Tusenbein

Polyxenida
 Glomerida
 Spaerotheriida
 Glomeridesmida
 ? Siphoniulida
 Platydesmida
 Siphonophorida
 Polyzoniida
 Stemmiulida
 Callipodida
 Chordeumatia
 Polydesmida
 Spirobolida
 Julida 
 Spirostreptida

Tusenbein (Diplopoda) er en klasse av leddyr som har mer enn 11 beinpar, og der beinparene er fordelt to og to på hvert av kroppens ledd. Hos de fleste er kroppen ganske lang, og tusenbein kan ha mange hundre (men ikke tusen) bein. I 2021 oppdaget man for første gang ett tusenbein med mer enn tusen bein. Arten Eumillipes Persephone som ble oppdaget i Australia har 1306 bein. Kroppen har, som hos andre leddyr, et hardt ytre skjelett bestående av kitin, men hos tusenbeinene er dette skallet forsterket med kalk, et trekk de deler med krepsdyr, men ikke med andre landlevende leddyr. Tusenbein er planteetere, og mange av dem er nedbrytere.

Det er 34 arter i Norge. Eksempel på norske arter: Penseltusenbein, båndkeisertusenbein, kuletusenbein, spøkelsestusenbein.

I norsk dagligtale brukes ofte ordet tusenbein som fellesbetegnelse på denne gruppa og den beslekta gruppa skolopendere, det vil si som navn på hele gruppa mangefotinger.

Liv og utvikling 

Den lange bøyelige kroppen gjør at disse dyrene kan komme seg fram på mange trange steder og med det store antall bein har de stor skyvekraft. Tusenbein lever på bakken i strøsiktet, litt ned i jorden, under bark på råtnende trær, i kompost og lignende plasser. Noen arter er tilknyttet strandsonen (havstrender).

Det er ikke vanlig å se tusenbein uten at en løfter på en stein eller graver litt i jorden, det er fordi de fleste er nattaktive. Dessuten er tusenbein ømfintlige for tørke og søker til fuktige steder.

Tusenbein er hovedsakelig planteetere eller lever av dødt organisk materiale. De er forholdsvis langsomme dyr som stoler på sitt harde skall og sin giftighet til vern mot fiender.

Anatomi 
Det finnes kun en art tusenbein som har over tusen bein, de fleste har færre. Antallet er fra 22 bein (11 par) til 1306 bein (653par), som hos den australske arten Eumillipes Persephone.  I Norden er det arten Ormekeisertusenbein (Ophyiulus pilosus) som har flest bein med opp til 234 (117 par). Yngre dyr som ikke er kjønnsmodne,(imago) har ofte færre kroppsledd og derfor også færre bein. Tusenbein er «dobbelfotinger», med to par bein på hvert kroppsledd. Skolopendere, steinkrypere og jordkrypere har bare ett par bein på hvert kroppsledd, og er «enkeltfotinger».

Hodet har et par antenner, som er forholdsvis korte, trådformede, uten «klubbe» ytterst, men de kan være svakt utvidet. Noen arter er blinde, mens andre har punktøyne samlet i grupper. Disse øyegruppene kan bestå av få øyne på siden av hodet, til større grupper på opptil 90 punktøyne og som derfor kan ligne på fasettøyne. Til forsvar har tusenbeinene giftkjertler som gjerne åpner på sidene av hvert kroppsledd. Disse skiller ut illeluktende og giftige stoffer, blant annet cyanid.

Mangefotinger skiller seg fra andre leddyr ved at kroppen ikke er inndelt i kroppsavsnitt (tagmata), slik som hos edderkopp- og krepsdyr, med bakkropp og cephalothorax (hodet og brystet er sammenvokst til et avsnitt), eller som hos insektene der kroppen er tredelt, med hode, brystparti (thorax) og bakkropp. I stedet har de bak hodet tallrike, tilsynelatende ganske like kroppsledd som bærer ett (for de andre gruppene) eller to (for tusenbeinene) par bein.

Forplantning 
 
Paring hos tusenbein, skjer ved at hannen fører sine kjønnsorganer inn i hunnen. Hannens kjønnsorgan sitter på undersiden av det sjuende kroppsleddet, der et par bein er utformet som paringsorganer. Hunnen har sin kjønnsåpning på tredje kroppsring. Ofte holder hannen seg fast til hunnen (i hennes antenner), med sitt første beinpar, som kan være omdannet (redusert) til noen kroker. Hannen overfører en «spermiepakke» til hunnen, som lagrer denne til hun skal legge egg.

Størrelse 
Den minste nordiske arten er det 3 mm lange Penseltusenbein (Polyxenus lagurus). Den lengste nordiske arten er det 47 mm lange Båndkeisertusenbein (Ommatoiulus sabulosus), men en afrikanske tusenbeinart i slekten Archispirostreptus kan bli hele 38,7 cm. Utdødde arter kunne bli betydelig større: den er funnet fossile spor som trolig stammer fra slekten Arthropleura fra karbon-tiden (ca. 350-300 millioner år siden), som tyder på at disse dyrene kunne bli minst 2,5 meter lange.

Systematisk inndeling / norske arter 
Systematikken følger Andersson, m.fl. 2005. og Tree of life.   Tusenbeinenes høyere delgrupper –  og deres innbyrdes slektskapsforhold i stamtreet er skrevet i hierarkisk skrivemåte.

Norske navn følger Artsdatabankens høringsforslag på norske navn så langt de finnes, resten er oversatt fra svenske navn i den svenske Nationalnyckeln: Mångfotingar: Myriapoda. eller fra artens latinske navn.

 mangefotinger (Myriapoda) – mer enn 8 beinpar.
 Progoneata (Symphyla + Pauropoda + Diplopoda) denne gruppen har kjønnsåpningen framme på kroppen.
 Dignatha (Pauropoda + Diplopoda) denne gruppen skiller seg fra andre mangefotinger med at de har «dobbelte kjever» (mandibler og gnathochilarium).
 tusenbein (Diplopoda) – har fra 11 til 375 beinpar, 49 nordiske arter.
 Penicillata
 Orden Polyxenida
 Familie børstetusenbein (Polyxenidae) – 
 børstetusenbein (Polyxenus lagurus ) – Vanlig til Troms.
 Familie Hypogexenidae
 Familie Lophoproctidae
 Familie Synxenidae
 Chilognatha
 Pentazonia
 Orden Glomeridesmida – bare én familie, ikke i Nord-Europa
 Familie Glomeridesmidae
 Orden Glomerida
 Familie kuletusenbein (Glomeridae) – 
 kuletusenbein (Glomeris marginata) – Sør- Østlig utbredelse.
 Familie Glomeridellidae
 Familie Trachysphaerulidae
 Orden Sphaerotheriida – finnes ikke i Norge.
 Familie Sphaeropoeidae
 Familie Sphaerotheriidae
 Orden Siphoniulida – usikker plassering, bare én art, finnes ikke i Norge.
 Helminthomorpha
 Colobognatha
 Orden Platydesmida – finnes ikke i Norge.
 Familie Andrognathidae
 Familie Platydesmidae
 Orden Siphonophorida – finnes ikke i Norge.
 Familie Siphonophoridae
 Familie Siphonorhinidae
 Orden Polyzoniida
 Familie Hirudisomatidae
 Familie Polyzoniidae
 Familie Siphonotidae
 Familie Siphonocryptidae
 Eugnatha
 Nematophora
 Orden Stemmiulida – finnes ikke i Norge.
 Familie Stemmiulidae
 Orden Callipodida – finnes ikke i Norge.
 Familie Abacionidae
 Familie Callipodidae
 Familie Caspiopetalidae
 Familie Dorypetalidae
 Familie Schizopetalidae
 Familie Sinocallopodidae
 Orden Chordeumatida – 46 familier
 Familie knøltusenbein (Craspedosomatidae) – 
 knøltusenbein (Craspedosoma rawlinsi ) – Rundt Oslofjorden.
 kjøltusenbein (Nanogona polydesmoides ) – Spredte funn,  Aust-Agder,Akershus og Møre og Romsdal.
 korthårtusenbein (Brachychaeteuma bradeae ) – Oslo.
 Familie spindeltusenbein (Chordeumatidae) – 
 gult spindeltusenbein (Melogona gallica ) – Oslo, samt i Sogn og Fjordane.
 Familie Adritylidae
 Familie Altajellidae
 Familie Anthroleucosomatidae
 Familie Apterouridae
 Familie Attemsiidae
 Familie Biokoviellidae
 Familie Brachychaeteumatidae
 Familie Branneriidae
 Familie Caseyidae
 Familie Chaemosomatidae
 Familie Cleidogonidae
 Familie Conotylidae
 Familie Diplomarcynidae
 Familie Entomobielziidae
 Familie Eudigonidae
 Familie Faginidae
 Familie Golovatchiidae
 Familie Haaseidae
 Familie Haasiidae
 Familie Haplobainosomatidae
 Familie Heterochordeumatidae
 Familie Heterolatzelliidae
 Familie Hoffmaneumatidae
 Familie Kashmireumatidae
 Familie Lankasomatidae
 Familie Lusitaniosomatidae
 Familie Macrochaeteumatidae
 Familie Mastigophorophyllidae
 Familie Megalotylidae
 Familie Metopidiotrichidae
 Familie Neoatractosomatidae
 Familie Niponiosomatidae
 Familie Opisthocheiridae
 Familie Peterjohionsiidae
 Familie Pygmaeosomatidae
 Familie Rhiscosomatidae
 Familie Speophilosomatidae
 Familie Striarilidae
 Familie Tingupidae
 Familie Trachygonidae
 Familie Trichopetalidae
 Familie Urochordeumatidae
 Familie Vandeleumatidae
 Familie Verhoeffiidae
 Merocheta
 Orden Polydesmida 
 Familie orangetusenbein (Paradoxosomatidae)
 orangetusenbein (Oxidus gracilis ) – Spredte funn,  Sogn, Trøndelag og Møre og Romsdal.
 Polydesmidea – 
 Familie kiletusenbein (Polydesmidae) – 
 dvergkiletusenbein (Brachydesmus superus ) – Kystart, fra Østfold til Trøndelag.
 østlig kiletusenbein (Brachydesmus complanatus ) – Østlig utbredelse nord til Nordland.
 vestlig kiletusenbein (Brachydesmus angustus ) – Vestlig utbredelse, Sogn og Fjordane, Hordaland.
 vanlig kiletusenbein (Brachydesmus denticulatus ) – Vanlig til Troms.
 tuberkelkiletusenbein (Brachydesmus inconstans ) – Kystart, fra Østfold til Trøndelag.
 Familie spøkelsestusenbein (Macrosternodesmidae) – 
 knudret spøkelsetusenbein (Macrosternodesmus palicola ) – Rundt Oslo.
 Familie fingertusenbein (Pyrgodesmidae) – 
 fingertusenbein (Poratia digitata ) – Rundt Oslo.
 Familie Ammodesmidae
 Familie Aphelidesmidae
 Familie Campodesmidae
 Familie Chelodesmidae
 Familie Cryptodesmidae
 Familie Cyrtodesmidae
 Familie Datodesmidae
 Familie Doratodesmidae
 Familie Dorsoporidae
 Familie Eurymerodesmidae
 Familie Euryuridae
 Familie Fuhrmannodesmidae
 Familie Gomphodesmidae
 Familie Haplodesmidae
 Familie Holistophallidae
 Familie Nearctodesmidae
 Familie Oniscodesmidae
 Familie Opisotretidae
 Familie Oxydesmidae
 Familie Platyrhacidae
 Familie Rhachodesmidae
 Familie Sphaeriodesmidae
 Familie Trichopolydesmidae
 Familie Tridontomidae
 Familie Vaalogonopodidae
 Familie Xystodesmidae
 Juliformia 
 Orden Spirobolida – finnes ikke i Norge.
 Familie Allopocockiidae
 Familie Atopetholidae
 Familie Floridobolidae
 Familie Messicobolidae
 Familie Pachybolidae
 Familie Pseudospirobolellidae
 Familie Rhinocricidae
 Familie Spirobolellidae
 Familie Spirobolidae
 Familie Trigoniulidae
 Familie Typhlobolellidae
 Orden Julida 
 Familie trådtusenbein (Nemasomatidae) – 
 barktrådtusenbein (Nemasoma varicorne ) – Kystart, fra Østfoldtil Sunnmøre, og fra Troms.
 strandtrådtusenbein (Thalassisobates littoralis ) – Oslo.
 Familie perlebåndtusenbein (Blaniulidae)
 rødperletusenbein (Blaniulus guttulus ) – Sør- Østlig utbredelse langs kysten.
 vanlig perletusenbein (Proteroiulus fuscus ) – Vanlig til Troms.
 hvit perletusenbein (Archiboreoiulus pallidus ) – Kystart, fra Østfold til Trøndelag.
 småperletusenbein (Boreoiulus tenuis ) – Sør- Østlig utbredelse, samt funnet i Sogn og Fjordane.
 børsteperletusenbein (Choneiulus palmatus ) – Østlig utbredelse, samt Rogaland.
 glansperletusenbein (Nopoiulus kochii ) – Sør- Østlig utbredelse.
 Familie keisertusenbein (Julidae)
 klokeisertusenbein (Unciger foetidus ) – Sogn og Fjordane, Hordaland, Vestfold og Akershus.
 blankt keisertusenbein (Allajulus nitidus ) – Sør- Østlig utbredelse.
 halekeisertusenbein (Kryphioiulus occultus ) – Ett funn i Aust-Agder.
 tigerkeisertusenbein (Cylindroiulus caeruleocinctus ) – Sør- Østlig utbredelse, samt i Sogn og Fjordane til Trøndelag.
 klubbkeisertusenbein (Cylindroiulus punctatus ) – Kystart, fra Østfold til Trøndelag.
 strandkeisertusenbein (Cylindroiulus latestriatus ) – Kystart, fra Østfold til Troms.
 parkkeisertusenbein (Cylindroiulus britannicus ) – Kystart, fra Østfold til Vest-Agder, samt Sogn og Fjordane.
 mørkbrunt keisertusenbein (Cylindroiulus truncorum ) – Buskerud.
 marmorert keisertusenbein (Leptoiulus proximus ) – Sør- Østlig utbredelse.
 ormkeisertusenbein (Ophyiulus pilosus ) – Sogn og Fjordane, Hordaland, Østfold og Telemark.
 spatelkeisertusenbein (Julus scandinavius ) – Sogn og Fjordane, Aust-Agder, Østfold og Rogaland.
 stripekeisertusenbein (Ommatoiulus sabulosus ) – Sørlig utbedelse, samt funnet i Sogn og Fjordane.
 Familie Aprosphylosomatidae
 Familie Chelojulidae
 Familie Galliobatidae
 Familie Mongoliulidae
 Familie Nematozoniidae
 Familie Okeanobatidae
 Familie Paeromopodidae
 Familie Parajulidae
 Familie Pseudonemosomatidae
 Familie Rhopaloiulidae
 Familie Telsonemasomatidae
 Familie Trichoblaniulidae
 Familie Trichonemasomatidae
 Familie Zosteractinellidae
 Orden Spirostreptida – finnes ikke i Norge.
 Familie Adiaphorostreptidae
 Familie Cambalidae
 Familie Cambalospidae
 Familie Choctellidae
 Familie Glyphiulidae
 Familie Harpagophoridae
 Familie Iulomorphidae
 Familie Odontopygidae
 Familie Pericambalidae
 Familie Physiostreptidae
 Familie Pseudonannolenidae
 Familie Spirostreptidae

Referanser

Litteratur 
 Andersson, G., Meidell, B.A., Scheller, U., Winqvist, J.-Å., Osterkamp Madsen, M., Djursvoll, P., Budd, G. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Mångfotingar: Myriapoda.  ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. ISBN 91-88506-53-3. 350 sider.

Eksterne lenker 
 
 Tree of Life: Diplopoda Her finnes også fine bilder.

Mangefotinger