Fly med elektronisk styring

Fly med elektronisk styring, bedre kjent ved det engelske navnet fly-by-wire (bokstavelig: «flystyring via elektrisk ledning»), er en metode for styring av fly hvor flyets operatørpanel (flyratt eller stikke og pedaler) ikke virker direkte via mekanisk kobling på styreflatene, men istedet aktueres ved hjelp av aktuatorer styrt med strøm via elektriske ledninger.

Historie 
Denne styremetoden ble først tatt i bruk i F-16 jagerflyet som først fløy i 1974, men brukes nå også i nyere passasjerfly som Airbus A380 (2005) og Boeing 777 (1994).

Tilsvarende metode brukes i større skip, hvor ror og stabilisatorer betjenes på samme måte.

Fly-by-wire-teknologien er også tatt i bruk i konseptbiler, da med den engelske betegnelsen drive-by-wire.

Sammenligning med mekanisk styring 
Et flys styreflater (høyderor, sideror, balanseror og flaps) kan styres, enten mekanisk eller elektronisk. Den mekaniske varianten kan i sin tur deles opp i to deler, med hjelp av hydraulikk eller med wire (vaier, altså mekanisk styring med ståltau; ikke til forveksling med stømledninger som det henvises til i «fly-by-wire»).

Fly-by-wire betyr at piloten ikke har noen direkte fysisk kontakt med flyets styreflater. I stedet sender styrespaken i førerkabinen (cockpit) elektriske signaler via en datamaskin som i sin tur sender signaler til en server som enten justerer styreflatene direkte eller som styrer et hydraulikksystem som justerer disse. Det siste er det vanligste.

Se også 
 Flyratt, senterstikke og sidestikke, tre alternative styreanordninger for høyde- og balanseror
 Gasspak
 Rorpedal
 Hendene på gass og stikke (HOTAS)

Referanser

Bibliografi 
 Cary R. Spitzer, Ed., The Avionics Handbook, CRC Press, ISBN 0-8493-8348-X

Eksterne lenker 
 Airbus A380 cockpit

Fly
Engelske ord og uttrykk