Drapet på Birgitte Tengs

Drapet på Birgitte Tengs skjedde 6. mai 1995 i Kopervik på Karmøy i Rogaland fylke. 

Den 17 år gamle Tengs (1978–1995) ble funnet voldtatt og drept like ved Gamle Sundveg, noen få hundre meter fra hennes hjem ved Skår. Den 6. februar 2023 ble Johny Vassbakk (f. 1970) funnet skyldig i drapet og dømt til 17 års fengsel.

I 1997 ble en fetter av offeret tiltalt for drapet. Karmøy herredsrett dømte ham til 14 års fengsel. Han ble etter anke frikjent for drapet av Gulating lagmannsrett i 1998. Lagmannsretten opprettholdt imidlertid herredsrettens dom for erstatning for ikke-økonomisk skade (oppreisning) til Tengs foreldre. Erstatningskrav krever en lavere grad av sannsynlighet enn det som gjelder for idømmelse av straff. Lagmannsrettens uttalelser om strafferettslig skyld ble imidlertid av Den europeiske menneskerettsdomstolen ansett å være i strid med uskyldspresumsjonen i Den europeiske menneskerettskonvensjonen. 

Fetteren gjorde en rekke forsøk på omgjort dommen mot ham. I 2018 avviste Høyesterett for ellevte gang hans krav om å omgjøre dommen. I 2019 klaget fetteren Norge inn for FNs høykommissær for menneskerettigheter for brudd på menneskerettighetene. Agder lagmannsrett opphevet erstatningsdommen 4. november 2022, og fetteren ble frifunnet også for erstatningskravet.

Vassbakk var ved domfellelsen også siktet for drapet på Tina Jørgensen i 2000.

Historien

Forsvinningen 
Etter et møte på Avaldsnes bedehus 5. mai 1995, tok Birgitte Tengs turen innom Kopervik sentrum før hun skulle dra hjem til foreldrenes hus på Sund, et stykke vest for sentrum. Ved 23:40-tiden fikk hun haik med tre jenter fra Haugesund inn til sentrum, og ble senere observert av flere personer på sin vandring gjennom gågaten i Kopervik. Etter midnatt var det ingen sikre observasjoner av Birgitte Tengs.

Funnet 
En lokal sauebonde, som om morgenen 6. mai 1995 var på utkikk etter sauer på beite, fant den døde Birgitte Tengs i et buskas like ved den lokale veien som førte til hennes hjem.

Etterforskningen 
Kripos ble straks kontaktet, og bisto det lokale politikammeret. Den 8. mai 1995 etterlyste politiet føreren av en bil som vitner hadde observert i nærheten av drapsstedet.

Hårsporet 
Rettsmedisinsk institutt analyserte 7. juni 1995 tekniske funn på åstedet, og politiet bekreftet at hår som ble funnet i Birgittes hender, ikke stammet fra den drepte. Etterforskningen gikk da inn i en ny fase, og jakten på en mann med lyst eller blondt, langt hår startet. Den 23. desember 1995 var  personer avhørt,  tips var registrert i politiets omfattende dokumentmapper, og 325 blodprøver tatt. 3. mai 1996 ble etterforskningen trappet ned ved at Kripos forlot Haugesund.

Den 15. oktober 1996 skjedde et vendepunkt i etterforskningen da nye analyser av hårprøvene viste at de likevel kunne stamme fra offeret. Politiet hadde kanskje fulgt feil hovedspor.

Ny etterforskning 
Flere personer som var utelukket som gjerningsmenn gjennom de tidligere DNA-analysene, kom igjen i politiets søkelys.

Pågripelse 
Allerede fem dager etter drapet i mai 1995 ble en fetter av offeret avhørt som vitne i fem timer. Dagen etter møtte han til nytt avhør, denne gangen varte avhøret i åtte timer. Han ble spurt om å levere sko og å vise om overkroppen hadde merker, noe som tyder at han var allerede mistenkt på den tiden. Årsaken var en anmeldelse mot fetteren høsten 1994, der han ble da beskyldt for å ha befølt noen småjenter i idrettshallen på Karmøy. Denne saken ble henlagt en måned før Birgitte ble drept. Likevel ble han 8. februar 1997 pågrepet og siktet for drapet. Den da 19 år gamle fetteren nektet først for å ha noe med saken å gjøre, men 25. februar 1997 tilsto han å ha utført handlingene. 

Fetteren trakk imidlertid senere tilståelsen tilbake. Han hevdet at den var kommet som en følge av omfattende og langvarig press under politiavhør, noe som ledet til en falsk tilståelse.

Rettssakene 
I oktober 1997 ble fetteren tiltalt for overtredelse av straffelovens paragraf 229, første straffalternativ; paragraf 193, første ledd, første straffalternativ; og paragraf 233, første og annet ledd. Tiltaltes forsvarer, Arvid Sjødin, hevdet overfor media at han var så overbevist om at den tiltalte var uskyldig, at han ville vurdere å avslutte sin advokatpraksis dersom tiltalte ble funnet skyldig.

I herredsretten ble han dømt, i samsvar med tiltalen, til fengsel i 14 år og til å betale oppreisning med  kroner til avdødes foreldre. Lagmannsretten frifant ham i juni 1998 for straffekravet, men stadfestet herredsrettens dom for så vidt angikk oppreisningen. Ved den strafferettslige frifinnelsen hadde han sittet 495 dager varetektsfengslet. Han anket idømmelsen av oppreisning til Høyesterett, som i september 1999 med tre mot to stemmer stadfestet lagmannsrettens dom.

Fetterens oppreisning

Saken opp for Den europeiske menneskerettsdomstolen 
I mars 2000 klaget han til Den europeiske menneskerettsdomstolen, som i dom av 11. februar 2003 fant at uskyldspresumsjonen i Den europeiske menneskerettskonvensjonen artikkel 6 nr. 2 var krenket. Han ble da tilkjent  euro for ikke-økonomisk skade og  euro til dekning av utgifter. Dette fordi lagmannsretten hadde uttrykt for stor grad av sikkerhet om hans skyld.

I april 2001 tilkjente lagmannsretten ham erstatning med  kroner og oppreisning med  kroner, og hans foreldre og søsken under ett oppreisning med  kroner.

Både påtalemyndigheten, fetteren, hans foreldre og søsken, påkjærte kjennelsen til Høyesteretts kjæremålsutvalg. Utvalget besluttet i august 2001 at saken skulle avgjøres av Høyesterett. Høyesterett utsatte behandlingen av saken i påvente av menneskerettighetsdomstolens avgjørelse.

I høyesterettsavgjørelsen den 4. desember 2003, la retten vesentlig vekt på «at pågripelsen, siktelsen og senere tiltalen for seksuelle overgrep og drap, den langvarige varetektsfengslingen, domfellelsen i herredsretten og ankesaken fram til frifinnelsen, medførte en ekstraordinær personlig belastning for A. fant retten bl.a. at politiavhørene de første ukene etter pågripelsen var meget omfattende og innebar en krenkelse av hans vern etter straffeprosessloven § 230 og påtaleinstruksen §§ 8-2 og 8-11.» Den samlede erstatning til fetteren ble etter dette av retten satt til  og oppreisningen til  kroner (til sammen  kroner). Foreldrenes og søsknenes krav om erstatning og oppreisning etter straffeprosessloven § 448, førte ikke fram.

Siden har fetteren gjort en rekke forsøkt på å få omgjort dommen mot ham. I 2018 avviste Høyesterett for ellevte gang fetterens krav om å omgjøre dommen mot ham. I 2019 klaget fetteren Norge inn for FNs høykommissær for menneskerettigheter for brudd på menneskerettighetene.

Politiets cold case-gruppe som senere etterforsket saken på nytt, understreket i 2018 at fetteren ikke var mistenkt i den nye etterforskningen. Agder lagmannsrett opphevet også erstatningsdommen mot fetteren i november 2022, og han ble med det fullt ut frikjent for drapet.

Rettssak mot Fokus Bank 
Etter å ha studert og jobbet i utlandet i flere år, flyttet i 2011 fetteren tilbake til Norge og Stavanger. Han hadde fått jobb i Fokus Bank. Da banken kort tid før han skulle tiltre, oppdaget at han var fetteren til Birgitte Tengs, avsluttet de umiddelbart arbeidsforholdet. Fetteren reiste sak mot banken med krav om erstatning, og at han skulle få beholde jobben. Den 16. november 2011 falt dommen i Stavanger tingrett. Fetteren ble tilkjent erstatning for tapt arbeidsfortjeneste med  kroner, men fikk ikke tilbake jobben.

Spekulasjoner om gjerningsmann 
Den 14. september 1998 ringte en anonym person hjem til advokat Arvid Sjødin (fetterens forsvarer), og pratet med hans kone. I løpet av en nær 45 minutter lang samtale rakk vedkommende både å tilstå drapet på Tengs i 1995, erklære sympati med Birgittes fetter, og fortalte en god del om seg selv, før han avsluttet med å komme med flere slibrige bemerkninger. På grunnlag av dette tipset ble det satt i gang ny etterforskning, men denne førte ikke til annet enn injuriesak mot en av fetterens tidligere advokater.

Ny etterforskning 
Saken har vært etterforsket på nytt flere ganger, og i 2016 besluttet Kripos' cold case-enhet å se på saken på nytt. Cold case-enheten, offisielt kalt seksjon for alvorlige, uløste saker, anbefalte samme år politiet å etterforske saken på nytt. Enheten opprettet en egen etterforskningsgruppe i Stavanger som gjennomgikk alle spor i saken på nytt. Den 7. oktober 2021 opplyste politiet at fetteren til Birgitte Tengs var sjekket ut av saken. I forbindelse med siktelsen som ble tatt ut i oktober 2022, gikk riksadvokat Jørn Maurud ut offentlig med en beklagelse til fetteren for belastningene han og familien har blitt påført. Også politiet og den første etterforskningslederen Ståle Finsal har beklaget overfor fetteren og hans familie. Fetteren fikk senere opphevet erstatningsdommen mot seg.

Nye DNA-spor 
I 2017 ble tidligere utestet biologisk materiale, samt tidligere DNA-prøver, sendt til selskapet GMI i Innsbruck i Østerrike for DNA-analyse. I april 2019 gjorde politiet det kjent at analysen skal ha resultert i nye DNA-spor.

Saken er per 2022 fremdeles en uløst drapssak, men 1. september 2021 pågrep pågrep politiet Johny Vassbakk og siktet ham for drapet. I august 2022 ble han også siktet for drapet på Tina Jørgensen i Stavanger i 2000. Mandag 17. oktober 2022 tok påtalemyndigheten ut tiltale mot den siktede.

Tiltale 

Mandag 17. oktober 2022 kunngjorde Riksadvokaten at de hadde tiltalt Vassbakk for drapet på Tengs, under «særdeles skjerpende omstendigheter». Rettssaken startet i Haugaland og Sunnhordland tingrett i Haugesund 7. november 2022. Like før jul 2022 ble rettsforhandlingene avsluttet, og aktoratet la ned påstand om 17 års fengsel, mens forsvarerne ba om full frifinnelse.

Dom 
Den 6. februar 2023 ble Johny Vassbakk dømt i Haugaland og Sunnhordland tingrett til 17 års fengsel for drapet på Tengs, samt å betale 600 000 kroner i erstatning til hver av foreldrene.Ankefristen for straffedelen av dommen er to uker.

Annet 
Saken har vært gjenstand for stor medieoppmerksomhet i Norge, og saken har vært fremme i dokumentarer, artikler og debatt- og kriminalprogrammer, siden 1995. I 2015 tok VG for seg saken i første sesong av sannkrimpodkasten Uløst. Saken fikk også ny oppmerksomhet i TV 2s sannkrim-dokumentar Hvem drepte Birgitte? (2018). Dokumentar-serien var basert på journalisten Bjørn Olav Jahrs dokumentarbok med samme navn.

I etterkant av dokumentarserien mottok både etterforskningsleder Ståle Finsal og Avaldsnes-lensmann Dagfinn Torstveit trusler fra seere som mente politiet ikke hadde etterforsket saken godt nok.

Litteratur 
 Bjørn Olav Jahr Hvem drepte Birgitte Tengs? En kriminaldokumentar Gyldendal 2015 ISBN 9788205486386

Referanser

Drapssaker i Norge
Hendelser i 1995
Karmøys historie
Rettssaker i Norge
1995 i Norge
Justismord