Carl W. Schnitler

Carl Wille Schnitler (født 24. juni 1879 i Brandval, død 28. oktober 1926 i Oslo) var en norsk kunsthistoriker og professor.

Etter examen artium 1896 fra Kristiania katedralskole og filologisk embedseksamen 1904 fra Universitetet i Oslo, ble han i 1912 stipendiat i kunsthistorie.  Fra 1906 til 1916 var han kunstanmelder i Aftenposten. Ved universitetet foreleste han fra 1918 og ble i 1921 professor. Han skrev flere betydelige verk, bl.a. Malerkunsten i Norge i det attende aarhundrede og Norges kunstneriske opdagelse.  Før han døde i 1926 rakk han å skrive bøker fra flere reiser i Europa.

Han var sønn av sogneprest Hans Peter Schnitler (1836–94; se Schnitler (slekt)) og Marine Sophie Petrea Wille (1848–1919). Han ble gift i 1926 med Elisabeth Konow Bruenech (1898–1994), men døde noen få uker senere etter en operasjon.

Verker 
 Slegten fra 1814. Studier over norsk embedsmandskultur i klassicismens tidsalder 1814-1840, 1911. Gjenutgitt 2005: ISBN 82-525-4591-2
 Fredriksværn. Et norsk militæranlæg fra rokokotiden, 1914
 Norske haver i gammel og ny tid, 2 bd. 1916
 Italiensk renæssance og barok i havekunst og bykunst, 1917
 Norges kunstneriske opdagelse. Maleren Erik Pauelsens norske landskaper 1788, 1920
 Malerkunsten i Norge i det attende aarhundre, 1920
 Reise i Grækenland, 1922
 Kunsten og den gode form. Artikler og avhandlinger 1902-1926, 1927
Digitaliserte bøker av Schnitler hos Nasjonalbiblioteket

Referanser 

Norske kulturjournalister
Journalister i Aftenposten
Norske professorer i kunsthistorie
Personer fra Kongsvinger kommune
Alumni fra Universitetet i Oslo
Professorer ved Universitetet i Oslo