Lazzaro Spallanzani

Lazzaro Spallanzani (født 10. januar 1729 i Scandiano, død 12. februar 1799 i Pavia) var en italiensk katolsk prest og naturvitenskapsmann. Han var den første som beskrev den menneskelige fordøyelse i kjemisk forstand. Han forsket på dyrenes forplantning og var den første til å foreta en vellykket kunstig inseminasjon av pattedyr. Han regnes også som den første som førte bevis for at liv ikke kan oppstå spontant, og han sto bak viktige framskritt i forståelsen av dyr og menneskers fysiologi.

Liv og virke

Bakgrunn, grunnutdannelse 
Spallanzani ble først gitt undervisning av sin far, en apoteker. Som 15-åring ble han sendt på et jesuittkollegium i Reggio Emilia, og innbudt til å tre inn i ordenen. Han begynte imidlertid i dtedet på jusstudier ved Universitetet i Bologna, men vendte seg snart til naturvitenskapen. Det var her hans berømte slektning Laura Bassi var professor i fysikk, og under henne studerte han naturfilosofi og matematikk, samtidig som han også viet seg til språkstudier.

Prest, vitenskapsmann 
Senere trådte han så inn i jesuittordenen. Han doktorgrad i filosofi som 25-åring, og ble straks utnevnt til professor i logikk, metafysikk og gresk ved Universitetet i Reggio. I 1760 ble han overført til Modena, hvor han fortsatte å undervise, samtidig som han brukte all sin fritid på naturvitenskapelige studier. I 1762 ble han presteviet. 

Han avslo flere tilbud om professorater i Italia og i utlandet – inntil han mottok et tilbud fra Universitetet i Pavia om et professorat i naturhistorie. Han ble samtidig direktør for museet i byen, og utvida samlingene der med gjenstander fra sine mange reiser rundt Middelhavet og til Tyrkia.

I 1788 besøkte han Vesuv og vulkanene på Lipariøyene og Sicilia, og framla seinere resultatene i den store avhandlinga Viaggi alle due Sicilie ed 'in alcune parti dell' Apennine.

Hans utrettelige feltarbeid, hans gode skjønn som samler og utstiller ved siden av hans dyktighet som foreleser og deltaker i faglige debatter skaffa han et ry som var nesten uovertruffent i samtida.

En av Spallanzanis store fortjenester er at han beviste at spontant liv ikke er mulig, og han kasta seg med stor energi inn i debatten, som på hans tid var intens. Gjennom sine forsøk som viste at mikrober ble ødelagt ved koking, foregrep han Louis Pasteurs arbeid hundre år seinere.

Spallanzani tillegges også æren for å ha beskrevet reproduksjonen hos pattedyr, og han var den første som foretok en kunstig inseminasjon, på en hund. 

Hans største verk er Dissertationi de fisica animale e vegetale (1780). Her viste han blant annet at fordøyelsen ikke bare er en mekanisk oppdeling av føden, men i hovedsak en kjemisk prosess som skjer i magesekken ved hjelp av magesyre.

Verker 

 Dissertazioni di fisica animale e vegetale (1780)
 Viaggi alle due Sicilie ed in alcune parti dell' Appenino (1792)
 De lapidibus ab aqua resilentibus (~1750)

Referanser

Litteratur 
 Paul de Kruif: Microbe Hunters (2002 reprint) ISBN 978-0-15-602777-9
 Nordenskiöld, E. P. 1935 [Spallanzani, L.] Hist. of Biol. 247-248
 Rostand, J.: 1997, Lazzaro Spallanzani e le origini della biologia sperimentale, Torino, Einaudi.
 Conci, C. & Poggi R.: 1996 Iconography of Italian Entomologists, with essential biographical data. Mem. Soc. Ent. Ital. 75 159-382.
 Gibelli, V.: 1971 L. Spallanzani. Pavia.
 Lhoste, J.: 1987 Les entomologistes français. 1750-1950. INRA (Institut National de la Recherche Agronomique), Paris.
 Osborn, H.: 1946 Fragments of Entomological History Including Some Personal Recollections of Men and Events. Columbus, Ohio, Published by the Author.
 Osborn, H.: 1952 A Brief History of Entomology Including Time of Demosthenes and Aristotle to Modern Times with over Five Hundred Portraits.Columbus, Ohio, The Spahr & Glenn Company.

Eksterne lenker 
 
 Lazzaro Spallanzani.museet i Pavia
 Webside - "Centro Studi Lazzaro Spallanzani" (Scandiano)

Italienske forskere
Italienske jesuitter
Italienske katolske prester
Personer fra provinsen Reggio Emilia