Hamiltonstøver

Hamiltontøver er oppkalt etter den svenske kennelkubbens grunnlegger, grev Adolf Patrik Hamilton. Hunderasen er også kjent som svensk støver og svensk foxhound og regnes som Sveriges nasjonalhund. I Sverige er denne hunden blant de 10 mest populære rasene, men utenfor Skandinavia er den ganske sjelden. Som sådan tilhører denne hunden de drivende jakthundene, som av FCI er plassert i gruppe 6 seksjon 1.

Opprinnelse og alder 
Grev Adolf Hamilton skapte denne jakthundrasen på slutten av 1800-tallet, gjennom å krysse sørtyske og sveitsiske, nå mer utdødde jakthunder med engelsk foxhound og harrier. Som sådan ble to støvere vist på en utstilling i Sverige i 1886, som man tror er stamfedrene til denne rasen. De het Pang og Stella. Navnet hamiltonstøver fikk rasen først i 1921.

Utseende, anatomi og fysikk 
Hamiltonstøver har en rektangulær kropp og velbalansert beinstruktur. Den har en lang og massiv hals, et kraftfullt lende, en rett rygglinje og et  bredt muskuløst kryss. Brystkassen er middels dyp og buket lett opptrukket. Halen er høyt ansatt, grov ved roten og bæres som en forlenging  av ryggen eller hengende ned som en sabel. Hodet er langstrakt og fint utmeislet, med svak stopp og hengende høyt ansatte ører. Pelsen er kort, glatt og blank. Underullen skal være kort og tett. Pelsen er trefarget (tricolor) sort, brun og hvit. Sorte tegninger i nakkepartiet og som en sadel over ryggen. Hodet er brunt med hvitt snuteparti og pannebles. Hvitt på  framsiden av halsen og ned på framsiden av brystkassen, samt hvite sokker på beina og haletippen. Skuldrer, hofter, buk  og øvre delen av beina er brune. Hannene blir gjerne ca. 50–60 cm i skulderhøyde, mens tispene blir ca. 46–57 cm høye. Vekten ligger på ca. 25 kg i snitt, avhengig av kjønn.

Bruksområde 
Hamiltonstøver er en utpreget drivende jakthund for småvilt, som hare og rødrev. Den har også gode bruksegenskaper som sporhund. Rasen tåler såvel kulde, snø og regn som sol og varme godt.

Lynne og væremåte 
Hamiltonstøver er en aktiv hund som krever ofte og mye mosjon for å trives. Den har ikke utpregende familiehundegenskaper, men er vennlig, går godt sammen med andre hunder og er habil for folk med erfaring. Som sådan passer rasen best for aktive friluftsmennesker og jegere.

Annet 
Pelsen krever jevnlig vedlikehold.

Se også 
 Nordiske hunderaser
 Svenske hunderaser

Referanser

Hunderaser
Svenske hunderaser