Salvøy

Salvøy (kalles også Salvøynå, Salvøyna, Vedøy eller Vedøya) er en øy som ligger på vestsiden av Karmøy i Rogaland, størrelsen utgjør ca. 1,31 % av Karmøy kommunes totale areal, det er nå mellom 80 og 90 hus og rundt 230 innbyggere – ca. 0,62 % av Karmøy kommunes innbyggere.

Salvøy er noe over 300 mål og den høyeste toppen er 17 meter over havet. Rundt øya ligger mange holmer og skjer; Dyrholen, litle Tvilaupeholmen, Klobbenesholmen, Porsholmane, Kisteholmen, Hedleholmen og Taravikholmen, Herraskjer, Børyskjerå og Vestraskjer. Mellom Salvøy og Karmøy ligger Ospøynå. Øya er knyttet til fastlandet med en fylling til Ospøynå og derfra en bru til Karmøy.

Etymologi 
Vedøy
Betydningen til navnet «Vedøy» er usikker og det er fremsatt fire ulike tolkninger av navnet. 
 At førsteleddet kommer av viti som betyr varde.
 At det kommer fra vidr som betyr skog elle tre.
 At førsteleddet har sammenheng med veidr som er fangst ved jakt eller fiske.
 At førsteleddet kan være gardsnavnet «Vea» og at navnet betyr øya som tilhører «Vea».

Salvøy
På 1620-tallet flyttet en mann som het Salve fra Mannes til Vedøy og bosatte seg på øya. Etter dette fikk øya navnet «Salvøynå» i dagligtalen.

Historie  
Vedøy dukker første gang opp i skriftlige kilder på 1500- og 1600-tallet da den lå til Mannes.
I senmiddelalderen en gang etter svartedauden ble øya fraflyttet og i en liste fra 1567 ble øya betegnet som «Wederen øtt» og leidangsskatten tyder på at det var en ødegård.
På slutten av 1620-tallet flyttet Salve til øya og bosatte seg, men først i 1664 blir den skyldsatt for seg selv med 1 vett korn i landskyld. Allerede i 1649 var gården Vedøy odelsgods.

Det første vi vet om eiendomsforholdene er at i 1670 eide Turid Litlasund 1 vett kort etter mannen Ingebret og Ommund Ådland eide 1/2 vett. I 1682 kjøpte Johannes Nilssen Munkejord det Turid hadde eid samtidig som han sikra seg ryddings- og bostedsrett til hele øya fra Ola Salvesen Tange. Høsten 1688 panta Omund Ådland til seg alt og ble eneeier av øya.

Selv om øya ikke er stor må den ha gitt et godt utkomme for dem som bodde der. I 1723 mente matrikkelen at gården tålte 8 kuer og 10 sauer i tillegg til 1 hest.
Skifte fra 1820 viser et skifte hvor det var 1 hest, 1 stut, 8 kyr, 3 kviger, 2 vetrungar, 3 kalver, 5 sauer og 2 gimrer på bruket.
Det var begrensa eng og beite på øya og holmene rundt ble benyttet til sauebeite samt at øya hadde beiterett inne på Karmøy sammen med flere andre bruk. Beitet ble ordnet i et forlik i 1859-1860 og i 1980 var en vel 70 mål stor teig sør for riksveien felleseige for gardene på Salvøya. 
Åkerjorda på Salvøy var dyp og god mellom bergskortene, ga i 1723 6 foll og i 1802 7 foll og kildene regna med en avling på 12-14 tønner. I 1820 kom potetene til øya og ga senere så store avlinger at de kunne selges.

I tillegg til åker og eng ga sjøen også god avling og i 1820 etterlot eieren seg et naust og en sjøbu, samt to færinger, en ny seksæring og en gammel åtteæring med segl og fokk, 4 sildegarn med flå og felling, 1 gammel mortenot og 2 liner i tillegg til 16 tønner fransk salt.
Allerede i 1726 var hummerfiske rundt skjærene og holmene vest for Veavågen viktig.

I folketellingen fra 1801 ble det registrert 3 beboere på Salvøy; en gårdbruker, en skilt kone og en tjener.
Fra øya ble bosatt på slutten av 1620-tallet og frem til 1823 var det i hovedsak bare en bruker på øya. Omkring 1660 var det også en husmann i tillegg til brukeren.

I 1822 ble øya delt i to halvdeler og det ene ble delt i 1880. Ved offentlig skifte i 1937 og 1938 bar det blitt 30 bruksnummer på øya, men de fleste var hus- og sjøhustomter.
Den første tomta ble skilt ut i 1840 og den neste i 1900.

I 1946 bodde det 135 mennesker på øya og i 1960 bodde det det 141 som utgjorde 27 husholdninger.

Salvøy fikk ny bru i 1957. Etter at brua kom fikk øya to forretninger, men i 1980 var det bare én igjen.

Referanser

Eksterne lenker
 Salvoy.net 

Øyer i Karmøy
Bosetninger i Karmøy