Franco-Amerika

Franco-Amerika brukes som begrep over områder med høy tetthet av fransk-kanadisk og fransk-amerikansk bosetning. Franskmenn kom i 1603 til det som er dagens Canada i dagens Nord-Amerika og de slo seg ned ved Port-Royal på St. Croix Island som ligger i provinsen Nova Scotia i Canada. I 1608 reiste franskmennene videre vest og slo seg ned i Québec, dagens Ville de Québec i provinsen Québec i Canada.

Gjennom det 17. århundre og det 18. århundre fortsatt franskmennen sine reiser i Nord-Amerika. Etter hvert kontrollerte de nesten hele Nord-Amerika, som ble oppkalt La Novelle-France Ny-Frankrike. På det meste, i 1712, strakte Ny-Frankrike seg fra Newfoundland (dagens Newfoundland and Labrador-provins i Canada) til Øvresjøen (Lake Superior) og fra Hudson Bay til Gulf of Mexico. Området ble deretter inndelt i fem kolonier med atskilt administrasjon: Canada (dagens Canada), Acadia (dagens Canada), Hudson Bay (dagens Canada), Newfoundland (dagens Canada) og Louisiana (dagens De forente stater).

Mange av dagens amerikanske byer – for eks., New Orleans (opprinnelig La Novelle-Orléans), St. Louis, Detroit (opprinnelig Détroit), Pierre (opprinnelig St. Pierre), Baton Rouge, osv. – var deler av Ny-Frankrike og noen av disse byene har fortsatt fransk-talende mennesker, for eksempel, Cajun (ordet er en dårlig uttalelse av amerikanere av ordet 'Les Canadiens', 'the Canadians') i delstaten Louisiana.

I dag finnes det 11 millioner franske etterkommere først og fremst i Canada (i provinsene Québec, New Brunswick, Nova Scotia, Manitoba, Sasktachewan, Alberta). Byen Montréal i provinsen Québec er den største fransk-talende byen etter Paris.

De fleste av Ny-Frankrikes etterkommere i De forente stater har blitt assimilert, men i Canada lever fremdeles den franske kulturen og den er sterk i hele landet. 

Nord-Amerika