Glycerius

Glycerius var vestromersk keiser fra mars 473 til juni 474. Den forrige keiseren, Olybrius, døde november 472. Vestromerrikets magister militum Gundobad valgte derfor å utpeke Glycerius til ny keiser. Dette skjedde i Ravenna 3. eller 5. mars 473. Før dette hadde Glycerius vært comes domesticus – kommandant for husholdsgarden, en viktig eliteavdeling.

Det sto slettes ikke bra til med Vestromerriket og Glycerius’ autoritet strakte seg knapt utenfor Italia. I nordvest ble Arles og Marseille besatt visigoterne under kong Eurik. Eurik sendte også en hærstyrke ledet av en Vicentius for å invadere Italia, men denne ble beseiret og Vicentius drept.

Sent i 473 eller tidlig 474 forlot Gundobad, Glycerius’ viktigste støttespiller, Italia. Muligens dro han nordover for å skaffe tropper, men Gundiok, burgundernes konge og Gundobads far, var nylig avdød og Gundobad var snart innblandet i tronfølgerstriden i det burgundiske kongeriket. Uansett kom han aldri tilbake til Italia.

Samtidig hadde aldri Østromerriket anerkjent Glycerius som keiser. Keiser Zenon valgte Julius Nepos som sin kandidat. Nepos gikk i land ved Ostia juni 474 og møtte ingen motstand. Glycerius ble avsatt og gjort til biskop i Salona midt i Nepos’ hjemland Dalmatia.

Nepos’ regjeringstid ble heller ikke lang. Allerede neste år måtte han flykte hjem til Dalmatia. De to ekskeiserne ble dermed boende ikke langt fra hverandre. En kronikør impliserer Glycerius i mordet på Julius Nepos i 480, men hvorvidt dette er sant vites ikke. Ellers finnes det ingen opplysninger om Glycerius’ videre skjebne eller hvor lenge han levde.

Vestromerske keisere