Sommerfuglmygg

Sommerfuglmygg (Psychodidae) er en familie mygg. Navnet kommer av de hår- eller skjellkledde vingene som ligner vingene til sommerfugler. De er bare noen millimeter lange, og de fleste har et vingespenn under 5 mm.

Utseende 
Kroppen er nokså kort, lengden er bare noen millimeter. Fargene er vanligvis grå, svart og hvitt. Sommerfuglmygg er liten å se til. Brystet virker oppsvulmet slik at den synes å være pukkelrygget. Bakkroppen er kort og bløthudet.   

Antennene er lange, trådformede, med kulerunde til pæreformede ledd, vanligvis med små hårbørster, som perler på en snor. De bærer også spesialiserte sanseorganer. De har vanligvis mellom 14 og 16 ledd.

Vingene ligger bakover kroppen i hvile (taklagt), gjerne litt halvåpne,  Vingene er forholdsvis brede, med en butt spiss. Ribbenettet er karakteristisk ved at det er ti lange årer som følger vingen nesten fra roten og ut til vingeranden (spissen). Vingene er dekket av små hår eller skjell, slik at de kan ligne vinger hos sommerfugler.

Levevis 
Sommerfuglmygg er saprofager, larvene lever i næringsrikt vann, rikt på organisk materiale, jord, kompost eller ekskrementer.  De fleste arter lever ved fuktige, skyggefulle steder i skog og mark langs vassdrag. Men kan også finnes inne i hus, på kjøkken eller bad, dersom det er høy luftfuktighet. De trives ikke i tørt inneklima. Enkelte arter sommerfuglmygg kan være en stor plage i kloakkrenseanlegg. Noen ganger kan sommerfuglmygg opptre i mindre svermer, særlig etter at det har vært en fuktig værperiode. 

De gjennomgår en fullstendig forvandling og har et puppestadium. De voksne kan ses helt fra april og til november.

Stikker ikke 
Sommerfuglmygg er ufarlig og stikker ikke, slik som stikkmygg, eller bite som knott. Men det finnes noen blodsugende arter i varmere strøk av verden, i underfamilien sandmygg Phlebotominae, som kan bære med seg sykdomssmitte. Heldigvis finnes ikke disse i Norge.

Generelt om mygg 
Mygg tilhører tovingene, de har som navnet sier bare ett par vinger, eller to vinger, det bakerste vingeparet er erstattet av (omdannet til) to svingkøller eller kølleformede balanseorganer. Mygg kan bare skilles fra fluene ved å se på antennene, som skal ha mer enn fire ledd og være av typen trådformede, der leddene er mer eller mindre like store (kan vøre vanskelig å se, kan kreve forstørrelse). Mygg har ofte litt mer spisse og lengre vinger, lengre bein og en litt slankere kropp enn fluer. Men det ytre utseendet til noen mygg kan være svært likt en flue, som hos gjødselmygg, hårmygg og knott. Alle mygg gjennomgår en fullstendig forvandling.

Systematisk inndeling / Norske arter 

Det er funnet 37 arter i Norge.

 Tovinger (Diptera) 
 Mygg (Nematocera) 
 Overfamilien Psychodoidea (kun én familie i Europa):
 Familien Sommerfuglmygg (Psychodidae) 
 Underfamilien Bruchomyiinae - forholdsvis slanke og langbeinte arter 
 Slekten Bruchomyia
 Slekten Eutonnoiria
 Slekten Nemapalpus
 Slekten Dacochile Poinar & Brown, 2004 - bør kanskje plasseres i Tanyderidae
 Underfamilien Sycoracinae
 Slekten Aposycorax Duckhouse, 1972
 Slekten Parasycorax Duckhouse, 1972
 Slekten Sycorax Haliday, 1839
 Sycorax silacea Haliday in Curtis, 1839 
 Underfamilien Trichomyiinae
 Slekten Trichomyia Haliday, 1839
 Trichomyia urbica Haliday in Curtis, 1839 
 Underfamilien Psychodinae
 Gruppen Pericomaini
 Slekten Abcharis
 Slekten Bazarella
 Slekten Beasomia
 Slekten Breviscapus
 Slekten Berdeniella Vaillant, 1976
 Berdeniella freyi (Berdén, 1954)
 Slekten Clytocerus Eaton, 1904
 Clytocerus ocellaris (Meigen, 1818)
 Clytocerus rivosus (Tonnoir, 1919)
 Slekten Joostiella
 Slekten Lepidiella
 Slekten Parabazarella Vaillant, 1983
 Parabazarella subneglecta (Tonnoir, 1922)
 Slekten Pericoma Walker, 1856
 Pericoma blandula Eaton, 1893  
 Pericoma nielseni Kvifte, 2010 
 Pericoma rivularis Berdén, 1954 
 Slekten Pneumia Enderlein, 1935 
 Pneumia borealis (Berdén, 1954)
 Pneumia mutua (Eaton, 1893) 
 Pneumia stammeri (Jung, 1954) 
 Pneumia trivialis (Eaton, 1893)
 Pneumia ussurica (Wagner, 1994)
 Slekten Saraiella
 Slekten Stupkaiella
 Slekten Szaboiella
 Slekten Thornburghiella
 Slekten Tokunagaiella 
 Slekten Ulomyia Walker, 1856
 Ulomyia fuliginosa (Meigen, 1804)
 Gruppen Psychodini
 Slekten Philosepedon Eaton, 1904
 Philosepedon humeralis (Meigen, 1818)
 Slekten Psychoda Latreille, 1796
 Psychoda albipennis Zetterstedt, 1850
 Psychoda alternata Say, 1824 
 Psychoda alticola Vaillant, 1973
 Psychoda brevicornis Tonnoir, 1940 
 Psychoda cinerea Banks, 1894
 Psychoda cultella Salmela, Kvifte & More, 2012
 Psychoda erminea Eaton, 1898
 Psychoda gemina (Eaton, 1904)
 Psychoda grisescens Tonnoir, 1922
 Psychoda lativentris Berdén, 1952
 Psychoda lobata Tonnoir, 1940
 Psychoda minuta Banks, 1894
 Psychoda phalaenoides (Linnaeus, 1758)
 Psychoda pusilla Tonnoir, 1922
 Psychoda satchelli Quate, 1955
 Psychoda setigera Tonnoir, 1922
 Psychoda sigma Kincaid, 1899
 Psychoda trinodulosa Tonnoir, 1922
 Slekten Threticus 
 Slekten Trichopsychoda Tonnoir, 1922
 Trichopsychoda hirtella (Tonnoir, 1919)
 Gruppen Mormiini
 Slekten Atrichobrunettia
 Slekten Brunettia
 Slekten Gerobrunettia
 Slekten Mormia
 Gruppen Paramormiini
 Slekten Clogmia
 Slekten Gondwanoscurus 
 Slekten Iranotelmatoscopus 
 Slekten Neotelmatoscopus 
 Slekten Nototelmatoscopus
 Slekten Panimerus Eaton, 1913
 Panimerus albomaculatus (Wahlgren, 1904)
 Slekten Parajungiella Vaillant, 1972
 Parajungiella longicornis (Tonnoir, 1919)
 Parajungiella pseudolongicornis (Wagner, 1975)
 Slekten Perakomyia 
 Slekten Peripsychoda Enderlein, 1935
 Peripsychoda auriculata (Curtis, 1839)
 Slekten Seoda Enderlein, 1935
 Seoda similis (Tonnoir, 1922)
 Slekten Telmatoscopus Eaton, 1904
 Telmatoscopus advena (Eaton, 1893)
 Gruppen Maruini 
 Slekten Alloeodidicrum
 Slekten Ancyroaspis
 Slekten Didicrum
 Slekten Eremolobulosa
 Slekten Lobulosa Szabo, 1960
 Lobulosa pollex (Berdén, 1954)
 Slekten Maruina
 Slekten Rotundopteryx
 Slekten Satchellomyia 
 Slekten Tonnoirella Vaillant, 1971
 Tonnoirella nigricauda (Tonnoir, 1919) 
 Slekten Alepia 
 Slekten Arisemus 
 Slekten Australopericoma 
 Slekten Balbagathis 
 Slekten Caenobrunettia 
 Slekten Desmioza 
 Slekten Didicrum 
 Slekten Didimioza 
 Slekten Micrommatos 
 Slekten Nemoneura 
 Slekten Neoarisemus 
 Slekten Neurosystasis 
 Slekten Paratelmatoscopus 
 Slekten Platyplastinx 
 Slekten Setomima 
 Slekten Thrysocanthus 
 Slekten Tonnoira 
 Slekten Valerianna
 Underfamilien sandmygg Phlebotominae  - ikke i Norge. Disse myggene lever i varme, tørre strøk og er blodsugere. Noen arter i slektene Phlebotomus og Lutzomyia sprer parasittsykdommen leishmaniasis (=kala-azar) og virussykdommer (papatasifeber).
 Slekten Brumptomyia 
 Slekten Evandromyia 
 Slekten Lutzomyia França – Amerika, alvorlige smittespredere
 Slekten Phlebotomus Rondani – den gamle verden, alvorlige smittespredere
 Phlebotomus ariasi Tonnoir, 1921 – i Pyreneene og Nordvest-Afrika
 Phlebotomus papatasi – Sørøst-Europa og Midtøsten
 Phlebotomus perniciosus Newstead, 1911 – Middelhavsområdet
 Phlebotomus sergenti – Nord-Afrika, Midtøsten  
 Slekten Pintomyia 
 Slekten Psathyromyia 
 Slekten Sergentomyia 
 Slekten Phlebotoiella (fossil)
 Underfamilien Horaiellinae - bare én slekt med fire arter:
 Slekten Horaiella Tonnoir

Referanser

Litteratur 
 Andersen, T., og Amundsen, E. 1997. The Siebke Collection of Norwegian moth flies (Diptera: Psychodidae). Fauna Norvegica serie B 44 (2): 91-93
 Håland, Ø. og Andersen, T. 1996. Psychodidae, Sommerfuglmygg. Side 191–193 i: Aagaard, K. og Dolmen, D. (red): Limnofauna norvegica. Katalog over norsk ferskvannsfauna. Tapir forlag, Trondheim.
 Kvifte, G.M. og Andersen, T. 2012. Moth flies (Diptera, Psychodidae) from Finnmark, northern Norway. Norwegian Journal of Entomology 59: 108-119.
 Kvifte, G.M. og Boumans, L. 2014. Further records and DNA barcodes of Norwegian moth flies (Diptera, Psychodidae). Norwegian Journal of Entomology 61: 11-14.
 Kvifte, G.M., Håland, Ø. og Andersen, T. 2011. A revised checklist of Norwegian moth flies (Diptera, Psychodidae). Norwegian Journal of Entomology 58: 180-188.

Eksterne lenker 
 
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

Mygg
Tovinger formelt beskrevet i 1834