Sommerfugler

Acanthopteroctetidae
 Agathiphaga
 Heterobathmia
 Heteroneura
 kjevesommerfugler
 Lophocorona
 Mnesarchaea
 Neopseustidae
 purpurmøll
 rotetere

Sommerfugler (Lepidoptera) er en orden med over  arter, og er dermed en av insektenes største delgrupper. Ved siden av de fargesprakende og vakre dagsommerfuglene hører også mange mindre prangende og ofte natt- eller skumringsaktive arter til sommerfuglene. Disse kalles gjerne nattsvermerne eller møll som samlebegrep og utgjør storparten (92 %) av sommerfuglene, men de utgjør ikke noen naturlig gruppe.

Et avledet fellestrekk for alle sommerfugler er at vingene er dekt med ørsmå skjell. Det er disse som muliggjør det fantastiske fargespillet mange dagsommerfugler viser, men de fins også hos møll, om enn ofte i litt mindre prangende farger. Også mangelen av cerciene og av det midterste medianøyet er egenskaper som oppstod i sommerfuglenes stamart.

Dagsommerfuglene har en lang sammenrullet sugesnabel. Den manglet hos stamarten, som hadde bitende munndeler. Noen, som gruppen med kjevesommerfugler, har fortsatt disse bitende munndelene, noe også larvene har. Evolusjonært sett skjedde ikke dannelsen av sugesnabelen som én enkelt hendelse, men i mange små trinn som følge av naturlig seleksjon. Dette kan rekonstrueres ved å undersøke hvordan munndelene er bygget opp i de ulike grenene i sommerfuglenes stamtre. (Se inndelingen for en oversikt over stamtreet og definisjonen av delgruppene.) De første trinnene skjedde i stamarten til Glossata, der galea, en del av maxillen (underkjeven), ble omdannet til en enkel sugesnabel. Mandiblene (overkjeven) tapte samtidig leddene sine, og ble mindre og funksjonsudyktige. Snabelen var uten egen muskulatur til å begynne med, men fikk egne muskler i stamarten til Myoglossata. Det var derimot først i stamarten til Ditrysia at sugesnabelen også fikk skråstilte muskler, noe som gjorde den så bevegelig som i dagsommerfugler.

I Norge har man registrert  arter med sommerfugler.

Inndeling og evolusjon 
Sommerfuglenes stamtre er litt spesiell i at den består av mange små grener «nederst» i treet (som stort sett ikke har fått norske, men bare vitenskapelige navn), mens de mest artsrike gruppene er konsentrert lenger «oppe» i stamtreet.
Den følgende oversikten gjengir slektskapsforholdene mellom delgruppene i hierarkisk skrivemåte:
 Kjevesommerfugler (Micropterigidae, Zeugloptera) – 160 arter, fem i Norge
 [Gruppe uten navn]
 Agathiphaga (Agathiphagidae) – to arter, Australia og øyer i Stillehavet
 [Gruppe uten navn]
 Heterobathmia (Heterobathmiidae) – ni arter, Chile og Argentina
 Glossata:
 Purpurmøll (Eriocraniidae, Dacnonypha)  – 26 arter, sju i Norge
 Coelolepida:
 Acanthopteroctetidae  – fem arter, USA og Ukraina
 [Gruppe uten navn]
 Lophocorona (Lophocoronidae)
 Myoglossata:
 Neopseustidae
 Neolepidoptera: 
 Exoporia:
 Mnesarchaea  – 15 arter, New Zealand
 Hepialoidea
 Rotetere (Hepialidae)  – 570 arter, seks i Norge
 Anomosetidae  – bare én art, Australia
 Neotheoridae  – bare én art, Brasil
 Palaeosetidae  – sju arter, Sør-Amerika og Sørøst-Asia
 Prototheoridae  – 13 arter, sørlige Afrika
 Heteroneura (Frenata):
 Nepticuloidea:
 Dvergmøll (Nepticulidae) – 800 arter, 62 i Norge
 Snømøll (Opostegidae) – ca. 100 arter, to i Norge
 Eulepidoptera:
 Incurvarioidea 
 Cecidosidae  – tolv arter, Sør-Amerika, Afrika og New Zealand
 Crinopterygidae  – én art, middelhavsområdet
 Bladhullmøll (Heliozelidae)  – 100 arter, tre i Norge
 Flekkmøll (Incurvariidae)  – 100 arter, åtte i Norge
 Svepemøll (Adelidae)  – 300 arter, 14 i Norge
 Knoppmøll (Prodoxidae)  – 75 arter, sju i Norge
 [Gruppe uten navn]
 Palaephatidae – 60 arter, sørlige halvkule
 Andesianidae – nylig oppdaget, tre arter, sørlige Sør-Amerika
 Luggmøll (Tischeriidae) – 100 arter, fire i Norge
 Ditrysia (med bl.a. bladminér-, ekte, gras-, halv-, sekk-, og spinnmøll, glassvinger, sekkspinnere, storsommerfugler, tredrepere og viklere)  – denne gruppen omfatter dagsommerfuglene og dermed de mest kjente «sommerfugler» i Norge.

Utover disse slektskapsgruppene er en del parafyletiske grupper i bruk som formelle eller uformelle enheter i tradisjonell systematikk. De mest kjente av disse er:

 «Aglossata» (for alle sommerfugler som ikke tilhører Glossata),
 «Homoneura» eller «Jugata» (for alle sommerfugler som ikke hører til Heteroneura eller Frenata),
 «Monotrysia» (for alle Heteroneura som ikke hører til Ditrysia),
 nattsvermere, «Heterocera» (for alle sommerfugler som ikke tilhører dagsommerfuglene),
 småsommerfugler, «Microlepidoptera» (for alle sommerfugler som ikke hører til storsommerfuglene).

For å nevne noen evolusjonære nyvinninger som skjedde i sommerfuglenes stamtre, ble skjellene på vingene «forfinet» i stamarten til Coelolepida. (De fikk små hulrom, som man kan se under mikroskopet.)
I stamarten til Neolepidoptera (ordrett oversatt «nysommerfugler») ble hjernen forstørret ved at det smeltet sammen med ganglionet under svelget.
Dessuten ble puppenes kjever ubevegelige, mens puppene til de tidligere grenene i sommerfuglenes stamtre fremdeles hadde funksjonsdyktige kjever.

Søstergruppen til sommerfuglene er vårfluene.

Eksterne lenker 
 
 Lepidoptera.no - database for registrering av bilder og funn av sommerfugler i Norge
 Norges sommerfugler
 F. Nemos: Europas bekannteste Schmetterlinge. Beschreibung der wichtigsten Arten und Anleitung zur Kenntnis und zum Sammeln der Schmetterlinge und Raupen. Oestergaard Verlag, Berlin, ca. 1895, http://hdl.handle.net/10013/epic.28790.d001 (pdf, 77 MB).

 
Sommerfugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné