Nasjonalmuseet

Nasjonalmuseet (NaM), offisielt Nasjonalmuseet for kunst, er et norsk offentlig museum etablert i 2003 gjennom sammenslåingen av museene Arkitekturmuseet, Kunstindustrimuseet, Museet for samtidskunst, Nasjonalgalleriet og Riksutstillinger. Nasjonalmuseets bygning på Vestbanen i Oslo ble åpnet juni 2022.  

Museet viser faste utstillinger med verk fra egen samling, samt skiftende utstillinger med innlånte og egne verk. Nasjonalmuseet samler, tar vare på, stiller ut, og formidler landets mest omfattende samlinger av kunst, arkitektur og design. Samlingen er Norges største og inneholder nærmere  objekter. 

Utstillingsprogrammet omfatter også vandreutstillinger i inn- og utland. I 2018 hadde Nasjonalmuseet  besøkende. Direktør fra 2017 er Karin Hindsbo. Stiftelsen som forvalter Nasjonalmuseet er etablert av Kultur- og kirkedepartementet.

Det nye Nasjonalmuseet på Vestbanen 

Nasjonalgalleriet hadde lenge hatt problemer med utstillingslokalene, gitt størrelsen på den offentlige kunstsamlingen, og var dermed bygget ut flere ganger. Også Kunstindustrimuseet, Arkitekturmuseet og Museet for samtidskunst hadde behov for større lokaler. Arkitektkonkurranser om utvidelse på Tullinløkka ble tidligere avholdt både i 1972 og 1995, men førte ikke frem. I 2003 ble det endelig vedtatt å samlokalisere museene i et samlet nybygg med større samlet utstillingsareale. 

Regjeringen gikk våren 2008 inn for at det nye bygget for Nasjonalmuseet skulle ligge på Vestbanen. I november 2010 vant det tyske arkitektfirmaet Kleihues + Schuwerk den internasjonale arkitektkonkurransen med prosjektet Forum Artis. Våren 2012 ble forprosjektet ferdigstilt og overlevert til Kulturdepartementet. Regjeringen presenterte prosjektet 22. mars 2013 med en kostnadsramme på i overkant av kr 5,3 milliarder. 6. juni 2013 vedtok Stortinget nybygget innenfor en kostnadsramme på 5 327 millioner kroner. Regjeringens pressemelding fra 2019 om åpningen av museet slår fast at kostnadsrammen for bygget er på 6 milliarder kroner, og at det blir ferdigstilt under rammen.

Det nye Nasjonalmuseet har et utstillingsareal på  m² og er Nordens største kunstmuseum. Inntil november 2019 var planlagt åpning høsten 2020, men da varslet regjeringen at åpning var utsatt til våren 2021 på grunn av forsinket leveranse av tekniske anlegg og sikkerhetsdører. Nasjonalgalleriet stengte fra og med 13. januar 2019, Museet for samtidskunst stengte fra og med 3. september 2017, Kunstindustrimuseet, stengte fra og med 17. oktober 2016. I juni 2022 åpnet det nye museet på Vestbanehallen. Nasjonalmuseet – Arkitektur holder fortsatt til på Bankplassen.

Nasjonalmuseets samlinger

Nasjonalgalleriet 

Nasjonalgalleriet ble etablert i 1842 som Den norske stats sentralmuseum for billedkunst. Siden 1882 har det hatt tilhold i Universitetsgata i Oslo, i et bygg tegnet av Heinrich Ernst og Adolf Schirmer. Bygningens eksteriør og interiør ble fredet av Riksantikvaren i januar 2012.

I 1837 vedtok Stortinget sin først bevilgning til en statlig kunstsamling. Alt i mai samme år ble det innkjøpt 28 malerier for  spesiedaler i København, blant annet hva man tok for å være en kopi av «Mona Lisa», malt av en elev av Leonardo da Vinci. Det viste seg å være en forfalskning, trolig utført på 1700-tallet. Innkjøpet ble skipet til Christiania i dampbåt og lagret på Tegneskolen frem til stattholder Herman Wedel Jarlsberg overlot dem et rom i Stiftsgården. I noen år ble de utstilt i tjenerfløyen på slottet, som fremdeles var byggeplass. Deretter tilbrakte de syv år i noen brannfarlige rom i Hielms gate før retur til Stiftsgården, der de fikk plass i et hjørnerom med utett tak og skjeve vinduer og dører. I 1882 fikk Nasjonalgalleriet omsider leie en etasje i Skulpturmuseet på Tullinløkka, selv om også disse lokalene viste seg for trange og fuktige. Det ble gjort tiltak for å bedre inneklimaet, men i 2001 ble det oppdaget at oppvarming og luftfuktere var koblet til lampene. Når disse ble slått av etter stengetid, ble også klimaapparatene slått av.

Kunsthistorikeren Jens Thiis var direktør ved Nasjonalgalleriet fra 1908 til 1941. Thiis var internasjonalt orientert, og fikk kjøpt inn en rekke sentrale verker til museets samling. Museet fikk i denne perioden også store gaver av industriarving Olaf Schou (1909), trelastarving og pavelig kammerherre Christopher Tostrup Paus (flere gaver i perioden 1918–29) og bryggerieier Chr. Langaard (1922). Paus-samlingen var en av de største samlingene fra klassisk oldtid i Nord-Europa og var ment å danne grunnlag for et «antikvarium», et museum for klassisk oldtid, og omfattet ikke minst en rekke romerske portrettbyster; Ny Carlsberg Glyptotek forsøkte å kjøpe samlingen før Paus bestemte å gi den til Nasjonalgalleriet. I samlingen finnes videre sentrale verk fra europeisk kunsthistorie, fra middelalder- og renessansekunst til impresjonisme og kubisme.

Museet har en særlig god samling av norsk nasjonalromantikks malerkunst, og av Edvard Munchs bilder. Hovedvekten i samlingen av eldre kunst ligger på norsk maleri og skulptur fra 1800-tallet. 

Munchs Skrik og andre av hans mest sentrale verk er blant høydepunktene i Nasjonalgalleriets samling. Andre betydelige kunstnere er J.C. Dahl, Adolph Tidemand, Hans Gude, Harriet Backer og Christian Krohg. Samlingene fra det 20. århundret viser utviklingen innen norsk billedkunst med referanser og nøkkelverk fra nordisk og utenlandsk kunst innenfor maleri, skulptur, foto, video og andre uttrykk. 

I 1990 ble museets samlinger fra etter 1945 overført til det nyetablerte Museet for samtidskunst.

Lanseringen av en ny basisutstilling «Alle snakker om museet» i februar 2005 vakte reaksjoner, men førte også til økt besøk.
Det mest omdiskuterte grepet var å splitte opp museets «Munch-rom», og vise Munchs bilder sammen med andre samtidige malere. Et annet grep var å erstatte et kronologisk prinsipp med et tematisk. Basisutstillingen ble igjen revidert i 2011, og i den påfølgende basisutstillingen Livets dans. Samlingen fra antikken til 1950 ble Munchrommet og et kronologisk prinsipp gjeninnført.
Den nye basissamlingen har blitt omtalt som «en kortversjon av verdens kunsthistorie fremfor å speile museets egen samling»

Grafikk-og tegningsamlingen 

Museets omfattende grafikk-og tegningsamling omfatter nærmere  norske og utenlandske verk, og spenner fra slutten av 1400-tallet frem til idag. Sentrale kunstnere er Dürer, Rembrandt, Van Gogh, Goya, Picasso, Manet, Rafael, Rubens, Munch, Tidemand, Dahl, Werenskiold og Kittelsen. I tillegg er nyere norsk grafikk og tegnekunst godt representert. 

Etter at Nasjonalgalleriets dører stengte i januar 2019, fungerte bygningen som magasin for samlingen inntil den ble flyttet til det nye Nasjonalmuseet på Vestbanetomten.

Museet for samtidskunst 

Museet for samtidskunst ble stiftet i 1988. Samlingen består av verk fra tidligere Riksgalleriet og Nasjonalgalleriet, i tillegg til senere innkjøp.
Museet holdt til i bygget som tidligere huset Norges Bank, på Bankplassen i Oslo sentrum. Bygningen fra 1907 er tegnet av arkitekt Ingvar Hjorth. Museet åpnet for publikum i 1990 og ble en del av Nasjonalmuseet i 2003.

Museet hadde skiftende utstillinger i de  m² store lokalene. I og utenfor museet befinner det seg faste installasjoner av kunstnerne Per Inge Bjørlo, Indre Rom V. Målet (1990) og gallerirom viet til Louise Bourgeois. Samlingen forøvrig består av over  norske og utenlandske verk fra perioden 1945 og til nå.
Kjente norske kunstnere i samlingen er Anna-Eva Bergman, Leonard Rickhard, Bjarne Melgaard og Marianne Heske. Samlingen inneholder også internasjonale kunstnere som Mario Merz, Cindy Sherman, Ilya Kabakov, Louise Bourgeois og Isaac Julien. Samlingen øker kontinuerlig med årlige innkjøp av kunstverk.

På grunn av flytting til det nye Nasjonalmuseet hadde bygget på Bankplassen sin siste åpningsdag 3. september 2017. En stor del av samlingen blir stilt ut i det nye Nasjonalmuseet. Dette er den største samlingsutstillingen av samtidskunst i Norge.

Museet for samtidskunst stengte dørene i september 2017.

Nasjonalmuseet – Arkitektur 

Arkitekturmuseet ble stiftet av Norske arkitekters landsforbund i 1975 og fra 1. juli 2003 ble stiftelsen en del av Nasjonalmuseet.
Arkitekturmuseets visningssted i Kongens gate 4 var i bruk frem til mars 2005.

Nasjonalmuseet åpnet i 2008 et nytt visningssted for arkitektur, kalt Nasjonalmuseet - Arkitektur, på Bankplassen 3 i Oslo.
Museet holder til i tre forskjellige bygninger som er bygget sammen. Hovedbygningen, den eldste delen, er Norges Banks Christianiaavdeling som ble tegnet av Christian H. Grosch og sto ferdig i 1830.
På skrå bak ligger Sverre Fehns tilbygg fra 2002 - Ulltveit-Moe paviljongen, og i tillegg kommer magasinbygningen fra 1911, tegnet av Henry Bucher.

Nasjonalmuseet - Arkitektur viser skiftende utstillinger fra samlingen som blant annet består av modeller, tegninger og fotografier.

Nasjonalmuseet har Norges mest omfattende arkitektursamlinger med over  gjenstander datert fra 1830-tallet til idag. Samlingene belyser og dokumenterer ulike aspekter av arkitektonisk kultur, og består hovedsakelig bygd av private arkitektarkiver eller fragmenter av arkiver. De spenner over en stor variasjon av materialer og media som arkitektoniske tegninger, fotografier, modeller, konseptuelle studier, skissebøker, korrespondanse og ephemera. Samlingens tyngdepunkt er 1900-tallet, og vesentlige navn i norsk arkitekturhistorie som Ove Bang, Blakstad og Munthe, Jan & Jon, Knut Knutsen, Arne Korsmo, Christian Norberg-Schulz, Magnus Poulsson og Erling Viksjø er godt representert. Pritzkerprisvinner Sverre Fehns arkiv er et av samlingens høydepunkter.

Kunstindustrimuseet 

Kunstindustrimuseet lå tidligere i St. Olavs gate 1. Bygget sto ferdig i 1903 etter at Kristiania kommune i 1896 besluttet å oppføre en ny bygning på det daværende Brandts løkke, hjørnet av Ullevålsveien og St. Olavs gate. I 1897 ble det lyst ut en arkitektkonkurranse, og blant 14 bidrag ble den da bare 26 år gamle arkitekten Adolf Bredo Greve kåret som vinner. På grunn av sin unge alder søkte han hjelp hos den mer erfarne Ingvar Hjorth.

Selve museet ble opprettet etter initiativ fra professor Lorentz Dietrichson og antikvar Nicolay Nicolaysen i 1876, og museet ble grunnlagt av kommunen samme år. Museet var blant de første i Norge og blant de tidligste kunstindustrimuseene i Europa. Dette kan ha hatt bakgrunn i at den nye staten Norge hadde behov for å vise seg fram som en selvstendig og egen nasjon.

Samlingen av design og kunsthåndverk spenner fra antikkens greske vaser og østasiatiske kunstgjenstander til europeisk stilhistorie. Den omfatter drakt, mote og tekstil, møbler, sølv, glass, keramikk, design og kunsthåndverk. Det unike Baldisholteppet fra 1100-tallet, den kongelige draktsamlingen, Nøstetangen glass, norsk sølv og Herrebøe fajanse er blant høydepunktene.

På grunn av forberedelser til flytting til det nye Nasjonalmuseet stengte Kunstindustrimuseet 16. oktober 2016. Samlingen ble en del av det nye Nasjonalmuseet som åpnet i 2022.

Riksutstillinger 
Riksgalleriet ble opprettet i 1953 som en statlig etat under Kulturdepartementet, for å sende vandreutstillinger av norsk og nordisk kunst ut til alle deler av landet. Etaten sendte ut 142 utstillinger i de 34 årene den eksisterte. Riksutstillinger bygget opp egne samlinger, og lånte også inn verk til sine utstillinger. Riksutstillingene hadde mottoet «Kunst til folket».

Da Museet for samtidskunst ble opprettet i 1988, inngikk Riksgalleriet som en del, fra 1992 med navnet «Riksutstillinger».

Riksutstillingene var en nasjonal kunstformidling, hvis oppgave var å skape interesse og forståelse for billedkunst, kunsthåndverk, fotografi, design og arkitektur. Et nasjonalt kompetansesenter for formidling, utstillingsteknikk og design. 
Riksutstillinger hadde fem avdelinger: administrasjon, program, formidling, informasjon og avdeling for utstillingsdesign. 

Fra 1992 til 2005 hadde den også en funksjon med å organisere utstillinger utenom det vanlige – også store utstillinger fra andre kontinenter (deriblant «Saana Afrika», «Kunst fra Sør-Afrika», «Fråvær» og «Vietnam Express»). Fra 2005 opphørte Riksutstillinger, men formidlingsansvaret ble videreført til Landsdekkende Program, som en del av Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design.

Nasjonalmuseets oppgaver og arbeid

Innkjøp og gaver  
Museet bygger og kompletterer samlingene i hovedsak med samtidige nasjonale verk, men også internasjonale verk med spesiell betydning for samlingene. Det blir lagt vekt på å samle hovedverk og enkelte kunstnerskap som har spesiell betydning for en periode, en materialgruppe eller et annet område i samlingen.

Konservering 
En av museets oppgaver er å sørge for at kunstverkene i samlingen holdes i god stand. Konservatorene behandler, dokumenterer og forsker på museets samlinger av maleri, papir, tekstiler, kunsthåndverk og design, installasjoner og elektroniske medier. En del av konservatorenes arbeid er å undersøke og dokumentere verkenes tilstand i forbindelse med utlån, utstillinger eller innkjøp.

Forskning og utvikling 
Forskning og utviklingsarbeid tilhører Nasjonalmuseets kjerneoppgaver. Aktiviteten springer ut av og er delvis integrert i museets kunstfaglige virksomhet. I 2010 ble den gjeldende forskingspolitikken revidert og en langsiktig handlingsplan utarbeidet.

Publisert forskning 
Nasjonalmuseet forestår også publisering. I tillegg til årboken Arkitektur i Norge og tidsskriftet Kunst og Kultur utgir Nasjonalmuseet årlig kataloger knyttet til utstillingene og til samlingene. Museets fagfolk er også bidragsytere i mange andre ulike publikasjoner. Utfyllende opplysninger om den enkelte publikasjon finnes i databaser tilgjengelig via Nasjonalmuseets bibliotek og i oversikten over publikasjoner utgitt av Nasjonalmuseet.

Tidsskriftet Kunst og kultur 
Norges eneste vitenskapelige tidsskrift innen kunsthistorie, Kunst og kultur, blir utgitt av Nasjonalmuseet i samarbeid med Universitetsforlaget. Formålet med Kunst og kultur er å publisere fagfellevurderte artikler innen norsk og internasjonal kunsthistorie og aktuelle bokanmeldelser. Tidsskriftet er åpent for artikler om temaer innen kunst, kunsthåndverk, design og arkitektur, i spennet fra eldre tid og frem til samtiden.

Nasjonalmuseets forskningsbibliotek 
Nasjonalmuseets forskningsbibliotek inneholder rundt  bøker, utstillingskataloger og oppslagsverk innen eldre og nyere billedkunst, kunsthåndverk, design, arkitektur og tilgrensende fagområder. Biblioteket har ca. 200 løpende tidsskrifter, en video-/DVD-samling og en lysbildesamling på omtrent  lysbilder.

Arkivsamlinger 
Nasjonalmuseets arkivsamlinger består av et omfattende dokumentasjons- og forskningsmateriale. Samlingene inneholder arkiver etter offentlige og private aktører, samt en dokumentasjon over norske kunstnere og museets egne kunstsamlinger. Arkivene er tilgjengelige i bibliotekets lesesal.

Medieklipparkiv 
Nasjonalmuseets arkivsamlinger inneholder en omfattende samling avisklipp. Samlingen bygger på en systematisk innsamling av avisklipp hovedsakelig fra etterkrigstiden og fram til i dag. Deler av samlingen strekker seg tilbake til 1800-tallet. Materialet kan benyttes på bibliotekets lesesal.

Digital satsing 
Nasjonalmuseet utfører digitaliseringsarbeid av samlingene, blant annet gjennom DigitaltMuseum og Google Art Project.

Organisasjon
Nasjonalmuseet drives av Stiftelsen Nasjonalmuseet for kunst, opprettet av Kultur- og kirkedepartementet 28. april 2003. Stiftelsens øverste organ er et styre med syv medlemmer, hvorav tre, inkludert lederen, utnevnes av staten. Styret ansetter en daglig leder på åremål og fastsetter dennes lønns- og arbeidsvilkår. Daglig leder er ansvarlig for den daglige ledelse av stiftelsen i henhold til retningslinjer gitt av styret.

Referanser

Litteratur 
 Sigurd Willoch. Nasjonalgalleriet gjennem hundre år. Gyldendal, 1937
 Lotte Sandberg. Alle snakker om museet. Nasjonalmuseet for kunst fra visjon til virkelighet. Pax 2008

Eksterne lenker 
 
 Nasjonalmuseets samlinger på Digitalt museum
 Nasjonalmuseets samling på nett

Kunstgallerier og kunstmuseer i Norge
Norske stiftelser
Museer i Oslo
2003 i Norge
Museer etablert i 2003
Arkitektur i 2003
Kulturminner i bydel St. Hanshaugen