Robert Levin

Robert Jacob Levin (født 7. juni 1912 i Kristiania, død 29. oktober 1996 samme sted) var en norsk pianist, komponist og musikkprofessor. 

På veggen av Gabels gate 46 satte Oslo Bys Vel opp en blå plakett til minne om Levin. Plaketten ble avduket i 2021 av enken Solveig Levin (da 107 år gammel).

Familie 
Foreldrene og besteforeldrene var østeuropeiske jøder som innvandret fra Litauen (som da var en del av tsarens russiske imperium) og Russland til Grünerløkka i Kristiania. Levins besteforeldre forlot tsarriket på grunn av de systematiske jødeforfølgelsene som tiltok der på slutten av 1800-tallet, og kom til Norge omkring 1900. Levin var sønn av David Levin (handelsmann) og Marie Scheer. 

Han ble gift i 1938 med Solveig Bernstein (født 1914) og fikk barna Mona (1939) og Sidsel Levin (1944). Under den andre verdenskrig flyktet familien til Sverige da jødeforfølgelsene tiltok høsten 1942. Datteren Mona var tre år gammel og ble båret i ryggsekk over grensen. Maries og Roberts besteforeldre og flere andre slektninger ble sendt med Donau og endte livet i Auschwitz. 

Levin flyktet til Sverige en uke før Solveig og Mona, som kom over rett etter den store deportasjonen med Donau 26. november. Han hadde ligget i dekning etter at de jødiske mennene ble internert i slutten av oktober. For ikke å bli gjenkjent hadde han farget sitt karakteristiske hår rødt og tatt av brillene.

Utdanning 
Han sluttet på folkeskolen før fullført 7. klasse. Levin var elev av blant andre professor Arpad Lehner, Fartein Valen og klaverpedagogen Nils Larsen som førte ham fram til offentlig debut i Universitetets Aula i 1932. Da hadde Levin allerede vært musiker i kino- og restaurantorkestre i en årrekke. Levin begynte yrkeskarrièren som 13-åring på pianoet til restaurant Kjøttkaka i Markveien i Oslo. Han var pianist i orkestrene ved Frimurerlogen og Bristol, hvor han spilte under blant andre kapellmestrene Julius Czismar og Willy Johansen. Derfra gikk veien til Rosekjelleren og Chat Noir.

Virke 

Som flyktning i Sverige var han fullt beskjeftiget som musiker og pedagog. Ved frigjøringen i 1945 vendte de tilbake til Oslo, hvor han gjenopptok sitt virke som kapellmester ved Chat Noir og innspillingssjef og orkesterleder hos Brødrene Johnsen A/S (His Master's Voice), hvor han blant annet akkompagnerte Aage Braarud og Magnus Samuelsen. 

Med blant andre Yehudi Menuhin gjennomførte han flere turneer i Norge og på kontinentet. I 1973 ble han utnevnt til dosent i interpretasjon og valgt til den første rektor ved Norges musikkhøyskole, og i 1977 ble han utnevnt til professor samme sted.

Priser 
 Juryens hederspris under Spellemannprisen 1976 
 Oslo bys kulturpris (for fremragende innsats i kulturlivet) i 1979
 Gammleng-prisen i klassen klassisk i 1985
 Kommandør av St. Olavs Orden 
 Kongens fortjenstmedalje i gull
 Anders Jahres kulturpris 1993

Ettermæle

Referanser

Eksterne lenker  
 

Norske klassiske pianister
Norske musikkprofessorer
Norske komponister
Vinnere av Spellemannprisen
St. Olavs Orden
Kongens fortjenstmedalje i gull
Personer fra Oslo
Fødsler i 1912
Dødsfall i 1996
Vinnere av Spellemannprisens hederspris
Anders Jahres Kulturpris
Personer fra svensketrafikken 1940–1945
Norske jøder