Costantino Patrizi Naro

Costantino Patrizi Naro  (født 4. september 1798 i Siena i Storhertugdømmet Toscana, død 17. desember 1876 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie, blant annet som prefekt for Kongregasjonen for biskopene og ordenskleresiet 1839–1854, og for Kongregasjonen for ritene 1854–1860.

Liv og virke

Bakgrunn
Costantino Patrizi Naro studerte ved Collegio dei Protonotari i Roma, og der tok han doktorgrad utriusque iuris det vil si oi både kirkerett og i borgerlig rett.

Prest
Den 16. juni 1819 ble han presteviet. Han virket så som dommer ved Den romerske rota.

Erkebiskop
Pave Leo XII utnevnte ham den 15. desember 1828 til titularerkebiskop av Philippi. Auditor ved Den romerske rota for Østerrike, biskop Carlo Odescalchi S.J. bispeviet ham den 21. desember samme år; medkonsekrerende var Lorenzo Girolamo Mattei, latinsk patriark av Antiokia, og Paulus Augustus Foscolo, erkebiskop av Korfu. Patrizi Naro representerte fra den 16. januar 1829 som nuntius Den hellige stols interesser for Storhertugdømmet Toscana. Han forble i Tocana til han ble utvenvnt til prefekt for Det apostoliske palass den 2. juli 1832 av pave Gregor XVI.

Kardinal
Han ble kreert in pectore til kardinal 11. juni 1834 av pave Gregor XVI, publisert to år senere, den 23. juli 1836. Han fikk San Silvestro in Capite som sin tittelkirke.

Han ledet som kardinalprefekt for kongregasjonen for biskopene og ordenskleresiet fra 6. juli 1839 til 22. desember 1841. I 1841 ble Patrizi Pavens  så kardinalvikar for bispedømmet Roma, og innehadde dette embede frem til sitt dødsår 1876. Fra 1845 til 1867 var han dessuten erkeprest ved patriarkalbasilikaen Santa Maria Maggiore.

Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.

Pave Pius IX eleverte ham den 20. april 1849 til kardinalbiskop av det suburbikarbispedømmet Albano. Fra 1854 til 1860 ledet kardinal Patrizi Naro som prefekt  rituskongregasjonen. Fra 10. oktober 1860 til sin død var han sekretær for kongregasjonen for den romerske og almene inkvisisjon. Han var fra 1867 til 1876 erkeprest for patriarkalbasilikaen San Giovanni in Laterano.

Med sin utnevnelse til kardinalbiskop av Ostia den 8. oktober 1870 ble han som kardinaldekan primus inter pares i kardinalskollegiet.

Episkopalgenealogi 
Hans episkopalgenealogi er:
 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
 Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
 Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
 Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
 Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
 Kardinal Costantino Patrizi Naro (1778-1876) *1828

Død, gravsted
Han døde 17. desember 1876 i Roma i en alder av 78 år, og ble begravet der i kirken Natività («Fødselskirken») på Via Nomentana. Dadenne kirken ble revet i 1902 for å bli erstattet av sognekirken San Giuseppe a via Nomentana, ble hans levninger overført til Lateranbasilikaen.

Referanser

Eksterne lenker
 Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church

Kardinaler reservert in pectore
Italienske katolske biskoper
Linjen Rebiba
Italienske kardinaler
Ambassadører til storhertugdømmet Toscana
Pavelige nuntier
Personer fra Siena