Isaac Asimov

Isaac Asimov (født ca. 2. januar 1920 i Petrovitsji i Smolensk oblast i Sovjetunionen, død 6. april 1992 i New York i USA), opprinnelig russisk navn Исаак Юдович Озимов – Isaak Judovitsj Ozimov – men nå kjent på russisk som Айзек Азимов – Ajzek Azimov, var en russiskfødt amerikansk forfatter og professor i biokjemi. Han er kjent for sin science fiction og sine populærvitenskapelige bøker. 

Asimov skrev og redigerte over 500 bøker og har bøker i ni av ti hovedkategorier i Deweys desimalklassifikasjon (mangler kun 100-kategorien, «Filosofi»). Asimov er anerkjent som en mester av science fiction og var, sammen med Robert A. Heinlein og Arthur C. Clarke, ansett som en av de "Tre Store" science fiction-forfatterne mens han levde. Asimovs mest kjente bøker er Foundation-serien og Robot-serien. Han koblet disse og sin Galactic Empire-serie sammen i et forenet "fremtidig univers" på samme måte som Robert A. Heinlein og tidligere Cordwainer Smith og Poul Anderson.  Asimov skrev mange noveller, blant dem Nightfall, som i 1964 ble utvalgt av Science Fiction Writers of America som den beste science fiction-novellen noensinne, en tittel mange fortsatt holder høyt. Asimov skrev også krimgåter, fantasy samt bøker for ungdom med Lucky Starr-serien under pseudonymet Paul French.

Mesteparten av Asimovs populærvitenskapelige bøker forklarer vitenskapelige konsepter på en historisk måte og går tilbake til en tid da den typen vitenskap var på det enkleste nivået. Han beskriver ofte nasjonalitet, fødselsdato og dødsdato for alle vitenskapsfolkene han nevner, så vel som etymologier og uttale for tekniske begreper. Eksempler er Asimov's Guide to Science, Understanding Physics, og Asimov's Chronology of Science and Discovery.

Asimov var i lengre tid medlem og visepresident av Mensa International, om enn noe motvillig; han beskrev noen av medlemmene av organisasjonen som «brain-proud and aggressive about their IQs». Han hadde mye større glede av å være president av American Humanist Association. Asteroiden 5020 Asimov, tidsskriftet Asimov's Science Fiction, og to forskjellige Isaac Asimov-priser er oppkalt til hans ære.

Biografi 
Asimov ble født på et tidspunkt mellom 4. oktober 1919 og 2. januar 1920 i Petrovichi shtetl i Smolensk oblast, Sovjet-Russland (nå Mahilyow Provins, Hviterussland). Foreldrene hans, Anna Rachel Berman Asimov og Judah Asimov, tilhørte en jødisk familie av møllere.  Fødselsdagen hans er usikker på grunn av forskjellene mellom den gregorianske og jødiske kalenderen og mangel på offisielle dokumenter.  Asimov feiret selv 2. januar. Familiens navn stammer fra озимые (ozimiye), et russisk ord for vinterkorn som hans tipp-oldefar handlet med. Familien hans utvandret til USA da han var tre år gammel.  Fordi foreldrene hans alltid snakket jiddisch og engelsk med ham, lærte han aldri russisk.  Asimov vokste opp i Brooklyn, New York og lærte seg selv å lese da han var fem år gammel. Foreldrene hans eide flere godteributikker og alle i familien arbeidet sammen i disse.  Butikkene solgte science fiction ukeblader og Asimov leste dem. Da han var omkring elleve år gammel begynte han å skrive sine egne historier, og da han var 19 år solgte han dem til science fiction ukeblader. John W. Campbell, som da var redaktør for Astounding Science Fiction, var en stor innflytelse og ble senere en god venn.

Asimov fikk grunnutdannelsen i de offentlige skolene i New York City, inkludert Boys' High School, i Brooklyn, New York.  Etter det studerte han ved Columbia University, og fikk bachelorgrad i 1939.  Senere gjenopptok han studiene og fikk doktorgrad i biokjemi i 1948. I mellomtiden arbeidet han i tre år under andre verdenskrig som sivil ansatt ved Philadelphia Navy Yard Naval Air Experimental Station. Etter krigen ble han oppkalt til verneplikt i U.S. Army der han tjenestegjorde i ni måneder før han ble dimittert.  I løpet av den korte tiden i militært ble han korporal på grunn av sine evner med skrivemaskinen og unngikk såvidt å delta i atombombeforsøkene i 1946 på Bikini Atollene.

Etter han ble ferdig med doktorgraden ble han ansatt på Boston University School of Medicine. Fra 1958 arbeidet han ikke lenger som instruktør i og med at han arbeidet som forfatter på heltid (inntektene fra bøkene hans var allerede høyere lønnen fra universitetet).  Siden han hadde tenure, fikk han beholde tittelen som associate professor og i 1979 ble han forfremmet til full professor av biokjemi på grunn av sitt forfatterskap. Asimovs personlige papirer fra 1965 og fremover er arkivert hos universitetets Mugar Memorial Library.  Han donerte alle dokumentene til biblioteket etter ønske av kurator(her: sjefsbibliotekar) Howard Gottlieb.  Samlingen fyller 464 bokser på 71 meter med bokhylleplass.

Asimov giftet seg med Gertrude Blugerman (1917, Canada–1990, Boston) 26. juli 1942. De fikk to barn sammen, David (f. 1951) og Robyn Joan (f. 1955).  De separerte seg i 1970 og skilte seg i 1973. Senere samme år giftet Asimov seg med Janet O. Jeppson.

Asimov var en claustrofil person; han likte små, stengte rom.  I det første bindet av selvbiografien erindrer han et barndomsønske om å eie en kiosk i undergrunnsbanen i New York City der han kunne isolere seg fra omverdenen og lytte på togene som kjørte forbi mens han leste.

Asimov hadde flyskrekk og fløy kun to ganger i hele livet, en gang i forbindelse med en forretningsreise på grunn av arbeidet ved Naval Air Experimental Station, og en gang da han reiste hjem fra militærleiren i Oahu i 1946.  Han reiste sjelden lange avstander, delvis på grunn av at flyskrekken gjorde lange reiser mer komplisert.  Denne fobien var brukt i flere av bøkene hans, for eksempel «Wendell Urth mysteriene» og Robot-romanene med Elijah Baley.

Senere i livet fant han ut at han likte å reise på cruiseskip og ved flere anledninger ble han en del av «underholdningen» på disse, ved å holde flere vitenskapelige taler om skip som RMS Queen Elizabeth 2.  Asimov var en veldig underholdende og populær taler.  Han hadde en veldig god sans for tid; han brukte aldri en klokke, men for det meste talte han presis den tiden han var gitt.  Asimov var en stamfigur ved science fiction-kongresser, hvor han var hyggelig og imøtekommende. Han svarte tålmodig på titusenvis av spørsmål og andre henvendelser i 9 000 postkort og likte å skrive autografer.

Han var gjennomsnittlig høy, kraftig bygd, med kinnskjegg og en distinkt Brooklyn-jiddisch dialekt. Hans fysiske kondisjon var veldig dårlig. Han lærte aldri å svømme eller sykle; men han lærte å kjøre bil etter at han flyttet til Boston.  I humorboken Asimov Laughs Again, beskriver han trafikken i Boston som et "anarki på hjul." Han beskrev sin kjærlighet for bilkjøring i science fiction historien 'Sally' som handlet om robotbiler.

Asimov deltok i organisasjoner dedikert til operettene til Gilbert og Sullivan og i The Wolfe Pack , som er en gruppe fans av Nero Wolfe mysterier som ble skrevet av Rex Stout.  Han var et ledende medlem av Baker Street Irregulars som er den ledende Sherlock Holmes fanklubben.  Fra 1985 til han døde i 1992 var han president av American Humanist Association; han ble fulgt av vennen Kurt Vonnegut.  Han var en nær venn av Gene Roddenberry som er mest kjent som skaperen av Star Trek og fikk screen credit i filmen Star Trek: The Motion Picture som takk for råd han ga under produksjonen av filmen.

Asimov døde 6. april 1992. Han etterlot sin andre kone, Janet, og to barn fra det første ekteskapet.  Ti år etter hans død avslørte Janet Asimov i Asimovs selvbiorafi It's Been a Good Life, at han døde av aids. Han ble smittet med hiv av en blodoverføring han fikk under en hjerteoperasjon i desember 1983. 
Dødsårsaken var hjertesvikt og nyresvikt i forbindelse med hiv-infeksjonen. Janet Asimov skrev i epilogen til It's Been a Good Life at Asimov ville avsløre dette for offentligheten, men legene hans overbeviste ham om at han måtte holde det hemmelig.  Legene var bekymret for at fordommer mot aids ville skade Asimovs familie.  Familien vurderte å offentliggjøre tilstanden hans etter hans død, men oppstyret etter at Arthur Ashe kunngjorde at han hadde aids, overbeviste dem at de burde holde det hemmelig.  Ti år senere, etter at Asimovs leger var døde, ble Janet og Robyn enige om at sannheten skulle offentliggjøres.

Robotikkens tre lover 

Som barn var Asimov veldig fascinert av science-fiction-historier om roboter, men han klarte ikke å akseptere samtidens fremstillinger av metallmennene som destruktive monstre som til slutt tar livet av sine skapere. For Asimov var det langt mer interessant å fremstille sympatiske, mer menneskelige roboter.

23. desember 1940 diskuterte Asimov sin idé for en historie om en tankelesende robot med sin utgiver John Campbell. Diskusjonen sporet inn på reglene som styrer robotenes adferd og oppførsel. Det stod klart for Asimov at robotene hadde innebygde sikkerhetsrutiner, og sammen med Campbell formulerte han det som har blitt kalt robotikkens tre lover (The Three Laws of Robotics):

 En robot tillates ikke å skade et menneske eller passivt la et menneske komme til skade.
 En robot må følge ordre gitt av mennesker bortsett fra når slike ordre kommer i konflikt med første lov.
 En robot må verne om sin egen eksistens såfremt slikt vern ikke kommer i konflikt med første og andre lov.

Robotikkens lover ble senere utvidet av roboten R. Daneel Olivaw som definerer den nullte loven ("Zeroth Law of Robotics"): 
 En robot tillates ikke å skade menneskeheten eller passivt la menneskeheten komme til skade.

Denne utvidelsen av robotikkens tre lover gjør det mulig for R. Daneel Olivaw å manipulere menneskeheten til å opprette Galactic Empire og Gaia.

Skjønnlitterær bibliografi 
Asimov hadde som mål å skrive 500 bøker, og selv om han ikke nådde dette målet, publiserte han over 463 skrifter. Listen nedenfor tar bare for seg science fiction-tekstene hans, men merk at Asimov også skrev i andre sjangre og formater, deriblant en stor andel sakprosa.

«Greater Foundation»-serien 
The Robot series var egentlig separat fra Foundation-serien, og Galactic Empire-bøkene ble opprinnelig publisert som frittstående historier. Senere sydde Asimov disse inn i én sammenhengende historikk i utvidelsen av Foundation-serien.
Roboten R. Daneel Olivaw er den sentrale figuren som binder seriene sammen.

The Robot series:
 The Caves of Steel (1954), ISBN 0-553-29340-0 (første Elijah Baley science fiction krim-roman)
 The Naked Sun (1957), ISBN 0-553-29339-7 (andre Elijah Baley science fiction krim-roman)
 The Robots of Dawn (1983), ISBN 0-553-29949-2 (tredje Elijah Baley science fiction krim-roman)
 Robots and Empire (1985) (sequel til Elijah Baley trilogien)
 The Positronic Man (1993) (med Robert Silverberg, en bok basert på Asimovs novelle The Bicentennial Man)

Galactic Empire-serien:
 Pebble in the Sky (1950)
 The Stars, Like Dust (1951)
 The Currents of Space (1952)

Den originale Foundation-trilogien:
 Foundation (1951), ISBN 0-553-29335-4
 Foundation and Empire (1952), ISBN 0-553-29337-0
 Second Foundation (1953), ISBN 0-553-29336-2

Den utvidede Foundation-serien:
 Foundation's Edge (1982), ISBN 0-553-29338-9
 Foundation and Earth (1986), ISBN 0-553-58757-9
 Prelude to Foundation (1988), ISBN 0-553-27839-8
 Forward the Foundation (1993), ISBN 0-385-24793-1 (hardcover), ISBN 0-553-40488-1 (paperback)

Frittstående bøker 
Disse bøkene er først og fremst løsrevne, men noen av dem har likevel visse koblinger til Foundation-serien.

 The End of Eternity (1955)
 Fantastic Voyage (1966) (en bokadapsjon av filmen ved samme navn hvor amerikanske forskere reiser i menneskekroppen)
 The Gods Themselves (1972)
 Fantastic Voyage II: Destination Brain (1987) (ikke en oppfølger til Fantastic Voyage, men en lignende, frittstående historie)
 Nemesis (1989)
 Nightfall (1990) (med Robert Silverberg, basert på en tidligere novelle)
 The Ugly Little Boy (1992) (med Robert Silverberg, basert på en tidligere novelle, publisert i Storbritannia under tittelen Child of Time)

Novellesamlinger 
 I, Robot (1950), ISBN 0-553-29438-5
 The Martian Way and Other Stories (1955)
 Earth Is Room Enough (1957)
 Nine Tomorrows (1959)
 The Rest of the Robots (1964)
 Asimov's Mysteries (1968)
 Nightfall and Other Stories (1969)
 The Early Asimov (1972)
 The Best of Isaac Asimov (1973)
 Buy Jupiter and Other Stories (1975)
 The Bicentennial Man and Other Stories (1976)
 The Complete Robot (1982)
 The Winds of Change and Other Stories (1983)
 The Alternate Asimovs (1986)
 The Best Science Fiction of Isaac Asimov (1986) 
 Robot Dreams (1986)
 Azazel (1988)
 Gold (1990)
 Robot Visions (1990) ISBN 0-451-45064-7
 Magic (1995)

Asimov på norsk

Skjønnlitteratur 
 En klodes undergang, oversatt fra The current of space av Ernst Halmer (Gyldendal Norsk Forlag, Oslo 1954)
 Naken sol, oversatt fra The naked sun av A. Beem (Gyldendal Norsk Forlag, Oslo 1971)
 Keiserrikets fall, oversatt fra Foundation av Arne Treholt (Aventura, Oslo 1985) ISBN 8258803220
 Erobreren, oversatt fra Foundation and empire av Per G. Olsen (Aventura, Oslo 1986) ISBN 8258804006

Sakprosa 
 Blodet - livets elv, oversatt fra The living river av Johannes Setekleiv (J.W. Cappelens forlag, Oslo 1965)
 Om tall, oversatt fra Asimov on numbers av Åge A. Holter (Dreyers Forlag, Oslo 1980) ISBN 8209016881
 Supernova! Universets hemmelighet, oversatt fra The exploding suns av Poul Henrik Poulsson (Gyldendal Norsk Forlag, Oslo 1986) ISBN 8205167583
 Biologiens utvikling, oversatt fra A short history of biology av Brynjulf Valum (J.W. Cappelens forlag, Oslo 1966)
 Halleys komet, oversatt fra Asimov's guide to Halley's comet av Svein Borgen (Dreyer 1985) ISBN 8209102354

Isaac Asimov's science fiction serie 
Semic/Nordisk Forlag utga i årene 1978-1981 Isaac Asimov's science fiction serie i 13 nummererte pocketbind pluss et kalt "spesial" på ryggen og Isaac Asimov presenterer: Mot alle lange ledninger etter åpningsnovellen på tittelbladet. Hvert av de nummererte bindene var navngitt likedan på rygg og tittelblad. Serien er oversettelser fra magasinet Isaac Asimov's Science Fiction Magazine med George H. Scithers som redaktør. Hvert nummer åpner med en introduksjon av Asimov. Det amerikanske magasinet endret navn til Asimov's Science Fiction i 1992.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 

Science fiction-forfattere fra USA
Sakprosaforfattere fra USA
Romanforfattere fra USA
Novellister fra USA
Personer fra Sjumjatsji rajon
Personer fra USA født i Russland
Engelskspråklige forfattere
Science Fiction Hall of Fame
Personer fra New York City