Knott

For insektene som vanligvis kalles knott på Vestlandet, se sviknott (ceratopogonidae). For drivstoffet, se knottgenerator.

Knott (Simuliidae) er en familie av kraftig bygde mygg med larver som utvikler seg i rennende vann. Omtrent 50 arter knott er kjent fra Norge. Merk at på Vestlandet brukes betegnelsen oftest om den mindre sviknotten, som ikke er innenfor familien Simuliidae.

Hunnene til mange arter er blodsugere, og en del kan bli meget plagsomme. Tuneflua (Simulium truncatum) er et kjent eksempel. Andre arter kan spre alvorlige sykdommer og parasitter, for eksempel elveblindhet (onchocerciasis) i Afrika. Men det er også arter som ikke biter.

Utseende 
Knott er små til middelsstore (1,2 - 6 mm lange) kraftige mygg. Hodet er noe kortere enn bredt, med store fasettøyne som møtes i pannen hos hannene, men uten punktøyne (ocelli). Antennene er korte og korthårete, sylindriske og består av 9-11 ledd. Munndelene er korte og kraftige, stikkende. Vingene er trekantede, de forreste årene er tydelige mens årene lenger bak er ganske utydelige. Beina er oftest ganske kraftige, og har ofte iøynefallende hvite flekker eller tverrbånd. 

Larvene er pølseformede, med en tydelig hodekapsel. Munndelene omfatter fire vifter av lange hår, som brukes til å filtere matpartikler fra vannet. 

Alle tovinger gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium.  Puppene, som finnes fastsittende under vann, har et karakteristisk knippe av lange ånderør i den fremre enden.

Levevis 
Langt fra alle artene biter mennesker. Som hos alle blodsugende mygg er det bare hunnene som stikker, eller mer korrekt, biter.

 Noen er autogene, og drikker ikke blod i det hele tatt. 
 Andre arter er primipart autogene, og legger et kull av egg uten å drikke blod, men må ha blod om de skal utvikle flere kull. 
 Andre arter er obligat anautogene, og må ha blod for i det hele tatt å kunne legge egg. 

Larvene lever i rennende vann, der de sitter fast på steiner eller vegetasjon og bruker viftene på munndelene til å filtrere ut matpartikler. De er avhengige av oksygenrikt vann, men noen arter tåler en viss forurensing. 

Larvene går gjennom fire til åtte, vanligvis sju, larvestadier (hudskifte). Dette er uvanlig mye for tovinger, men så mange hudskift finnes også hos hårmygg. 

Levetid på en knott er rundt 1 dag

Noen knott «blir aldri voksne» 
Vassdragsreguleringer kan synes av og til å favorisere arter som er plagsomme for mennesker og husdyr. Arten Prosimulium ursinum kan i svært kalde bekker droppe det voksne stadiet – den nye generasjon egg frigjøres direkte fra puppen uten at det har skjedd noen paring, og det voksne insektet klekkes aldri. Slik sparer den tid høyt til fjells der sommersesongen er kort.

Sykdomsspredere 
Når knotten drikker blod, sprøyter de inn et stoff for å hindre at blodet levrer seg. Dette forårsaker kløe, men kan også gi alvorlige allergiske reaksjoner. De norske knottartene skaper sjelden problemer utover det at de er plagsomme, selv om mange kan reagere kraftig på bittene. Enkelte tropiske knottarter overfører alvorlige sykdommer.

Elveblindhet 
Elveblindhet eller oncocerciasis, som forårsakes av rundormen Oncocerca volvulus er mest kjent. Denne sykdommen, som kan føre til blindhet, finnes langs mange elver i Afrika, og Verdens helseorganisasjon (WHO) har kalkulert at så mange som 85 millioner mennesker er utsatt for sykdommen.

På fugler 
Knott sprer også parasitten Leucocytozoon (Protozoa) til fugler, der den fremkaller en malarialignende sykdom, og kan spre farlige virus.

På husdyr 
Man har funnet at opptil 6000 knott kan angripe ei ku samtidig, og dette kan være nok til å ta livet av dyret. Ved knottangrep kan det hos kveg oppstå en tilstand kalt simuliotoxicose, som kan ta livet av ei ku på bare 15 minutter, men det er uklart hva som forårsaker dette. Mer vanlig er det at bitende knott plager beitende dyr så mye at de ikke får spist skikkelig og taper seg i vekt og allmenntilstand.

Problemer med knott er ofte konsentrert rundt visse vassdrag. I Norge er særlig problemene med tuneflua, Simulium truncatum, i Østfold kjente.

Systematisk inndeling / norske arter 

 Insekter, Insecta
 orden tovinger (Diptera)
 underorden mygg (Nematocera)
 overfamilie Chironomoidea
 familie knott, Simuliidae Newman, 1834
 underfamilie Parasimuliinae Smart, 1945
 slekten Parasimulium Malloch, 1914
 underfamilie Simuliinae Newman, 1834
 stamme Prosimuliini Enderlein, 1921
 slekten Araucnephia Wygodzinsky & Coscáron, 1973
 slekten Araucnephioides Wygodzinsky & Coscáron, 1973
 slekten Cnephia Enderlein, 1921
 Cnephia pallipes (Fries, 1824) – Østlandet
 slekten Cnesia Enderlein, 1934
 slekten Cnesiamima Wygodzinsky & Coscáron, 1973
 slekten Crozetia Davies, 1965
 slekten Ectemnia Enderlein, 1930
 slekten Gigantodax Enderlein, 1925
 slekten Greniera Doby & David, 1959
 slekten Gymnopais Stone, 1949
 slekten Helodon Enderlein, 1921
 Helodon ferrugineus (Wahlberg, 1844)  – finnes over hele landet
 slekten Levitinia Chubareva & Petrova, 1981
 slekten Lutzsimulium d'Andretta & d'Andretta, 1947
 slekten Mayacnephia Wygodzinsky & Coscáron, 1973
 slekten Metacnephia Crosskey, 1969
 Metacnephia saileri Stone, 1952  – finnes over hele landet
 Gjendeflue, Metacnephia tredecimata (Edwards, 1920) – funnet over det meste av Norge
 Metacnephia lyra (Lundström, 1911) – kjent fra Troms/Finnmark
 slekten Paracnephia Rubtsov, 1962
 slekten Paraustrosimulium  Wygodzinsky & Coscáron, 1973
 slekten Pedrowygomyia Coscáron & Miranda-Esquivel, 1997
 slekten Prosimulium Roubaud, 1906
 Prosimulium hirtipes (Fries, 1824)   – finnes over hele landet
 Prosimilium latimucro (Enderlein, 1925) – usikkert funn fra Østlandet
 Prosimulium macropyga (Lundström, 1911) – kjent fra Sørlandet og Nord-Norge
 Prosimulium ursinum (Edwards, 1935) – Sør-Norge, går høyt til fjells, biter ikke
 slekten Stegopterna Enderlein, 1930
 Stegopterna duodecimata (Rubzov, 1940)  – Østlandet
 Stegopterna trigonia (Lundström, 1911) – Østlandet
 slekten Sulcicnephia Rubtsov, 1971
 slekten Tlalocomyia Wygodzinsky & Diaz-Nájera, 1970
 slekten Twinnia Stone & Jamnback, 1955
 slekten Urosimulium Contini, 1963
 stamme Simuliini Newman, 1834
 slekt Austrosimulium Tonnoir, 1925
 slekt Simulium Latreille, 1802 - over 1600 arter. I Norge:
 underslekt Hellichiella 
 Simulium (Hellichiella) dogieli (Rubzov, 1956)
 Simulium (Hellichiella) annulus (Lundström, 1911)  – usikkert funn fra Nord-Norge
 Simulium (Hellichiella) arcticum (Rubzov, 1956)  – Østlandet
 Simulium (Hellichiella) baffinense (Twinn, 1936)  – Nord-Norge
 Simulium (Hellichiella) crassum (Rubzov, 1956)  – spredt over det meste av landet
 Simulium (Hellichiella) fallisi (Golini, 1975)  
 Simulium (Hellichiella) meigeni (Rubzov, 1971)  – Østlandet
 Simulium (Hellichiella) olonicum Usova, 1961  – Østlandet
 Simulium (Hellichiella) rendalense (Golini, 1975)
 Simulium (Hellichiella) usovae (Golini, 1987)
 underslekt Nevermannia
 Simulium (Nevermannia) angustitarse (Lundström, 1911)  – Østlandet
 Simulium (Nevermannia) beltukovae (Rubzov, 1956)  – spredt over hele landet
 Simulium (Nevermannia) bicorne Dorogostajsky, Rubzov & Vlasenko, 1935  – finnes over hele landet
 Simulium (Nevermannia) carpathicum (Knoz, 1961)  
 Simulium (Nevermannia) costatum Friedrichs, 1920  – Østlandet
 Simulium (Nevermannia) cryophilum (Rubzov, 1959)  – spredt over hele landet
 Simulium (Nevermannia) silvestre (Rubzov, 1956)  – Østlandet
 Simulium (Nevermannia) vernum (Macquart, 1826)  – finnes over hele landet
 underslekt Eusimulium Roubaud, 1906
 Simulium (Eusimulium) angustipes (Edwards, 1915) – Østlandet
 Simulium (Eusimulium) aureum Fries, 1824  – over hele landet bortsett fra lengst i nord
 Simulium (Eusimulium) velutinum (Santos Abreu, 1922) – Østlandet
 underslekt Schoenbaueria
 Simulium (Schoenbaueria) pusillum Fries, 1824  – Østlandet
 underslekt Wilhelmia
 Simulium (Wilhelmia) equinum (Linnaeus, 1758)  – Østlandet
 underslekt Parabyssodon 
 Simulium (Parabyssodon) transiens Rubzov, 1940  – usikkert funn
 underslekt Boophthora
 Simulium (Boophthora) erythrocephalum (DeGeer, 1776)  – Østlandet og Sørlandet
 underslekt Gnus
 Simulium (Gnus) corbis Twinn, 1936  – finnes over hele landet
 underslekt Odagmia
 Simulium (Odagmia) frigidum Rubzov, 1940  – Østlandet
 Simulium (Odagmia) intermedium Roubaud, 1906  – over hele landet bortsett fra lengst i nord
 Kvitsokk, Simulium (Odagmia) ornatum Meigen, 1818  – finnes over hele landet
 Simulium (Odagmia) rotundatum (Rubzov, 1956)  – spredt over det meste av landet
 underslekt Simulium Latreille, 1802
 Simulium (Simulium) argyreatum Meigen, 1838  – usikkert funn fra Østlandet
 Simulium (Simulium) curvistylus Rubzov, 1957  – Østlandet
 Simulium (Simulium) monticola Friederichs, 1920  – finnes over hele landet
 Simulium (Simulium) morsitans Edwards, 1915  – Østlandet, Trøndelag og Troms/Finnmark
 Simulium (Simulium) noelleri Friederichs, 1920  – spredt over det meste av landet
 Simulium (Simulium) paramorsitans Rubzov, 1956  – Østlandet, Sørlandet og lengst i nord
 Simulium (Simulium) posticatum Meigen, 1838  – Østlandet og Sørlandet
 Simulium (Simulium) reptans (Linnaeus, 1758)  – Østlandet, Vestlandet og Trøndelag
 Fjellsokk, Simulium (Simulium) rostratum (Lundström, 1911)  – finnes over hele landet
 Tuneflue, Simulium (Simulium) truncatum (Lundström, 1911)  – finnes over hele landet, mest plagsom i Østfold
 Simulium (Simulium) tuberosum (Lundström, 1911)  – finnes over hele landet
 Simulium (Simulium) tumulosum Rubzov, 1956  – finnes over hele landet

Kilder 
 Jedlicka, L. og Stloukalova, V. 1997. Family Simuliidae. Side 331-347 i: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera, Volume 2. Science Herald, Budapest.
 Jensen, F. 1997. Diptera Simuliidae, Blackflies. Side 209-241 i: Nilsson, A.N. (red.): Aquatic Insects of North Europe. A Taxonomic Handbook. Apollo Books, Stenstrup.
 Raastad, J.E. 1996. Simuliidae, knott. Side 206-209 i: Aagaard, K. og Dolmen, D. (red.) Limnofauna norvegica. Katalog over norsk ferskvannsfauna. Tapir Forlag, Trondheim.

Eksterne lenker 
 
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

Mygg
Sykdomsspredere
Dyr formelt beskrevet av Edward Newman
Tovinger formelt beskrevet i 1834