Bølgelengdemultipleksing

Innen fiberoptisk kommunikasjon er bølgelengdemultipleksing en teknologi for multipleksing av flere optiske signaler med forskjellige bølgelengder (farger) inn i en enkelt fiber. Dette gjør det mulig å øke overføringskapasiteten på en enkelt fiber. 

Bølgelengdemultipleksing forkortes WDM etter engelsk Wavelength-division multiplexing.

WDM deles inn i tre hovedtyper, WDM, CWDM og DWDM:

WDM:
De to bølgelengdene 1310 og 1550 nm sendes samtidig over en fiber, i samme eller hver sin retning.

CWDM:
(Coarse Wave Division Multiplexing)
En eller begge bølgelengdene 1310 og 1550 nm deles opp i delbånd med en kanalseparasjon/båndbredde på 20 nm. Dette gir for den mest vanlige (1550) følgende delbånd:
1470, 1490, 1510, 1530, 1550, 1570, 1590, 1610. Legg her merke til at 1550 enten kan beskrive en normalbølgelengde med 100 nm båndbredde eller en CWDM-bølgelengde med 20 nm båndbredde. Det er viktig å holde forskjell på disse ved bestilling av transmisjonselektronikk.

DWDM:
(Dense Wave Division Multiplexing)
Ytterligere fortettet kanalstruktur. Innen DWDM benyttes frekvenser, ikke bølgelengder, som beskrivelse. Tre systemer er definert, med hhv. 200, 100 eller 50 GHz kanalseparasjon. Også her er det viktig å holde forskjell på de forskjellige. Ved 50 GHz separasjon er det definert 320 kanaler som kan overføres samtidig.

For transmisjoner med lave båndbreddekrav, som f.eks. telefonsamtaler, kan antallet som overføres på en fiber samtidig ytterligere økes ved å benytte andre multipleksingsteknikker sammen med WDM, f.eks. TDM – Time Division Multiplexing.

Det er idag systemer som kan bruke både CWDM og DWDM samtidig på samme fiber. Dette gir muligheter for å starte med CWDM utstyr og seinere bruke DWDM når behovet øker. Kanalene kan deles i tre bånd:  

ITU definerer i sine standarder de forskjellige kanalene og bånd. En oversikt over hvilke som gjelder finnes her.

Se også
 Gigabit Ethernet
 Single-modus fiber
 Mørk fiber

Telekommunikasjon
Optikk

de:Multiplexverfahren#DWDM