Urskog

Urskog er strengt definert en urørt skog som har oppstått gjennom naturlig foryngelse på urørt skogsmark, og som sådan inneholder den gjerne en høy andel eldre og døde trær i ulike aldersstadier. Urskog er preget av uten betydelig forstyrrelser og således har unike økologiske trekk. Den kan således bli klassifisert som et klimakssamfunn, det vil si et stabilt økosamfunn hvor sammensetningen av vegetasjon er i likevekt (se også suksesjon og klimaksfasen). Urskog er også skog som ikke har blitt utsatt for menneskelig utnyttelse, som jordbruk og skogbruk, annet enn hogging av adskilte trær. Det motsatte av urskog er kulturskog, en menneskeskapt skog. Andelen urskog i Norge kan kun regnes i promille. En skogtype som kan minne litt om urskog er såkalt gammelskog eller naturskog, en skog som ikke har blitt utsatt for menneskelig virksomhet eller innflytelse på 160 år eller mer.

Urskog er formet av naturlige prosesser, og upåvirket av mennesker. Mange urskoger er truet av ødeleggelse på grunn av hogst. Dette er en trussel mot biologisk mangfold da det ikke bare ødelegger urskogen, men også ødelegger habitatet til de artene som er avhengig av den. Det er viktig for urskogen som biotop at trærne får mulighet til å bli gamle. Når gamle trær faller dannes det lysninger i skogen hvor busker, unge trær og planter kan spire fram og trives. 1400 år er derfor ikke en uvanlig gammel alder for de eldste trær i en urskog. Urskogbiotopene har vidt forskjellig alder. Noen er millioner av år gamle, mens andre har oppstått først etter siste istid.

Romania har i dag den største overflaten av urskog i Europa (om man ser bort fra Russland), totalt rundt 250 000 hektar (65 prosent), det meste i Karpatene, og hvor de sørlige Karpatene utgjør Europas største ufragmenterte skogområde. I Skandinavia finnes det mindre partier med urskog igjen, først og fremst i fjellområdene. Det er da som regel fjellbjørk og fjellnære barskog.

Bevaringsbiologi og verneverdier i urskog 
I henhold til bevaringsbiologi bidrar vern av urskog og lite påvirket skog til at mange verdier som ikke bevares i den moderne kulturskogen blir bevart. Argumenter for dette:
 Urskog inneholder mange sjeldne, og ofte truete, plante- og dyrearter. I urskogen finnes ofte mange arter som ellers er sjeldne fordi de er knyttet til selve urskogtilstanden, eksempelvis til gamle eller døde trær. Rester av urskog kan også ta vare på viktige funksjonsområder for arter som streifer over større områder, eksempelvis hekkeplasser for rovfugl. Vern av urskog er trolig et av de viktigste tiltakene for bevaring av artsrikdommen på jorden.
 Urskog er genbanker: Vern av genressurser er sentralt i naturvernarbeidet. Avlsarbeid er avhengig av det råmaterialet som ligger i mangfoldet av naturgitte genotyper, ved blant annet avlsarbeidet med skogstrær.
 Urskog er referanseområder: Eksempelvis kan effekten av skogbruk på flora og fauna studeres i sammenligningen med urørt/lite berørt skog. Urskog er også viktig for den kontinuerlige miljøovervåkningen. 
 Urskog er viktig for forskning og undervisning: Mye av dagens grunnforskning er knyttet til urskog, da spesielt innen økologi. I slike områder får trærne vokse seg gamle, og sene suksesjonstilstander er vanlig. Skogens naturlige vegetasjons- og suksesjonsdynamikk kan dermed studeres. Urskoger kan dermed bidra til forskning inne sjeldne og truete dyrearter, skogsdynamikk, naturlig foryngelse, skade- og nytteorganismers økologi, forurensning og naturgitte betingelser. Urskogmiljøene kan også være viktige for alle undervisningsnivåer.
 Urskog gir naturopplevelser: Urskogmiljøet gir verdifulle naturopplevelser med elementer av tidløshet og villmark. Gjennom vern gis framtidige generasjoner mulighet til å oppleve og studere urørt skognatur.
 Urskog er en viktig del av vår naturarv: Urskog er naturhistoriske dokumenter som tilhører naturarven
 Urskog har en egenverdi: I dag er det en økende forståelse for at urørt natur med tilhørende plante- og dyreliv  har en iboende verdi og egenverdi i seg selv. Denne er uavhengig av de nytteverdiene menneskene ellers kan knytte til den.

Referanser

Litteratur 
 Berntsen, Bredo; Hågvar, Sigmund, red. (1991): Norsk urskog. Verdier – trusler – vern, Oslo: Universitetsforlaget; revidert utgave 2011: Norsk urskog og gammelskog, ISBN 9788274774711
 Berntsen, Bredo; Hågvar, Sigmund, red. (2010): Norsk natur – farvel?, Unipub forlag, ISBN13 9788274774599
 Gjerde, Ivar et al. (2009): Skoglandskapet - Miljøforhold og påvirkninger på rødlistearter (PDF), Trondheim: Artsdatabanken, ISBN 978-82-92838-17-4

Eksterne lenker 
 
 «Ny faktaartikkel om miljøforhold og påvirkninger på rødlistearter i skoglandskapet», omtale, Artsdatabanken

Skoger