Atiu

Atiu er ei øy i Cookøyene i Sør-Stillehavet. Den er en del av de sørlige Cookøyene og er den nest største og sørligste øya i landet. I 2011 hadde øya 480 innbyggere.

Navn 
Enua-Manu er et gammelt navn på øya. Det oversettes gjerne som «Fuglelandet», men kan også bety «Insektlandet». Navnet Atiu forklares som å stamme fra en av øyas første innbyggere, Atiu-mua, et navn som betyr «førstefødte».

Geografi 

Atiu er sammen med Aitutaki, Manuae, Takutea, Mitiaro og Mauke en del av den østlige kjeden av øyer i de sørlige Cookøyene. Mauke, Mitiaro og Atiu danner øygruppen Ngaputoru. Avstanden til nærmeste øy, Mitiaro, er 27 nautiske mil, til Mauke 50 nautiske mil, mens det til Cookøyenes hovedøy Rarotonga er 116 nautiske mil.

Atiu har et areal på 26.9 km². Øya er dannet av et hevet korallrev som utviklet seg rundt en vulkansk kjerne. Den vulkanske kjernen har en geologisk alder på 10–7 millioner år. 

Øya har et sentralt, flatt platå. Høyeste punkt er på 72 meter. Rundt dette platået er det en 182 meter bred forsenkning der det dannes sump. Utenfor dette igjen består øya av en 20 meter høy og 1000 meter bred makatea, det vil si kalkstein dannet av hevet korallrev. I sørvest finnes det en innsjø.

Det indre av øya har fruktbar, vulkansk jord som er egnet til dyrking av sitrusfrukt, banan og papaya. Det vokser også kokospalmer. 

Atiu har ingen skjermet lagune innenfor revet og dette har gjort skipsanløp vanskelig. Øya er omgitt av et smalt korallrev, maksimalt rundt 120 meter bredt på sørkysten..

Atiusalangan (Aerodramus sawtelli) er en fugleart som bare finnes på Atiu. Den bygger reir i to grotter og regnes som sårbar.

Historie 
Øya ble folkesatt av polynesiere. De første europeiske besøkende tilhørte James Cooks ekspedisjon, som først fikk Atiu i sikte 31. mars 1777. Folk fra øya kom om bord og 2. april 1777 ble et parti fra ekspedisjonen, inkludert Omai, satt i land.

I 1823 begynte den kristne misjonsvirksomheten på øya. Det ble da anslått at det bodde under 2000 mennesker på øya.

Storbritannia gjorde øya til protektorat 30. oktober 1888. Atiu ble etter dette en del av Cookøyene-føderasjonen. I 1901 kom Atiu sammen med resten av Cookøyene under New Zealands herredømme.

Samfunn 
I 1902 hadde øya 918 innbyggere. I 1936 var folketallet økt til over 1000 og i 1971 hadde Atiu en befolkning på 1455. Siden har folketallet avtatt. Folket bor i landsbyer i det indre av øya. De fem landsbyene tilsvarer de tradisjonelle distriktene, Teenui, Ngatiarua, Areora, Tengatangi og Mapumai.

I 2001 tilhørte 58 % av folket på Atiu kirkesamfunnet Cook Islands Christian Church. 25 % tilhørte Den katolske kirke, mens 10 % var sjuendedagsadventister.

Det har vært produksjon av kaffe på øya siden 1800-tallet. Kopra har også vært utført fra øya.

Den lille, ubebodde sandøya Takutea forvaltes av det tradisjonelle lederskapet på Atiu på vegne av folket på Atiu.

Atiu hadde i 2015 én skole for elever opp til trinn 13. Skolen hadde i alt 148 elever.

Øya har 8,9 km veg. I 1977 åpnet en kort flystripe med grasdekke ved Areora midt på øya. I 1983 ble den erstattet av en ny flyplass med lengre rullebane (1300 meter). Atiu lufthavn ligger på nordkysten av øya. Air Rarotonga flyr hit fra Rarotonga.

Referanser

Litteratur 
Atiu Island Profile 2003,Office of the Minister for Island Administration, 2003
Cook Islands 2011 Census of Population and Dwellings. Main Report, Statistics Office, 2012
Hoffmann, Tegan: «Cook Islands», i Rosemary Gillespie og David Clague (red.): Encyclopedia of Islands, Berkeley: University of California Press, 2009, s. 191–197
Rongo, T., Evans, J., Passfield, K., Cramp, J., Sudek, M., Tautu, B., McDonald, G., Rongo, T.C., og B. Hanchard:  Cook Islands Marine Park: Coral reef survey of Aitutaki, Manuae, Mitiaro, Takutea, and Atiu in the southern Cook Islands, Government of the Cook Islands, 2013

Øyer i Cookøyene