Thorbjörn Fälldin

Nils Olof Thorbjörn Fälldin (født 24. april 1926 i Högsjö sogn i Ångermanland, død 23. juli 2016 i Ramvik) var en svensk gårdbruker og politiker for Centerpartiet. Han var riksdagsmedlem 1958–1964 og 1967–1985, Centerpartiets leder 1971–1985 og Sveriges statsminister 1976–1978 og 1979–1982. Fälldin ble i 1999 utnevnt til kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.

Liv og virke

Bakgrunn 
Thorbjörn Fälldin var sønn av landbrukeren Nils Johan Fälldin (1893–1971) og Hulda Olsson (1900–1983). Han ble i 1956 selv bonde på gården, da han også giftet seg med Solveig Öberg (født 1935 i Skogs socken). De fikk tre barn.

Fälldin tok realexamen i 1945 som privatist, reserveoffiserseksamen i 1951, var styremedlem i Svenska fåravelsföreningen 1959–68 og dens ordfører 1968–69, forbundsordfører i Svenska Insjöfiskarenas Centralförbund 1965–69 samt styremedlem i Svenska Handelsbanken 1971-76.

Politiker 
Da Centerpartiet fikk fremgang under pensionsstriden ble han innvalgt i Andra kammaren i 1958. Senere, da senterpartiet ikke klarte å få noen riksdagsmandat for Ångermanland, ble Fälldin tilbudt å representere Örebro i Första kammaren i stedet. I 1969 ble Fälldin valgt til Centerpartiets første viseordfører i hard konkurranse med den etablerte Johannes Antonsson fra Halland. I 1971 overtok Fälldin ordførerposten for sitt parti, da han erstattet Gunnar Hedlund. Han ble i og med dette også den borgerlige sides statsministerkandidat, ettersom Centerpartiet var det største borgerlige parti.

Etter valget i 1973 foreslo Fälldin at Centerpartiet og Folkpartiet skulle sammenslås, ettersom de hadse hatt næry samarbeid siden tidlig 1960-tall. Forslaget fikk  ikke majoritet i Centerpartiet. Ved riksdagsvalget i 1976 var han likevel uomstridy som statsministerkandidat, og valget stod mellom ham og Olof Palme. I en legendarisk tv-sendt partilederdebatt fra Scandinavium i Göteborg debatterte Palme og Fälldin. Det store spørsmålet ved valget var atomkraften i Sverige. Fälldin var en stErk motstander av kjernekraft, en oppfatning han hadde dannet ved blant annet å lytte til professor Hannes Alfvén. Centerpartiet ville stanse utbyggingen tils man dant ut av hvordan avfallet skulle sluttlagres, Folkpartiet og Moderaterna derimot ville bygge ut.

Statsminister 
Valgresultatet medførte at de borgerlige kunne danne regjering for første gang på 40 år. Denne regjering ble preget av stadige konflikter om energipolitikken. Til slutt brast samarbeidet, og Fälldin gikk av.

Etter riksdagsvalet i 1979 ble Fälldin statsminister igjen, også denne gang i en trepartiregjering. I 1981 ble den oppløst på grunn av uenighet i skattespørsmålet (den underbara natten). Etter dette ble det dannet koalidjonsregjering med Centerpartiet og Folkpartiet, fortsatt med Fälldin som statsminister.

Fälldin ble den første svenske statsminister som besøkte Kina i april 1981. På denne tid havnet Fälldin i stora bekymringer på grunn av Geijer-skandalen (eller Geijeraffæren eller «bordellhärvan»), der flere menn i høye stillinger, blant andre Fälldin, ble utpekt som sexkjøpere. Sexkjøp var i seg selv ikke ulovlig, men det innebar blant annet en sikkererhetsriskiko og de prostituerte kvinnene var i mange tilfeller svært unge, minst en av dem var mindreårig.

Som statsminister under U 137-krisen oktober-november 1981 ble Fälldin kjent for sitt svar «Håll gränsen!» på et direkte spørsmål fra øverskommanderende.

Etter statsministerårene 
Etter riksdagsvalget i 1982 tapte de borgerlige regjeringsmakten til socialdemokraterna og Fälldin fikk nøye seg med å være i opposisjon. 

Foran valget i 1985 samarbeidet Centerpartiet og KDS, noe som ikke ble likt av mange senterpartivelgere. Det var en tydelig markering at Centerpartiet kunne samarbide mot høyre, men ikke mot venstre. De fikk se seg beseiret også denne gange. Den 5. desember samme år forlot Fälldin partiordførerskapet da valgkomiteen uttalte at den ikke aktet å föreslå ham til omvalg som partileder på partimøtet i juni 1986. Han forlot også riksdagen og vendte hjem til sitt gårdsbruk i Ramvik, som hans fru Solveig hadde tatt seg av mens han var i maktpolitikkens Stockholm.

Fälldin hadde også etter dette flere offisielle poster, som styreformann i Föreningsbanken og Televerket. Han var en ledende kraft i det såkalte Omega-prosjektet, der Högskolan i Östersund gikk sammen med Högskolan Sundsvall/Härnösand til Mitthögskolan, senere Mittuniversitetet, i 1993. Han ble æresdoktor ved Mitthögskolan i 2001, men frasa seg det i 2013 i protest mot beslutningen om å avvikle Mittuniversitetets virksomhet i Härnösand. Noen år etter at Fälldin forlot politikken ble han spurt om å bli landshövding i Västernorrlands län, men takket nei. I slutten av 1980-årene og i 1990-årene engasjerte han seg i røkernes interesseorganisasjon Smokepeace, men sluttet selv å røyke i samband med en operasjon i 1996.

Fälldins innsats som politiker var omstridt så lenge han var statsminister. Problemene var store: dels skulle han lede regjeringer med store indre meningsforskjelligheter, dels skulle dette skje mens Sverige gjennomgikk sin dypeste lavkonjunktur sedan 1930-tallet. Dessuten var det små muligheter til samforstand med Socialdemokraterna. Senere er han imidlertid blitt velvillig bedømt også av tidigere kritikere, ikke minst for sin streben etter samforstand innen den borgerlige blokk. Hans vilje til å sette seg inn i alle viktige saker før beslutning og hans personlige beskjedenhet ble satt pris på i de fleste politiske leirer. Men hans regjeringsår ble preget av forverrede statsfinanser og stigende arbeidsløshet.

Fälldin døde i sitt hjem i Ramvik lørdag 23. juli 2016.

Referanser

Litteratur 
 
 
 
 
 

Svenske statsministre
Svenske partiledere
Centerpartiet-politikere
Den Kongelige Norske Fortjenstorden
Personer fra Härnösand kommun