Sølvi Wang

Sølvi Valborg Kristi Wang (født 28. august 1929 på Høvik i Bærum, død 31. mai 2011 i Oslo) var en norsk sanger, revyartist, komiker og skuespiller. Hun hadde fremtredende roller på scene, film og TV.

Wang startet sin karriere åtte år gammel som vokalist med jazzorkesteret ved restaurant Regnbuen. Mot slutten av 1940-tallet stiftet hun, sammen med Egil Monn-Iversen, musikkgruppen The Monn Keys. Sammen med denne gruppen og som solist har hun bidratt på over 70 ulike plateutgivelser. Hun var fra 1950-tallet fast revyskuespiller ved Chat Noir, og ble fra 60-tallet Det norske teatrets første kvinnelige musikalstjerne. Da NRK startet sine sendinger på 60-tallet sto hun som en sentral del av underholdningstilbudet, og har også gjestet britisk, amerikansk, svensk og dansk fjernsyn. Hun har spilt i en rekke norske filmer, og holdt gjennom sin karriere konserter i USA, Midtøsten og over store deler av Europa.

Sølvi Wang var gift med Egil Monn-Iversen fra 1951 og frem til hennes død i 2011. Sammen fikk de to barn; TV-produsent Bitte Monn-Iversen og filmprodusent Stein Monn-Iversen.

Biografi

Oppvekst 
Sølvi Wang var datter av orkesterlederen og jazzmusikeren Yngvar Wang (1904–1960), og kirkesangeren Ragnhild Marie Gulbrandsen (1905–1991). Hun vokste opp på Høvik i Bærum, der store deler av slekten hennes arbeidet ved glassverket. Tidlig på 1900-tallet flyttet deler av slekten til USA, og Wang har en stor amerikansk slekt, deriblant den amerikanske fotballstjernen Boomer Esiason. Da andre verdenskrig brøt ut flyttet familien til Oslo, og bosatte seg på Uranienborg.  

Fire år gammel debuterte Sølvi Wang som vokalist med orkesteret på restaurant Regnbuen, med faren som kapellmester. Sin første radioopptreden hadde hun åtte år gammel med Jens Book-Jenssen og Kristian Haugers orkester. Fra hun var 15–16 år sang hun fast med Øivind Berghs orkester, og ofte i Den Norske Swingklubb under ledelse av Lasse Gerlyng. Hun blant hovedattraksjonene da swingklubben feiret ettårsjubileum 30. november 1946. Hun studerte klaver ved Nils Larsens klaverskole og Rieflings klaverinstitutt, ballett hos Alfred Grimsgaard og vokal hos Anne Brown. 

På Hegdehaugen gymnas traff hun sin fremtidige ektemann, komponist og produsent Egil Monn-Iversen. Wang og Monn-Iversen giftet seg i Uranienborg kirke den 25. juni 1951.

Jazz og musikk 
I 1950, da Wang var 21 år, ble hun ansatt i NRKs grammofonarkiv som ekspert i jazz og dansemusikk på grunn av hennes kompetanse opparbeidet gjennom studier og musikkfremføring. Hun fikk ansvar for innkjøp og utvalg av plater i denne sjangeren, og valgte ut musikk som ble spilt i «Morgenmelodien» og i programposten «Dansemusikk på grammofon». Musikk- og skuespillerkarrieren tok raskt overhånd, og hun trakk seg fra stillingen i januar 1953. Hennes stilling i grammofonarkivet ble overtatt av jazzmusikeren Thorleif Østereng, mens Egil Monn-Iversen fikk ansvaret for oppsetningen av morgenkonserten.

Wang ble ansett som en av sin tids viktigste norske jazzvokalister. I 1955 kom Wang på annenplass i Norsk jazz’ kåring av «Norges beste kvinnelige jazzvokalist». Førsteplassen gikk til Nora Brockstedt, og tredjeplassen fikk Karin Krogh. Hun ble dessuten kåret til tredje beste kvinnelige jazzvokalist i 1952, -53 og -54, begge årene kom Nora Brockstedt og Inger Jacobsen på de to plassene foran Wang. Kåringene i årene 1952-1954 ble gjennomført av henholdsvis Verden rundt, Filmjournalen og Norsk jazz.

Wang reiste i 1958 til Egypt og Gaza for å underholde FN-styrkene, og hun ble da den første kvinnelige fenrik i Gaza.

The Monn Keys 

Sølvi Wang startet den humoristiske vokalgruppen The Monn Keys med Egil Monn-Iversen, og hun var den eneste av aktørene som var med i hele gruppens levetid fra 1940- til 1960-tallet.  

Sammen med vokalgruppen dro hun på en rekke turneer til ulike land i Nord-Europa (inkludert Skandinavia, Benelux, Vest-Tyskland, Sveits og Østerrike). Spesielt oppnådde gruppen stor suksess i Norge og Sverige. 

Wang og The Monn Keys ble også Norges første internasjonale popeksport da de ga ut albumet «Dreamsville» i USA i 1960.

Hun var også en av medeierne i selskapet Egil Monn-Iversen AS, som i 1959 sto for 23 prosent av omsetningen i musikkbransjen i Norge. Selskapets virksomhet var i hovedsak plateutgivelser, musikkforlag, konsertbyrå, jukeboksoperatør og revy- og filmprodusent.

Revy og komedie 
Wang var med på en rekke revyer på Chat Noir og Edderkoppen teater i Oslo, både som en del av The Monn Keys og som soloartist, og deltok totalt i omtrent 30 ulike revyer og kabareter. 

På revyscenen arbeidet hun blant annet tett med Leif Juster og Rolf Just Nilsen, og satte opp forestillinger separat med de to, eksempelvis forestillingen L/L Wang og Nilsen med Just Nilsen (1979) og Apropos det, ja med Juster (1967). Hennes one-man-show Song of Sølvi (1970) fikk også suksess.

Rolf Just Nilsen døde av hjerteinfarkt på scenen da han spilte i en forestilling av den suksessfulle cabareten L/L Wang og Nilsen sammen med Sølvi Wang. Det skjedde på Det norske teatret.

Den siste revyen Wang var en del av var Dag Frølands massive satsing Syvende himmel i 1983-84. Revyen hadde et stjernelag på scenen, i tillegg til Sølvi Wang, også Leif Juster, Dag Frøland, Elisabeth Grannemann og Arve Opsahl. 18 danserne var en del av showet, hvorav syv var hentet fra Broadway.

TV og film 
Da NRK startet sine ordinære TV-sendinger i 1960 sto hun for en sentral del av underholdningstilbudet gjennom programmer som Slagerparaden og Prospektkortet. Disse programmene ble også populære i resten av Norden. Hun hadde dessuten flere roller i  filmer og TV-serier.

Wang ble i 1963 i en nasjonal avstemning i Filmjournalen kåret til den tredje mest populære kvinnelige filmskuespilleren, uavhengig av land. Foran seg på listen hadde hun Brigitte Bardot og Grynet Molvig. I den kjønnsnøytrale listen havnet hun på en åttendeplass, rett bak Cliff Richard.

Hun var første nordmann noensinne som vant i den internasjonale TV-festivalen Rose D'Or, der hun fikk Chaplin- og pressepris i 1966 med humorprogrammet That's Entertainment. Denne seieren førte til at hun blant annet gjestet The Ed Sullivan Show i USA og Saturday Night at The London Palladium i Storbritannia. Episoden av The Ed Sullivan Show som Wang deltok i ble sendt 12. juni 1966, og ble distribuert ut til over 200 millioner seere i USA og Canada. Suksessen førte videre til at hun ble tilbudt en egen humorserie på BBC. Hun var også ønsket til ytterligere gjestespill på ITV, og både Palladium og Ed Sullivan ville ha henne som gjesteartist i minimum fire programmer hver. Hun valgte å si nei til flere internasjonale oppdrag for å prioritere familie og karriere i Norge. «That's Entertainment» ble vist på ulike TV-kanaler i Europa, deriblant BBC.

Musikal og teater 
I 1963 ble hentet til Det norske teatret for å spille hovedrollen som «Gunvor Smikkstugun» i originaloppsetningen av musikalen Trost i taklampa. Opphavsmannen Alf Prøysen kalte henne «gulltrosten» etter å ha hørt og sett henne i denne rollen. Med denne rolleprestasjonen ble hun den første artisten som fremførte blant annet sangen Blåklokkevikua. Sølvi Wang sto også for originalutgivelsen av låta på vinyl og bidro sterkt til å gjøre låta til en umiddelbar landeplage.  «Å, du trosten min... Skal du ut att og flyga nå da? På Sølvi Wang-venger. » - Alf Prøysen, 1963  Suksessen førte til at Wang i 1964 ble fast tilknyttet teatret. Gjennom sitt engasjement ved teatret ble også hennes mann ansatt, og sammen skulle de to etablere en norsk musikaltradisjon med en suksesser ved teatret som Annie Get Your Gun, The King and I, West Side Story, Spellemann på taket, Bør Børson jr. og Ungen. 

Wang ble på 1980-tallet utnevnt til æresborger av Oslo av daværende ordfører Albert Nordengen, og i 1989 ble hun tildelt Leonardstatuetten, norsk revys høyeste utmerkelse. I 1983 ble hun tildelt Leif Justers Ærespris sammen med Jens Book-Jenssen, Bias Bernhoft og Per Lekang. Wang hadde avtrykk av sine hender utenfor Chat Noir i Oslo, og på Liseberg i Göteborg. I en folkekåring i 2015 ble Sølvi Wang kåret til den tiende vakreste norske kvinnen gjennom tidende. 

Den siste rollen hun hadde på scenen var Golde i Spellemann på taket, i en oppsetning på Det norske teater som hadde premiere i 1987. I 1988 trakk hun seg tilbake fra scenen bare 59 år gammel – da hadde hun hele 51 års erfaring som artist. 

Lars Saabye Christensen skrev etter hennes død i 2011 et dikt om Sølvi Wang. Diktet fikk tittelen «Sølvi denne gangen» og ble publisert i Dagbladet den 7. juni 2011.

Plateutgivelser

EP-er 
 1959 – Har du solskinn i ditt hjerte
 1959 – Radio-favoritter

Andre utgivelser (utvalg) 
 1950 – «Music, Music, Music» (sammen med Arve Opsahl)
 1950 – «Mitt dumme hjerte»/«Det er det jeg går og drømmer om» (HMV)
 1950 – «Mona Lisa»  (med Bent Masen og Egil Monn-Iversens orkester) (HMV)
 1951 – «På kjærlighetsstien» (med Aage Braarud og Robert Levins orkester) (HMV)
 1953 – «Barna i fjøset» (sammen med Botten Soot, Carsten Byhring, Egil Hagen og Lasse Kolstad) (HMV)
 1954 – «Bimbo» (HMV)
 1954 – «Kjære John» (HMV)
 1955 – «Tre små piker i tresko» / «La-la-lu» (med Philips Danseorkester) (Philips)
 1955 – «Banjoen er kommet hit igjen» / «Syng og le» (sammen med Arne Bendiksen) (Phillips)
 1955 – «Hånd i hånd» (HMV)
 1955 – «Bare 18 år»/«Bambini» (sammen med Arne Bendiksen og Philips Danseorkester) (Philips)
 1956 – «Den største aspidistra jeg har sett» / «Fiskergutten Pedro» (med Philips underholdningsorkester) (Philips)
 1956 – «Rock-and-Roll-valsen» / «Cirillino Ci» (med Philips danseorkester) (Philips)
 1957 – «Hahaha hihihi» (Triola)
 1957 – «Skipet skal seile i natt» (med den svenske artisten Olle Wester og Egil Monn-Iversens orkester) (Triola)
 1957 – «Jag sänder mina tankar» (Triola)
 1959 – «Hvorfor kom det ingen Higgins inn i mitt liv?»/«Tvil» (Triola)
 1960 – «Tom Pillibi» (Triola)
 1960 – «Jo, jo – bevares vel» (sammen med Leif Juster og Sigurd Jansens orkester) (Triola)
 1960 – «Alle andre får hverandre» (med Egil Monn-Iversens orkester) (Triola)
 1962 – «Fattigmannstrøst er å trøste seg sjøl»/«Twist oppi dalom» (Triola)
 1962 – «Fat Mammy Brown» (Triola)
 1963 – «Blåklokkevikua»/«Berre vent»
 1966 – «Edelweiss»/«Sånt liker jeg best» (Nor-Disc)
 1967 – «Sussebass»/«Klara og Sara og Trine» (sammen med Kari Diesen og Wenche Myhre under navnet Oslo Harmonikvartett) (Polydor)
 1967 – Tom Lehrer. 12 utvalgte viser (sammen med Ola B. Johannessen og August Mauritzen) (Decca)
 1968 – «Fy fy nei nei huff huff så synd»/«Rock Around The Clock» (som en del av Oslo Harmonikvartett) (Polydor)
 1967 – «Klovnens sang» (Nor-Disc)
 1972 – Norske toppartister (smammen med Wenche Myhre og Grynet Molvig) (Karussell)
 1979 – «Jeg har mitt hjerte i Oslo» (en av flere artister)
 2012 – «Sølvi Wang» (Normann Musikk)

The Monn Keys-utgivelser i utvalg 
 1951 – «Solskinn ombord»
 1952 – «Øllebrød»
 1953 – «Dyrene i Afrika»
 1954 – «Hei Hå Nå Er Det Jul Igjen» (Musica)
 1954 – «En liten dame fra Lillesand»
 1954 – «Den lille skomaker»
 1955 – «Tvi-dli-di» / «Oh el baion»
 1956 – «Bella Notte»
 1958 – «Tulipaner fra Amsterdam» (Triola)
 1958 – «Buona Sera»
 1959 – «En glad calypso om våren» (Triola)
 1959 – «Apekattene»/«Gløtt av Norge»
 1960 – «Dreamsville» (Omega Records (utgivelse kun i USA))
 1960 – «Milk Shake»/«Swingin' Sheperd Blues»
 1961 – «Sucu Sucu» (Triola) (12 uker på VG-lista)
 1961 – «Åh, Marie jeg vil hjem til deg» (Triola) (14 uker på VG-lista)
 1961 – Here Are The Monn Keys (Warner Bros. (europeisk utgivelse av «Dreamsville»))
 1961 – The Monn Keys synger Prøysen
 1961 – «Springar er tingen»
 1962 – «Stakkars store sterke karer»
 1959 – «Mandalay»/«Å, mama!»
 1963 – The Monn Keys, samleplate (Triola) (9 uker på VG-lista)
 1968 – «Nå er det jul igjen» (sammen med Jens Book Jenssen) (RCA)
 2015 – «The Monn Keys» (Normann Musikk)

Teater-, radio- og filmmusikk i utvalg 
 1957 – Fifty-fifty – orgininalcast (RCA)
 1966 – The King and I – norsk originalcast (Nor-Disc)
 1966 – Klatremus og de andre dyra i Hakkebakkeskogen – studiocast (RCA, originalutgivelse) (Musica, CD-utgivelse 1993)
 1968 – Spelemann på taket – norsk originalcast (Nor-Disc)
 1969 – Doffens meritter – radiocast (NGK)
 1972 – Bør Børson jr. – originalcast (Polydor)
 1973 – Ungen – originalcast (Polydor)
 1973 – Askepott – studiocast (Disneyland)
 1974 – Lyse øyeblikk fra Einar Schankes revyer på Chat Noir (Camp)
 1975 – Jacques Brel er her i kveld og bur bra i Paris – norsk originalcast (Polydor)
 1976 – Jeppe – originalcast (Polydor)
 1979 – Så lenge skuta kan gå – originalcast (Polydor)

Sceneforestillinger i utvalg

Filmer og tv-produksjoner (utvalg)

Sølvi Wang som deltaker i Melodi Grand Prix

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
  Musikkinformasjonssenteret om Sølvi Wang
  Store norske leksikons utdypningsartikkel om Sølvi Wang

Norske sangere
Deltakere i Melodi Grand Prix
Norske komikere
Norske skuespillere
Personer fra Bærum kommune
Norske TV-personligheter