Tiriltungeslekta

aspargesert 
 fôrtiriltunge
 hårtiriltunge
 kløverert
 Lotus alpinus
 Lotus berthelotii
 Lotus campylocladus
 Lotus creticus
 Lotus edulis
 Lotus maculatus
 Lotus ornithopodioides
 småtiriltunge
 strandtiriltunge
 tiriltunge
 vegtiriltunge

Tiriltungeslekta (Lotus) er ei planteslekt i erteblomstfamilien med omkring 125 arter og en vid utbredelse. De har tilpasset seg en mengde ulike habitater, fra havstrender til høyfjellet.

Beskrivelse 
Artene er ett- eller flerårige urter, halvbusker eller mer sjeldent busker. Bladene er finnete eller koblete med 3–9 småblad. De egentlige akselbladene er små og faller tidlig av. De fleste artene har fem bladfinner; tre sitter sammen i enden av bladstilken, og to sitter ved basis og kan forveksles med akselblad. Blomstene sitter i hodeformede skjermer på en lang stilk fra bladhjørnene. Begeret har fem tenner. Krona er som regel gul, men kan også være rosa, fiolett, brun eller hvit. Det er ni sammenvokste pollenbærere og én fri. Belgen er rund, smal og inneholder mange frø.

Utbredelse og systematikk 
Slekta omfatter 120–130 arter og er utbredt i tempererte og subtropiske deler av Afrika, Asia, Sokotra, Makaronesia, Australia, Europa og øyene i det vestlige Stillehavet. Noen arter er innført med menneskelig hjelp til Amerika, New Zealand og andre øyer.

Tidligere ble en del arter som forekommer naturlig i Amerika, regnet til Lotus, men de er flyttet til andre slekter. Dorycnium med ti arter i middelhavslandene og på Kanariøyene står nært Lotus og blir ofte slått sammen med den, men regnes i ILDIS World Database of Legumes til ei egen slekt. Tetragonolobus med fem arter i Europa og middelhavsområdet blir derimot inkludert i Lotus.

Tiriltungeslekta har hatt omfattende radiasjoner på øyene i Makaronesia: Azorene, Madeira, Selvagensøyene, Kanariøyene og Kapp Verde. Disse artene fordeles på to seksjoner: Pedrosia med 37 arter har gule blomster som pollineres av bier, mens Rhyncholotus med fire arter har røde eller oransje blomster som antas pollinert av fugler.

I Norge vokser én art naturlig: Tiriltunge (L. corniculatus) er vanlig i enger og veikanter i det meste av landet fra fjæra opp til 1380 moh. på Hardangervidda, men den er ganske sjelden i Finnmark og de mest utpregede innlandsstrøkene. 

Fôrtiriltunge (L. pedunculatus) finnes forvillet mange steder i Norge, og vegtiriltunge (L. sativus) har spredt seg langs vegkanter i hele landet. Småtiriltunge (L. angustissimus), strandtiriltunge (L. tenuis [L. glaber]) og hårtiriltunge (L. subbiflorus) er arter som av og til forvilles.

Bruksområder 
Flere arter dyrkes som fôrvekster, i Norge brukes tiriltunge og fôrtiriltunge til dette formålet. Belgene til aspargesert (L. tetragonolobus) brukes som en grønnsak. Noen arter dyrkes som prydplanter, blant annet Lotus berthelotii fra Kanariøyene.

Planter med samme navn 
Navnet lotus brukes også om flere andre planter, deriblant lotustre og noen vannplanter som lotusrot og Nymphaea lotus.

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Erteblomstfamilien
Planter formelt beskrevet i 1753
Planter formelt beskrevet av Carl von Linné