Skolastikk

Skolastikken (av latin scholasticus = lærd) var en teologisk og filosofisk retning, utbredt på katedral- og klosterskoler i Europa fra 1100- til 1500-tallet, og opptatt av å forene kristen dogmatikk med Platon og Aristoteles' logikk.

Thomas Aquinas var den mest betydningsfulle bidragsyteren, med sitt ønske om å bygge bro mellom tro og fornuft. Han mente at vi må forstå Gud gjennom verden, og ikke «verden gjennom Gud» som Augustin kunne ha sagt. Thomas Aquinas var dessuten som alle andre skolastikere inspirert av Aristoteles, og hevdet blant annet at privat eiendomsrett ikke var syndig, men en del av den naturlige orden. Sosiale forskjeller ble begrunnet som «vårherres mening».

I starten var fagkretsen opptatt av logikk og grammatikk som den gang ble regnet som et filosofisk fag og førte til at man ble hengende fast i språkanalyse som filosofisk redskap. På slutten av 1200-tallet hadde fagkretsen vokst til å omfatte også etikk, sjelelære, fysikk og metafysikk. I løpet av 1500-tallet ga de fleste universiteter opp den skolastiske filosofiundervisningen, mens mange katolske læresteder holdt fast på retningen til utpå 1600-tallet.

Skolastikken satte kristne standarder for hvordan man utfører økonomisk aktivitet, og forklarte dette ut i fra viktige prinsipper som privat eiendomsrett, rettferdig pris, og ågerrenter som var sett på som syndig og forkastelig. Man skulle ikke tjene penger på penger.

Etter 1350-tallet engasjerte skolastikken seg i spissfindige spekulasjoner rundt spørsmål som hvor Gud befant seg før skapelsen, og om en mus som spiser av en oblat, får i seg noe av Kristi legeme; om avklippet hår og negler får noen andel i oppstandelsen, og om hvordan Kristus kunne bli menneske i jomfru Marias livmor. Religiøse sinn vendte seg i stedet mot mystikken, andre mot humanismen med sin fordypelse i antikkens kultur, og mot reformasjonen som tok teologien tilbake til Bibelens ordlyd.

Se også
Føydalismen

Referanser 

Religionsvitenskap
Kristen teologi
Filosofi