La grande armée

La grande armée (norsk: Den store arméen) var den franske keiser Napoleons hærstyrker i årene 1805-14. Hæren fikk navnet la grande armée i 1805, da Napoleon samlet 200 000 mann til invasjonen av England. Invasjonen ble oppgitt, men arméen vant store seire ved Austerlitz 1805, Jena-Auerstedt i 1806 og ved Friedland i 1807, da henholdsvis de østerrikske, prøyssiske og russiske arméene ble beseiret. Da Frankrike deretter fikk flere soldater og invaderte Spania, begynte de å få problemer. Østerrike erklærte krig igjen i 1809. La grande armée (300 000 mann) lyktes nok en gang å beseire Østerrike og Napoleons rike nådde sin største utstrekning. Ettersom halvparten av de franske styrkene stod fast i Spania som okkupasjonshær, var i realiteten den franske militære styrke sterkt svekket.

Historie

1812 

I 1812 disponerte arméen over 667 000 mann, 170 000 hester og 30 000 vogner. Midtsommers 1812 kommanderte Napoleon sin armé over grensen til Russland – men etter en rekke slag og mot den russiske vinteren ble La grande armée desimert, og kun 7000 mann returnerte i desember samme år. Napoleon klarte imidlertid å mobilisere flere hundre tusen nye soldater i løpet av noen måneder, men den La Nouvelle grande armée var langt fra like erfaren og stor som den tidligere og møtte sin undergang ved Leipzig i 1813. Dette ble den endelige slutten for La grande armée. Den nye armeen som ble beseiret ved Waterloo i 1815 kalles Armée du nord, ikke La grande armée.

Eksterne lenker 

 Om La grande armée, fra PBS (engelsk)

Militærhistorie
Napoleonskrigene
Armeer