Schindlers liste

Schindlers liste (originaltittel Schindler's List) er en amerikansk spillefilm fra 1993 som er basert på romanen Schindler's Ark (De utvalgte) av Thomas Keneally (bokens norske tittel ble senere endret til Schindlers liste). Steven Zaillian skrev manuset til filmen, mens regien var ved Steven Spielberg.

Før Schindlers liste var filmer om Holocaust dominert av dokumentarer som Claude Lanzmanns Shoah. Senere har det kommet flere spillefilmer som Pianisten og Livet er herlig. Spielberg fikk tilbud om lage filmen i 1982, men var skremt av å lage film om holocaust. Filmen ble nominert til tolv og tildelt syv Oscar. Spielberg hadde tidligere ikke blitt tildelt Oscar for en enkeltfilm.

Bakgrunn
Holocaustoverlevende Leopold Pfefferberg bestemte seg etter krigen for å få en dyktig forfatter til å skrive den særegne historien om Oskar Schindler. Schindler var en tilsynelatende amoralsk østerriksk forretningsmann som likevel reddet 1100 jøder unna Holocaust. I 1980 møtte Pfefferberg ved en tilfeldighet den australske forfatteren Thomas Keneally. Boken er basert på over femti intervjuer med Schindlerjuden. «Schindlers liste» var navn på 1100 jøder som Schindler overbeviste de tyske myndighetene måtte flyttes til Brünnlitz i (Brněnec i Tsjekkoslovakia) der han ville sette i gang en ammunisjonsfabrikk. Jødene som kom på listen ble reddet fra deportasjon til Auschwitz. Keneallys bok er den sanne historien fremstilt i romanform.

Amon Göths elskerinne Ruth Kalder ble i 1983 intervjuet av Jon Blair om forholdet til Göth. Kalder var alvorlig syk og tok sitt eget liv dagen etter intervjuet, noe hun trolig hadde planlagt en stund før intervjuet. Blair brukte intervjuet i dokumentarfilmen Schindler laget for Thames Television. Blair besøkte Spielberg i 1982 for å diskutere rettighetene. Filmselskapet nølte med å gi Blair tillatelse til å lage dokumentaren, men ga Blair tillatelse etter press fra Spielberg som ikke følte seg klar til å lage filmen. Blair mente han endte opp med å gjøre mye av forarbeidet for Spielberg. Ruth Kalder fortalte Blair at Göth ikke var en lystmorder og ikke var mer jødefiendtlig enn andre i SS. Ifølge Ruth var Göth der for å utføre et oppdrag. Ruth beskrev Oskar Schindler som en elskelig opportunist (lovable opportunist). I 1995 støttet Spielberg produksjonen av Blairs dokumentarfilm Anne Frank Remembered (tildelt Oscar for beste dokumentarfilm), og Blair uttalte at uten Spielbergs støtte ville han ikke klart å lage filmen om Anne Frank.<ref>Bona, D. (2002). Inside Oscar 2.' Ballantine Books.</ref> 

Blair uttalte at noen detaljer i Spielbergs film om Schindler ikke var historisk korrekt. Blant annet på slutten der Schindler brøt sammen i gråt, dette stemte ikke med Schindlers personlighet og det var heller ikke noe som virkelig skjedde.

MCAs sjef Sidney Sheinberg kjøpte rettighetene til å lage film av Keneallys bok. Sheinberg mente dette var et perfekt prosjekt for hans protesje Steven Spielberg.

Spielberg spilte inn filmen på de faktiske stedene i Polen og han brukte flere tusen statister for å vise menneskemengden som ble stuet sammen i ghettoen, sendt i tvangsarbeid og til slutt sendt til drapsanlegget i Auschwitz. Spielberg laget filmen med et relativt lite budsjett (22 millioner dollar), filmet i svart-hvitt på 72 dager. Liam Neeson var da en lite kjent skuespiller som Spielberg hadde sett i et stykke på Broadway. Spielberg så seg selv i bokholderen Itzhak Stern fremstilt av Ben Kingsley som i filmen ligner på Spielberg av utseende. Kingsley var den eneste godt kjente skuespilleren. Spielberg var stilistisk inspirert av den polske filmen Kanał (1956) om oppstanden i Warszawa i 1944. Spielberg snakket med Andrzej Wajda før innspillingen.

 Handling 

Filmen og boka bygger på virkelige hendelser under andre verdenskrig og handler om Oskar Schindler, en tysk entreprenør som kom til Kraków i Polen i 1939 for å tjene penger. Oskar Schindler, som i filmen spilles av Liam Neeson, var medlem av nazistpartiet og ville ha innflytelse på nazistene og spanderte mye godt på dem. På fabrikkene hans ansatte han jøder til å jobbe. Regnskapsføreren hans, Itzhak Stern, som han hadde stor tiltro til, var også jøde.
Jøder ble forfulgt av nasjonalsosialistene og sendt til konsentrasjons- og utryddelsesleirer. Jøder som var arbeidsdyktige fikk egne legitimasjonskort, såkalte Blauschein''. Jødene ble sendt til en tvangsarbeidsleir der Amon Göth var leder. Han plukket ut en «heldig» kvinne som skulle få være hushjelpen hans. Det ble Helen Hirsch.

I filmen opptrer også den beryktede SS-hauptsturmführer og leirkommandanten Amon Göth. Rollen spilles av Ralph Fiennes.

13. mars 1943 skulle jødene forflyttes til Płaszów konsentrasjonsleir med Göth som kommandant. Forholdene der var elendige, og de måtte arbeide hardt hele dagen. I april 1944 skulle alle jødene fra Plaszow fraktes til Auschwitz. Schindler og Stern gikk da inn for å redde jødene. Han maktet, med fare for eget liv, å redde livene til over tusen polske jøder under holocaust. Tittelen viser til en liste med navnene til 1100 jøder som Schindler ansatte for å arbeide på fabrikken sin for å hindre at de ble sendt til konsentrasjonsleirene. Men jødene var ikke noe til våpenprodusenter, så Schindler kjøpte inn våpen fra andre produsenter og utga dem for å være laget av hans arbeidere. Derfor gikk fabrikken bare i underskudd og Schindler gikk til slutt konkurs. Da tyskerne hadde tapt krigen og Oskar Schindler selv hadde blitt flyktning, fikk han en avskjedsgave. Det var en ring og på den stod det: «Den som redder et liv, redder hele verden». Den hadde blitt laget av de mange jødene han reddet fra konsentrasjonsleirene og var av ekte gull.

Roller 

 Liam Neeson som Oskar Schindler
 Ben Kingsley som Itzhak Stern 
 Ralph Fiennes som Amon Göth 
 Caroline Goodall som Emilie Schindler 
 Jonathan Sagall som Poldek Pfefferberg 
 Embeth Davidtz som Helen Hirsch 
 Malgoscha Gebel som Wiktoria Klonowska 
 Shmuel Levy som Wilek Chilowicz 
 Mark Ivanir som Marcel Goldberg 
 Béatrice Macola som Ingrid 
 Andrzej Seweryn som Julian Scherner 
 Friedrich von Thun som Rolf Czurda 
 Krzysztof Luft som Herman Toffel 
 Harry Nehring som Leo John 
 Norbert Weisser som Albert Hujar 
 Adi Nitzan som Mila Pfefferberg 
 Michael Schneider som Juda Dresner 
 Miri Fabian som Chaja Dresner 
 Anna Mucha som Danka Dresner 
 Albert Misak som Mordecai Wulkan 
 Hans-Michael Rehberg som Rudolf Höß 
 Daniel Del Ponte som Josef Mengele

Mottakelse 
Filmen ble veldig godt mottatt både blant kritikere og publikum da den hadde premiere 15. desember 1993: Den tjente inn over 320 millioner dollar på verdensbasis og er den 129. mest innbringende filmen gjennom tidene.

Regissør 
Steven Spielbergs ønsket i utgangspunktet at en annen skulle regissere filmen, som han selv skulle være produsent for. Han tilbød jobben til Martin Scorsese, Roman Polanski og Billy Wilder. Scorsese var interessert, men takket nei fordi han følte at en slik film burde lages av en jødisk filmskaper. Polanski følte seg ikke klar til å arbeide med temaet, siden han mistet sin mor i Holocaust. Billy Wilder, som var pensjonert, hadde mistet både sin mor og sin bestemor i Holocaust. Det var forøvrig Wilder som overbeviste Spielberg om å regissere filmen selv. Spielberg nektet å ta betalt for denne filmen, da han mente det ville være "blodpenger", og nektet også å signere materiale relatert til filmen. Han skal ha avsluttet alle opptaksdager med å se en episode av Seinfeld, for å lette på sinnsstemningen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Dramafilmer fra USA
Filmer om andre verdenskrig
Historiske filmer
Filmer fra 1993
Filmer basert på bøker
Filmer regissert av Steven Spielberg
Oscar for beste film
Golden Globe for beste dramafilm
Engelskspråklige filmer
Amanda for beste utenlandske kinofilm
Filmer lagt til Tyskland
Filmer lagt til Polen
Filmer lagt til Tsjekkia