἴαμβος, ïambos) er en versefot som består av en trykklett fulgt av en trykktung stavelse, som i ordene «figur» eller «troké». Et versemål som består for det meste av jamber, kalles et jambisk versemål.

I klassisk gresk litteratur består jamben av en kort stavelse etterfulgt av en lang.

Ordet kan kanskje knyttes til gudinnen som Homer kalte Iambe, og som tjente hos kongen i Eleusis. Iambes vitser og kvikke replikker hjalp Demeter ut av den dype sorgen som tynget henne mens hun lette etter sin datter Persefone, som Hades hadde bortført til underverdenen.

Et versemål bygget på dobbeltjambe lå nært opp til gresk talespråk, og var derfor velegnet til improvisasjon. Det ser ut til at improviserte, jambiske vers var i bruk fra oldtiden til en rituell utskjelling som inngikk i fruktbarhetskulten med sentrum på Demeters øy Paros. I gresk folketro tenkte man seg at grove ord og ordspill kunne avverge mørkemaktene. Den mest kjente jambedikteren er Arkhilokhos, oppvokst nettopp på Paros.Lennart Breitholtz: Epoker og diktere (s. 24), Gyldendal Norsk Forlag, Oslo 1979, ISBN 82-05-1663-6

Horats tok også jambediktningen i bruk mot seg selv, som når han beskriver seg selv:
Kom her og kikk på mitt glinsende fett.Her kan du se en gris fra Epikurs store flokk!''

Referanser

Se også 
Troké
Anapest
Daktyl
Arkhilokhos

Metrikk