Flanør

Flanør  (fransk flâneur(flâneur, fra det norrøne verb flana "å vandre målløst".) er en gående betrakter av storbyen eller metropolis, en herre eller dandy som slentrer gjennom byens gater. Han er en elegant dagdriver som alltid gjør noe og som aldri klarer å kjede seg. En flanør er også en livsglad og karismatisk person.

Flaneri er en sjanger innen litteraturen, og betegnet både på forfatterattityde og som en litterær form.  Forfatteren av et flaneri er en flanør, og skriver i en uformell stil om ting «i tiden», vanligvis med personlig tilsnitt.  Flanerier ble engang betegnet som «sporadiske sorgløse betraktninger av reise, uten klare mål, men med mye mening».  En tilårskommen flanør er Virginia Woolf som flanerte fra London. Betegnelsen ble i Norge veletablert på 1960- og 1970-tallet, gjennom Odd Eidems mange godtselgende bøker med undertittel «Flanerier», en samling små litterære stykker, essay og noveller.  Av Hallvard Rieber-Mohn ble flaneriet beskrevet som «...en krysning av novelle, epistel og kåseri, tilsatt en knivsodd «fortrolig samtale med leseren»» (fra forordet til Odd Eidems Fløyten og Orgelet).

Betegnelsen flanør ble brukt av Charles Baudelaire og Walter Benjamin for å betegne moderniteten i storbyen. Flanørens arena var Paris og ikke minst byens ovebygde passasjer, arkadene. Disse er beskrevet i Benjamins store verk Passagenwerk eller Arcades Project som er en stor samling av skrifter om bylivet i Paris i 1800-tallet. Verket ble aldri fullført, men det finnes likevel mange oversettelser av det.

Eksterne lenker
 Selboe, Tone (1998): Flanøren, tilskueren og Virginia Woolf i: Norsk Litteraturvitenskapelig Tidsskrift, nummer 2.
 The Flâneur

Litteratur
Gange