Statsforvalter

Statsforvalter, tidligere fylkesmann, er et norsk embete som er statens (formelt sett Kongens) representant i et fylke. Statsforvalteren er øverste leder for en forvaltningsenhet som betegnes statsforvalterembetet, eller også Statsforvalteren med stor forbokstav.

Det er 10 statsforvalterembeter i Norge, i og med at statsforvalterembetet i Oslo og Viken dekker to fylker. Statsforvalteren skal bidra til at Stortingets og Regjeringens retningslinjer blir fulgt opp. Dette skjer ved at statsforvalteren utfører forvaltningsoppgaver på vegne av departementene, og ved at statsforvalteren overvåker kommunenes virksomhet og er klageinstans for mange typer kommunale vedtak.

Embetet har historiske røtter i middelalderens sysselmenn og lensmenn. I enevoldstiden ble stillingen profesjonalisert som statlig embete og betegnet amtmann i perioden 1662–1919, da tittelen ble endret til fylkesmann. 1. januar 2021 ble tittelen endret fra fylkesmann til statsforvalter.

Statsforvalterne blir utnevnt av Kongen i statsråd. Per 2013 hadde statsforvalterembetene  ansatte.

Navn 
Statsforvalteren heter på nynorsk statsforvaltar. Det sørsamiske navnet på statsforvalteren i Trøndelag er Trööndelagen staatehaaltoje; det nordsamiske navnet på statsforvalteren i Troms og Finnmark er Romssa ja Finnmárkku stáhtahálddašeaddji; det kvenske navnet på statsforvalteren i Troms og Finnmark er Tromssan ja Finmarkun staatinhallittija.

Fra 2021 endret embetet navn fra fylkesmann til statsforvalter. Embetet het før 1. januar 1919 amtmann eller stiftamtmann.

Oppgaver 
Statsforvalteren er Kongens og regjeringens representant i sitt fylke. Instruks for fylkesmenn, som ble fastsatt 7. august 1981 ved kgl.res. i medhold av Grunnloven § 19, var det sentrale grunnlaget for organiseringen av fylkesmannembetene, og gjelder også for statsforvalterembetene. Administrativt er Statsforvalteren underlagt Kommunal- og distriktsdepartementet.

Statsforvalteren skal bidra til at Stortingets og Regjeringens retningslinjer blir fulgt opp. Dette skjer ved at:
 Statsforvalteren utfører forvaltningsoppgaver på vegne av departementene.
 Statsforvalteren overvåker kommunenes virksomhet og er klageinstans for mange typer kommunale vedtak.

Statsforvalterens oppgaver er blant annet:
 Familiesaker: Separasjon, skilsmisse, adopsjon og barnevernssaker
 Fri rettshjelp
 Utbetaling av statstilskudd til trossamfunn
 Naturforvaltning, friluftsliv og forurensning
 Helse- og omsorg
 Plan- og byggesaker
 Barnehage og opplæring
 Miljøvern og klima
 Landbruk og mat
 Samfunnssikkerhet og beredskap
 Vergemål
 Medaljesaker og kongelige besøk
 Sosial- og barnevern

Historie 
Statsforvalterembetet har røtter tilbake til middelalderens sysselmenn, som etterhvert ble erstattet av lensmenn i betydningen lensmottager (i moderne historieskrivning noe feilaktig også kalt «lensherre»). Lenene i Danmark og Norge ble fra 1662 betegnet amt og den som bestyrte dem ble deretter betegnet amtmann i stedet for lensmann. Det skjedde i enevoldstiden en profesjonalisering av embetsverket, og mens lensmannsutnevnelsen hadde vært tildelt som en belønning til adelsmenn ble amtmannen en embetsmann i statens tjeneste. Fra 1700-tallet hadde jurister i praksis monopol på stillinger som amtmenn.

Lens-, amts- og fylkesinndelingen er endret en lang rekke ganger. Siden middelalderen var Norge inndelt i hovedlen som i stor grad tilsvarte landsdeler og en rekke mindre underlen eller smålen med varierende tilknytning til hovedlenet. De tidligere hovedlenene ble fra 1662 til 1919 betegnet stiftamt, og var overordnet underamtene (gjerne bare kalt amt). Stiftamtmannen hadde dermed en mer fremskutt rolle enn vanlige amtmenn. Stiftamtene ble oppløst i 1919, samtidig med at (under)amtene ble betegnet fylke og tittelen på embetsmannen som bestyrte dem ble endret til fylkesmann.

Akershus stiftamt, som siden middelalderen hadde Oslo som sentrum og hovedby, omfattet fra gammelt av det meste av Østlandet. De sentrale delene av stiftamtet ble i 1682 et eget amt, Akershus amt, som omfattet det moderne Oslo og Akershus (i grensene fra 1948 til 2020). Christiania (som kun omfattet en liten del av det moderne Oslo) ble i 1842 et eget underamt under Akershus stiftamt. Akershus stiftamt og Akershus amt hadde i hovedsak samme amtmann. Etter nedleggelsen av stiftamtet i 1919 ble embetene som fylkesmann i Akershus og fylkesmann i Kristiania videreført som to embeter i en kort periode, før de ble slått sammen til Fylkesmannen i Kristiania og Akershus fra 1924, og Fylkesmannen i Oslo og Akershus fra 1925. Med unntak av Oslo og Akershus som av historiske grunner hadde felles fylkesmann hadde hvert fylke fra 1919 sitt eget fylkesmannsembete.

Fra 1. januar 2016 ble fylkesmannsembetene i Aust-Agder og Vest-Agder slått sammen til ett embete (mens fylkene besto). Det nye embetet het Fylkesmannen i Aust- og Vest-Agder. Fra 1. januar 2018 ble fylkesmannsembetene i Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag slått sammen. Det skjedde samtidig med at fylkene ble slått sammen til Trøndelag fylke.

Fra 1. januar 2019 fikk statsforvalterembetene ny inndeling som fulgte Regionreformen i Norge og de nye fylkesgrensene, med den samme varianten som tidligere, at Statsforvalteren i Oslo og Viken omfatter to fylker. 

Endringen av tittelen og embetsnavnet fra fylkesmann til statsforvalter skjedde 1.1.2021 i medhold av forskriften Endring av navn på fylkesmannsembetene fra fylkesmann til statsforvalter gitt av Kommunal- og moderniseringsdepartementet.

Svalbard 
På øygruppen Svalbard er det Sysselmesteren på Svalbard (før 2021 kalt Sysselmannen på Svalbard) som er regjeringens øverste representant, med samme myndighet som en statsforvalter. Sysselmesteren er også politimester og notarius publicus og har dessuten andre offentlige funksjoner (svalbardloven § 5). Sysselmesteren skal påse at Norges rettigheter og forpliktelser etter Svalbardtraktaten overholdes. Alle nasjoner som har undertegnet traktaten, skal være garantert lik behandling når det gjelder økonomisk virksomhet på øygruppen.

Sysselmesteren på Svalbard hadde også det administrative ansvar for Jan Mayen. Dette ansvaret ble overført til Statsforvalteren i Nordland i 1995.

Statsforvalterens fellestjenester
Statsforvalterens fellestjenester (STAF) er et forvaltningsorgan som ble etablert 1. januar 2019, med navnet Fylkesmannens fellesadministrasjon (FMFA). FMFA overtok ansvaret for oppgaver som tidligere ble gjort av statsforvalterembetene selv og til dels også Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Ca. 220 ansatte fikk da FMFA som ny arbeidsgiver. Fra 1. januar 2021 heter forvaltningsorganet Statsforvalterens fellestjenester.

Statsforvalterens fellestjenester har ansvaret for blant annet IKT-tjenester og utstyr, informasjonssikkerhet, innkjøp og dokumentforvaltning for alle statsforvalterembetene. Forvaltningsorganet er underlagt Kommunal- og distriktsdepartementet. STAF har hovedkontor i Arendal. Direktør for Statsforvalterens fellestjenester er Margot Telnes.

Nåværende statsforvaltere

Se også 
 Fylkeskommune
 Norges fylker
 Amtmann
 amtmannsberetningene

Referanser

Eksterne lenker 
 
 statsforvalteren.no
 Styringsportalen for statsforvalteren 2021 samlet oversikt over statens årsrapporter, tildelingsbrev, virksomhets- og økonomiinstruks for Fylkesmannsorganisasjonene
 Fylkesmannsboka, En orientering om arbeidet i fylkesmannsembetene; regjeringen.no, 1997 

 
Embetstitler