Ord

Et ord er en språklig enhet som oppfattes å ha en egenbetydning, og som i tale skilles fra omgivelsene ved at det har selvstendig trykk. I skrift skilles ord ofte med mellomrom.

Begrepet ord kan i tillegg til betydningen «enkeltord», også brukes om hele uttrykk og tekster.

Etymologi
Den indoeuropæiske grunnformen av «ord» er vrdho. Siden dh kan forvandles til b, er det sannsynlig at det latinske verbum stammer herfra. Verbum betyr «ord», som i uttrykket «verbal fremstilling».

Definisjoner 
Ordbøker kategoriserer et språks leksikon (dvs. dets ordforråd) i lemmata. Disse kan tas som en indikasjon på hva som utgjør et «ord» i oppfatningen til brukerne av dette språket.

Semantisk definisjon 
Leonard Bloomfield introduserte begrepet «minimale frie former» i 1926. Ord blir tenkt på som den minste meningsfulle enhet av tale som kan stå av seg selv. Dette korrelerer fonemer (enheter av lyd) til leksemer (enheter av betydning). Men noen skrevne ord er ikke minimale frie former, da de ikke er meningsbærende om de står alene (for eksempel the og of i engelsk).

Trekk 

Innen den minimalistiske skolen av teoretisk syntaks, ses ord (også kalt «leksikalske elementer» i litteraturen) som «bunter» av språklige funksjoner som er forent i en struktur med form og mening. For eksempel har ordet «bjørner» semantiske egenskaper (det betegner virkelige objekter, bjørner), kategorifunksjoner (det er et substantiv), tallfunksjon (det er flertall, og må samsvare med pronomen og demonstrativer i sitt domene), fonologiske funksjoner (det blir uttalt en bestemt måte).

Røtter og affikser

Et ord som ikke kan deles i mindre deler med egen betydning, for eksempel «mann»,  kalles rotord. En kombinasjon av to eller flere rotord, for eksempel «sjømann»,  kalles en sammensetning. Når en rot kombineres med et element som i seg selv ikke er et eget ord (et «affiks»), for eksempel «mannlig», dannes en avledning. Affikser som står foran roten, kalles prefiks. Affikser som står etter roten, kalles suffiks.

En spesiell type suffiks er bøyningsendelsene. En ordform uten bøyningsendelser, men med avledningsaffiks, kalles ordets stamme. Når et avledningsaffiks settes til et ord, dannes en ny stamme; når en bøyningsendelse settes til, er stammen fortsatt den samme. Noen ord bøyes ved at endelsen legges til ulike stammer: «gammel – eld-re – eld-st». Dette kalles suppletivbøying.

Inndeling

Det er vanlig å dele ordene i et språk i leksikalske ord, grammatiske ord og pro-ord. Leksikalske ord refererer til forhold utenfor kommunikasjonssituasjonen, for eksempel «mann», «kjøre». Pro-ord refererer til forhold i kommunikasjonen, for eksempel «dette», «der», «nå». Grammatiske ord får sin betydning kun i forhold til andre ord i teksten, for eksempel «som», «og». Pro-ord og grammatiske ord skiftes sjelden ut i et språk; de utgjør lukkede klasser. De leksikalske ordene er en åpen klasse, der ord går ut av bruk, nye ord importeres eller eksisterende ord danner nye sammensetninger.

Ordledd
 Affiks – ordledd som er føyd til en ordstamme eller -rot
 Infiks – innskudd i stammen i et verb
 Prefiks – forstaving eller forledd i et ord
 Suffiks – etterledd til et ord

Ordklasser
Ordene i et språk grupperes videre i et antall ordklasser etter form eller funksjon.
Substantiv – navn på noe eller noen
Adjektiv – beskriver substantiv
Pronomen  – settes i stedet for et substantiv
Determinativ  – bestemmer substantivet nærmere
Verb – navn på en handling
Adverb  – beskriver verb
Preposisjon – forteller hvor verbet eller substantivet befinner seg i forhold til et annet i tid eller rom
Konjunksjon – binder sammen to ord eller setninger
Subjunksjon – innleder bisetninger
Interjeksjon - Spesielle ord som gir et bilde av lyder som ikke kan skrives, følelser eller enighet/uenighet

I tillegg kommer betegnelsene
 Artikkel (ordklasse)
 Tallord
 Infinitivsmerke

Flere ordtyper og beslektede begreper

Det er en mengde begreper i språkvitenskapene og ellers for forskjellige slags ord. Listen viser noen fagbetegnelser fra forskjellige felt som beskriver ordets form eller funksjon. 

 Akronym – ord bygd opp av forbokstavene i flere ord
 Anagram – ord som er satt sammen av bokstavene fra et annet ord
 Antonym – ord som har motsatt betydning av et annet ord
 Arveord – ord nedarvet fra de eldste tider
 Degenererte varemerker eller deproprialiserte navn – varenavn som er blitt allmennord
 Demonym – innbyggernavn
 Diminutiv – forminskelsesord
 Ekkoord – ord der samme ledd gjentas, for eksempel «namnam»
 Eponym – personnavn som er blitt fellesnavn for en gjenstand
 Eufemisme – forskjønnende omskriving
 Frase – uttrykksmåte eller vending
 Fremmedord – ord som er lånt fra et annet språk og føles fremmed
 Glose – ord fra fremmed språk
 Heiti – poetisk omskrivning fra nordisk middelalder
 Homofon – ord som uttales likt, men skrives forskjellig
 Homonym eller homograf – ord som uttales eller skrives likt, men har ulik betydning
 Hyperonym – overbegrep (for eksempel «fisk» i forhold til «makrell»)
 Hyponym – ord for noe som tilhører en finere inndeling av et overbegrep (for eksempel «makrell» i forhold til «fisk»)
 Idiom – fast uttrykk som er særegent for et bestemt språk
 Initialord – ord sammensatt av forbokstaver
 Katakrese – en «død» metafor, det vil si en vanlig sammenlikning
 Korruptel – forvansket ord eller tekststed
 Kenning – fast omskrivning i nordisk middelalder
 Leksem eller lemma – alle bøyingsformene av et ord
 Lånord – ord lånt fra et annet språk og som ikke føles fremmed
 Metafor – ord eller uttrykk med overført betydning
 Monoptoton – ord med samme form for alle kasus
 Navn – ord knyttet til en bestemt ting, person eller sted
 Neologisme – nyord i et språk
 Onomatopoetikon – lydord
 Palindrom – ord eller uttrykk som staves likt forlengs og baklengs
 Paronym – ord som er avledet av eller beslektet med et annet ord
 Perifrase – omskrivning
 Pleonasme – unødvendig tilleggsord
 Parisyllab – ord som har like mange stavelser som et annet ord
 Psevdonym – fiktivt navn
 Synonym – ord med lik betydning som et annet
 Teleskopord – ord som er en sammentrekning av flere ord
 Term
 Terminologi – fagord eller -uttrykk
 Vokabel – ord eller uttrykk

Bruk i navn 
Ord inngår dessuten i mange egennavn på organisasjoner og annet, Eksempler er Fritt Ord, de kristne Livets Ord, Levende Ord, Ordet og Israel, Ordets liturgi, tidsskriftet Ordet, Ord & Bilde, Svevende ord bibelsenter, Ordknappen, De skjulte ord og bandet Gode Ord Dør Sist.

Se også
 Begrep – avgrenset forestilling eller idé
 Etymologi – ordhistorie 
 Grammatikk
 Ordbok
 Særskriving
 Ordklasser
 Ordspill
 Retorikk – talekunst
 Semantikk
 Språk
 Tekst
 Trope (litteratur)
 Trope (retorikk)

Referanser

Eksterne lenker
 Slå opp «ord» i norske ordbøker: 
 Norsk tekstarkiv – Lister og statistikk over ord

 
 Morfologi
 Syntaks
 Semantikk
 Leksikografi
 Pragmatikk
1000 artikler enhver Wikipedia bør ha