Alec Douglas-Home

Alexander Frederick Douglas-Home (uttales IPA: ['hju:m], baron Home av Hirsel (født 2. juli 1903 i London, død 9. oktober 1995 i The Hirsel, Coldstream i Skottland), 14. jarl av Home fra 1951 til 1963, var en britisk konservativ politiker, og statsminister i Storbritannia fra oktober 1963 til oktober 1964. Han var den siste statsministeren i Storbritannia med adelig bakgrunn. Han var også den første statsministeren født i det 20. århundre, den eneste statsministeren som gav opp sitt sete i Overhuset for å stille til valg til Underhuset, og den siste statsministeren som ble valgt personlig av en britisk monark.

Liv og virke

Bakgrunn 
Douglas-Home ble født i Mayfair i London som eldste sønn av en skotsk greve, og bar fra 1918 tittelen Lord Dunglass. Hans bror var dramatikeren William Douglas-Home. Han fikk sin utdannelse ved Eton College og Christ Church, et college ved University of Oxford.

Politisk karriere 
Han ble han i 1931 valgt til parlamentsmedlem for det konservative parti. Hans aristokratiske røtter gav ham et fortrinn i eget parti. 

Han ble i 1937 parlamentarisk statssekretær for statsminister Arthur Neville Chamberlain og reiste med statsministeren i 1938 til München og Adolf Hitler der han var øyenvitne til forsøkene på å avverge andre verdenskrig.  

I 1940, etter at han hadde meldt seg inn som frivillig i militæret, ble det ved en helsekontroll oppdaget et hull i ryggsøylen og tuberkulose i benet rundt hullet. Han gjennomførte i september samme år en seks timers lang operasjon for å fjerne den rammede delen av benet, og lå mesteparten av de to følgende årene på ryggen i gipsbandasje. 

I 1945 ble han parlamentarisk privatsekretær i det britiske utenriksministerium. Ved parlamentsvalget den 5. juli 1945 mistet han sin plass i Underhuset, men i 1950 erobret han det tilbake. Da han arvet sin fars sete i Overhuset og ble den fjortende Earl of Home, ble han i 1951 nødt til å oppgi sin plass i Underhuset. Fra 1957 til 1960 var han Overhusets ordfører. I 1960 ble han utnevnt til Storbritannias utenriksminister, og fra 1963 til 1965 var han leder av det konservative partiet.

Statsminister 1963–1964 
I 1963 fratrådte uventet den konservative statsminister Harold Macmillan etter Profumoaffæren, på grunn av en (uriktig) medisinsk diagnose om uhelbredelig prostatakreft. Den gang var det konservative partiets regler slik at valget av leder skulle foretas av dets elder statesmen. Selv om stedfortredende statsminister Rab Butler var de konservative parlamentsmedlemmers favoritt, foretrakk disse elder statesmen Douglas-Home. Noen påstod at de ikke ville ha vært beredt til å sitte i noe ministerium ledet enten av Butler eller av den andre potensielle kandidaten Quintin Hogg. Den fratredende statsministeren meddelte dronning Elizabeth II hva partiets eldste tenkte. Selv om det ble argumentert at han ikke hadde noen rett til å gi dronningen noe råd i forbindelse med regjeringsdannelser, og at dronningen ikke hadde noen plikt til å følge slike anbefalinger, ble det til at hun utnevnte Douglas-Home til statsminister.

Kabinettet
Home-kabinettets sammensetning ble offentliggjort 20. oktober 1963:
 Lord Home [Sir Alec Douglas-Home fra 23. oktober]: Statsminister og First Lord of the Treasury
 R A Butler: utenriksminister
 Quintin Hogg: Lord President of the Council og vitenskapsminister
 Lord Dilhorne: Lord Chancellor
 Reginald Maudling: Chancellor of the Exchequer
 Henry Brooke: innenriksminister
 Duncan Sandys: koloniminister, commonwealth-minister
 Edward Heath: minister for industri, handel og regional utvikling, og President of the Board of Trade
 Peter Thorneycroft: forsvarsminister
 Selwyn Lloyd: Lord Privy Seal
 Lord Blakenham: Chancellor of the Duchy of Lancaster
 Christopher Soames: minister for landsbruk, fiskerier og mat
 Ernest Marples: transportminister
 John Boyd-Carpenter: Chief Secretary to the Treasury og Paymaster-General
 Michael Noble: Skottland-minister
 Sir Edward Boyle: undervisningsminister
 Joseph Godber: arbeidsminister
 Sir Keith Joseph: Minister for boliger og lokalstyre, og minister for Wales
 Frederick Erroll: Energiminister
 Anthony Barber: helseminister
 Geoffrey Rippon: minister for offentlige bygnings- og arbeidsprosjekter
 W F Deedes: minister uten portefølje
 Lord Carrington: minister uten portefølje, leder for House of Lords

Endring:
 April 1964: Quintin Hogg ble minister for utdannelse og vitenskap, og sir Edward Boyle gikk ut av regjeringen

Douglas-Home, den første britiske statsministeren som var født i det 20. århundre, anså det som upraktisk at han som statsminister tilhørte Overhuset. Han sa fra seg sin arvelige tittel i 1963, i samsvar med Peerage Act 1963 som var vedtatt samme år, for å kunne ta sete i Underhuset igjen, og han hadde derfra tittel som Sir Alec Douglas-Home siden han var blitt slått til skotsk ridder og blitt medlem av Tistelordenen året før. Hans plass i Underhuset ble sikret ved at han fikk den sikre valgkretsen Kinross & West Perthshire, og vant der ved det neste valg.

Parlamentsvalget 15. oktober 1964 ble vunnet av Labour Party, under sin nye leder Harold Wilson.

Senere politisk virke 
Douglas-Home fortsatte som partileder og ledet opposisjonen mot regjeringen. Han sørget for å få endret fremgangsmåten for utvelgelse av partileder. Da Douglas-Home trådte tilbake fra vervet i juli 1965, ble Edward Heath hans etterfølger. Under de følgende seks år var Douglas-Home temmelig lojal mot Heath.

Da Heath ble statsminister i 1970, ble Douglas-Home igjen utenriksminister; det ble antatt at dette var et arbeid som passet godt for ham. De vellykkede forhandlingene forut for landets inntreden i Fellesmarkedet var hans største fremgang. Han ble utnevnt til Life peer som baron Home av Hirsel i 1973, og var dermed tilbake i Overhuset.  (The Hirsel var familiens sete ved  Coldstream i Berwickshire i Skottland). 

Etter Heath-regjeringens nederlag mot Harold Wilson i de to valgene i 1974 (28. februar og 10. oktober 1974) trakk Douglas-Home seg tilbake fra politikkens første geledd, men fortsatte med intervensjoner i Overhuset helt frem til 1990-årene.  

Douglas-Home ble den tredje lengstlevende britiske statsminister, etter Harold Macmillan og James Callaghan.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 
 
 
 Lord Dunglass (Alec Douglas-Home) CricketArchive
 Prime Ministers in the Post-War world: Alec Douglas-Home, lecture by D R Thorpe at Gresham College, 24 May 2007 (available for download as an audio or video file)

Britiske statsministre
Britiske utenriksministre
Partiledere
Skotske jarler og grevinner
Britiske baroner og baronesser (ikke-arvelig)
Medlemmer av Det kongelige råd (Storbritannia)
Lord Presidents of the Council
Riddere av Tistelordenen
Personer fra London
Ledere av det konservative parti (Storbritannia)