Hornindalsvatnet

Hornindalsvatnet er en innsjø i Stad og Volda kommuner. Med sin maksimale dybde på 514 m er den Europas dypeste innsjø. Største dyp er mellom Holmøyane og Navelsaker. Gjennomsnittlig dybde er 237 m. Innsjøens dypeste punkt er 462 m under havoverflaten ved målinger foretatt i 1931. Innsjøen har et volum på 12,06 km3 som er det fjerde største volumet i en norsk innsjø. Innsjøen har tilsig fra et nedbørsfelt på 378 km2 og ble regulert i 1964. Horndøla har et nedbørsfelt på 137 km2 ved utløpet ved Grodås.

Stort volum og beskjedent nedbørsfelt gjør at vann i gjennomsnitt sirkulerer langsomt gjennom innsjøen, teoretisk oppholdstid der over 16 år. Det er den største naturlige innsjøen på Vestlandet. Innsjøen har avløp til Nordfjorden gjennom den 6 km lange Eidselva og innsjøen er topografisk en del av Nordfjordens system ved at innsjøen er en forlengelse av fjorden. 

Det går veier langs innsjøen nesten helt rundt. Kjøsapollen, en grunn bukt i nordøstre del av innsjøen, er innsnevret av en 120 meter lang veifylling i forbindelse med Kjøs bru. Vannet i innsjøen er helt klart til forskjell fra andre innsjøer i Nordfjord og regnes som den klareste innsjøen i Norden. 

Vassdraget har noen mindre, eldre kraftutbygginger og er vernet mot videre utbygging. En liten del av nedbørfeltet er overført til Tussa kraftverk.

Geografi
Innsjøen er 24 kilometer lang og 3,3 kilometer på det bredeste. Med et gjennomsnittlig årlig avløp på 729 millioner m³ tar det teoretisk 16,5 år før alt vannet er skiftet ut (eldre kilder oppgir 40 år). Mens andre innsjøer i Nordfjord har en sikt på 2 til 6 meter om sommeren, har Hornindalsvannet over 20 meter sikt. Nedbørsfeltet er relativt tynt bosatt. Årsnedbøren i nedbørfeltet er på 1500 mm i lavere områder til 2500 mm i fjellene i nord.

Før siste istid gikk trolig fjorden til Grodås. På slutten av siste istid (yngre dryas) rykket isbreen frem og gikk trolig til Nordfjord til vestenden (utløpet) av innsjøen og bygget opp en stor breelveslette av grus (israndavsetninger) ved Nor omkring 15 meter over daværende havnivå (nå 55 meter). Mot det nåværende Nordfjordeid ble det avsatt tykke lag av leire under daværende havnivå. 

Amund Helland målte vannet til 486 meters dybde i 1870-årene. I 1931 ble innsjøen loddet til 514 meter fra dampbåten Dølen og det ble da konstatert at den er dypest i Europa.  Fjellsidene rundt går stort sett bratt ned i vannet. Innsjøen ble sjelden helt islagt før i slutten av januar, og det skal ha forekommet at isen ble liggende til slutten av mai. 

Hornindalsvassdraget strekker seg i nord til Hornindalsrokken og grenser til Langedalselva (Hellesylt) i nord og Strynevassdraget i øst. Innsjøen utgjør en stor del av den lavtliggende delen av vassdraget. I tillegg til Horndøla som renner ut ved Grodås løper mange små bekker renner rett ut i vannet

Fisk 

Vannet har god fiskebestand, med røye, ørret, ål, trepigget stingsild og laks. Ørreten er storvokst ("storaure"). Laksebestanden beskrives i 2021 som svært dårlig etter kvalitetsnormen for villaks på grunn av lav genetisk integritet. Laksen og ålen kommer opp fra Nordfjorden og videre opp Eidselva og opp i Hornindalsvatnet. Røya vandrer fra dypere lag av vannet og inn til sanddynene ved Grodås for å gyte. Ørreten går opp i Horndøla og andre mindre elver og bekker.

Vannkvalitet 
Vannet i innsjøen er helt klart og uten den grønnaktige fargen som i andre innsjøer i Nordfjord (for eksempel Oldevatnet) fordi det ikke har tilførsel av smeltevann fra isbreer. Hornindalsvatnet er relativt næringsfattig. Vannet er bløtt med pH på rundt 6 og saltfattig, og undersøkelser i 1988 konkluderte med at innsjøen har liten motstand mot forsuring. PH på rundt 6 tydet på at området i liten grad var påvirket av sur nedbør. Det ble i 1988 påvist høyt innhold av tarmbakterier i tilførselselvene hovedsakelig fra urenset kloakk. Målinger publisert i 2021 har oppgitt pH til 6,3-6,8 med årsmiddel 6,5. Innsjøen er så stort at forurensing fra vei (f.eks. salting om vinteren) antas å ha liten betydning. I Kjøsapollen er det en økning av humus utover sommeren slik at sikten blir liten sammenlignet med resten av innsjøen.

Nedbørfeltet består stort sett av harde og kalkfattige bergarter noe som gir ionefattig vann. Det er mest skog og snaufjell samt litt jordbruk nær innsjøen. Det er svært lite fosfor og lite humus vannet, noe som gir lite algvekst og svært klart vann (siktedybde på over 10 meter). Det er svært lite forsuring og eutrofiering (plantevekst på grunn av stor tilførsel av næring) og det er lite gjødslingseffekt fra jordbruket i nedbørsfeltet. Det er lite innhold av metaller som jern og aluminium. Det er flere arter alger (f.eks. gullalger, kiselalger og grønnalger) med liten samlet biomasse. Det finnes små krepsdyrplankton. Om sommeren når overflatesjiktet (ned til 15 meter) 17 °C mens dypvann holder 6°C.

I senere tid har de fleste bostedene rundt vannet blitt knyttet opp mot et moderne renseanlegg, noe som gjør at den største kilden til urenheter i vannet nå kommer fra landbruket og fra nedbør.

Samferdsel

Postvegen Bergen-Trondheim gikk med båt mellom Kjøspollen og Grodås.

I 1880 kom den første dampbåten til Hornindalsvatnet. Dampbåten «Dølen» ble trukket med 100 hester og håndkraft fra fjorden ved Nordfjordeid. Arbeidet tok seks uker, og til sammen 600 mann deltok i arbeidet. Dølen ble i 1916 kappet i to og forlenget med et par meter for å håndtere den økende trafikken. «Dølen» ble bygget i 1868 og hadde gått en tid på Sørlandet. Båten hadde omkring 15 anløpssteder rundt innsjøen. «Dølen» gikk i rute til 1952, da ble «Honndølen» satt inn og den tjente til 1974. Nordfjordeid ligger på eidet mellom fjorden og innsjøen. Grodås ligger ved innsjøens innerste ende der den egentlige Hornindalen munner ut. I 1997 ble en ny Dølen tatt i bruk til charterturer på innsjøen.

E39 og riksvei 15 går i felles trase langs sørsiden av innsjøen, E39 går også rundt østenden i felles trase med fylkesvei 60. På nordsiden går fylkesvei 664 til Otterdal, flere kilometer av denne veien ble vasket bort under orkanen Dagmar i 2011. Vegen til Otterdal ble opprinnelig anlagt i 1964-1965 samtidig med vegen til Navelsaker. Masse fra driving i av Kjøshammartunnelen (1967-1969) ble brukt til å lage veifylling og Kjøs bru over Kjøspollen for nåværende E39/fylkesvei 60.

På 1960-tallet ble Kjøsapollen i østenden av Hornindalsvatnet stengt av etter bygging av Kjøs Bru. Bare en liten passasje midt på brua knytter pollen sammen med resten av innsjøen. Dette har gjort at Kjøsapollen er begynt å gro til. Fyllingen over sundet mellom pollen og innsjøen er 120 meter lang og åpningen mellom pollen og innsjøen er 8x2 meter. 

På grunn av svingninger i vannstanden i Hornindalsvatnet strømmer det 20 % av tiden vann inn i pollen fra innsjøen, dette kan skyldes egensvingninger i Hornindalsvatnet med om lag 1 time bølgeperiode. Pollen er 1600 meter lang med største dybde 28 meter, under broen er det om lag 2 meter dypt. Innenfor veifyllingen har det til dels vært dårlig vannkvalitet med mye fosfor noe som trolig skyldes tilførsel av næringssalter.

Hornindalsvatnet maraton blir årlig arrangert i slutten av juli.

I 2023 ble det annonsert sightseeingstilbud med batteridrevet RIB på innsjøen.

Se også 
 Liste over innsjøer i Sogn og Fjordane

Referanser

Eksterne lenker
 Dybdekart hos NVE, utarbeidet i 1931 (PDF)
 

Innsjøer i Nordfjord
Stads geografi
Innsjøer i Volda
Severdigheter i Vestland
Hornindal
Severdigheter i Møre og Romsdal