Johan Nygaardsvolds regjering

Johan Nygaardsvolds regjering ble utnevnt 19. mars 1935 med virkning fra neste dag kl. 12.00 og satt til 25. juni 1945 med Johan Nygaardsvold som statsminister. Fra 1940 til 1945 var regjeringen i eksil i London. Dette var den andre regjering utgått fra Arbeiderpartiet. Den avsluttet mellomkrigstidens borgerlige mindretallsregjeringer og innledet en rekke Arbeiderparti-regjeringer som, avbrutt av Samlingsregjeringen i 1945, varte fram til John Lyngs regjering i 1963.

Bakgrunn
Siden Hornsrud-regjeringens intermesso vinteren 1928 hadde Arbeiderpartiet endret linje fra revolusjonær kommunisme til sosialdemokrati. Hovedgrunnen til linjeskriftet var erkjennelsen av at regjeringsmakt kunne brukes til reformer som kunne dempe virkningene av den økonomiske krisen, som startet med krakket på New York-børsen i oktober 1929. I valgkampen 1933 brukte partiet slagordene «Hele folket i arbeid» og «By og land, hand i hand». Sist gang partiet stod fram som et revolusjonært parti var ved valget i 1930, som de tapte.

Arbeiderpartiet gikk fram ved valget i 1933, men fikk ikke flertall i Stortinget. Regjeringsmakten hvilte på et kompromiss med Bondepartiet, Kriseforliket som ble inngått i 1935. Heller ikke ved valget i 1936 fikk Arbeiderpartiet flertall i Stortinget, og måtte styre med skiftende støtte fra de borgerlige partiene.

Krigsutbruddet og «London-regjeringen»

Natt til 9. april 1940 ble regjeringen, som de fleste andre ansvarlige myndigheter i landet, tilsynelatende overrasket av det tyske angrepet. To dager før hadde imidlertid Utenriksdepartementet mottatt et telegram fra den norske sendemannen i Berlin, Arne Scheel, om at tyske troppetransportskip hadde forlatt Stettin på vei vestover. Først 9. april, ca. kl 03.00, ble det besluttet delvis mobilisering med innkalling per brev og oppmøte fra 11. april. Regjeringen hevdet i ettertid at den vedtok full mobilisering, men at Generalstaben misforsto den viktige beslutningen.

22. april 1940 vedtok regjeringen på Stuguflåten i Lesja å rekvirere hele den norske handelsflåten og danne Nortraship. Gjennom dette vedtaket ble verdens største rederi skapt, med ca. ett tusen fartøy.

Regjeringen forlot Norge sammen med kong Haakon og kronprins Olav 7. juni 1940, kort før de norske styrkene kapitulerte 10. juni.

Eksil
Regjeringen tok sete i London, men frem til april 1942 satt to statsråder, Mowinckel og Frihagen, i Stockholm. Eksilregjeringen går også under navnet «London-regjeringen». Norge var sammen med Nederland de to okkuperte land som hadde en anerkjent regjering under krigen.

Frem til april 1942 satt statsrådene Mowinckel og Frihagen i Stockholm. Hambro kom til London høsten 1944. Eksil-regjeringen går også under navnet «London-regjeringen». Norge var sammen med Nederland de to okkuperte land som hadde en fullt anerkjent eksilregjering under krigen, ifølge Magne Skodvin. Regjeringen holdt sitt første møte i eksil 11. juni.  Regjeringen og kongen erklærte 24. juni at de fortsatt ville oppfylle sin forpliktelser overfor Norge. Den 27. juni 1940 krevet Stortinget Kong Haakons avgang, et krav han tilbakeviste i sin tale den 8. juli, blant annet med den begrunnelse at «det forslag Presidentskapet har tenkt å legge frem for Stortinget, er blitt til gjennem en avtale med de tyske okkupasjonsmyndigheter i Norge. Det er således ikke uttrykk for en fri norsk beslutning, men resultatet av en tvangsmakt utøvd ved fremmed militær okkupasjon.» Med på flukten fra Norge var omkring 20 sivile tjenestemenn. I tillegg kom Nortraships administrasjon samt personell ved ambassaden. Det var usikkert om Storbritannia lot seg forsvare mot tyske angrep og de var derfor beredt til å flykte til Canada. Fra 1940/41 holdt sentraladministrasjonen til i Kingston House sentralt i London.

Eksilregjeringen hadde først en liten stab med bare noen få embetsmenn og forretningsmenn. Etterhvert ble det etablert en administrasjon med mange nordmenn og mange utlendinger. Departementsinndelingen var omtrent som hjemme med tillegg for spesielle områder som sjøfart og gjenoppbygging av Norge. Den norske handelsflåten ble beslaglagt ved provisoriske anordninger 22. april og 18. mai og dannet det økonomiske grunnlaget for Norge i eksil og norsk krigføring. Over 90 % av inntektene til eksilregjeringen kom fra Nortraship.

Nygaardsvold, resten av regjeringen, Hambro og 700 andre nordmenn vendte hjem fra eksil 31. mai. Kronprins Olav vendte tilbake 13. mai, mens kong Haakon, kronprinsesse Märtha og de tre barna vendte tilbake 7. juni – det allierte militærstyret av Norge ble samtidig formelt avsluttet og styringen overlatt til sivile norske myndigheter. 12. juni leverte Nygaardsvold inn avskjedssøknaden til kong Haakon.  Stortinget valgt i 1936 trådte sammen 14. juni og Einar Gerhardsen ble statsminister for en samlingsregjering 25. juni.

Det var 265 kvinner ansatt i eksilregjeringens administrasjon.

Personer 
Sentrale personer i eksil i Storbritannia:

 Kong Haakon VII
 Kronprins Olav
 Johan Nygaardsvold, statsminister
 Halvdan Koht, utenriksminister til 1940/41
 Trygve Lie, handels- og forsyningsminister, utenriksminister fra 1940/41
 Oscar Torp, finansminister til 1942, forsvarsminister
 Terje Wold, justisminister
 Sverre Støstad, sosialminister
 Olav Hindahl, arbeidsminister, handelsminister fra 1942
 Nils Hjelmtveit, kirke- og undervisningsminister
 Arne Sunde (Venstre), forsyningsminister, skipsfartsminister fra 1942
 Anders Fjelstad (Bondepartiet), minister uten portefølje til 1943
 Anders Frihagen, minister uten portefølje i Stockholm til 1942, forsynings- og gjenreisingsminister
 Sven Nielsen (Høyre), konsultativ statsråd (uten portefølje), leder for Statens Revisjonskontor, handelsminister fra mars 1945 
 Carl Gustav Fleischer, generalmajor, øverstkommanderende i Nord-Norge, døde i Canada i 1942
 Henry Diesen kommanderende admiral (sjef for marinen i eksil) til 1941, deretter i USA

I Nord-Amerika:

 C.J. Hambro, stortingspresident, etter kort tid i London reiste han til USA
 Birger Ljungberg, forsvarsminister til 1941, deretter militærattache i Canada og USA
 Johan Ludwig Mowinckel, minister uten portefølje i Stockholm til 1942, døde i Canada 1943
 Kronprinsesse Märtha med barna Harald, Astrid og Ragnhild
 Øivind Lorentzen, skipsfartsdirektør, leder av Nortraship

Sammensetning

Statsminister Johan Nygaardsvold, A (20. mars 1935 – 25. juni 1945)
 Sjef for Kirke- og Undervisningsdepartementet: Nils Hjelmtveit, A (20. mars 1935 – 25. juni 1945)
 Sjef for Justisdepartementet: 
Trygve Lie, A (20. mars 1935 – 1. juli 1939)
Terje Wold, A (1. juli 1939 – 25. juni 1945)
 Sjef for Utenriksdepartementet: 
Halvdan Koht, A (20. mars 1935 – 19. november 1940)
Trygve Lie, A (19. november 1940 – 25. juni 1945)
 Sjef for Forsvarsdepartementet: 
Fredrik Monsen, A (20. mars 1935 – 15. november 1935)
Adolf Indrebø, A (15. november 1935 – 20. desember 1935)
Oscar Torp, A (20. desember 1935 – 15. august 1936)
Fredrik Monsen, A (15. august 1936 – 22. desember 1939)
Birger Ljungberg, H (22. desember 1939 – 28. november 1941)
Oscar Torp, A (28. november 1941 – februar 1942)
Birger Ljungberg, H (februar 1942 – 20. mars 1942)
Oscar Torp, A (20. mars 1942 – 25. juni 1945)
 Sjef for Sosialdepartementet: 
Kornelius Bergsvik, A (20. mars 1935 – 13. november 1936
Oscar Torp, A (13. november 1936 – 1. juli 1939)
Sverre Støstad (1. juli 1939 – 25. juni 1945)
 Sjef for Departementet for Handel, sjøfart, industri, handverk og fiskeri: 
Alfred Madsen, A (20. mars 1935 – 1. juli 1939)
Trygve Lie, A (1. juli 1939 – 2. oktober 1939)
Anders Frihagen (2. oktober 1939 – 7. juni 1940)
Terje Wold, A (7. juni 1940 – april 1942)
Anders Frihagen (april 1942 – 1. oktober 1942)
Olav Hindahl, A (1. oktober 1942 – 9. mars 1945)
Sven Nielsen, H (9. mars 1945 – 25. juni 1945)

 Sjef for Skipsfartsdepartementet: Arne Sunde, V (1. oktober 1942 – 25. juni 1945)
 Sjef for Finansdepartementet: 
Adolf Indrebø, A (20. mars 1935 – 13. november 1936)
Kornelius Bergsvik, A (13. november 1936 – 1. juli 1939)
Oscar Torp, A (1. juli 1939 – 28. november 1941)
Paul Hartmann, Kretsen, Hjemmefronten (28. november 1941 – 28. februar 1942)
Oscar Torp, A (28. februar 1942 – 20. mars 1942)
Paul Hartmann, Kretsen, Hjemmefronten (20. mars 1942 – 25. juni 1945)
 Sjef for Landbruksdepartementet: Hans Ystgaard, A (20. mars 1935 – 25. juni 1945)
 Sjef for Forsyningsdepartementet: 
Trygve Lie, A (2. oktober 1939 – 19. november 1940)
Arne Sunde, V (19. november 1940 – 1. oktober 1942)
 Sjef for Forsynings- og gjenreisningsdepartementet: Anders Frihagen, A (1. oktober 1942 – 25. juni 1945)
 Sjef for Arbeidsdepartementet: 
Johan Nygaardsvold, A (20. mars 1935 – 2. oktober 1939)
Olav Hindahl, A (2. oktober 1939 – 25. juni 1945)
 Konsultative statsråder:
Johan Ludwig Mowinckel (V), utnevnt 22. april 1940. Han ble gitt avskjed i nåde 5. juni 1942.
Jakob Vik (B), utnevnt 22. april 1940, men tiltrådte ikke. Utnevnelsen ble annulert 2. mai 1941.
Sven Nielsen (H), utnevnt 22. april 1940, ble statsråd i Handelsdept. fra 12. mars 1945.
Arne Sunde (V), utnevnt 7. juni 1940, ble utnevnt til statsråd i Forsyningsdept. 2. mai 1941.
Anders Fjelstad (B), utnevnt 7. juni 1940. Han ble gitt avskjed i nåde 7. oktober 1943.

Referanser

Litteratur

Eksterne lenker 
 Digitaliserte regjeringsprotokoller 9. april - 7. juni 1940 (Digitalarkivet)
 Digitaliserte protokoller London-regjeringen 1940-1945 (Digitalarkivet)
 Johan Nygaardsvolds regjering regjeringen.no
 Fra Nygaardsvold til Gerhardsen, om situasjonen etter andre verdenskrig, artikkel hos Norgeshistorie.no

Nygaardsvold
Norge under andre verdenskrig
1935 i Norge
1945 i Norge
Etableringer i 1935
Opphør i 1945
Politikk i 1935
Politikk i 1930-årene
Politikk i 1940-årene
Politikk i 1945