Festspillene i Bergen

Festspillene i Bergen er en musikk- og teaterfestival som blir arrangert i Bergen i slutten av mai og begynnelsen av juni hvert år. Festivalen er Nordens største i sin sjanger og rommer en mengde arrangementer innenfor musikk, teater, dans og billedkunst på høyt nasjonalt og internasjonalt nivå. Det holdes konserter blant annet i Grieghallen og Håkonshallen, i de fire komponisthjemmene på Siljustøl, Troldhaugen, Lysøen og Valestrand, samt i en rekke av byens kirker, på gater og torg. De første festspillene ble arrangert i 1953.

Organisasjon og arrangementer
Festspillene i Bergen er organisert som en stiftelse, og støttes av en rekke sponsorer og av det offentlige, det vil si den norske staten, Norsk kulturråd, Hordaland fylkeskommune og Bergen kommune. Stiftelsen er under kong Haralds høye beskyttelse.

Festspillprogrammet omfatter rundt 200 enkeltarrangementer fordelt over 15 dager.

Historikk
Tilbake i 1929 ble det opptatt drøftinger om en «Grieg-uke» i Bergen sommeren 1931, men den økonomiske krisen medførte at planen gikk i stå. Den gang tenkte man seg et nordisk festspill som skulle ambulere mellom Bergen, Oslo, København, Stockholm og Helsinki. I oktober 1950 ble drøftingene gjenopptatt av et oppnevnt utvalg.

Festspillene i Bergen ble første gang arrangert i 1953. Sangerinnen Fanny Elsta som fikk ideen, var inspirert av Edvard Griegs Musikkfesten i Bergen i 1898. De første festspill ble åpnet i 1953 av kong Haakon. Artister som dirigent Leopold Stokowski, operasangerinnen Kirsten Flagstad og skuespiller Per Aabel sto på programmet. Kongen avslo å stille da han fikk vite at Kirsten Flagstad var invitert som solist. Han begrunnet dette med at hun reiste hjem til sin familie i Norge i 1941, da landet var under tysk okkupasjon. Kongen sa seg først villig til å komme etter at det ble avtalt at Flagstad først ankom festspillene etter at han var reist. Dette var eneste gangen hun deltok.

På Bergenhus var det en stor folkefest med det beste som fantes av norsk folkekunst. «Bergensernes ærgjerrighet har feiret en vakker triumf ... Bergen har alle sjanser til å vokse seg frem til en festspillby av virkelig internasjonalt format», skrev Aftenposten, og Nationen kalte festspillene «en strålende suksess».

På 1960-tallet ble det inngått en rekke kulturavtaler mellom land i Europa for å fremme samarbeid etter andre verdenskrig. Det gjorde det økonomisk mulig å hente inn store orkestre til festspillene. Utenriksdepartementet ble en viktig samarbeidspartner, og 1960-tallet ble de store orkestergjestespills tiår. Fra Sovjetunionen kom Leningradsymfonikerne i 1961, og senere fulgte blant andre BBC Symphony Orchestra, Hallé-orkesteret, Cleveland-, Philadelphia-, Moskva- og Berlinfilharmonien, sistnevnte med Herbert von Karajan i spissen.

På 1970-tallet ble det endringer i både programprofil og arenatilbud. Jazz- og visekonserter og barneteater kom inn i programmet, og det ble eksperimentert mer innenfor både musikk, teater og dans. I denne perioden opptrådte blant annet Karlheinz Stockhausen, Arne Nordheim, Luciano Berio og Gisela May. I 1974 åpnet Lysøen, og i 1978 sto Grieghallen endelig ferdig. Med den fikk festspillene, Bergen Filharmoniske Orkester og byen en ny identitet.

Diskusjonen om Edvard Griegs «forbudte» symfoni innledet 1980-tallet. Grieg hadde trukket den fra offentligheten, og forsøk på å få den frigitt ble avslått av Bergen offentlige bibliotek, som hadde fått testamentert partituret. Men etter en snikoppføring i Moskva i 1980 snudde stemningen i bibliotekstyret, og året etter ble symfonien fremført under festspillene av Harmonien med Karsten Andersen som dirigent. Samme år hadde også Arne Nordheim og Den Norske Operas ballett suksess med Glen Tetleys ballettversjon av Shakespeares Stormen i Grieghallen. Slutten av tiåret var preget av direktør Daniel Bohrs dristige og fargerike festspill. En av hans satsinger var musikalen Which Witch med Dollie De Luxe, som også ble satt opp på West End i London.

Første halvdel av 1990-tallet hadde mange store satsinger på ballett og opera i Grieghallen, og festspillene satte opp forestillinger med andre institusjoner. Festspillene i 1993 ble et høydepunkt under den verdensomspennende markeringen av Edvard Griegs 150-årsjubileum. 1990-tallet ble også preget av direktør Bergljót Jónsdóttir satsing på å bringe «verden til Bergen», med scenekunst fra alle verdenshjørner og fargerike gateopptrinn. Noen husker også «Nystemt-debatten» da det vakte oppstyr at Bergenssangen ikke ble avsunget under festspillåpningen i 1998, «som den alltid gjør». Saken ble tatt opp i Stortingets spørretime av Terje Knudsen fra Fremskrittspartiet som ba kulturminister Anne Enger Lahnstein om å sørge for at «denne store kulturbegivenhet kan bli videreført ved den årlige åpning av festspillene i Bergen». I Bergen ringte mange inn sine reaksjoner til NRK-Hordaland, og noen foreslo at fremmøtte i Grieghallen under festspillåpningen 20. mai 2003 skulle reise seg og synge Bergenssangen uansett. I Bergen rådhus kom det til en underskriftsaksjon blant kommunalråder og gruppeledere, der folk fra alle partier skrev under på at Bergenssangen måtte synges ved åpningen av Festspillene. Ordfører Ingmar Ljones ønsket et møte med Bergljot Jonsdottir «for å finne praktiske løsninger». Få vet at «Nystemten» først kom på programmet i 1977, og da som en spontanidé.

Festspillenes 50-årsjubileum åpnet i 2002 med at Mayú Heitmann kom svevende inn over Torgallmenningen hengende i en ballong formet som en jordklode. En nyskapning oppsto i festspillenes regi i 2004 og ble båret frem av Ole Hamre og hans medspillere: «Fargespill». Fra Per Boye Hansens tiltredelse i 2006 og i flere år fremover, satte også Hamre sitt preg på festspillenes uteprogram med OiOi-festivalen. Mottoet var «sært og populært», og hensikten var å skape møteplasser i byrommet for kunst og folk. I 2006 fikk festspillene signaturen «Nordiske impulser» og et sterkere fokus på nordiske utøvere. En rekke nye sceneproduksjoner og konsertserier ble initiert i samarbeid med både lokale, nasjonale og internasjonale institusjoner. Jon Fosses dramatikk sto sentralt, og regissører som Calixto Bieito, Stefan Herheim og Tore Vagn Lid gjorde flere forestillinger. Den omdiskuterte og grensesprengende oppsetningen av Vildanden i 2009 satte spor etter seg både hjemme og utenlands, og det samme gjorde samarbeidet med El Sistema fra Venezuela.
 
Våren 2022 tiltrådte Lars Petter Hagen som festspilldirektør.

Festspilldirektører
 1951–1956: Frank Meidell Falch
 1957–1966: Gunnar Arne Jensen
 1967–1972: Åsmund Oftedal
 1973–1976: Sven Henning
 1977–1980: Sverre A. Bergh
 1981–1985: Knut Thomassen
 1986–1988: Daniel Bohr
 1988–1989: Birgitte Alleen
 1989–1993: Lorentz Reitan
 1994: Ole Wiggo Bang
 1995: Lorentz Reitan
 1996–2004: Bergljót Jónsdóttir
 2004–2005: Erling Dahl jr.
 2005–2012: Per Boye Hansen
 2012–2021: Anders Beyer
 2022–: Lars Petter Hagen

Festspillkunstnere
Også norske billedkunstnere fått ekstra fokus som festspillkunstner eller offisiell festspillutstiller, først og fremst gjennom festspillutstillingen, en separatutstilling som i dag blir vist i Bergen Kunsthall. 
 1955: Axel Revold
 1958: 8 bergenskunstnere: Asbjørn Brekke, Lasse Grundt, Mary Karlsrud, Hans J. Meyer, Inggard Rosseland og Einar Rustad Hansen
 1959:	Thorvald Erichsens minneutstilling
 1964:	Rolf Nesch
 1965:	Jacob Weidemann
 1966:	Inger Sitter
 1967:	Gunnar S. Gundersen
 1968:	Knut Rumohr
 1969:	Ludvig Eikaas, Sigurd Winge.(https://www.nb.no/items/b7c3654f326464736bbde0e70383636e?page=1&searchText=%22Sigurd%20Winge%22)
 1970:	Arne Ekeland
 1971:	Kai Fjell
 1972:	Arnold Haukeland
 1973:	Jacob Weidemann
 1974:	Victor Sparre
 1975:	Olav Strømme
 1976:	Jens Johannessen
 1977:	Frans Widerberg
 1978:	Håkon Bleken
 1979:	Knut Rose
 1980:	Per Kleiva
 1981:	Svein Strand
 1982:	Anne Behrndt, Majatta Tapiola, Helgi Thorgils Fridjonsson, Arvid Pettersen og Sten Eklund
 1983:	Gruppe Zink: Bjørn Carlsen, Bjørg Holene, Ulf Nilsen og Leonard Rickhard
 1984:	Johannes Vinjum
 1985:	Bjørn Randsve
 1986:	Johanne Marie Hansen-Krone
 1987:	Gunnar Torvund
 1988:	Bård Breivik
 1989:	Irma Salo Jæger
 1990:	Eilif Amundsen
 1991:	Per Inge Bjørlo
 1992:	Kjell Torriset
 1993:	Marianne Heske
 1994:	Kristian Blystad
 1995:	Kjell Erik Killi Olsen
 1996:	Håvard Vikhagen
 1997:	Ragnhild Monsen
 1998:	Ørnulf Opdahl
 1999:	Inghild Karlsen
 2000:	Olav Christopher Jenssen
 2001:	Per Barclay
 2002:	Bjørn Sigurd Tufta
 2003:	Bjarne Melgaard
 2004:	AK Dolven
 2005:	Elmgreen & Dragset
 2006:	Ole Jørgen Ness
 2007:	Børre Sæthre
 2008:	Ingrid Book og Carina Hedén
 2009:	Leonard Rickhard
 2010: Knut Åsdam
 2011: Hanne Borchgrevink
 2012: Marianne Heier
 2013: Gardar Eide Einarsson
 2014: Tone Vigeland
 2015: Ane Hjort Guttu
 2016: Fredrik Værslev
 2017: Jan Groth
 2018: Torbjørn Rødland
 2019: Mari Slaatelid
 2020: Joar Nango
 2021: Elisabeth Haarr
 2022: Lene Berg
 2023: Camille Norment
 2024: Toril Johannessen

I 1953, 1954, 1956, 1958, 1960, 1961 og 1963 ble det arrangert festspillutstillinger med overliggende historiske temaer som ikke fokuserte på kunstnerne.

Festspillkomponistene 1983-2007 
Med ujevne mellomrom i årene 1983-2007 ble norske komponister innenfor seriøs musikk valgt ut til å være festspillkomponist, og fått særlig oppmerksomhet gjennom konserter og bestillingsverk. Posisjonen som festspillkomponist hadde høy prestisje i norsk musik- og kulturmiljø.
 1983: Egil Hovland
 1984: Arnold Schönberg
 1985: Olav Anton Thommessen
 1986: Harald Sæverud
 1987: Gunnar Sønstevold
 1989: Antonio Bibalo
 1990: Ketil Hvoslef
 1991: Alfred Janson
 1992: Arne Nordheim
 1993: Edvard Grieg
 1995: Ragnar Søderlind
 1996: Lasse Thoresen
 1997: Cecilie Ore, John Persen, Arne Nordheim
 2000: Rolf Wallin
 2006: Magnus Lindberg
 2007: Bent Sørensen

Festspillmusikere
Også dyktige enkeltmusikere ble i årene 1997-2008 valgt ut til spesiell oppmerksomhet gjennom flere konserter under Festspillene i Bergen. Disse omfattet:
 1997: Leif Ove Andsnes
 1998: Randi Stene
 1999: Christian Eggen
 2001: Det Norske Kammerorkester
 2003: Anne Sofie von Otter
 2004: Henning Kraggerud
 2005: Martin Fröst
 2006: Per Arne Glorvigen
 2007: Trio Mediæval
 2008: Bjarte Eike

Griegs a-mollkonsert
Griegs pianokonsert i a-moll er med få unntak blitt spilt under hvert eneste festspill siden starten i 1953. Konserten kalles gjerne festspillenes signaturverk. Følgende liste angir alle solistene:
 1953: Robert Riefling
 1954: Ivar Johnsen
 1955: Ikke spilt
 1956: Grant Johannesen
 1957: Kjell Bækkelund
 1958: Ivar Johnsen
 1959: Robert Riefling
 1960: Hans Richter-Haaser
 1961: Grant Johannesen
 1962: Liv Glaser
 1963: Robert Riefling
 1964: Benny Dahl-Hansen
 1965: Grant Johannesen
 1966: Gina Bachauer
 1967: Jan Henrik Kayser
 1968: Svjatsolav Richter
 1969: Eva Knardahl
 1970: Vladimir Ashkenazy
 1971: Jens Harald Bratlie
 1972: Radu Lupu
 1973: Håkon Austbø
 1974: Robert Riefling
 1975: Einar Steen-Nøkleberg
 1976: Steffan Scheja
 1977: Jorunn Marie Bratlie
 1978: Emil Gilels
 1979: Geir Henning Braaten
 1980: Einar Henning Smebye
 1981: Karl Engel
 1982: András Schiff
 1983: Cécilie Ousset
 1984: Eva Knardahl
 1985: Bruno Leonarda Gelber
 1986: Roland Pöntinen
 1987: Bella Davidadovich
 1988: Leif Ove Andsnes
 1989: Mark Zeltser
 1990: Lyubow Timofeyeva
 1991: John Kimura Parker
 1992: Michael Rudy
 1993: Leif Ove Andsnes
 1994: Lilya Silberstein
 1995: Lars Vogt
 1996: Håvard Gimse
 1997: Jean-Yves Thibaudet
 1998: Nils Mortensen
 1999: Noriko Ogawa
 2000: Peter Jablonski
 2001: Nikolai Luganskij
 2002: Leif Ove Andsnes
 2003: Håkon Austbø
 2004: Gunilla Süssmann
 2005: Anti Siirala
 2006: Rian de Waal
 2007: Percy Grainger/Pianola
 2008: Sigurd Slåttebrekk
 2009: Juho Pohjonen
 2010: Gabriela Montero
 2011: Ikke spilt
 2012: Christian Ihle Hadland
 2013: Marianna Shirinyan
 2014: Simon Trpceski
 2015: Ronald Brautigam
 2016: Benjamin Grosvenor
2017: Joachim Carr
2018: Ah Ruem Ahn
2019: 
2020: 
2021: Håvard Gimse
2022: Paul Lewis (en)
2023: Leif Ove Andsnes

De litterære festspill
Forfatterformidlingstjenesten Norsk forfattersentrum samarbeidet fram til 2008 med festspillene om De litterære festspill. Norsk forfattersentrum markerer fortsatt en samtidsforfatter under vignetten De litterære festspill – festspilldikteren, men dette er ikke en del av det offisielle programmet. Festspillene har i stedet ulike samarbeidsprosjekter med Norsk Forfattersentrum.

Referanser

Eksterne lenker
 Festspillene i Bergen
 Bergensiana: «Festspill-åpningen – 1953»
 Historier av Festspillene i Bergen

Kultur i Bergen
Musikk i Bergen
Musikkfestivaler i Vestland
Norske stiftelser
Repeterende arrangementer etablert i 1953
Festspillene i Bergen