Kautokeino

Kautokeino, på nordsamisk Guovdageaidnu (kvensk og finsk: Koutokeino), er en kommune i Finnmark i Nord-Norge. Kommunen ligger på Finnmarksvidda og grenser til Finland (Enontekis i sør og sørvest og Enare i sørøst), og i Norge til Nordreisa i vest, Kvænangen i nordvest, Alta i nord og Karasjok i øst. Kautokeino er landets største kommune i areal, nesten like stor som de to neste til sammen, og omtrent en fjerdedel av Danmarks areal. Administrasjonssenteret i kommunen er tettstedet Kautokeino.

Opprinnelsen til den norske navneformen Kautokeino er den finske/kvenske formen Koutokeino av det nordsamiske navnet Guovdageaidnu; disse er forskjellige skrivemåter for det samme navnet. Den nordsamiske og den norske navneformen er likestilt. Kautokeino regnes som det kulturelle hovedsetet for det nordsamiske området, og rundt 90 % av innbyggerne snakker nordsamisk. Kautokeino var den første og lenge den eneste kommunen i Norge som likestilte samisk med norsk i offentlig forvaltning. Kommunevåpenet er en gullavvu med blå bakgrunn.

Kommunen er sete for en rekke samiske kultur- og utdanningsinstitusjoner. Den er den kommunen i Norge med størst andel registrerte i Samemanntallet  i forhold til innbyggertallet  og største reindriftskommune. Kautokeino har vært senter blant annet for Kautokeino-opprøret i 1852 og Alta–Kautokeino-utbyggingen.

Geografi
Kautokeino grenser i nord mot Kvænangen og Alta, i øst mot Karasjok og i vest mot Nordreisa. Mot sør grenser kommuner mot Enontekis og Enare kommuner i Finland. Tettsteder og bygder i kommunen er Kautokeino (Guovdageaidnu), Masi (Máze), Hemmogieddi/Stornes, Šuoššjávri, Økseidet (Ákšomuotki), Láhpoluoppal, Siebe, Áidejávri, Soahtefielbma og Ávži. Det finnes ca. 10 000 fiskevann innenfor kommunegrensene. Kommunen er Norges største i utstrekning, og er nesten dobbelt så stor som Norges nest største kommune, Karasjok. Med sine nærmere 10 000 kvadratkilometer er Kautokeino større enn to av landets fylker. Det høyeste punktet i kommunen er fjellet Mollejus, med en topp som rager 974 meter over havet, på grensa mot Nordreisa kommune i vest.

Demografi

Innbyggerantallet i Kautokeino kommune var 2877 i 2022. Det bodde  mennesker i Kautokeino tettsted per 1. januar . I Masi, som ligger mellom Kautokeino og Alta. bor det nærmere 400 mennesker. 90 % av kommunens innbyggere er samiskspråklige. 763 av innbyggerne er mellom 0 og 19 år.

Tabellen under viser befolkningen i Kautokeino kommune 1.januar hvert år fra 1951 til 2022.

Stedsnavnet
Kommunen hører til forvaltningsområdet for samisk språk, og heter offisielt Kautokeino kommune på norsk og Guovdageainnu suohkan på nordsamisk.  Det samiske navnet Guovdageaidnu betyr «midtveis» eller «den midtre vegen», og kan komme av at det er like langt fra Kautokeino til Alta (gammel markedsplass), til Karesuando i Sverige, til Nordreisa i Troms og til Karasjok.

Det norske navnet Kautokeino er lånt fra samisk via det kvenske/finske navnet Koutokeino . Betydningen «midtveis» kan også komme av avstanden mellom Tornedalselva eller Ounasjoki via Palojoki til Finnmarkskysten, eller at det fra gammelt av var den midtre vegen mellom Finland og Ishavet. Forleddet Guovda- er brukt i namn som Guovdavárri «fjellet i midten» og guovdajohtolat «flytteleia i midten», og navnet finnes også i sørsamisk goevte-geajnoe «midtveis». Det finnes også andre teorier om opprinnelsen til navnet, blant annet at det viser til et sted der det vokser sennegras.

Politikk

Kommunestyrevalget 2019

Kommunestyrevalget 2015

Historie

Istiden 
Området der Kautokeino tettsted ligger ble isfritt for omtrent 10500 år siden. Den nordlige delen av dagens Kautokeino kommune ble isfritt først, omtrent 500-800 år før Kautokeino tettsted. Innlandsiden trakk seg sørover før den forsvant helt fra Nordkallotten for 9600 år siden, sist i Sarek i Sverige

Steinalderen 
I Kautokeino finnes det spor etter menneskelig aktivitet som strekker seg 7000-9000 år tilbake i tid. Ved Kautokeino kirke er det funnet pilspisser hvor dateringen strekker seg over et stort tidsrom. De eldste pilspissene dateres til 5000-7000 år f.kr, mens de yngste dateres til 1000-2000 år f.kr. I 2020 gjorde Universitetet i Tromsø arkeologiske utgravninger ved Gáidnomanjávri I Kautokeino, omtrent 300 meter nordøst av kirken. Der ble det gjort funn av blant annet brente beinrester, hvor de eldste ble datert til 4846-5009 f.kr.

I Juntevađđa, ca 10 kilometer nord for Kautokeino, ble det i 2018 gjort arkeologiske utgravninger. Resulatatene fra prøvene viser at det har vært menneskelig aktivitet i området som er blitt datert tilbake til 5560-5520 år f.kr. Blant annet ble det identifisert beinrester av reinsdyr.

Jernalderen 
Junttevađđa har spor etter menneskelig aktivitet som strekker seg over en lang tidsperiode. Arkeologen Povl Simonsen gjorde i 1967 utgravninger ved Junttevađđa, der han avdekket totalt 10 steinrøyser som lå i rekke med mellom 5 og 13 meters mellomrom. Han fant trekulllag i steinrøysene, og mente dette var branngraver. Disse steinrøysene er datert til omtrent 1050 e.kr. Senere forskning har imidlertid konkludert med at det ikke er branngraver, men solide ildsteder tilknyttet teltboplasser som er blitt benyttet av den samiske befolkningen.

Perioden 1550–1751 
Frem til 1751 var Kautokeino en del av Sverige.

Det finnes lite skriftlig kildemateriale om Kautokeino fra før omkring 1550. Fra 1553 begynte Gustav Vasas fogder systematisk beskatning av samene i Kautokeinoområdet. Det eksisterer skattelister fra 1553 til 1608, bortsett fra for året 1565. I tillegg finnes det en oversikt over manntall og regnskapsliste for 1553. Peter Lorenz Smith skriver i boken Kautokeino og Kautokeino lappene: en historisk og ergologisk regionalstudie fra 1938 at «lappbyen» i Kautokeino hadde 8 personer i skattemanntallet i 1553. I dag brukes uttrykket siida for det det Smith kalte «lappby». Han anslår videre at det totalte innbyggertallet i Kautokeino siidaen til 48 mennesker basert på en antakelse på 6 personer per hushold. I det svenske skatteregnskapet fra 1553 kalles Kautokeino for Kwothekyla byen. Smith mener det kan være en sammensettng av ordene goahti (samisk for en større lavvo) og kylla (finsk for grend). Siidaen lå på Goahtedievva, som ligger i nærheten av dagens Kautokeino kirke. Funn helt fra steinalderen til vår tid viser at området har vært påvirket av menneskelig aktivitet i 9000 år.

I tillegg til siidaen i Kautokeino lå det innenfor dagens Kautokeino kommune også en siida ved Lahpojávri. I 1553 var det der 6 personer i skattemantallet og med Smiths antakelse om 6 personer per hustand et innbyggertall på 36 personer.

Den første presten som holdt gudstjeneste i Kautokeino var Johannes Jonæ Tornæus fra Övertorneå. Dette skjedde i 1641. Gudstjenesten ble avholdt i en liten tømmerkoie som nettopp var satt opp. Det skal ha vært Kautokeinos første trebygning. I dag er resten av denne tømmerkoien bevart i Kautokeino museum.

Den første fastboende presten var svenske Amund Isaksen Curtelius. Han overvintret i Masi fra 1674 til 1675. Han ble etterfulgt av Johan Tornberg. I 1682 ble han igjen etterfulgt av sin bror, Anders Nicolai Tornensis. Tornensis fikk bygget prestegård i Kautokeino og startet bygging av Kautokeino gamle kirke i 1701. Kirken ble innviet 11. februar 1703 og fikk navnet «Hellig Karls kirke». Gamle Kautokeino kirke var innviet som kirke i 241 år og 296 dager før den ble brent ned av den tyske okkupasjonsmakten 3. desember 1944, og var da Finnmarks eldste protestantiske kirke.

Adolf Steen skriver i boken Kautokeinostudier at reindriftssamene begynte å få faste vinterboplasser først på 1740-tallet. Dette ble nødvendig pga. økning i både folk og reinsdyr.

Perioden 1751–1859 
I 1752 var kyrokherde Johan Björkman registrert som den eneste fastboende i Kautokeino. I 1756 ble det oppgitt at det fantes tre fastboende familier på kirkestedet: Matz Hinderson Hetta og hans familie, klokker Michel Andersson Kemi og hans familie og Olaff Andresson Torenensis og hans familie. Reindriftsamene rundt Kautokeino levde en nomadisk tilværelse og fulgte reinens vandringer.

Fra 1837 til 1851 var Kautokeino del av daværende Kistrand kommune.

Kautokeino-opprøret i 1852 
I 1852 gikk en gruppe samer til angrep på representanter for den norske staten. Opprørerne ble overmannet av andre samer. To av opprørerne ble drept i denne kampen. Siden ble to av lederne henrettet ved halshugning. Opprøret er historisk enestående; konflikt mellom samiske interesser og det norske storsamfunnet har ellers ikke ført til voldelige konflikter med tap av menneskeliv. Etter opprøret fulgte en periode med sterkere assimilering av det samiske folket i Norge.

Hendelsen har siden fått betegnelsen Kautokeino-opprøret.

Første samiske ordfører 
Ole Isaksen Hetta ble i 1859 den første samiske ordføreren i Kautokeino.

Perioden 1905–1939

Folkeavstemningen om unionsoppløsningen i 1905 
I Kautokeino stemte 100 % av de som avga stemme, for at Norge skulle være kongedømme etter unionsoppløsningen med Sverige. Kautokeino var én av to kommuner i Norge der 100 % av stemmegiverne stemte for kongedømme.

Otto von Rosen-affæren 
Mellom 15. og 20. januar 1917 ble den svenske baronen Otto von Rosen arrestert i dagens Kautokeino kommune eller i dagens Karasjok kommune, i grensetraktene mot Finland. Han var mistenkt for spionasje. Han blir sendt til Kristiania og løslatt i februar 1917 uten å bli dømt, men utvist til Sverige. Det viste seg at bagasjen hans inneholdt spionutstyr og en sukkerbit som inneholdt miltbrann-bakterier. Dette ble bekreftet ved analyser 80 år senere. Otto von Rosen var tidligere i januar 1917 blitt omtalt i avisene for mistenkelig aktivitet i Karesuando-området, og ble da mistenkt for å være tysk spion. Finland var i 1917 en del av det russiske riket og i krig med Tyskland. Fra Karesuando til Kautokeino er det omtrent 70 kilometer i luftlinje.

Spanskesyken i 1919 
Kautokeino ble kraftig rammet av en bølge av spanskesyken i januar 1919; den måneden døde det 24 mennesker i kommunen, tilsvarende  2,2 % av befolkningen. Kautokeino hadde i 1920 et innbyggertall på 979 personer.

Telefon til Kautokeino i 1919 
Kautokeino ble tilknyttet det norske telefonnettet i oktober 1919 da telefonlinjen til Alta ble ferdigstilt.

Kronprinsparet besøker Kautokeino i 1934 
Tirsdag 27. mars 1934 ankom kronprins Olav og kronprinsesse Märtha Kautokeino. Kronprinsparet oppholdt seg i Kautokeino til torsdag 29. mars (skjærtorsdag), før turen gikk videre til Karasjok. I Kautokeino ble kronprinsparet møtt av 80 barn som sang tre sanger på samisk til ære for de kongelige ved ankomst. På skjærtorsdag deltok kronprinsparet på gudstjeneste i Kautokeino gamle kirke fra 1701 før avreise videre til Karasjok.

Militærfly besøker Kautokeino 
Den 17. mars markerer en historisk begivenhet for Kautokeino da byen for første gang får besøk av fly. Det er tre norske militærfly som lander. Flyene er på rundtur i Nord-Norge og operer fra Alta mens de er i Finnmark.

Nomadisk liv 
Adolf Steen skriver i boken Kautokeinostudier at det på 1930-tallet var ett vinterhus på østfjellet, noe som betyr at de aller fleste reindriftsamene fortsatt bodde i lavvo og i gamme året rundt.

Kautokeino under andre verdenskrig

1940 
Under krigen ved Narvikfronten våren 1940 deltok det fire soldater fra Kautokeino; de tilhørte Alta bataljon.

I august 1940 kom fire tyske soldatene til Kautokeino med elvebåt; de var de første tyske soldatene på stedet. De reiste igjen, og det var ikke fast tysk tilstedeværelse i Kautokeino før vinteren 1941. Da rekvirerte de skoleinternatet til innkvartering.

1942 
En serbisk krigsfange ved navn Bora Ivankovic ble høsten 1942 arrestert av tyskerne og henrettet i Kautokeino. Han hadde sammen med Petar Filipovic klart å rømme fra fangeleiren i Karasjok. Petter Filipovic klarte etter 28 dager på flukt å komme seg inn til Sverige.

I 1942 planla tyskerne å bygge en jernbanelinje gjennom Kautokeino kommune. Linjen skulle gå via Reisadalen til Kautokeino og videre til Karasjok. Jernbanen var en del av den tyske Polarbanen, som etter planen skulle gå hele veien fra Fauske til Kirkenes. Planen ble oppgitt i 1943.

1943 
Tyskerne bygde i 1943 en feltflyplass med en rullebane på 1200 meter i Kautokeino. Ved enden av rullebanen ligger det fortsatt vrakdeler av en tysk Junkers Ju 52.

1944 

Odd Mathis Hætta skriver i boka Samebygder på Finnmarksvidda 2 om tre serbiske fanger som hadde rømt fra en fangeleir og som ble innhentet av tyskerne og henrettet. Dette skjedde ved Áidejávri, 30 kilometer sør for Kautokeino i august 1944. Likene ble gravd opp og fraktet til Kautokeino av norske soldater våren 1945. Det er sannsynlig at fangene var av en annen nasjonalitet enn serbiske, ettersom de serbiske fangene ble holdt fanget I Karasjok fra 23. juli 1942 til 15. desember 1942, og denne hendelen skjedde to år senere.

Et tysk Focke-Wulf Fw 189 rekognoseringsfly nødlandet 15. oktober 1944 på en innsjø som ligger 13 kilometer sør for Kautokeino. Innsjøen fikk navnet Flyvarjávri til minne om havariet.

Høsten 1944 ble den 139. Gebirgsjäger-brigaden stasjonert i og rundt Kautokeino. Styrken besto av omtrent 5000 soldater og hadde ankommet Kautokeino området senest 29. oktober 1944. Den 139. Gebirgsjäger-brigaden ble dannet 5. juni 1944 av restene av det 139. Gebirgsjäger-regimentet. Sjefen for brigaden i Kautokeinoområdet var oberst Schirmbacker, han var utlånt fra 6. SS Gebirgsjäger-divisjonen. Det 139. Gebirgsjäger-regimentet var for øvrig den tyske enheten som holdt på å bli nedkjempet av norske styrker ved Bjørnfjell i juni 1940, før Norge måtte kapitulere da de allierte trakk seg ut. Alta bataljon, hvor det også deltok soldater fra Kautokeino, var blant de norske enhetene som deltok i kampene ved Bjørnfjell. Den østerrikske soldaten Toni Russold deltok i kampen mot Alta bataljon i Narvik i 1940 og var en del av styrken som utgjorde flankesikringen i Kautokeino høsten 1944.

Brigadens oppdrag i Kautokeino høsten 1944 var å utgjøre flankesikringen for Sturmbock-Stellung linjen som gikk tvers over finskekilen nord for Karesuando. Tyskerne etablerte stillingene ved Kautokeino siden de fryktet alliert landgang i Hammerfest og et angrep via Alta, rett sørover mot Finland over Finnmarksvidda for å avskjære det 18. armekorpsets tilbaketrekning ut av Finland gjennom finskekilen, samt å hindre finske eller i verste fall russiske styrker i å omgå Sturmbock-Stellunug stillingen med en flankemanøver via Kautokeino. Sør og sørvest for Kautokeino var det etablert forsvarsstillinger ved Máttavárri, Joppevárri, Áddjit, Gálggovárri og Junkkavárri.. De siste tyske soldatene trakk seg ut fra stillingen i Kautokeino den 3. januar 1945. Ruten de fulgte var en provisorisk kjerrevei som gikk sørvestover fra Kautokeino til Goathteluoppal, videre til Hirvas i Finland og tilslutt bilveien gjennom finskekilen til Skibotn i Norge. I juni 2022 ble det funnet skarpe granater i området rundt de tyske stillingen fra 1944 ved Máttavárri, 5 kilometer sør for Kautokeino. Høsten 1941 var det bare 100 av 2000 tusen soldater igjen fra 139. Gebirgsjäger-regimentet av de som hadde deltatt i felttoget i Narvik, sånn sett må Toni Russolds periode i regimentet og brigaden, fra felttoget i Narvik helt til Kautokeino høsten 1944, ha vært en av de lengste.

Den 23. oktober 1944 ble det avholdt et møte i Kautokeino med representanter for tyskerne, nazipolitiet, politimester Hoëm og representanter for Kautokeino kommune. Kommunen kom til enighet med nazistene og tyskerne om at befolkningen i Kautokeino sammen med de store reinflokkene skulle evakuere til Helligskogen i Troms og møte tyskerne der. Tyskerne ønsket å overta kontrollen over reinflokkene, og hensikten var tredelt: reinsdyrene utgjorde en stor matreserve for tyskerne, videre ville tyskerne hindre at de allierte fikk tak i denne matreserven, og de fryktet at sovjetiske styrker kunne ta i bruk kjørerein til transport, på tilsvarende måte som rein var blitt brukt til transport ved Murmanskfronten. Avtalen ble meddelt befolkningen på norsk. Imidlertid ble den muntlige ordren til befolkningen gitt på samisk, og der ble befolkningen bedt om å evakuere til Helligskogen ved Anarjohka i øst. Politimester Hoëm var klar over at den muntlige ordren på samisk var forskjellig fra den skriftlige på norsk. Befolkningen skulle forlate Kautokeino innen 30. november 1944. Resulatet ble at befolkningen hørte på den muntlige ordren på samisk og unnlot å evakuere til Helligskogen i Troms, i stedet rømte de ut på Finnmarksvidda og spredte seg ut over et stort område. Tyskerne gikk glipp av kjøttreserven som reinflokkene ville ha representert, og befokningen unndro seg tvangsevakuering. Av Kautokeinos 1330 innbyggere ble 47 personer tvangsevakuert sørover. Skjebnen til to kvinner som ble syke og tvangsevakuert sørover er fortsatt ukjent.

Nedbrenningen av Kautokeino 
Kautokeino ble brent ned av tyske styrker. Tyskerne begynte brenningen av Kautokeino kirkested 20. november 1944, og nedbrenningen var fullført den første uken i desember Av 220 bygninger ble 168 brent, blant annet gamle Kautokeino kirke fra 1701, som ble brent 3. desember 1944.

Krigsfangeleir 
Det lå en krigsfangeleir med omtrent 200 sovjetiske fanger i Kautokeino under krigen. Det finnes lite skriftlig informasjon om denne leiren.

Kautokeino etter andre verdenskrig

1946–1949 
 Tirsdag 5. februar 1946 meldte Finnmarksposten at det hadde vært gjort forsøk med amerikanske beltebiler på strekningen Alta-Kautokeino, og at testene viste at bilene kunne klare strekningen på 5 timer sammenlignet med reinsdyr som trakk pulk, som brukte 3 dager på samme strekning.
 Mandag 11. november 1946 meldte avisen Tromsø at den svenske «nomadeskoleinspektøren» Israel Ruong hadde søkt om et fire ukers studieopphold i Kautokeino for å studere samisk språk.

 25. januar 1948 brant gjenreisningsadministrasjonens brakke ned til grunnen. Bygget var på omtrent 300 kvadratmeter, og var fraktet til Kautokeino fra Sverige etter krigen. Lensmannskontoret hadde holdt til i brakken, men hadde nettopp flyttet ut. 

 I januar og desember 1948 ble det meldt om ulveflokker på opptil 30 dyr som rev ihjel rein og spredte reinflokkene i områdene sør for Kautokeino. Det ble meldt om et ulveangrep mellom Áidejávri og Oskal, omtrent 20-30 kilometer for Kautokeino, som tok livet av 30-40 rein i januar og ulveangrep i samme område igjen i desember 1948.

 Samferdelsedepartemenet bevilget i januar 1949 et beløp på 280 000 kroner til bygging av Kautokeino gjestgiveri. 280 000 kroner i 1949 tilsvarte 6,7 millioner kroner i 2022.
 Lørdag 30. juli 1949 ble den permanente brua over Kautokeinoelven i Kautokeino sentrum åpnet for trafikk.

1951–1959 

 Den 1. februar 1951 overtok Nord-Norsk Hotelldrift driften av Kautokeino Gjestgiveri. Gjestgiveriet hadde ved åpningen 17 rom og 48 sengeplasser. Det var ikke innlagt vann i gjesterommene, og oppvarmingen skjedde med ved og koks. Gjestgiveriet var finansiert av staten. Gjestgiveriet stod ferdig i i slutten av 1950.

 I 1952 åpnet Statens heimeyrkeskole for samer, senere Samisk videregående skole og reindriftskole, i Kautokeino.
 Den 3. september 1952 havarerer et Widerøe Norseman fly under landing på Gávdnjajávri inne i dagens Ánarjohka nasjonalpark. Alle de fire personene ombord slipper uskadd fra det, men flyet blir totalvrak. Flyet var på oppdrag for etteretningstjenesten for å levere militært utstyr til et depot som skulle tas i bruk i tilfelle Norge ble angrepet av Sovjetunionen.
 Čábardasjohka kraftverk åpnet 15. desember 1953 med en kapasitet på 150 kW. Kraftverket leverte strøm til omlag 400–500 abonnenter.
 Søndag 28. mars 1954 ble den første offisielle reinkappkjøringen arrangert i Kautokeino. Arrangementet fant sted i forbindelse med at Norges Reidriftsamers Landsforbund avholdt sitt landsmøte i bygda. Løypa var omtrent 2 km langt og gikk på elveisen nedstrøms fra brua og tilbake. Vinner av konkurransen ble Karen Anne Kemi.
 I 1955 ble Luftforsvarets stasjon i Kautokeino opprettet.

 Fredag 22. februar 1957 åpnet reinslakteriet i Kautokeino.
 Filmen Same Jakki av Per Høst, som delvis ble spilt inn i Kautokeino og handler om en familie fra Kautokeino, hadde premiere torsdag 21. mars 1957.
 Søndag 28. september 1958 ble Kautokeino kirke innviet.

 Torsdag 23. juli 1959 besøkte kong Olav V Kautokeino. Det var første gang en norsk konge besøkte bygda.
 Juhls sølvsmie ble etablert i Kautokeino i 1959.

1960–1969 
 Lørdag 22. oktober 1960 ble veien fra Tangen Bru i Alta via Kløfta til Suolovuopmi tatt i bruk. Denne strekningen var helårsvei, og erstattet veien over Beskades som hadde vært vinterstengt.

 Tirsdag 8. november 1960 ble veien frem til finskegrensen åpnet for trafikk. De siste 1,7 km frem til grensen var fortsatt av dårlig kvalitet, men veien var farbar for biltrafikk. Store deler av veien (37 km av 42 km) var finansiert av Kautokeino kommune over kommunebudsjettet og gjennom lån kommunen hadde tatt opp i kommunalbanken.
 I 1961 fikk myndighetene kontroll over tuberkuloseepedemien i Kautokeino, som hadde resultert i 45 påviste turberkulosetilfeller siden 1958. Omfattende og systematisk skjermbildekontroll av befolkningen og vaksinasjon bidro til å stoppe smitten. Epidemien i Kautokeino ble omtalt som den mest omfattende tuberkoloseepedemien i Norge de siste 60 årene.
 Søndag 30. desember 1962 brant Kautokeino gjestgiveri ned til grunnen. Ingen mennesker ble skadet.

 1. januar 1963 hadde Kautokeino kommune 2063 innbyggere; for første gang ble det registrert et folketall på over 2000 i kommunen.
 1. desember 1963 ble Guovdageainnu Sámi Searvi stiftet. Aslak Loso ble valgt som leder i lokalforeningen.
 2. desember 1963 åpnet kraftlinjen fra Nord-Troms til Kautokeino, og strømforsyningen ble mer stabil med strømforsyning fra Kildalen kraftverk i tillegg til Čábardasjohka kraftverk. Strømforsyningen til Kautokeino hadde vært ustabil med strømrasjoneringer i perioder, siden kraftproduksjonen fra Čábardašjohka ikke hadde vært tilstrekkelig til å dekke forbruket i Kautokeino. 

 I juni 1965 meldte flere aviser at en bisamrotte for første gang var blitt skutt i Norge; det skjedde ved Gálanitu, 13 km sørvest for Kautokeino

 Torsdag 11. november 1965 åpnet helårsveien mellom Alta og Kautokeino. Veien ble ikke offisielt åpnet før senere, og det gjenstod fortsatt en del etterarbeid, men veien var farbar vinterstid og Kautokeino hadde fått helårs veiforbindelse til Alta.
 Turisthotellet i Kautokeino åpnet i juli 1966. Hotellet hadde 100 sengeplasser og kostet 5 millioner kroner i 1966, tilsvarende 59 millioner kroner i 2022.
 Bil- og anleggsveien fra Kautokeino til Biedjovággi ble påbegynt i månedsskiftet juni/juli 1968, og åpnet for biltrafikk senere samme år.  
 Lørdag 19. april 1969 kom kronprinsesse Sonja og kronprins Harald på besøk til Kautokeino. De ankom fra Karasjok, med snowmobil, snørekjøring og helikopter. Søndag 20. april deltok de på gudstjeneste i Kautokeino kirke, før de blant annet besøkte gruveområdet i Biedjovággi, 4 mil nord for Kautokeino, som var under oppføring.

1970–1979 

 I 1970 ble Biedjovággi gruver åpnet.
 I 1971 ble Kautokeino påskefestival arrangert for første gang.
 I 1973 ble Nordisk samisk institutt etablert i Kautokeino.
 Mandag 25. november 1974 ble det avholdt folkeavstemning om ølsalg i butikk i Kautokeino. Forslaget om å tillate ølsalg falt ettersom 393 personer stemte nei, og 192 stemte ja. Om lag 40 % av de stemmeberettigede avga stemme.
 I 1975 stengte Biedjovággi gruver ned for første gang, som følge av lave kobberpriser.
 19. januar 1976 gikk Kautokeino kommunestyre i mot utbyggingsplanene for Alta-Kautokeino vassdraget.
 Kautokeino skolestyre vedtar å opprettholde joikeforbudet i skolen som ble vedtatt i 1953.
 1. november 1976 ble riksvei 92 mellom Karasjok og Kautokeino åpnet for biltrafikk på den siste gjenværende strekningen; den korteste bilveien mellom de to stedene ble dermed redusert fra 378 kilometer til 146 kilometer.
 I 1977 ble Samisk utdanningsråd opprettet, og sekretariatet ble plassert i Kautokeino.
 30. november 1978 vedtok Stortinget å bygge ut Alta-Kautokeinovassdraget. Det medførte store protester, og konflikten om utbyggingen er senere kjent som Alta-konflikten.

1981–1989 
 Mandag 16. februar 1981 arrangerte Folkeaksjonen mot utbygging av Alta-Kautokeino vassdraget fakkeltog i Kautokeino, med omtrent 250 deltagere. Motdemonstranter prøvde å hindre fakkeltoget, blant annet ved å sperre veien med biler og kaste en røykbombe inn i toget. Ingen mennesker kom til skade, og det kom ikke til videre konfrontasjoner mellom grupperingene.
 Tirsdag 3. mars 1981 gikk kommunestyret inn for å likestille Guovdageaidnu og Kautokeino som stedsnavn. Tidligere hadde navnet kun vært Kautokeino. Flertallet i kommunestyret var knappest mulig, med 10 mot 9 stemmer. Mindretallet mente at det offisielle navnet fortsatt skulle være Kautokeino, men at det burde åpnes for å bruke samiske stedsnavn i kommunen.
 Det nye kulturhuset og miljøbygget ble åpnet lørdag 13. juni 1981. Bygningen huset en kinosal/teatersal, folkebiblioteket I Kautokeino, Nordisk samisk institutt og Samisk utdanningsråd. Bygget kostet totalt 18 millioner kroner i 1981, tilsvarende 68 millioner i 2022.
 Beaivváš Sámi Našunálateáhter ble etablert i Kautokeino i 1981, og ble lokalisert i det nye kulturhuset og miljøbygget.
 Det nye reinslakteriet ble åpnet fredag 11. desember 1981 av landbruksminister Johan C. Løken. Slakteriet kostet 32 millioner i 1981, tilsvarende 120 millioner kroner i 2022.
 I februar 1982 avsa Høyesterett en enstemmig dom om at statens vedtak om å bygge ut Alta-Kautokeinovassdraget var gyldig. (Se også: Alta-konflikten)
 I 1985 åpnet det finske industriselskapet Outokumpu Oy sin andre driftsperiode av gruvene i Biedjovággi.
 I 1987 åpnet Alta kraftverk, med vannmagasin i Virdnejávri i Kautokeino kommune.

 1. januar 1988 ble operasjonssenteret ved Luftforsvarets stasjon i Kautokeino lagt ned. Antall ansatte ble redusert fra 63 til 21. Antallet vernepliktige soldater i Kautokeino hadde ligget på omtrent 40 personer, slik at stasjonen hadde bestått av omtrent 100 personer totalt før omorganiseringen. Forsvaret flyttet ut fra bygningsmassen i Kautokeino sentrum. Bygningene ble senere overtatt av Samisk høgskole.
 Høsten 1988 ble Ellen Inga O. Hætta den første kvinnelige ordføreren i Kautokeino.

 I 1989 ble Ole Henrik Magga fra Kautokeino den første sametingspresidenten i Norge.
 Samisk høgskole åpnet den 1. november 1989.

1990–1999 
 I 1990 ble Sami Grand Prix arrangert for første gang i Kautokeino.
 Torsdag 11. oktober 1990 styrtet et Bell 206 JetRanger med to personer ombord ca. 2 mil vest for Suolovuopmi i Kautokeino kommune. Begge personene ombord omkom. Helikopteret hadde vært på vei fra Kvænangen til Masi.
 20. september 1991 ble Biedjovággi gruver stengt ned for andre gang. 110 personer mistet jobben; 50 av dem var tilknyttet selve gruven og resten var ansatt hos underleverandører. I løpet av andre driftperiode fra 1985 til 1991 ble det totalt utvunnet 24000 tonn kobber og 6000 kg gull fra Biedjovággi gruver. Til sammenligning ble det i Nye Storwartz gruver på Røros utvunnet 40000 tonn kobber i løpet av drifteperioden som strakk seg fra 1708 til 1947.

 1. januar 1992 hadde Kautokeino kommune 3011 innbyggere, og folketallet i kommunen hadde dermed passert 3000 for første gang.
 Báktehárji flerbrukhall åpnet i 1992.
 Fredag 7. august 1992 besøkte kong Harald og dronning Sonja Kautokeino under sin signingsferd i Nord-Norge. Kongeparet ankom med helikopter og oppholdt seg i Kautokeino i omtrent 3 timer.
 Fredsprisvinner Rigoberto Menchu Tum besøkte Kautokeino i desember 1992, og deltok i en gudstjeneste i kirka søndag 13. desember. Han var invitert av sametingspresident Ole Herik Magga.
 Torsdag 28. oktober 1993 åpnet Kautokeinos nye ølutsalg, og for første gang på over 20 år ble det mulig å kjøpe øl over disk i kommunen.
 I 1994 ble det åpnet for vårjakt på ender i Kautokeino, i første omgang som en treårig prøveordning. Ordningen ble senere videreført. Vårjakt på ender har tradisjoner i Kautokeino.
 1. august 1995 ble Luftforsvarets stasjon Kautokeino lagt ned som egen avdeling, og underlagt 131 luftving Sørreisa. Antallet ansatte ble redusert fra 21 til 13, og det ble slutt med vernepliktige soldater i Kautokeino; det var 5 vernepliktige soldater i Kautokeino da stasjonen ble lagt ned.
 I pinsen 1996 besøkte Dalai Lama Kautokeino, der han møtte sametingspresidentene Ole Henrik Magga (Norge), Ingwar Åhren (Sverige) og Pekka Aikio (Finland). I en felles uttalelse fordømte de tre sametingene Kinas menneskerettsbrudd mot det tibetanske folk, de uttalte også at Tibet er et okkupert land og at Kinas okkupasjon er brudd på internasjonal rett og rettssikkerhet.

 1. januar 1997 hadde kommunen 3176 innbyggere.
 Søndag 6. april 1997 ble Børre Knudsen «vigslet til biskop» i Strandebarm prosti. Handlingen fant sted i Kautokeino kirke og var meget omstridt. Sogneprest Olav Berg Lyngmo i Kautokeino støttet Børre Knudsen i hans strid med Den norske kirke. Striden handlet blant annet på synet på abort og homofili; Knudsen og Berg Lyngo delte oppfatningen om at Den norske kirke hadde et altfor liberalt syn rundt disse spørsmålene.
 Fredag 2. juli 1998 besluttet kirkeminister Jon Lilletun å gå til avskjedssak mot sogneprest Olav Berg Lyngmo på grunn av striden mellom sognepresten og biskop Ola Steinholt. Olav Berg Lyngmo hadde blant annet ikke godtatt biskopen som sin åndelige leder.

2000–2009: 
 Fredag 21. januar 2000 avsa tingretten dom i saken om statens rett til å avskjedige sogneprest Olav Berg Lyngmo. Staten tapte saken i tingretten og sognepresten fikk beholde jobben. Samme dag som dommen falt, besluttet nyutnevnt kirkeminister Trond Giske at staten skulle anke dommen.
 Torsdag 7. september 2000 var det offisiell åpning av det nye helsesenteret i Kautokeino. Helsesenteret kostet 50 millioner kroner i 2000, tilsvarende 81 millioner kroner i 2022

 Fredag 12. januar 2001 avsa lagmannsretten dom i ankesaken om statens rett til å avskjedige sogneprest Olav Berg Lyngmo. En enstemmig lagmannsrett ga staten medhold. Sognepresten ble fradømt sitt embete og ble i tillegg dømt til å betale egne og statens saksomkostninger.
 I slutten av mai 2001 avviste Høyesteretts kjæremålsutvalg anken fra sogneprest Olav Berg Lyngmo, og avskjedsdommen der han ble fradømt embetet som sogneprest var dermed rettskraftig.

 Mandag 3. juni 2002 ble postkontoret i Kautokeino nedlagt, og en lokal dagligvareforretning åpnet i stedet «Post i butikk».

 5. desember 2002 åpner Vinmonopolet utsalg i Kautokeino. Nærmeste vinmonopol lå tidligere i Alta,130 kilometer unna.
 15. juli 2003 ble Nordlandia hotell i Kautokeino totalskadet i en brann.
 1. januar 2005 hadde Kautokeino 2997 innbyggere, og folketallet i kommunen hadde dermed sunket til under 3000.
 I 2005 ble Struves meridianbue oppført på UNESCOs verdensarvliste; to av buens målepunkter befinner seg i Kautokeino, nemlig Luvddiidčohkka / Lodiken og Muvravárri / Bealjášvárri.
 I 2007 la Kong Harald ned grunnsteinen til Samisk vitenskapsbygg / Diehtosiida. Kostnadsrammmen var på 276 millioner kroner, tisvarende 418 millioner kroner i 2023.
 I 2008 åpnet Thon et nytt hotell i Kautokeino.
 I 2009 flyttet Samisk høgskole inn i bygget Diehtosiida.

2010–d.d. 
 16. desember 2013 avviste kommunestyret med 10 mot 9 stemmer en søknad fra det svenske selskapet Arctic Gold om tillatelse til å foreta en konsekvensutredning for gruvedrift i Biedjovággi.
 I 2021 startet byggingen av en ny barne- og ungdomsskole. Kostnadsrammen var på 207 millioner kroner, og det ferdige anlegget skulle ha et bruttoareal på ca 6000 m². Planlagt dato for Kautokeino kommunes overtagelse av anlegget var 16. januar 2023.
 I 2022 startet byggingen av et nytt fellesbygg for Beaivváš Sámi Našunálateáhter og Samisk videregående skole og reindriftskole. Kostnadsrammen for prosjektet var på 485 millioner kroner. Det ferdige bygget skulle totalt ha et bruttoareal på ca 7000 m². Prosjektert innflyttingsdato var 1. august 2024.
 18.april 2023 ble den nye barne- og ungdomsskolen i Kautokeino offisielt åpnet av kronprins Haakon.
 I april 2023 vedtar regjeringen en ny forskrift som omhandler vårjakt på ender i Kautokeino. Kvoten blir satt til 500 ender, toppand, kvinand, siland og lakseand er jaktbare arter og jakttiden fastsettes til 15 dager i tidsrommet 5.mai til 6.juni. Klima og miljøminister Espen Barth Eide uttaler i forbindelse med kunngjøringen av forskriften at vårjakt på ender har vært viktig i samisk tradisjon for å få tilgang på mat etter vinteren.

Kultur
Kommunen blir regnet som det kulturelle hovedsenteret i det nordsamiske området.

En rekke samiske kultur- og utdanningsinstitusjoner ligger i kommunen, herunder det samiske nasjonalteateret Beaivváš Sámi Našunálateáhter, den samiske friteatergruppen Guovssu Teahter, Samisk høgskole, Samisk videregående skole og Reindriftsskole, Samisk Filmsenter, Sametinget (opplæringsavdelingen), Verdensforbundet for reindriftsfolks hovedsete, Norske Samers Riksforbunds hovedsete, den samiske avisa Avvir og Samisk Arkiv (Sámi Arkiiva).

Påskeuken 
I påsken arrangeres det Samisk Filmfestival, og Sámi Grand Prix i regi av Stiftelsen Samisk Musikk Festival. Også reinkappkjøring og scootercross finner sted i Kautokeino i påskeuken.

Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er fjellet Durkkihanvárri. Til dette fjellet er det knyttet et sagn om landskapet i området.

Næringsliv og institusjoner 
I Kautokeino finner man institusjoner som Det samiske nasjonalteateret Beaivvas, Samisk høgskole, Sametinget (opplæringsavdelinga), Samisk Arkiv, NRK Sámi Radio,, Samisk filmsenter, Kautokeino bygdetun,regionkontor for Mattilsynet, Duodjeinstituhtta (Duodji=Samisk håndverk, instituhtta = institutt), Samisk videregående skole og reindriftsskole, og den samiskspråklige avisa Avvir.

Lavvoprodusenten Venor startet opp her, og hadde sin fabrikk i Kautokeino. Arctic Lavvo har nå overtatt merkenavnet og skal fortsette å drive i Kautokeino.

Biedjovagge gruver var lenge en av Nord-Europas største gullgruver. Den eneste aktive gruva i kommunen er i Náránaš.

Kjente personer fra Kautokeino
Aslak Jacobsen Hætta (1824–1854), henrettet etter Kautokeino-opprøret
Mons Somby (1827–1854), henrettet etter Kautokeino-opprøret
Frank Juhls (1931–2020), gründer og innehaver av sølvsmie og kunstgalleriet Juhls' Silvergallery
Regine Juhls (1939–), gründer og innehaver av sølvsmie og kunstgalleriet Juhls' Silvergallery
Ailo Gaup (1944–2014), forfatter og noaidi
Ole Mathis Hetta (1946–2017), samfunnsmedisiner og politiker
Ole Henrik Magga (1947–), professor og språkforsker, Norges første sametingspresident 
Anton Dahl (1949–), internasjonal hoppdommer og lokalpolitiker (V)
Josef Halse (1951–), billedkunstner
Ellen Inga O. Hætta (1953-2023), samisk politiker
Nils Johan Heatta (1954-), tidligere direktør i NRK Sápmi
Risten Sokki (1954–), lærer og forfatter
Nils Henrik Sara (1955–), tidl. leder av Norske Reindriftsamers Landsforbund
Nils Gaup (1955–), filmregissør
Mattis Hætta (1959–2022), sanger og plateartist
Ingor Ánte Áilo Gaup (1960–), skuespiller og joiker
Roger Ludvigsen (1965–), musiker og komponist
Aili Keskitalo (1968–), tidligere sametingspresident
Mikkel Gaup (1968–), skuespiller
Mikkel Isak Eira (1968–), reindriftssame, politiker (H) og Farmen-vinner
Niko Valkeapää (1968–), sanger
Johan Ailo Kalstad (1978–), direktør NRK Sápmi
Johan Mathis Buljo (1978–), 71° nord-vinner (TVNorge)
Håvard Klemetsen (1979–), kombinertløper
Ailo Mikkelsen Gaup (1979–), freestyle motocross-kjører
Fred René Buljo (1988–), musiker og musikkprodusent
Nils Rune Utsi (1990–), musiker
Ole Nicklas Mienna Guttorm (1996–), skuespiller
Mikkel Isak Eira, lokalpolitiker og vinner av reality-konkurransen Farmen i 2007
Johan Mathis Buljo, vinner av reality-konkurransen 71 grader nord i 2002
Duolva Duottar, samisk rapgruppe som deltok i programserien Norske Talenter på TV2

Se også 
 Okkupasjonsmaktens fangeleirer i Norge

Referanser

Eksterne lenker
 
  Kommunefakta Kautokeino - Statistisk sentralbyrå
  Kautokeino . nøkkeltall - Statistisk sentralbyrå 
 
  Juhls Silver Gallery i Kautokeino
  Sámi allaskuvla - Sámi University of Applied Services (Samisk høgskole)
  Samisk videregående skole og reindriftskole
  Kautokeino Idrettslag 
  Saami Ski Race Turrenn fra Hetta i Finland til Kautokeino i Norge