Klaverkonsert (Grieg)

Klaverkonsert i a-moll, op. 16, (ofte kalt a-moll-konserten), er Griegs første og eneste klaverkonsert, skrevet da han var 25 år gammel. 

Det er et av hans mest kjente verk av stort format, og blant verdens mest populære pianokonserter. I 1906 ble a-mollkonserten den første pianokonsert innspilt på plate, iallfall seks minutter av den. Publikum tok svært godt mot konserten på urfremføringen. Musikkritikerne var til dels negative til verket.

Verket viser tydelig hans interesse for norsk folkemusikk; åpningen er basert på et motiv man ofte finner i vår folkemusikk – en nedadgående liten sekund (se intervall) etterfulgt av en nedadgående stor ters. I siste sats av konserten finner man likheter med springaren, og etterlikninger av hardingfela kan spores. Originalmanuskriptet eies i dag av Nasjonalbiblioteket og er innlemmet i Norges dokumentarv, et register over de viktigste dokumentene i Norges historie og kultur. Registeret er en nasjonal utgave av UNESCOs verdensminne-program.

Bakgrunn
Grieg-familien reiste til Danmark i juni 1868 for at Edvard kunne begynne arbeidet med sitt hittil største verk; en konsert for klaver og orkester. Nina og nyfødte Alexandra (født april 1868) bodde hos svigerforeldrene i København. Edvard dro alene til Mothsgaard i Søllerød hvor han ble møtt av vennene Emil Hornemann og Edmund Neupert. Sistnevnte var på den tiden en av Nordens ledende pianister, og fikk mye av æren for at nettopp klaverstemmen ble som den ble. Blant annet kom han med flere konstruktive råd til Grieg underveis i prosessen, og det hevdes fra enkelte at solokadensen mot slutten av første sats var Neuperts egen komposisjon. Grieg arbeidet på et piano inne i et lite drivhus, og skrev således hele klaverstemmen i løpet av månedene som fulgte. Derimot skrev han ikke orkesterstemmen i Danmark. Foruten noen få skisser ble partituret fullført i Oslo i løpet av vinteren 1869.

Besetning
Partituret har følgende besetning: to fløyter, to oboer, to klarinetter, to fagotter, fire horn, to trompeter, tre tromboner, pauker, fioliner, bratsjer, celloer og kontrabasser.

Satser
Konserten har følgende satser:

Allegro molto moderato
Adagio
Allegro moderato molto e marcato

Urframføring
Grieg var selv en glimrende pianist, men på premieren 3. april 1869 i Casino Store Sal i København, ble konserten spilt av Edmund Neupert. Grieg hadde ikke anledning til å være til stede på premieren, grunnet forpliktelser med et orkester i Christiania. Storheter fantes imidlertid blant publikum; først og fremst den musikkinteresserte dronning Louise, men også fremtredende skikkelser som Niels W. Gade og den russiske pianisten Anton Rubinstein. Rubinstein var selv på turné på den tiden, og stilte med sitt eget flygel til Neuperts disposisjon under premieren. Fremføringen ble «ekstatisk» mottatt av publikum som i strid med tradisjonen klappet mellom satsene. Neupert hadde gitt Grieg råd under komposisjonsarbeidet. En norsk framføring fulgte i Kristiania 7. august samme år, og konserten ble senere også framført i Tyskland i 1872 og England i 1874. Ved Griegs besøk hos Franz Liszt i Roma i 1870 spilte sistnevnte hele konserten rett fra bladet, noe som Grieg så på som svært imponerende.

Verket ble først publisert ved forlaget E.W. Fritzsch i Leipzig i 1872. Like før han døde gjorde Grieg betraktelige endringer i konsertens orkestrering – bl. a. ble blåserrekken supplert med to nye hornstemmer, og det andre temaet i første sats ble tatt fra solotrompeten og lagt i celloene.

Sammenligning med Schumann
Griegs konsert sammenliknes ofte med Robert Schumanns pianokonsert – den er skrevet i samme toneart, åpningene av første sats er svært like, og en del musikkhistorikere og kritikere hevder at stilen må regnes for å være nærmere Schumann enn noen andre. Grieg hørte Schumanns konsert bli spilt av Clara Schumann i Leipzig i 1858, og ble generelt svært påvirket av Schumann, noe han selv flere ganger ga uttrykk for. I tillegg hadde han fått pianoundervisning av Schumanns venn, Ernst Wenzel.

I moderne tid  
I dag er det mulig å høre hvordan Grieg selv ønsket at a-moll-konserten skulle lyde. Under sitt besøk på Troldhaugen i 1907 kort tid før Griegs død, spilte Percy Grainger inn konserten på papirruller som korrekt gjengir alle Griegs anslag, registeringer og tempi, og med komponistens godkjennelse av versjonen. 

Rachmaninov kalte a-moll-konserten «den beste pianokonsert som noensinne er skrevet», og snart var den et ikonisk verk i nasjonsbyggingen, på linje med Edvard Munchs maleri Skrik og Ibsens Peer Gynt. Da Oslo-Filharmonien debuterte i 1919, stod a-mollkonserten på programmet. Grieg klarte aldri å lage noe i like stort format, og selv avfeide han verdensberømte stykker som Morgenstemning og I Dovregubbens hall som noe som kom til ham som «lus og lopper på landet». Men når bybanen i Bergen stopper på Hop stasjon, annonseres dette med noen toner fra stykket, og i 1961 havnet a-mollkonserten høyt på britiske og amerikanske hit-lister, oppjazzet av Jimmy Wisner og omdøpt til Asia Minor - Lilleasia.

Klaverkonsert nr. 2 i h-moll
I 1883–1887 jobbet Grieg med en andre pianokonsert i h-moll (EG120), men denne ble aldri fullført. De få fragmentene Grieg skrev omfatter kun noen korte partier for klaverstemmen, og samtlige av disse ble første gang utgitt på CD i 1996 av pianisten Einar Steen-Nøkleberg. I 1997 utviklet den belgiske komponisten Laurent Beeckmans en komplett klaverkonsert av Griegs skisser, og verket ble første gang framført i London 3. mai 2003. Grieg-selskapet og NRK utlyste mot slutten av 1990-tallet en konkurranse rundt fragmentene Grieg hadde laget. Til sammen ble det sendt inn 68 versjoner, og vinnerbidraget fra Alberto Colla ble urframført under avslutningskonserten ved Festspillene i Bergen i mai 1998.

Se også
Liste over Edvard Griegs verker

Referanser

Eksterne lenker
 Artikkel om klaverkonserten
 

Komposisjoner av Edvard Grieg
Musikkverk for piano
Konsert (komposisjon)
Norges dokumentarv
Komposisjoner fra 1868
Uroppføringer av musikk i 1869