Falsk tilståelse

Falsk tilståelse er når en person erkjenner å ha utført en handling som vedkommende ikke har utført.

Juridisk
Professor i rettspsykologi Gisli H. Gudjonsson beskriver tre ulike modeller som kan forklare hvorfor det avgis falske tilståelser:
 Kapitulerende falsk tilståelse: Tilståelsen fremkommer som en reaksjon mot press for å unnslippe avhørssituasjonen, varetekt eller lignende.
 Internaliserende falsk tilståelse: Mistenkte tror uriktig at han er skyldig, fordi avhørssituasjonen har fremkalt falske minner.
 Frivillig falsk tilståelse: Denne typen falsk tilståelse forekommer bl.a. for mistenkte som har et sterkt behov for oppmerksomhet, og som foretrekker fordømmelsen som følger med tilståelsen av en slik handling, fremfor å bli møtt med likegyldighet.
Det finnes eksempler på kombinasjoner av de tre modellene.

Forøvrig kan falske tilståelser også skje for å skåne en annen person fra anklagen.

Å benytte teknikker som ender i utpressede tilståelser er ekstreme teknikker og faller under psykisk vold og overgrep. Vedkommende som benytter teknikkene er å regne som overgriper.

Avsløring av falske tilståelser er viktig for å hindre at det begås justismord.

Kjente norske falske tilståelser
 Hollekim-saken
 Moen-saken
 Birgitte-saken
 Rødseth-saken

Se også
 Memory distrust syndrome

Kilder
Kassin, S.M.: False confessions: Causes, consequences and implications for reform. Current Directions in Psychological Science volum 17 nummer 4 2008.

Strafferett
Rettspsykologi
Justisfeil