Askeslekten

se egen seksjon

Askeslekten (Fraxinus) er en slekt av løvtrær innenfor oljetrefamilien med en art i Norge, ask.

Artene i slekten er store eller små trær, men i tørre strøk finnes det noen buskaktige arter. Bladene er motsatte, eller en sjelden gang kransstilte. De fleste har finnete blad, men noen arter og underarter har sekundært utviklet enkle blad. Alle er løvfellende unntatt Fraxinus griffithii og Fraxinus uhdei som er eviggrønne eller halvt eviggrønne og vokser i tropisk klima. Blomsterstanden er en kvast, eller mer sjeldent en klase. Blomsten har fire, to eller ingen kronblad, som kan være vokst sammen eller frie. De vindpollinerte artene mangler kronblad og ofte også begerblad. Alle arter har to pollenbærere. Frukten er en samara (nøtt med vinger) med normalt ett frø.

I askeslekten er det både vind- og insektpollinerte arter. Kjønnssystemene spenner fra hermafrodittisme (alle trær har tvekjønnede blomster) via androdiøci (noen trær har tvekjønnede blomster, andre hannblomster) og polygami (blanding av trær med bare hann-, hunn- eller tvekjønnede blomster og trær med én- og tvekjønnede blomster i samme eller ulike blomsterstander) til diøci (adskilte hann- og hunntrær).

Slekten er utbredt i tempererte og subtropiske strøk på den nordlige halvkule, men det er også to tropiske arter i Mellom-Amerika og Sørøst-Asia. Artsrikdommen er størst i Nord-Amerika og Øst-Asia. I Europa er det tre arter, ask, smalbladask og mannaask.

Veden er hard, men samtidig elastisk og er godt egnet for hammer-, slegge- og økseskaft, balltrær og biljardkøer. Den brukes også i møbler, som parkett og til kroppen på el-gitarer. Trevirke blir hovedsakelig produsert av kvitask i Nord-Amerika, ask i Europa og Fraxinus mandshurica i Øst-Asia. I Europa var det tidligere vanlig å kutte greiner med løv fra asketrær for å bruke som dyrefôr, såkalt styving. Veden har høy brennverdi, og barken er blitt brukt som fargestoff og til medisin. Mange askearter blir plantet i hager og parker og langs gater og veger.

Asiatisk askepraktbille (Agrilus planipennis) har larver som lever under barken på asketrær. Den forekommer naturlig i Øst-Asia og gjør liten skade der. I 2002 dukket den opp i Michigan i USA, og arten har på ti år ødelagt over 20 millioner trær. Den er også blitt funnet ved Moskva, men er ennå ikke påvist i Vest-Europa.

Delgrupper 

Det er beskrevet nesten 800 arter, underarter og varieteter innenfor Fraxinus, men de fleste er synonymer. Wallander aksepterte 43 arter i 2008. I 2013 ble ytterligere fem amerikanske og en kinesisk art anerkjent, samtidig som to asiatiske arter ble slått sammen, slik at det totale artsantallet er 48. Slekten deles i seks seksjoner, men tre arter kan ikke sikkert plasseres i noen av seksjonene. Norske navn følger Gjærevoll (1977) unntatt «vanlig ask» som nå bare kalles «ask».

 seksjon Dipetalae
Tre ganske ulike arter som har firkantede kvister og tvekjønnede blomster i bladløse, sidestilte blomsterstander.
 Fraxinus anomala – ørkenstrøk i sørvestre USA og sentrale Mexico
 Fraxinus dipetala – sørvestre USA og nordvestre Mexico
 Fraxinus quadrangulata – østlige og sentrale USA og Canada
 seksjon Ornus
Blomstene sitter på årsskuddene. Noen arter er insektpollinerte og har hvite, duftende blomster, mens andre er vindpollinerte. Kjønnssystemene varierer mye.
 Fraxinus apertisquamifera – Japan
 Fraxinus baroniana – Kina
 Fraxinus bungeana – Kina
 Fraxinus chinensis
 Fraxinus chinensis subsp. chinensis – Kina, Korea, Vietnam, Thailand
 Fraxinus chinensis subsp. rhynchophylla – Kina, Korea, Japan, Russlands fjerne østen
 Fraxinus floribunda – fra Afghanistan via Himalaya til Sørøst-Asia 
 Fraxinus griffithii – Sørøst-Asia, fra nordøstre India til Japan og Indonesia
 Fraxinus hopeiensis – Kina
 Fraxinus lanuginosa
 Fraxinus lanuginosa subsp. lanuginosa – Japan
 Fraxinus lanuginosa subsp. serrata – Japan
 Fraxinus longicuspis – Japan
 Fraxinus malacophylla – Kina, Thailand
 Fraxinus micrantha – Himalaya
 mannaask (F. ornus) – Sør-Europa, Sørvest-Asia
 Fraxinus paxiana – Himalaya, Kina
 Fraxinus raibocarpa – Sentral-Asia
 kinaask (F. sieboldiana) – Kina, Japan, Korea
 Fraxinus trifoliolata – Kina
 seksjon Fraxinus
Store, vindpollinerte trær som enten er polygame, androdiøse eller særbu.
 smalbladask (F. angustifolia)
 Fraxinus angustifolia subsp. angustifolia — Sørvest-Europa, Nord-Afrika
 kaukasusask (F. angustifolia subsp. oxycarpa) – Sør-Europa østover fra nordøstre Spania
 Fraxinus angustifolia subsp. syriaca – Tyrkia til Sentral-Asia
 ask (F. excelsior) – Europa, nordlige Anatolia, Transkaukasia
 Fraxinus mandshurica – Kina, Korea, Japan, Russlands fjerne østen
 svartask (F. nigra) – østlige USA, sørøstlige Canada
 seksjon Melioides
Mellomstore eller store, vindpollinerte, særbu trær i Amerika.
 Fraxinus albicans – USA (Texas, Oklahoma), nordlige Mexico
 kvitask (F. americana) – østlige USA, sørøstlige Canada
 Fraxinus berlandieriana – sørvestlige USA, nordøstlige, sentrale og østlige Mexico
 Fraxinus biltmoreana – østlige USA
 Fraxinus caroliniana – sørøstlige USA
 Fraxinus coriacea – sørvestlige USA , nordvestlige Mexico
 Fraxinus cubensis – USA (sørlige Florida), Cuba
 oregonask (Fraxinus latifolia) – vestlige USA
 Fraxinus papillosa – sørvestlige USA , nordlige Mexico
 Fraxinus pauciflora – sørøstlige USA (Florida, sørlige Georgia)
 rødask (F. pennsylvanica) – sentrale og østlige USA, sørlige Canada
 Fraxinus profunda – østlige USA, Canada
 Fraxinus smallii – østlige USA
 Fraxinus uhdei – Guatemala, Honduras, Mexico (Chiapas) 
 Fraxinus velutina – sørvestlige USA, nordlige og sentrale Mexico
 seksjon Pauciflorae
Busker eller små trær med små, læraktige blad. Utbredt i tørre strøk i Amerika. Blomstene er polygame, uten kronblad og vindpollinerte.
 Fraxinus dubia – østlige Mexico, Guatemala
 Fraxinus gooddingii – sørvestlige USA (Arizona), nordlige Mexico (Sonora)
 Fraxinus greggii – sørvestlige USA (Texas), nordøstlige og sentrale Mexico
 Fraxinus purpusii – nordøstlige og sentrale Mexico, Guatemala
 Fraxinus rufescens – sentrale Mexico
 seksjon Sciadanthus 
Busker eller små trær med ganske små blad i den gamle verden. Blomstene er polygame, uten kronblad og vindpollinerte.
 Fraxinus xanthoxyloides – disjunkt i Marokko og Algerie og i Afghanistan, Pakistan og vestlige Himalaya
 Fraxinus hubeiensis – bare i Hubei-provinsen i Kina
 incertae sedis
 Fraxinus cuspidata – sørvestlige USA, nordlige Mexico
 Fraxinus chiisanensis – Korea
 Fraxinus platypoda – Kina, Japan

Referanser

Eksterne lenker 
 

Oljetrefamilien
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné