Eurovision Song Contest 1965

Eurovision Song Contest 1965 var den tiende utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen fant for første gang sted i Italia som følge av landets seier i 1964 med Gigliola Cinquetti og «Non ho l’età».  

Sendingen ble arrangert og produsert av den italienske allmennkringkasteren Rai og ble holdt lørdag 20. mars 1965 i Rais konsertsal Centro di produzione Rai di Napoli. Programleder var Renata Mauro. 

Deltakerantallet steg til rekordhøye 18 land, siden Sverige returnerte etter ett års fravær, og Irland var med for første gang. 

Luxembourg vant sin andre seier med France Gall og «Poupée de cire, poupée de son». Vinnersangen ble en stor slager over hele Europa og toppet blant annet den norske singellisten. Storbritannia ble nummer to for andre år på rad. Dette var britenes femte andreplass til da. Frankrike ble nummer tre, Østerrike nummer fire og vertslandet Italia kom på femteplass. Norge var representert av Kirsti Sparboe som sang «Karusell» inn til en delt trettendeplass.

Bakgrunn 

Som følge av Gigliola Cinquettis seier med «Non ho l’età» i 1964, var Italia for første gang vertskap for Eurovision Song Contest. Den italienske allmennkringkasteren Rai la konkurransen til Centro di produzione Rai di Napoli i Napoli, sør i Italia. Komplekset åpnet to år tidligere. 

Rai markedsførte konkurransen under det italienske navnet Gran premio Eurovisione della canzone 1965 (norsk: Eurovisjonens store sangpris 1965).

Ny deltakerrekord 
Sverige var tilbake etter artiststreiken året før, og Irland debuterte i konkurransen. Dermed steg deltakerantallet fra 16 til 18 nasjoner, noe som var ny rekord. Startrekkefølgen ble avgjort ved loddtrekning under et planleggingsmøte for EBU i februar. Nederland startet, mens Sveits avsluttet. Norge fikk startnummer syv.

Konkurransen når jernteppet 
Siden starten i 1956 hadde Eurovision Song Contest kun blitt overført til landene i Eurovisjonsnettverket, hovedsakelig til den vestre og nordlige delen av Europa. Dette året ble konkurransen for første gang overført til Sentral- og Øst-Europa gjennom EBUs østeuropeiske søsterorganisasjon, Intervision.  

På denne tiden var det et skarpt skille mellom det liberale vesten og det sovjetkontrollerte kommunistiske Sentral- og Øst-Europa, ofte omtalt som «jernteppet». Flere områder bak jernteppet hadde imidlertid kunnet se Eurovision Song Contest før 1965, gjennom nærliggende vesteuropeiske tv-kanaler. For eksempel kunne store deler av Øst-Tyskland følge konkurransen via vesttyske Deutsches Fernsehen. Og fra 1971 kunne seere i nordlige Estland se konkurransen via finske Yle.

Format 
Hvert deltakerland deltok via en kringkaster som var medlem av EBU. Landene stilte med ett bidrag hver, og dette skulle fremføres av en solist eller en duo.  

Det var på denne tiden ingen regler for hvilket språk artistene kunne synge på. Sedvanen var at artistene sang på et av de offisielle språkene til landet de representerte. Sverige brøt denne sedvanen da den svenske operasangeren Ingvar Wixell fremførte «Annorstädes vals» på engelsk – under tittelen «Absent Friend». Hendelsen gjorde at EBU innførte en språkregel etter konkurransen. Fra 1966 måtte alle land synge på et av sine offisielle språk. Med unntak av årene 1973–1976, gjaldt språkregelen frem til 1999.

Sendingen 
Finalen ble lagt til lørdag 20. mars 1965 fra klokken 22.00–23.38 sentraleuropeisk tid. Konkurransen ble ledet av den da 30 år gamle italienske sangeren, skuespilleren og tv-verten Renata Mauro. Sendingen ble produsert i svart-hvitt og varte i 1 time og 38 minutter.

Til sammen overførte 23 land sendingen: de 18 deltakerlandene samt Polen, Sovjetunionen, Tsjekkoslovakia, Ungarn og Øst-Tyskland.

Sendingen startet med bilder fra Rais konsertsal, før orkesterleder Gianni Ferrio entret scenen og dirigerte Rais konsertorkester gjennom det korte musikalske åpningsnummeret. Orkesteret akkompagnerte også de 18 bidragene, og de fleste deltakerlandene stilte med egen dirigent.

Deretter kom programleder Renata Mauro på scenen og ønsket seerne og lytterne velkommen på italiensk, fransk og engelsk. Deretter startet fremføringen av de 18 deltakerbidragene.
Etter at alle land hadde fremført sine sanger, var det en fem minutters pause før avstemningen. Pauseunderholderen var den italienske operasangeren Mario Del Monaco som sang «'O paese d' 'o sole» og «O sole mio» i tradisjonell napolitansk stil. Deretter introduserte programleder Renata Mauro EBUs oppsynsmann for avstemningen, Miroslav Vilček.

Avstemningen 

Som året før hadde hvert land hadde en jury på ti medlemmer. Hvert medlem hadde tre stemmer som kunne fordeles etter eget ønske – men ikke til sangen fra sitt eget land. Landet som fikk flest stemmer fra de ti jurymedlemmene, ble tildelt 5 poeng. Andreplassen fikk 3 poeng, mens tredjeplassen fikk 1 poeng fra juryen. Dersom bare to land fikk stemmer fra jurymedlemmene, fikk favoritten 6 poeng og andreplassen 3 poeng. Dersom alle jurymedlemmene ga alle sine stemmer til ett og samme land, fikk dette landet 9 poeng fra juryen. Samtlige av Belgias jurymedlemmer stemte kun på Storbritannia og Italia, og derfor ga Belgia 6 poeng til Storbritannia og 3 poeng til Italia. 

Luxembourg tok ledelsen fra start og beholdt ledelsen resten av avstemningen. Bare Storbritannia var i nærheten av å true vinneren, men endte til slutt på andreplass for femte gang. Dette fikk britenes kommentator David Jacobs til frustrert å utbryte: «Det er helt utrolig, hvert bidige år synes vi å komme på andreplass!». I likhet med de tre foregående årene kom fire land også dette året sist uten poeng: Spania, Tyskland, Belgia og Finland.

Vinnersangen var skrevet av kontroversielle Serge Gainsbourg, og fikk stor kommersiell suksess etter seieren, og den toppet VG-lista i Norge som den første Eurovision-vinneren til da. Sangen ble også nominert som én av de 14 beste sangene i Eurovision Song Contest gjennom tidene i jubileumsprogrammet Congratulations: 50 Years of the Eurovision Song Contest, avholdt i oktober 2005.

Norges bidrag 

Norge deltok for sjette gang, og for første gang med Kirsti Sparboe. Hun ble valgt som Norges representant etter at låten «Karusell» vant den norske finalen i februar. Den norske vinneren ble for første gang kåret av seerne og lytterne gjennom en postkortavstemning. Med til Napoli var Øivind Bergh tilbake som norsk dirigent, mens Erik Diesen kommenterte sendingen for NRK Fjernsynet og NRK Radio. 

Norge ble til slutt nummer 13 av 18, sammen med Portugal. «Karusell» fikk bare 1 poeng i avstemningen, fra Østerrike.

Sverre Christophersen leste de norske stemmene fra studio på NRK Marienlyst i Oslo. Den norske juryen stemte slik:

Deltakere og resultat 
Liste over deltakerne og det offisielle resultatet. Tabellen er rangert etter startrekkefølge, plasseringen og poengsummen finnes i kolonnene til høyre.

Tilbakevendende artister

Bidrag og låtskrivere 
Oversikt over bidrag, låtskrivere, tekstens språk og oversettelse på norsk. Tabellen er sortert i alfabetisk rekkefølge etter deltakerland.

Poengtavle 
Tavlen er ordnet etter stemmerekkefølgen i finalen.

Toppoeng 
Hver jury ga 1, 3 og 5 poeng til sine tre favorittsanger. Juryen kunne også gi 6 og 3 poeng til sine to favorittsanger, eller alle 9 poeng dersom juryen bare hadde én favoritt. Under er hvert lands toppoeng:

Dirigenter 
Mens Gianni Ferrio var sjefdirigent, hadde flere av landene med sin egen dirigent. Under er en liste over deltakerlandenes dirigenter, listet etter startrekkefølgen.

Kommentatorer og poengopplesere

Poengopplesere 
Hvert kringkastingsselskap hadde en talsperson som annonserte sitt lands poeng på engelsk eller fransk over telefon. Under er talspersonene i samme rekkefølge som under avstemningen:

 Dick van Bommel
 Alastair Burnet
 Pepe Palau
 Frank Hall
 Lia Wöhr
 Walter Richard Langer
 Sverre Christophersen
 Ward Bogaert
 Ukjent
 Edvard Matz
 Jean-Claude Massoulier
 Maria Manuela Furtado
 Daniele Piombi
 Claus Toksvig
 Ukjent
 Poppe Berg
 Ukjent
 Alexandre Burger

Kommentatorer og sendinger 
Alle 18 deltakerlandene overførte finalen direkte. Hvert land hadde egne kommentatorer som formidlet informasjon, farger og hendelser direkte til seerne hjemme. Oversikt over kommentatorer under Eurovision Song Contest1965:

Kommentatorer og sendinger i ikke-deltakende land 
I tillegg til de 18 deltakerlandene ble sendingen for første gang overført til Sentral- og Øst-Europa gjennom Intervision. Ifølge arrangørene ble sendingen sendt i Polen, Sovjetunionen, Tsjekkoslovakia, Ungarn og Øst-Tyskland. Under er en oversikt over bekreftede sendinger:

Galleri

Referanser

Eksterne lenker 
 

Musikk i 1965
1965 i Italia
Eurovision Song Contest