Carlo Azeglio Ciampi

Carlo Azeglio Ciampi (født 9. desember 1920 i Livorno, død 16. september 2016 i Roma) var Italias president fra 1999 til 2006. Ciampi var også sentralbanksjef (1979–93) og statsminister (1993–94).

Liv og virke

Bakgrunn 
Carlo Azeglio Ciampi var sønn av Pietro Ciampi og Maria Masino, sistnevnte født i Pisa i en familie som stammet fra Cuneo. Han gikk på Istituto San Francesco Saverio, en skole ledet av jesuittordenen, fra midten av barneskoleårene til gymnaset.

Han studerte klassiske fag senere, blant annet i Leipzig i Tyskland. I 1941 tok han en akademisk grad i litteratur fra Scuola normale superiore i Pisa.

Andre verdenskrig 
Han ble deretter innkalt til militærtjeneste for å tjenestegjøre som løytnant i Albania. Da Italia inngikk våpenhvileavtalen med de allierte 8. september 1943, nektet han å bli værende i den fascistiske staten Den italienske sosialrepublikk og gikk i dekning i Scanno i Abruzzo. Han lyktes med å krysse frontlinjen og nådde Bari, hvor han sluttet seg til det sosialliberalistiske, sentrum-venstre-partiet Partito d'Azione og slik også til den italienske motstandsbevegelsen.

Etterkrigstiden 
Han studerte så jus ved Università di Pisa, og tok sin grad i 1946. Samme år begynte han å jobbe for Banca d'Italia, den italienske sentralbanken.

I 1960 ble han ansatt i Banca d'Italias sentraladministrasjon. Han ble bankens generalsekretær i 1973, visegeneraldirektør i 1976 og generaldirektør i 1978. I oktober 1979 ble han guvernør for banken og president for Ufficio Italiano Cambi. Disse stillingene hadde han inntil 1993.

Statsminister, president 
Fra april 1993 til mai 1994 var han Italias statsminister. Han ledet en teknokratisk koalisjonsregjering og var den første statsminister som ikke var valgt som parlamentsmedlem. Fra 1996 til 1999 var han landets finansminister og hadde blant annet ansvaret for innføring av euro som ny valuta.

Den 13. mai 1999 ble han innsatt som Italias president. Etter at han gikk av som president i 2006 var han livstidssenator ex officio.

Ciampi ble i 2001 tildelt storkors av St. Olavs Orden. I 2000 mottok han Den hvite ørns orden fra Polens president. Han ble i 2005 tildelt Karlsprisen.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Medlemmer av den italienske motstandsbevegelsen under andre verdenskrig
Italienske statsministre
Italienske presidenter
Italienske livstidssenatorer
Storkors av St. Olavs Orden
Den hvite ørns orden
Karlsprisen
Personer fra Livorno