Sem (bibelsk person)

For Sem som norsk stedsnavn, se pekersida Sem

Sem (hebraisk:  – Šēm; gresk:  – Sḗm; arabisk: سام – Sām; betydning: «navn», eller «ry, velstand» ) er i Det gamle testamentet i Bibelen, tilsvarende også i islamsk litteratur, navnet på en av Noahs sønner, i henhold til tradisjonen den eldste, skjønt andre henviser til den nest eldste.

I Første Moseboks kapittel 10:21 står det om hans relative alder og ætt i relasjon til den yngre broren Jafet. Tvetydighet i teksten har ført til ulike oversettelser. I den norske Nettbibelen lyder bibelsitatet: «Sem, Jafets eldste bror, fikk også barn. Han ble stamfar til alle Eber-sønnene.»

Ifølge Første Mosebok 11:10 var Sem fortsatt 100 år gammel da hans sønn Arpaksjad ble født, to år etter syndfloden, noe som gjør at han var bortimot 99 år da oversvømmelsen begynte, og at han levde i ytterligere 500 år etter dette, noe som betyr at han ved sin død var rundt 600 år.

Hans sønner var Elam, Assur, Arpaksjad, Lud og Aram. Han fikk også døtre, sier Bibelen, men de nevnes ikke ved navn. Arpaksjad ble stamfar til Abraham. Sem omtales som stamfaren til flere folkeslag, som derfor ble kalt semitter.

Ifølge blant andre den jødiske historikeren Josefus, som levde i det første århundret e.Kr., ble de fem sønnene til Sem stamfedre til nasjonene Elam, Assyria, Kaldea, Lydia og Syria.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Bibelske personer