Erik Håker

Erik Håker (født 4. mars 1952 i Oppdal) er en norsk tidligere alpinist. Han var den første norske alpinisten som vant et verdenscuprenn i alpint. Han representerte klubben Oppdal IL.

Håker gjorde seg internasjonalt bemerket allerede som 17-åring, da han under VM 1970 kom på 10.-plass i storslalåm og 13.-plass i utfor. Gjennombruddet i verdenseliten kom i sesongen 1971/72. Etter en svak sesongstart med  33.-plass i det første utforrennet i St. Moritz, vant han fire dager senere storslalåmrennet i Val-d’Isère med bestetid i begge omgangene. Dermed ble han den første, norske utøver som oppnådde en verdenscupseier.

Under OL 1972 i Sapporo kom Håker på 5.-plass i utfor. Han ledet storslalåmrennet etter første omgang. Ifølge datidens regler skulle han dermed starte som førstemann dagen etter – ikke fordi han ledet, men fordi han var siste startende (altså nr. 15) i pulje 1. Etter 53 sekunder, midt i bratthenget, kjørte han ut. Gullmedaljen gikk til italieneren Gustav Thöni. Håker deltok også i 1976 i Innsbruck og i 1980 i Lake Placid.

Håker var i verdenseliten i storslalåm og utfor gjennom store deler av 1970-tallet, og oppnådde totalt 20 pallplasseringer. Han kom på 5.-plass sammenlagt i verdenscupen sesongen 1974/75. I 1978 ble han tildelt Olavstatuetten og i 1979 Holmenkollmedaljen.

Håker vant 11 NM-gull i perioden 1970-1981 i disiplinene utfor, storslalåm, slalåm og kombinasjon.

Verdenscupseire

Litteratur

Referanser

Eksterne lenker 
 

Norske alpinister
Vinnere av Holmenkollmedaljen
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1972
Alpinister under Vinter-OL 1972
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1976
Alpinister under Vinter-OL 1976
Deltakere for Norge under Vinter-OL 1980
Alpinister under Vinter-OL 1980
Personer fra Oppdal kommune
Kongepokalvinnere i skiidrett
Fødsler i 1952
Norgesmestere i alpint