Théophile Gautier

Pierre Jules Théophile Gautier (født 30. august 1811, død 23. oktober 1872) var en fransk poet, dramatiker, forfatter, journalist og litteraturkritiker som blant annet skrev ballettmanuskripter til Giselle (1841) og La Péri (1843).

Mens Gautier var en glødende forsvarer av romantikken er hans egne verk vanskelig å klassifisere og har forblitt et referansepunkt for mange påfølgende litterære tradisjoner som parnassisme (Les parnassiens), symbolisme, dekadentisme og modernisme. Han ble verdsatt av ulike forfattere som Honoré de Balzac, Charles Baudelaire, Goncourt-brødrene, Gustave Flaubert, Ezra Pound, T. S. Eliot, Henry James, Marcel Proust og Oscar Wilde.

Liv og virke 

Gautier ble født i 1811 i Tarbes, hovedstad i départementet Hautes-Pyrénées i sørvestlige Frankrike. Hans far, Pierre Gautier, var en rimelig kultivert lavere offentlig tjenestemann og hans mor var Antoinette-Adelaïde Concarde. Familien flyttet til Paris i 1814 og fant seg bolig i det gamle distriktet Le Marais.

Gautiers utdannelse begynte på den prestisjefylte Collège Louis-le-Grand i Paris (andre som hadde vært elever var Voltaire, Charles Baudelaire, Victor Hugo, og Marki de Sade), men etter tre måneder måtte han holde seg hjemme grunnet sykdom. Han fullførte sin gjenværende utdannelse ved Collège Charlemagne, men hans mest betydningsfull lærling kom fra hans far som skolerte ham til å bli dyktig latin før han fylte atten år. På skolen ble han kjent med Gérard de Nerval, og de fikk et livslangt vennskap. Via Nerval ble han kjent med Victor Hugo som ble en betydelig innflytelse.

Gautier begynte å skrive poesi så tidlig som 1826, men mesteparten av livet drev han som journalist for ulike aviser, særlig La Presse, noe som sendte ham utenlands. Gjennom sitt liv ble han svært reisevant, han besøkte Spania, Italia, Russland, Egypt og Algerie. Hans mange reiser inspirerte hans forfatterskap, inkludert Voyage en Espagne (1843), Trésors d’Art de la Russie (1858), og Voyage en Russie (1867). Gautiers reisebøker er betraktet som blant de beste fra 1800-tallet, ofte skrevet i en mer personlig stil, og gir et innblikk i hans egen kunst- og kultursmak. Etter 1835 tjente Gautier til livets opphold som journalist, romanforfatter og reiseskribent. Han skrev tallrike leilighetsartikler og reportasjer for Paris-pressen og utviklet seg til en innflytelsesrik kritiker av kunst, litteratur og teater.

Han regnes som en av de aller fineste og lødige franske forfattere i den romantiske perioden. Han utmerket seg allerede i ung alder som essayist og dikter, ble sammen med Victor Hugo og Gérard de Nerval, medlem i en klikk av fremstående forfattere som bekjent seg til de romantiske idealer. Hans begavelse for malerisk fantasi og uvanlige talegaver, som kom tilsyne i Albertus (1832) og Dødens komedie (1838), nådde sitt høydepunkt i Emalje og kaméer (1852). Gautiers følsomhet for skjønnhet og trang til formal perfeksjon inspirerte Charles Baudelaire og Parnass-bevegelsen.

Han første betydelige roman, Frøken Maupin (1835), ble innledet av et vittig og provoserende manifest om Kunsten for kunstens egen skyld. En fruktbart oppfinnsom mengde prosa fulgte, innbefattet Unge Frankrike (1833), et hengivent satirisk portrett av utskeielsene hos hans samtidige: Den døde elsker (1836), en uforliknelig skrevet spøkelsehistorie, og Mumiens kjærlighetshistorie (1856), en historisk roman fra det gamle Egypt.

Gautier drev en utstrakt reisevirksomhet for å skaffe stoff til En romantiker i Spania (1845), Reiser i Italia (1852), Dagens Konstaninopel (1853), Reiser i Russland (1867) og en roman lagt til England, Vakre Jenny (1865). Han skrev også to skuespill, men hans forsøk på skrive drama var mindre vellykket enn hans to ballettmanuskripter, Giselle (1841) og La Peri (1843).

Han ble begravet på Cimetière de Montmartre.

Bibliografi (utvalg) 

 1830: Poésies (bind I)
 1831: Første artikkel i Le Mercure de France au XIXe siècle
 1832: Albertus
 1833: Les Jeunes France, romans goguenards
 1834-5: Publiserte artikler som senere ble utgitt i Les Grotesques
 1835-6: Mademoiselle de Maupin
 1836: Publiserte Fortunio under tittelen El Dorado
 1836: La Morte Amoureuse
 1838: La Comédie de la mort
 1839: Une Larme du diable
 1840: Le Pied de momie
 1841: Premiere for balletten Giselle
 1843: Voyage en Espagne; premiere av balletten La Péri
 1845: Poésies (fullført); første framføring av komedien Le Tricorne enchanté
 1847: Første framføring av komedien Pierrot posthume
 1851: Premiere av balletten Pâquerette
 1851: Premiere av balletten Gemma
 1852: Un Trio de romans 
 1852: Caprices et zigzag
 1852: Emaux et camées
 1855: Les Beaux-Arts en Europe
 1856: L’Art moderne
 1858: Le Roman de la momie
 1858-9: Histoire de l’art dramatique en France depuis vingt-cinq ans
 1861: Trésors d’art de la Russie ancienne et moderne
 1863: Le Captaine Fracasse
 1863: Romans et contes
 1863: De profundis morpionibus (Gautier foretrakk å holde dette satiriske verker anonymt)
 1865: Loin de Paris
 1867: Voyage en Russie
 1871: Tableaux de siège: Paris 1870-1871
 1872: Emaux et camées 
 1872: Théâtre 
 1872: Histoire du romantisme

Referanser

Litteratur 
 Denby, Edwin (1998): Dance Writings and Poetry. Yale University Press: New Haven, ISBN 0-300-06985-5.
 Grant, Richard (1975): Théophile Gautier. Twayne Publishers: Boston, ISBN 0-8057-6213-2.
 Gautier, Théophile; Guest, Ivor, red. (2008): Gautier on Dance. Dance Books: London, ISBN 0-903102-94-3.
 Richardson, Joanna (1958): Théophile Gautier: His Life and Times. Max Reinhardt: London.
 Tennant, Phillip Ernest (1975): Théophile Gautier. The Athalone Press: London, ISBN 0-485-12204-9.

Eksterne lenker 
 
 
 
 Verker av eller om Theophile Gautier hos Internet Archive (digitaliserte bokoriginaler)
  (ren tekst eller HTML)
 

Franske forfattere
Ballett
Personer fra Tarbes