Antonio Bacci

Antonio Bacci (født 4. september 1885 i Giugnola ved Firenze i Italia, død 20. januar 1971 i Vatikanet) var en av den katolske kirkes kardinaler, og tilknyttet  Den romerske kurie.

Liv og virke

Prest
Etter katolske prestestudier ved seminaret i Firenze ble han presteviet den 9. august 1909. Deretter var han spiritual ved det samme presteseminar fra 1910 til 1922.

Fra 1922 til 1931 var han medarbeider ved det vatikanske statssekretariatet. Fra 1931 var han sekretæt ved den (i 1967 avskaffede) avdeling av skrivelser til fyrstene - en avdeling som far ansvarlig for utarbeidelsen av Vatikanets latinske korrespondanse og øvrige tekster.

Kardinal
Han ble kreert til kardinal i 1960 av pave Johannes XXIII, og var da prest. Han ble bispeviet i 1962.

Han deltok ved konklavet 1963 som valgte pave Paul VI, og var også med under Annet Vatikankonsil 1962–1965. Han ble kjent blant tilhengerne av den katolske tradisjonalisme for den kritikk han fremsatte kort før sin død mot den da ganske ferske liturgireform.

Kardinal Bacci hadde til Vatikanets store forundre allerede i 1967 skrevet et forord til en bok av reformkritikeren Tito Casini (La tunica stracciata). Bacci mislikte nedvurderingen av det latinske språk i reformen, og kritiserte bruken av folkespråket og ikke minst den nye messeliturgi. I dette samarbeidet han med den italienske kardinal Alfredo Ottaviani og den franske erkebiskop Marcel Lefebvre, som hadde vært erkebiskop av Dakar.

Noen grunn til forundring var det kanskje strengt tatt ikke; hans standpunkt var kjent helt fra tidlig under Annet Vatikankonsil. Den 24. oktober 1962, under konsilets første sesjon, hadde han forsvart latinen som den katolske liturgis språk.

Han hadde selv engasjert seg for bedre forståelse av dette språks bevarelse, også med et leksikon som omfattet en rekke nyere begreper.

Leksikonet het Lexicon Eorum Vocabulorum Quae Difficilius Latine Redduntur, som utmeislet latinske gloser for fenomener som ikke tidligere var kjente; han skapte ord som for eksempel gummis salivaria («tyggegummi»), barbara saltatio («twist») og diurnarius scriptor («avisjournalist»). Denne ble standard referanseverk i Vatikanet, helt til den ble erstattet av Lexicon Recentis Latinitatis.

Han var kompromissløs i sin poengterte holdning mot kommunismen.

Han døde i Vatikanet, og ble begravet i sin fødeby Giugnola.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:
 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1777
 Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
 Kardinal Filippo de Angelis (1792-1877) *1826
 Kardinal Amilcare Malagola (1840-1895) *1876
 Kardinal Giovanni Tacci Porcelli (1840-1895) *1876
Pave Johannes XXIII (1881-1963) *1924
Kardinal Antonio Bacci (1885-1971) *1962

Referanser

Eksterne lenker 
 The Cardinals of the Holy Roman Church

Italienske katolske biskoper
Italienske kardinaler
Latinister
Deltakere på Andre Vatikankonsil
Personer fra Storbyområdet Firenze
Personer fra Storbyområdet Bologna
Linjen Rebiba