Dizzy Gillespie

John Birks «Dizzy» Gillespie (født 21. oktober  i Cheraw i South Carolina, død 6. januar  i Englewood i New Jersey) var en amerikansk trompetist, perkusjonist, pianist, orkesterleder, vokalist, gjøgler og komponist. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame og ble tildelt flere Grammy-priser.

Musikkstil 
John Birks Gillespie var en av hovedpersonene i jazzens utvikling på 1940-tallet. Med sin rytmiske og harmoniske oppfinnsomhet lyktes han i å endre jazzens språk til et mer moderne uttrykk som slo svært godt an verden over.

Sammen med Charlie Parker (saksofon), Bud Powell (piano) og Kenny Clarke (trommer) ble han regnet for å være en av frontfigurene i den nyskapende stilen, bebop. Dette er en type jazzmusikk som består av raske, kompliserte og ofte asymmetriske melodier.

Historie og musikalsk utvikling 
Den unge Gillespie fikk sin musikalske utdanning fra naboer og på grunnskolen. Etter å ha spilt piano en stund valgte han trompet som sitt instrument. Han fikk aldri noen formell undervisning på instrumentet og var dermed å betrakte som selvlært.

Dizzy Gillespie slutta på ungdomsskolen, som mange andre, for å jobbe på en bomullplantasje i depresjonstida. I 1935 flytta han tilbake til Philadelphia for å være sammen med mora. Etter noen dager fikk han jobb i Frankie Fairfax band der han fikk kallenavnet sitt: Dizzy.

I mai  spilte Dizzy Gillespie inn sin første plate. Etter dette flytta han til New York. Her fikk han spille med Cab Calloway's band. Dette var gjennombruddet hans som trompetsolist.

Dizzys orkestre 
Han drev eget orkester, der blant annet Benny Bailey var med 1949-51.
Med Jazz at the Philharmonic gjestet han Nordstrandhallen den 18. februar 1956 og 22. mai 1958.

Han besøkte en ungdomsfestival i Sovjetunionen med sitt orkester i 1957.
Ved Kongsberg Jazzfestival i 1971 både spilte han og ga storband-seminar. Ifølge  Erling Wicklund «En mer kvalifisert mann til denne oppgaven finnes vel knapt i dag … Dizzys erfaring som storbandleder går tilbake til 1946 … Gillespie-bandet fram til ca. 1950 er blitt stående som en revolusjon i jazzhistorien.»

I oktober 1981 var han ved Bergen Jazzfestival og ved Miloud Guiderks EmmaJazz-jubileum i Sandvika kino. Besetningen var Paquito D'Rivera sax, Michael Howell gitar, Ed Cherry bass og Ignacio Berroa rytme. De fremførte «inspirert bebop med afrokubansk preg tilsatt store doser av kapellmesterens elleville gjøgling». På 80-tallet var han ofte brukt artist på jazzcruisene med SS «Norway» der også Arild Andersen var med. Ved hans gjenvisitt til Sandvika kino i januar 1988 spilte han i lusekofte med Sam Rivers på saksofon, Ed Cherry bass, Ignacio Berroa rytme og John Lee bass. Hans tredje besøk til Sandvika var med et 15-musikers storband i mai 1989, hvorefter han med sin All Stars septett debuterte ved Moldejazz 1989. I den spilte Phil Woods saksofon, Cedar Walton piano, Bobby Hutcherson vibrafon og Steve Turre trombone, og Idrettens Hus var «et fuglefjell i fóringstiden». Samme året etablerte han De forente nasjoners orkester.

Dizzy som person 

I ungdommen var Dizzy Gillespie en opprører. Som voksen var han svært opptatt av å støtte ideelle politiske saker som for eksempel raseintegrasjon. Biografen Alyn Shipton mener denne endringa i karaktér i stor grad skyldes Gillespies sterke gudstro og støtte til trosretninga Bahai-troen fra slutten av 1960-tallet.

Bøker 
 Groovin' High. The Life Of Dizzy Gillespie. Alyn Shipton, 1999

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
 
 Verve - Dizzy Gillespie

Jazztrompetister fra USA
Jazzkomponister fra USA
Hollywood Walk of Fame
Grammy Award-vinnere
Personer fra Chesterfield County i Sør-Carolina