Håkjerring

Håkjerring (Somniosus microcephalus) er en stor hai i slekten Somniosus, som teller fem arter og tilhører håkjerringfamilien (Somniosidae). Håkjerring er en benthopelagisk hai som finnes på begge sider av Nordatlanteren, i de kjølige vannmassene nord til Polhavet.

Håkjerring er den haiarten som frekventerer lengst nord i arktiske farvann, særlig i havene mellom Grønland og Island. Den er normalt å finne på dybder rundt eter, men kan også forekomme i grunnere farvann i arktiske strøk.  Håkjerring er en toppkonsument i sitt økosystem og arten frekventerer de dype fjordene langs Norskekysten, der den eter det meste.

Biologi 
Håkjerring er trolig det virveldyret som lever lengst. Før 2016 anslo IMR (Havforskningsinstituttet i Bergen) at maksimal levetid var cirka 200 år, men nå vet vi at den kan bli minst 272 år gammel. Håkjerringer vokser langsomt, med rundt én centimeter årlig. Det har imidlertid vært vanskelig å fastslå både alder og veksthastighet. Håkjerring har ikke samme vekstsoner i øresteiner og andre vev til å aldersbestemme arten med, slik en finner i andre fiskearter. Forskere ved universitetene i København og Århus, brukte karbonisotoper (C-14) i haiens øyelinse som grunnlag for å beregne vekst. Atomprøvesprenging på 1950-tallet, ga forhøyet nivå av C-14 i havet noe som etterlot tydelige spor i haiene.

Danske forskere har studert innholdet av den radioaktive isotopen 14C i øyelinsen hos håkjerring. Vevet i linsen er dødt og tilføres ikke mer 14C etter at det er dannet. Forskerne fant spor etter de store prøvesprengningene tidlig i 1960-årene. Ved å ekstrapolere målingene, mener de å ha påvist at håkjerring først blir kjønnsmoden ved en alder av . Den eldste undersøkte håkjerring, var 5,02 m lang og  gammel, noe som gir en maksimal alder på omtrent 510 år.

Noen hevder at håkjerring skal kunne bli opptil 7,5 meter lang, selv om arten bare sjelden blir lenger enn 3–4 m. Hesthagen mfl. (2021), hevder at arten kan bli opptil 5,5 meter lang. Det er fanget slik hai på over 700 kg, og det finnes trolig individer som veier mer enn  Det største eksemplar som er målt var til 640 centimeters lenge, og veide . Det er dog observert håkjerringer på over 7 meter. Den største som er fanget i Norge ble beregnet til å veie cirka  og målte 4,79 meter, men slike vektanslag er alltid belagt med stor usikkerhet. Haien ble imidlertid tatt med stang i Nedstrandsfjorden, 19. juli 2013..

I juli 2018 ble den nest største håkjerringa tatt i Norge: Svenske Mikael Åkesson tok en håkjerring på rundt 1050 kilo i Andfjorden. Den var 406 cm i lengde og hadde en omkrets på 274 cm. Den tredje største tatt i Norge veide 880 kg, var 4,10 meter lang, og ble tatt med stang i Boknafjorden, 30. juni 2010.. I 2009 ble det fisket en håkjerring på 643 kilo og 3,65 meter i  Trondheimsfjorden [Beitstadfjorden].

Predasjon og ernæring 
I 2011 ble det vist en episode av Ut i naturen på NRK hvor håkjerringer ble mistenkt for a være rovdyret som dreper seler på Svalbard. I dokumentaren vises prøvefangst av håkjerring, og antallet av haien overrasket forskerne –de var nemlig mange flere enn hva forskerne hadde trodd. Mistanken om at håkjerring jakter på og eter selarten steinkobbe ble bekreftet, ved at det ble funnet store mengder av sel i håkjerringas mageinnhold. Haiartens bevegelsesmønster ble målt ved satellittmerking og akselerometer, og dokumenterte et langsomt dyr. Overraskelsen var desto større, siden selen beveger seg mer enn dobbelt så raskt. Forskernes hovedteori er at de spiser sovende sel, siden steinkobbe sover neddykket i vann. I juni 2008 fant også Norsk polarinstitutt deler av kjeven til en ung isbjørn i magen til en håkjerring.

Kommersiell status 
Håkjerringas kjøtt er giftig og lukter kraftig av ammoniakk, og det må kokes eller stekes riktig for å kunne fortæres. Arten jaktes og utnyttes i hovedsak på grunn av den oljerike leveren, som blant annet ble brukt som kilde til tran og lampeolje. Behandlet kjøtt kan brukes som hundefôr og nødmat. 

På islandsk kalles arten hákarl. Islendingene regner den som en delikatesse når den er gravet, men gravet håkjerring er svært illeluktende og spesielt i smaken. Om kjøttet ikke tilberedes riktig risikerer man å bli «haifull», en tilstand som ligner alkoholrus. Kjøttet må derfor tilberedes slik at giftene i kjøttet brytes ned.

Inndeling 
Inndelingen følger WoRMS og er i henhold til Froese & Pauly (eds.) (2018b). Norske navn og beskrivelser i parentes er ikke gyldige, men kun midlertidige og høyst uoffisielle).

 Elasmobranchii, haier og skater
 Neoselachii
 Batoidea, skater
 Selachii, haier
 Galeomorphi
 Squalomorphi
 Hexanchiformes, (seks- og sjugjellede haier)
 Pristiophoriformes, saghaier
 Squaliformes, håer
 Centrophoridae
 Dalatiidae
 Echinorhinidae
 Etmopteridae
 Oxynotidae
 Somniosidae, håkjerringfamilien
 Centroscymnus
 Scymnodalatias
 Scymnodon
 Somniosus, (håkjerringer)
 S. antarcticus, (sørlig håkjerring)
 S. longus, (froskehai)
 S. microcephalus, håkjerring
 S. pacificus, (stillehavshåkjerring)
 S. rostratus, (pygmehåkjerring)
 Zameus
 Squalidae
 Squatiniformes, havengler

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske haier
Fisker formelt beskrevet i 1801
Fisker på norsk rødliste
Dyr formelt beskrevet av Marcus Élieser Bloch
Haier