M1 Garand

M1 Garand eller Garand selvladegevær (SLG) er en amerikansk, halvautomatisk rifle konstruert av John Cantius Garand. Det formelle navnet i det amerikanske forsvaret er United States Rifle, .30 Caliber, M1. M1 Garand erstattet Springfield-riflen i 1936 og forble i tjeneste i den amerikanske hæren inntil den ble erstattet av M-14 i 1958. Den ble brukt som tjenesterifle (hovedvåpen for infanteriet, og i andre våpengrener) i både Andre verdenskrig og Koreakrigen, samt i begrenset bruk under Vietnamkrigen. Den var også i bruk i den norske Hæren i perioden fra 1952 til ca. 1970, og i Heimevernet noe lenger, hvor den erstattet Mauseren. Den er fremdeles i bruk i enkelte drill- og seremonitropper, blant annet i Gardens drilltropp. I Hærens avdelinger startet utfasingen av våpenet fra leveringen av enhetsriflen AG-3 fra Kongsberg våpenfabrikk startet i februar 1967.

Virkemåte
Etter moderne målestokk har Garanden enkelte svakheter, blant annet ladeløsningen. Patronene var satt 8 stykker sammen i en åpen laderamme. Ved avfyring av det siste skuddet ble laderammen slynget ut av magasinet med en særegen «pling»-lyd. Det var frykt for at fienden skulle høre denne lyden og vite at vedkommende ikke hadde mer ammunisjon i våpenet. (Denne frykten var nok ubegrunnet, tatt i betraktning all støyen i strid og at laderammen gjorde at riflen ble ladet raskt.) I tillegg kunne et fullt magasin også bli sendt ut ved en feil av denne mekanismen. Mekanismen tillot dessuten ikke at man kunne etterlade våpenet med enkelt-patroner. Infanterister løste derimot dette problemet ved å avfyre de siste par gjenværende skuddene, og deretter lade en ny laderamme. 
Dette kan man unngå ved å trykke inn en knapp på venstre side, som kobler fri patron-materen og kaster laderammen og de gjenværende patronene. Dette er ikke for å etterlade laderammen, men erstatte den med en full.

Halvautomatgeværer
Våpen fra andre verdenskrig
Skytevåpen fra USA