Traktaten i Berlin, 1878

Traktaten i Berlin i 1878 var den endelige avtalen fra kongressen i Berlin (13. juni-13. juli 1878), holdt på initiativ fra Otto von Bismarck, hvor stormaktene Tyskland, Østerrike-Ungarn, Storbritannia, Frankrike, Italia, Russland og Det osmanske riket reviderte traktaten fra San Stefano, signert 3. mars samme år.

Avtalen anerkjente uavhengigheten til fyrstedømmene Romania, Serbia og Montenegro. Det nordlige Bulgaria ble et autonomt fyrstedømme under formell osmansk overhøyhet, mens søndre del, Øst-Rumelia, forble en osmansk provins med mer begrenset autonomi, som et mottrekk mot russiske planer for et «stor-Bulgaria». Den osmanske provinsen Bosnia-Hercegovina og det tidligere Novi Pazar-Sandsjak (militærdistrikt) ble plassert under østerriksk-ungarsk okkupasjon, selv om begge områder formelt forble deler av Det osmanske riket.

De tre nye uavhengige statene erklærte seg deretter som kongeriker (Romania i 1881, Serbia i 1882 og Montenegro i 1910), mens Bulgaria krevet full uavhengighet i 1908 etter å ha blitt forent med Øst-Rumelia i 1885. Østerrike-Ungarn annekterte Bosnia-Hercegovina (som kondominium) i 1908, noe som førte til en stor europeisk krise.

Litteratur 
 Anderson, M.S. The Eastern Question, 1774–1923: A Study in International Relations (1966) online  
 
 Langer, William L. European Alliances and Alignments: 1871-1890 (1950) pp 151–70. Online
 
 , Focus on the aftermath.
 Munro, Henry F. The Berlin congress (1918) online free, 41pp of text, 600 pp of documents
 Stavrianos, Leften Stavros. The Balkans since 1453 (1958).
 
 

Internasjonale avtaler
Berlins historie
Osmanske traktater
Britiske traktater
Italienske traktater
Franske traktater
Russiske traktater