Konglebit

se inndeling!

Konglebit (Pinicola enucleator) er en art i den monotypiske slekten Pinicola, som inngår i tribuset Pyrrhulini i underfamilien Carduelinae, som er en av tre underfamilier i finkefamilien (Fringillidae). Arten lever i stor grad av frø med hardt skall. Den er nærmest beslektet med dompapene. Konglebiten ble avbildet på den canadiske 1000$ seddelen i 1986-serien. Ni underarter anerkjennes, men noen regner både ti og elleve.

Beskrivelse 

Konglebit blir omkring  lang og veier typisk , avhengig av underart og kjønn. Hannene blir noe større enn hunnene. Underarter fra den nye verden er generelt større enn de fra den gamle verden.

Fjærdrakten varierer både mellom kjønnene og underartene. Hos nominatformen har voksne individer lang, svart stjert som grener seg ut mot enden. Vingene er svarte med hvite endefjær. Nebbet forholdsvis stort og nedoverbøyd mot spissen. Voksne hanner har rosa til rødt hode, rygg og bakende. Hunnfugl er oliven til gulaktig på hodet og bakende og gråaktig på rygg og underdeler.

Utbredelse 
Konglebiten er utbredt i det boreale barskogbeltet i Eurasia og Nord-Amerika, inkludert i Skandinavia  og i Alaska. I Norge hekker den i Finnmark, Hedmark og Oppland.

Atferd
Arten regnes i hovedsak som en standfugl, men noen er også kortdistansetrekkere. Hvor langt og hvor mange som trekker avhenger av tilgangen på mat. Arten opptrer solitært eller parvis når den eter; utenfor hekketiden også i mindre grupper. Den kan imidlertid opptre i større flokker når den invaderer nye matområder, herunder også i blanda grupper (i Russland spesielt med arter i slektene Loxia og Pyrrhula, og i det vestre USA sammen med sidensvans (Bombycilla garrulus).

Ernæring 
Den eter frø, skudd, knopper, små virvelløse dyr og bær, spesielt einerbær og rognebær.

Hekking 

Reiret bygges vanligvis i ei gran, furu eller et bjørketre. Reiret plasseres i ca. 2 meters høyde. Eggene (3-5 egg) legges  fra slutten av  mai til midten  av juni. Rugetiden er fra 13 til 15 dager.

Inndeling 
Inndelingen og rekkefølgen av den følger HBW Alive og er i henhold til Collar, Newton & Bonan (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av offisielle navn.

 Passeriformes, spurvefugler
 Passeri, sangfugler
 Passerida
 Passeroidea
 Fringillidae, finkefamilien
 Fringillinae, (sanne finker)
 Euphoniinae, (neotropisfinker)
 Carduelinae, (stillitsfinker)
 Coccothraustini, (kjernebiterfinker)
 Drepanidini, (hawaiifinker)
 Carpodacini
 Pyrrhulini, (dompaper og nære slektninger)
 Pinicola, 
 P. enucleator, konglebit
 P. e. enucleator (nominatformen), eurasisk konglebit, utbredt fra Skandinavia og østover til Jenisej i det sentrale Sibir
 P. e. pacata, utbredt i Øst-Sibir, Kasakhstan, Mongolia og det nordøstre Kina (Mandsjuria)
 P. e. kamtschatkensis, utbredt i Nordøst-Russland (Anadyrland og Kamtsjatkahalvøya)
 P. e. sakhalinensis, utbredt i Sakhalin og på Kurilene og Hokkaido i Japan
 P. e. flammula, utbredt i Alaska og på Kodiak og sørover langs kysten av Canada (det nordvestre Britisk Columbia)
 P. e. leucura, amerikansk konglebit, utbredt i det vestre og sentrale Canada til Quebec, Newfoundland og Nova Scotia
 P. e. carlottae, utbredt på Queen Charlotte Island (også kalt Haida Gwaii) og Vancouver Island utenfor vestkysten av Canada
 P. e. montana, utbredt i Sørvest-Canada og USA (fra det nordlige British Columbia og sørover til det østre Arizona og det nordlige og vestre New Mexico)
 P. e. californica, utbredt i Øst-California (Sierra Nevada)
 Pyrrhula, dompaper
 Rhodopechys, rosenvingefink
 Bucanetes
 Agraphospiza, rødfink
 Callacanthis, sherpafink
 Pyrrhoplectes, gullnakkefink
 Procarduelis, mørkrosenfink
 Leucosticte, fjellfinker
 Carduelini

De foreslåtte rasene alascensis (fra Nushagak, Alaska) og eschatosa (fra Harry's River, Newfoundland) regnes som konspesifikke med leucura (amerikansk konglebit). Rasen pacata blir av og til inkludert i kamtschatkensis.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Finker
Dyr formelt beskrevet av Louis Jean Pierre Vieillot
Fugler formelt beskrevet i 1807
Fugler på norsk rødliste