Gjerdesmett

Gjerdesmett (Troglodytes troglodytes) er en livskraftig art i gjerdesmettfamilien (Troglodytidae). Hele 29 underarter blir delvis akseptert i øyeblikket. Arten er tallrik og utbredt i vestlige og østlige deler av Eurasia, inkludert i Norge og Skandinavia forøvrig, og i det aller nordligste Afrika. Gjerdesmetten er Norges nest minste fugl, etter fuglekongen (Regulus regulus).

Taksonomi 

Inntil ganske nylig ble arten regnet som konspesifikk med gransmett (T. hiemalis) og barsmett (T. pacificus). Det knytter seg imidlertid flere spørsmål til differensieringen mellom disse artene, som helst skiller seg fra hverandre gjennom sangen. Barsmettens sang savner imidlertid gode vitenskapelige studier.

De 29 underartene som i dag delvis anerkjennes fordeler seg i fire klader; Europa, Kaukasus, Nepal og Øst-Asia. Det er reist spørsmål ved validiteten til mange av dem, men det må mer forskning til for å avklare disse spørsmålene. Nominatformen er utbredt på fastlandet i Europa, fra Skandinavia og østover til Uralfjellene og sørover til Den iberiske halvøy, Italia og Hellas.

Biologi 
Gjerdesmetten måler cirka  og veier typisk , og er med det en av Norges minste fugler. Fjærdrakten er dekket av små, sorte spetter på i hovedsak mørk rustbrun bakgrunn, ispedd ørsmå hvite og beige flekker. Stjerten er karakteristisk og stikker nærmest rett opp. Til tross for den beskjedne kroppsstørrelsen har den en kraftig og akselererende sang med et raspende motiv midt i strofen. Denne sangen kan også tidvis høres om høsten og vinteren. Den lille fuglen har også blitt kalt «tommeliten».

Habitatet er svært variert. Arten hekker i fuktig skog med omfattende underskog; i Vest-Europa er den vanligst i løvskog og blandingsskog, tett vegeterte forsteder, urbane parker og hager, myrkratt, og på øyer med lite dekke.

Om sommeren finnes gjerdesmetten i allslags skog, ofte i områder med fuktige sig. I Norge er nominatformen utbredt over det meste av Sør-Norge, og den finnes mer sparsomt i indre deler av Østlandet og i Nordland og Troms.

I oktober trekker deler av den norske bestanden til Vest- og Sørvest-Europa, mens andre overvintrer i vintermilde kyststrøk. Overvintrende individer kan samles i hulrom der de ligger tett sammen for å holde på varmen.

Gjerdesmetten spiser i hovedsak insekter og edderkoppdyr, men kan også fra tid til annen observeres på fuglebrettet om vinteren.

Allerede i mars starter reirbyggingen, og byggmaterialene er mose, visne blader og tørre strå. Reiret er kulerundt med inngang fra siden. Før eggleggingen som starter i midten av mai, fores dette med fjær og dun. Gjerdesmetten legger rundt  egg.

Inndeling 
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Kroodsma & Brewer (2020). Eventuelle norske navn i parentes er uavklarte.

 Passeriformes, spurvefugler
 Passerida, sangfugler
 Certhioidea
 Tichodromidae, murkryperfamilien 
 Sittidae, spettmeisfamilien
 Certhiidae, trekryperfamilien
 Polioptilidae, myggsmettfamilien
 Troglodytidae, gjerdesmettfamilien
 Salpinctes, 
 Microcerculus, 
 Catherpes, 
 Hylorchilus, 
 Odontorchilus, 
 Ferminia, 
 Troglodytes
 T. pacificus, barsmett
 T. hiemalis, gransmett
 T. troglodytes, gjerdesmett
 T. tanneri, clarionsmett
 T. aedon, hussmett
 T. beani, (cozumelsmett? uavklart navn)
 T. cobbi, falklandssmett
 T. rufociliatus, rustbrynsmett
 T. ochraceus, okersmett
 T. solstitialis, andessmett
 T. monticola, santamartasmett
 T. rufulus, tepuissmett (tepuismett)
 T. sissonii, socorrosmett
 Thryorchilus, 
 Cistothorus, 
 Thryothorus, 
 Thryomanes, 
 Campylorhynchus, 
 Pheugopedius, 
 Thryophilus, 
 Cinnycerthia, 
 Cantorchilus, 
 Uropsila, 
 Henicorhina, 
 Cyphorhinus,

Referanser

Eksterne lenker 
 

Gjerdesmetter
Fugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné