Ella Hval

Ella Hval (tidligere Ella Signe Quist Kristoffersen; født 7. januar 1904 i Kristiania, død 17. desember 1994 i Stavanger) var en norsk skuespiller og instruktør som var ved Nationaltheatret i en årrekke.

Hval vokste opp i en arbeiderfamilie på Torshov i Kristiania og skildret oppvekstmiljøet i erindringsboken Jeg har alltid hatt vanskelig for å glemme fra 1979. Hun kom til teateret gjennom arbeiderbevegelsens amatørteatervirksomhet. Her møtte hun også sin første ektemann, dikteren Rudolf Nilsen. De ble gift i 1924, men Rudolf Nilsen døde av tuberkulose i 1929. 

I 1932 debuterte hun på Chat Noir og ble samme år gift med legen Einar Hval. Etter å ha vært kabaretskuespiller i et par år var hun 1934–35 ved Nationaltheatret. Sitt gjennombrudd som skuespiller fikk hun imidlertid først på Den Nationale Scene i 1936. I 1940 ble hun igjen ansatt ved Nationaltheatret, hvor hun ble inntil hun ble pensjonert i 1974. 

Ella Hval var formann i Norsk Skuespillerforbund 1951 – 61 og 1965 – 67, og hun spilte en viktig rolle i avtaleforhandlinger med teatrene og NRK.

Hun ble i 1973 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, mottok Kongens fortjenstmedalje i gull og i 1977 Norsk kulturråds ærespris.

Bydelsutvalget i bydel Sagene vedtok 18. juni 2020 at plassen på baksiden av Sandaker senter skulle hete Ella Hvals plass.

Bibliografi 
 Jeg har alltid hatt vanskelig for å glemme – Gyldendal, 1979.

Referanser

Eksterne lenker 
  
 Nationaltheateret: Ella Hval, roller
 Torshov - Ella Hval
 Ella Hval i Norsk biografisk leksikon

Skuespillere ved Nationaltheatret
Skuespillere ved Den Nationale Scene
Norske fagforeningspersoner
Norske forfattere av erindringsbøker
St. Olavs Orden
Kongens fortjenstmedalje i gull
Norske skuespillere
Personer fra Oslo