Hans Kelsen

Hans Kelsen (født 11. oktober 1881 i Prag, død 19. april 1973 i Berkeley, USA) var en østerriksk rettsteoretiker. Han regnes som en av de fremste jurister i det tyvende århundre.

Han stammet fra en jødisk familie, og studerte jus i Wien, hvor han habiliterte seg i 1911 i statsrett og rettsfilosofi. Han var deretter professor i Wien og Köln, fra 1933 i Genève. I 1940 emigrerte han til USA, og ble tilknyttet Berkeley-universitet.

Kelsen var grunnlegger av den rene rettslære, som han ga rettspositivismen et nytt grunnlag med, basert på idéen om en Grundnorm.

Politisk stod han sosialdemokratiet nær og representerte et interessepluralistisk bilde av demokratiet. En av hans hovedmotstandere var Carl Schmitt.

Han var en av forfatterne av Østerrikes forfatning av 1920, og ble utnevnt til dommer i forfatningsdomstolen på livstid, selv om han ble fjernet fra stillingen i 1930 som følge av kontroverser rundt domstolens avgjørelser og et økende konservativt politisk klima.

Hovedverker 
 Reine Rechtslehre (1934)
 Allgemeine Theorie der Normen
 Österreichisches Staatsrecht 
 Vom Wesen und Wert der Demokratie (1920)
 Allgemeine Staatslehre
 Principles of International Law
 Was ist Gerechtigkeit?
 Der soziologische und der juristische Staatsbegriff (1928)
 Hauptprobleme der Staatslehre, Wien 1993

Referanser

Eksterne lenker 
 www.hans-kelsen.de

Østerrikske jurister
Østerrikske professorer
Rettsfilosofer
Personer fra Praha
Fødsler i 1881
Dødsfall i 1973