Regnbue

Regnbuen eller regnbogen er et optisk fenomen som oppstår når solen skinner gjennom regndråper i atmosfæren og betrakteren står med solen i ryggen. Gulhvitt sollys består av alle synlige bølgelengder av lys. Lysbrytningen er forskjellig avhengig av bølgelengden slik at sollyset spaltes til et spektrum av rødt ytterst og deretter oransje, gult, grønt, blått, indigo (blålilla) og fiolett.

En fullstendig regnbue har en tydelig hovedregnbue (primærbue) innerst og en svakere regnbue (sekundærbue) ytterst der fargene ligger i omvendt rekkefølge.

Fysisk beskrivelse

Regnbuen har opptatt fysikere og matematikere helt siden antikken. Den første som ga en tilfredsstillende forklaring av regnbuen, var Teoderik av Freiberg, i begynnelsen av 1300-tallet. René Descartes var den første som forklarte fenomenet dobbelt regnbue.

Av og til kan man se en sterk regnbue (primærbuen) innerst og samtidig en svakere sekundærbue utenfor. I den sekundære buen er fargene i motsatt rekkefølge sammenlignet med den primære og har rødfargen nærmest solen. Den ytterste buen dannes ved at solstrålene blir refelektert to ganger i regndråpene.  

Regnbuen blir sterkere hvis regndråpene er store. Derfor oppstår de tydeligste regnbuene i forbindelse med kraftige regnskyll.
I teorien er det omtrent  forskjellige synlige bølgelengder på lyset fra solen (og dermed regnbuen). Et typisk tetrakromat menneskes øye kan maksimalt skjelne om lag  = 1000000 bølgelengder fra hverandre, rent fysisk. Men det antallet farger vi bevisst kan skjelne er langt lavere, trenbart og individuelt. Noen vil kunne skjelne mer enn de tradisjonelle 7 farger i en sterk regnbue, andre kan skjelne færre.

Fordi vi har tre typer tapper i netthinnen, så vil det være 3+3+1=7 fargebånd som klarest skiller seg ut: rød, oransje, gul, grønn, lyseblå (turkis/ cyan), mørkeblå (indigo) og fiolett (ultra blå, med en illusjon av litt lilla, som mange har vanskelig for å skjelne).

På bakken ser vi en regnbue med avslutning på hver side i terrenget. Ifølge en myte skal det ligge en skatt ved enden av buen. Problemet er at en regnbue ikke har noen bestemt plassering, den er et optisk fenomen som er betinget av den enkelte iakttaker. Hvis man selv flytter på seg vil regnbuen oppstå i stadig nye regndråper. Det er derfor umulig å gå til enden av regnbuen. Sett fra fly vil regnbuen ofte sees som en komplett sirkel. Hvis skyggen av flyet kan sees, er den i sentrum av sirkelen.

En svak regnbue kan også vise seg i bygevær med måneskinn.
Altocumulus viser ofte regnbuefarger i sol- eller månelys.

Fargene i regnbuen 
«ROGGBIF», eller «roygbiv» på engelsk, er en huskeregel og forkortelse for fargene i regnbuen og det synlige lysspekteret:

 Rød (ytterst)
 Oransje
 Gul
 Grønn
 Blå
 Indigo (egentlig blålilla)
 Fiolett (innerst)

I tillegg kan det være lilla og turkise ekstrabånd.

Regnbue i kulturen

Ifølge Første mosebok i Det gamle testamentet, som tilsvarer jødenes bibel, satte Gud regnbuen på himmelen som tegn på forsoning og at pakten mellom seg og «alt kjøtt og blod på jorden» var gjenopprettet etter syndfloden. Den ble et løfte til Noa, som hadde overlevd sammen med familien i arken, og alle hans etterkommere om at Gud aldri mer skulle utslette livet på jorden ved en storflom. Regnbue har i kristen tradisjon blitt et fredssymbol som står Guds omsorg for alt det skapte. Trefoldighet (latin trinitas) i kristen teologi kan noen ganger symboliseres med en regbue i tre farger. 

Tradisjonelt regner man med sju hovedbånd i regnbuen. Indigo er regnet med for å oppnå tallmagi.

Hos de gamle grekerne fikk regnbuen personlig liv som Iris, gudenes himmelske sendebud. Hun har igjen gitt navn til regnbuehinnen, den fargede delen av øyet.

Regnbue er også et annet navn for Bivrost, broen mellom mennesker og guder i norrøn mytologi. Bivrost kan imidlertid også tolkes som Melkeveien.

I den australske urbefolkningens religion forekommer en ånd som blir kalt Regnbueslangen. Den bor i havet og har skapt jorden. I myter fra Java er regnbuen en slange med hode i begge ender. 

Det er en rekke folkelige værvarsler med utgangspunkt i regnbuen. Et gammelt værmerke er: Bue om aften en vandrer vil glede, men bue om morgen en vandrer vil vete.

Ifølge folketroen skal det ligge en skatt i enden av regnbuen, eller en kan få oppfylt tre ønsker dersom en finner enden. På øvre Romerike ble det fortalt: «På det sted der regnbuen går ned, vil en finne et fat med fløtegrøt og to sølvskjeer til», mens det på Jæren het «En skal få spise søt risengrynsgrøt med sølvskje der regnbuen kommer ned.»

Regnbueflagget som ble tatt i bruk av homobevegelsen på 1970-tallet, symboliserer mangfold, variasjon, samhold og fellesskap.

Se også 
 Fargespekter
 Visuelt spektrum
 Brockenspekter, ens egen regnbueskygge i tåke
 Regnbueflagg

Referanser

Eksterne lenker 
 

Optiske fenomener
Meteorologi
Farge
Regn