Paul Henri Thiry d’Holbach

Paul Henri Thiry Baron d'Holbach (døpenavn Paul Heinrich Dietrich; født og/eller døpt 8. desember 1723 i Edesheim ved Landau in der Pfalz, død 21. januar 1789 i Paris) var en tyskfødt filosof fra den franske opplysningstida, framfor alt kjent for sine religionskritiske og ateistiske teser.

Liv 
Holbach var sønn av vinbonden Johann Jakob Dietrich (1672–1756) og Catherine Jacobina Holbach (1684–1743), hun var datter av Johannes Jacobus Holbach (død 1723), en skatteinnkrever for fyrstbispen av Speyer. Fra åtteårs alder ble Holbach oppfostret av sin styrtrike og adlede onkel, Franz Adam Holbach. Begge tok fransk statsborgerskap. Holbach ble adoptert av sin onkel, og arvet hans formue, land og tittel.

I 1744–1748 studerte Holbach ved universitetet i Leiden. Byen og universitetets tolerante miljø, og en undervisning som betonte anvendt forskning i form av eksakte observasjoner av naturen, fikk en varig virkning på Holbach.

Takket være arven etter onkelen var Holbach svært velstående hele livet. Fra han bosatte seg i Paris rundt 1748/49 og fram til rundt 1780, brukte han store summer på å holde en intellektuell salong, først og fremst for franske opplysningstenkere, men også fyrster, diktere, kunstnere og intellektuelle fra hele Europa var velkomne gjester i hans bolig i rue Royale. Søndager og torsdager bød Holbach generøst på utsøkte retter og dyr vin, og rundt bordet ble det diskutert filosofi, religion og styresett; i coterie holbachique var det ikke plass til lettbent underholdning. Også Holbachs bibliotek med over  bind var et trekkplaster.

Blant de regulære møtedeltakerne var Holbachs to nærmeste venner, Grimm og Diderot, videre Condillac, Condorcet, d’Alembert, Marmontel, Turgot, La Condamine, Raynal, Helvétius, Galiani, Morellet, Naigeon, og i en periode Rousseau. Også framtredende britiske intellektuelle var innom, blant andre Adam Smith, David Hume, John Wilkes, Horace Walpole, Edward Gibbon, David Garrick, Laurence Sterne, dessuten italieneren Cesare Beccaria og amerikaneren Benjamin Franklin.

Virke 
Holbach bidro med over  artikler til Diderot og d'Alemberts Encyclopédie (35 bind, 1751–1772 / 1780), først og fremst over naturvitenskapelige emner, men også om myter og trosforestillinger hos folkeslag over hele verden.

Holbach ble berømt for Système de la nature (1770), et av materialismens grunnverker. I boka argumenterte Holbach for ateismen, og at naturen ikke er et skaperverk, men drevet av en kjede materialistisk-deterministiske prosesser. Boka gav han ut under et synonym i form av navnet til den samfunns- og kirkekritiske filosofen Jean-Baptiste de Mirabaud, som da hadde vært død i ti år, og for sikkerhets skyld ble det bevisst feilaktig oppgitt at boka var trykt i London. Tross forbud, bokbål og 15–20 skrifter som forsøkte å bekjempe verket, kom det i atskillige opptrykk.

Holbachs senere skrifter er mindre kjent. I disse tok han framfor alt for seg moralfilosofiske og politiske temaer. På grunn av hans flammende kritikk av enevoldsregimet og kirka, måtte han skrive under pseudonym, noe som har ført til at autensiteten til flere av verkene som er tilskrevet ham ikke er entydig fastslått.

Holbach var influert av Jean Meslier, og utgav også hans verk. Han betegnet religion som den naturlige morals største fiende, og gikk til felts mot ontologiske og kosmologiske gudsbevis. Menneskets lykke lå etter hans oppfatning i ateismen.

Verkliste 
 Lettre à une dame d'un certain âge sur l'état présent de l'opéra, Paris 1752 (Digitalisat)
 Le christianisme dévoilé, ou Examen des principes et des effets de la religion chrétienne, Nancy 1761
 La Contagion sacrée, ou Histoire naturelle de la superstition, 1768
 Lettres à Eugénie, ou Préservatif contre les préjugés, 1768
 Théologie Portative, ou Dictionnaire abrégé de la religion chrétienne, 1768
 Essai sur les préjugés, ou De l'influence des opinions sur les mœurs & le bonheur des hommes, 1770
 Système de la nature ou des loix du monde physique & du monde moral, 2 Bände, unter dem Pseudonym Mirabaud, London 1770 (Digitalisat)
 Histoire critique de Jésus-Christ, ou Analyse raisonnée des évangiles, 1770
 Tableau des Saints, ou Examen de l'esprit, de la conduite, des maximes & du mérite des personnages que le christiannisme révère & propose pour modèles, 1770
 Le Bon Sens, anonym, Amsterdam 1772 (gekürzte Fassung von Système de la nature)
 Politique Naturelle, ou Discours sur les vrais principes du Gouvernement, 1773
 Système Social, ou Principes naturels de la morale et de la Politique, avec un examen de l'influence du gouvernement sur les mœurs, 1773
 Ethocratie, ou Le gouvernement fondé sur la morale, Amsterdam 1776
 La Morale Universelle, ou Les devoirs de l'homme fondés sur la Nature 1776 (Digitalisat)
 Eléments de morale universelle, ou Catéchisme de la Nature, 1790

Referanser og noter

Litteratur 
 Emanuel Rádl: Geschichte der Biologischen Theorien in der Neuzeit. Reprint Forgotten Books. Wilhelm Engelmann, Leipzig 1915, S. 183 f.
 Johannes Wallmann: Kirchengeschichte Deutschlands seit der Reformation. 5. opplag. Tübingen 2000
 Philipp Blom: Das vernünftige Ungeheuer. Diderot, d’Alembert, de Jaucourt und die Große Enzyklopädie. (= Die Andere Bibliothek; bind 243). Eichborn, Frankfurt am Main 2005, ISBN 3-8218-4553-8

Kilder

Eksterne lenker 
 
 
 
 
 

Encyklopedister (Encyclopédie)
Tyske filosofer
Ateismeforkjempere
Personer fra Landkreis Südliche Weinstrasse
Personer rundt Denis Diderot