GLONASS

GLONASS (russisk: ; IPA: [ɡlɐˈnas]), akronym for Globalnaja navigatsionnaja sputnikovaja sistema, «Globalt navigasjonssatellittsystem») er et russisk satellittnavigasjonssystem. Opprinnelig var systemet fullstendig operativt med global dekning i 1995, ett år etter amerikanske NAVSTAR GPS, men på slutten av 1990-tallet manglet det penger til å erstatte satellitter som måtte pensjoneres, og systemet ble kraftig redusert. Først i 2011 var systemet igjen fullstendig operativt, og da med mer moderne satellitter og høyere presisjon. GLONASS-systemet brukes til såvel alminnelig terreng-posisjonering som til nøyaktig landmålingsposisjonering.

Historie 

Utviklingen av GLONASS startet i Sovjetunionen i 1976. Den første satellitten ble skutt opp 12. oktober 1982, og ved Sovjetunionens fall i 1991 var det skutt opp totalt 43 GLONASS-relaterte satellitter pluss fem test-satellitter. Tolv satellitter var operative, men det trengtes 18 for dekning av hele Russland og 24 for global dekning. I 1995 var de 24 satellittene på plass, noe som brakte presisjonsnivået opp på nivå med det amerikanske GPS-systemet, som var ferdigstilt ett år tidligere. Men førstegenerasjonssatellittene hadde kort levetid, og landets økonomiske problemer på 1990-tallet medførte så store kutt i bevilgningene til romfartsprogrammet at nye satellitter ikke kunne skytes opp. På det verste, i 2001, var det bare seks operative satellitter igjen. Samme år ble det imidlertid vedtatt en plan for å få systemet på full fote igjen, og systemet ble overført fra Forsvarsdepartementet til den sivile romfartsorganisasjonen Roskosmos.

Oppskytning av andregenerasjonssatellitten GLONASS-M startet 1. desember 2001. Etter ti år markerte oppskytningen fra Plesetsk kosmodrom 3. oktober 2011 at systemet igjen var fullstendig operativt med 24 satellitter og global dekning..
Det opprinnelige GLONASS-systemet hadde to ulike signaler for militær og sivil bruk, med henholdsvis 10 og 20 m nøyaktighet. Den 18. mai 2007 ble også de tidligere militære signalene fritt tilgjengelig for sivil bruk.

Den første tredjegenerasjonssatellitten, kalt GLONASS-K, ble skutt opp 26. februar 2011 fra Plesetsk kosmodrom.

Systemet 

Satellittene befinner seg i en sirkulær jordbane i 19 100 km høyde med 64,8 graders inklinasjon og omløpstid på 11 timer og 15 minutter. Banen gjør systemet spesielt godt egnet for posisjonering ved høye breddegrader (nord eller sør), der det kan være vanskelig å få gode GPS-signaler. Konstellasjonen opererer i tre orbitalplan, hvor det i hvert plan er åtte satellitter med lik avstand mellom seg. 24 operative satellitter er nødvendig for global dekning, mens 18 satellitter holder for å dekke Russland. Som i andre satellittnavigasjonssystemer må en mottaker være innenfor rekkevidde av fire satellitter for å kunne posisjonere seg. Tre satellitter trengs for trilaterasjon, og den fjerde for å synkronisere mottakerens klokke med satellittene.

Kommersiell bruk 

Selv om GLONASS nå har global dekningsgrad, er bruken av GLONASS-signaler i kommersielle produkter foreløpig liten i forhold til det amerikanske GPS-systemet. For å bøte på situasjonen, annonserte Sergei Ivanov i august 2010 at Russland innfører 25 % importskatt på alle GPS-produkter som ikke også støtter GLONASS.

I løpet av 2011 meldte ST-Ericsson, Broadcom og Qualcomm at de var klare til å levere brikkesett som støtter både GPS og GLONASS. I april 2011 ble Sveriges Swepos det første utenlandske selskapet til å ta i bruk GLONASS. I oktober 2011 fikk Garmin eTrex-linjen støtte for GLONASS. I løpet av 2011 og 2012 fikk mange smarttelefoner støtte for GLONASS, blant andre Samsung Galaxy S3, Samsung Galaxy Note og Note II, Sony Ericssons Xperia og Apples iPhone 4S, iPad 3., Motorola Razr (flere modeller), Nokia Lumina 820 og 920 og LG Optimus 4X.

Referanser

Eksterne lenker
 
 Nyheter GLONASS

Sovjetisk og russisk romfart
Satellittbasert navigasjon