Astrid Lindgren

Astrid Anna Emilia Lindgren (født Ericsson; 14. november 1907, død 28. januar 2002) var en svensk forfatter.

Livsløp og familieliv 
Astrid Lindgren vokste opp på prestegården Näs i Vimmerby i Småland, som foreldrene, Samuel August Ericsson (1875–1969) og Hanna Jonsson Ericsson (1879–1961), forpaktet. Astrid utga i 1975 boken Samuel August från Sevedstorp och Hanna i Hult der hun beskriver foreldrenes store kjærlighet til hverandre, og det kjærlige og trygge hjemmet de skapte for sine barn.

Astrid Lindgren var deres andre barn, i en søskenflokk på fire. Den eldste i flokken var broren Gunnar (1906–1974), og de to yngste var søstrene Stina (1911–2002, gift Hergin) og Ingegerd (1916–1997, gift Lindström). Astrid skulle senere basere bøkene om Barna i Bakkebygrenda på søskenflokkens barndom. Også Astrids tre søsken var dyktige til å skrive og livnærte seg som skribenter i voksen alder.

Hun tok realskoleeksamen i 1923. Karakterkortet viste at hennes beste fag var svensk, og det var allment kjent i bygda at Astrid kunne skrive. Året etter fikk hun tilbud om en stilling i lokalavisen Wimmerby Tidning. Arbeidet gikk ut på å lese korrektur samt å skrive notiser og korte reportasjer.

Da hun var 18 år ble hun gravid. Faren til barnet, Reinhold Blomberg, som var sjefredaktør i avisen, ville skille seg og gifte seg med henne. Hun avslo og flyttet til Stockholm. Sønnen med navnet Lars («Lasse») ble født 4. desember 1926 på Rigshospitalet i København. Han døde i 1986. Hun hadde fått hjelp av en advokat til å ordne formalitetene, og dette var det eneste sykehuset i Skandinavia som tok imot fødende uten å gi opplysninger til offentlige instanser, og hvor hun således slapp å oppgi barnefarens navn. Han bodde i fosterhjem der de første årene før hun hentet ham hjem til Stockholm i 1929, etter at hans fostermor var blitt syk. I mellomtiden sparte hun sin beskjedne kontordamelønn og besøkte ham så ofte hun kunne. I begynnelsen bodde de sammen på rommet hun leide, og siden det ikke fantes barnehager eller dagmammaer var det hybelvertinnen som passet ham på dagtid. Våren etter ble han plassert hos foreldrene hjemme på Näs. I Stockholm tok hun sekretærutdannelse, fikk arbeid som kontorist og stenograf og bodde der resten av sitt liv.

I 1928 begynte hun som sekretær i Motormännens Riksförbund og møtte her sin tilkommende ektemann, Sture Lindgren (1898–1952), som var forbundets kontorsjef. De giftet seg i april 1931, og hun tok hans etternavn. De flyttet inn i toroms leilighet i Vulcanusgatan, og de hentet Lars tilbake til Stockholm. De fikk datteren Karin den 21. mai 1934. Lindgren sluttet da å arbeide ute og var hjemme med barna frem til 1937.

I 1941 flyttet familien til en leilighet i Dalagatan 46 i Vasastaden, hvor de hadde utsikt over Vasaparken. Hun bodde resten av sitt liv i denne treromsleiligheten.

Karin giftet seg i 1958 med Carl-Olof og har etternavnet Nyman. Sønnen Lars var da allerede gift, og Lindgren måtte venne seg til å leve alene.

Parallelt med sitt forfatterskap arbeidet hun fra hun var 40 år og 25 år fremover i tid som forlagsredaktør for barnebøker i forlaget Rabén & Sjögren som også ga ut hennes egne bøker.

Forfatterskapet 

Lindgren beskrev sin far, Samuel August, som en stor forteller som ned til de minste detaljer klarte å levendegjøre mennesker, miljø og situasjoner i det smålandske landskapet. Han var svært viktig for henne, og flere av hans historier finner en igjen i hennes bøker. Hun forfattet et portrett av foreldrene i Samuel August fra Sevedstorp og Hanna Hult, som utkom i 1976.

Fra hun var fem år leste hun selv.

Mye av hennes forfatterskap er preget av hennes oppvekst i Småland på begynnelsen av 1900-tallet. Det var derfra hun hentet naturen og miljøet til de fleste bøkene sine.

Da hun var 13 år fikk hun publisert en stil i lokalavisen hun senere fikk jobb i. I 1930-årene skrev hun to fortellinger for magasinet Landsbygdens jul, og hver kveld fortalte hun eventyr for barna sine. Selve forfatterskapet begynte med historien om Pippi Langstrømpe og varte helt til den siste boka om Ronja Røverdatter, som utkom da Lindgren var 74 år gammel.

Historiene om Pippi Langstrømpe begynte vinteren 1941, da Karin, sju år, lå syk med lungebetennelse og ba sin mor fortelle en historie om Pippi Langstrømpe, et navn hun fant på der og da. Det var først tre år senere at Lindgren skrev ned historiene, påtenkt som en fødselsdagspresang til Karins tiårsdag.

I 1944 utkom hennes første bok,  Britt-Mari lättar sitt hjärte, som hun fikk andreplass i en barnebokkonkurranse for. Året etter vant hun med et manuskript om Pippi Langstrømpe, som tidligere, i en annen versjon, var blitt refusert av et forlag.

Da Lindgren debuterte som forfatter, var hun inne i en periode med sykdom, engstelse og bekymring for familien. Spesielt høsten 1944 hadde vært svært byrdefull.

Hun skrev både idylliske fortellinger, detektivfortellinger og bøker om ensomme barn, for barn. I tillegg skrev Lindgren essays og bøker for voksne, bildebøker, sangtekster og film- og teatermanus. Om lag 40 filmer er basert på hennes bøker.

Oversettelser 

Bøkene til Astrid Lindgren er solgt i over 100 millioner eksemplarer på verdensbasis, og de er blitt oversatt til nærmere 90 språk i 100 land.

Pippi Langstrømpe var den første av Lindgrens bøker som ble oversatt til tysk. Da hadde den allerede blitt refusert av fem tyske forlag før det nystartede forlaget Friedrich Oetinger Verlag i 1949 våget seg på å utgi boken. Lindgren fortsatte å utgi på dette forlaget.

Den franske oversettelsen av Pippi kom i 1951 og var strengt sensurert for det som ble ansett å være anarkisme og provokasjoner. Den usensurerte versjonen av Pippi Langstrømpe kom på fransk i 1995.

Politisk engasjement 
Astrid Lindgren var meget politisk engasjert, og de siste 30 årene av sitt liv ytret hun seg ofte i samfunnsdebattene.

I forbindelse med at Lindgren ble tildelt de tyske bokhandlernes fredspris i 1978 skrev hun talen Aldri vold!. Etter å ha lest den ville ikke arrangørene at hun skulle fremføre talen, siden hun i denne sammenliknet vold i hjemmet med vold i verden, noe de mente ville opprøre det tyske publikumet. Lindgren selv mente at dersom man ga prisen til en barnebokforfatter måtte en regne med at hun kom til å ta utgangspunkt i barnerommet, og om hun ikke fikk holde talen ville hun unnlate å komme.

Hun engasjerte seg mot svensk medlemskap i EU, hun forsvarte husdyr og engasjerte seg i miljøverndebatten. Hennes eventyr «Pomperipossa i Monismanien», som ble trykt i avisen «Expressen», innledet et skatteopprør i Sverige, noe som sies direkte eller indirekte ledet til regjeringen Palmes fall valghøsten 1976. Det var sosialdemokratenes første tap av regjeringsmakt på 44 år. Eventyret skrev hun etter hun hadde oppdaget at hun hadde betalt 102 % i skatt. Finansminister Gunnar Sträng svarte at forfatteren hadde regnet feil. «Det var oförsiktigt. Astrid bara stal hans replik: berätta sagor hade Gunnar Sträng alltid varit duktig på, men räkna hade han inte lärt sig, det vore bättre att de bytte jobb.».

Sammen med veterinæren Kristina Forslund arbeidet Lindgren i 1980-årene for en ny dyrevernlov. Deres artikler er samlet i boka Kua mi vil ha det gøy. På Lindgrens 80-årsdag i 1987 sa daværende statsminister Ingvar Carlsson at det skulle innføres en ny lov, som ofte omtales som Lex Lindgren. I ettertid synes hun at loven ikke var god nok og omtalte loven som «fisig».

Før folkeavstemningen i 1980 tok Lindgren en klar stilling mot kjernekraft.

Begravelsen 
Astrid Lindgren døde 28. januar 2002, etter et kort tids sykeleie på grunn av en virusinfeksjon. Hun døde i leiligheten sin. Lindgren hadde allerede i 1988 avtalt med en kvinnelig prest at hun skulle forrette i begravelsen hennes. Hun ble begravet på kvinnedagen 8. mars 2002 fra Storkyrkan i Stockholm.

Priser i Astrid Lindgrens navn 
 Astrid Lindgren-prisen ble stiftet i 1967 av bokforlaget Rabén & Sjögren i den hensikt å belønne svenske forfattere i barnebokgenren.
 Litteraturprisen til minne om Astrid Lindgren ble opprettet i 2002 av den svenske regjeringen. Prisen deles ut til barnebokforfattere, illustratører eller organisasjoner som fremmer barn og unges lesing og rettigheter i Astrid Lindgrens ånd.
 Samfundet De Nios Astrid Lindgren-pris ble innstiftet av Samfunnet De Nio i forbindelse med Astrid Lindgrens 90-årsdag i 1997. Prisen ble delt ut til forfattere av barne- og ungdomsbøker og forskere innen dette området.
 Emil-prisen ble innstiftet av Smålands akademi til ære for Astrid Lindgren og deles ut årlig fra 1995 «för barnkulturella insatser i Astrid Lindgrens anda».

Oppkalt etter Astrid Lindgren 
 «Astrid Lindgrens skola», Vimmerby
 «Astrid Lindgrens gata», Vimmerby, Norrtälje og Ystad
 «Astrid Lindgrens Terrass», i Vasaparken i Stockholm 
 «Astrid Lindgrens Barnsjukhus», Solna
 «Astrid Lindgrens berg» , Hansta naturreservat (1989)
 Asteroide nr. 3204 
 De svenske forskningssatellittene «Astrid 1» (1995) og «Astrid 2» (1998)
 Astrid Lindgren-skolene (Die Astrid-Lindgren-Schulen) i Tyskland, kalt AL-Schule, over 100 stykker

Priser 

Lindgren fikk et stort antall svenske og internasjonale litterære utmerkelser, og hun ble æresdoktor ved Linköpings universitet i 2000.

 1950: Nils Holgersson-plaketten for Nils Karlsson Pyssling
 1958: H.C. Andersen-medaljen
 1963: Innvalgt i Samfundet de Nio
 1964: Tidningen VIs litteraturpris
 1970: Expressens Heffaklump 
 1970: Guldskeppet
 1971: Svenska Akademiens store gullmedalje 
 1975: Litteris et Artibus
 1978: Tyske bokhandleres fredspris 
 1987: Tolstojmedaljen
 1990: Frödingstipendiet
 1994: Right Livelihood Award
 1994: Albert Engström-prisen
 1997: Årets svenske

Bibliografi 

 2000: Pippi Langstrømpe i Humlegården (billedbok)
 1994: Juleferie er et godt påfunn, sa Marikken (barne- og ungdomsbok)
 1993: Da Lisabet stakk en ert i nesen (barne- og ungdomsbok)
 1990: Ida og Emil fra Lønneberget (barne- og ungdomsbok)
 1990: Jovisst er Lotta en glad unge (billedbok)
 1990: Sjørøverne på Saltkråkan (billedbok)
 1988: Jeg vil ikke gå og legge meg! (billedbok)
 1987: Skinn Skerping (billedbok)
 1984: Spiller min lind, synger min nattergal (billedbok)
 1983: Se, Marikken, det snør! (billedbok)
 1981: Ronja Røverdatter (barne- og ungdomsbok)
 1980: Jeg vil også gå på skolen (billedbok)
 1979: Jeg vil også ha et søsken! (bildebok)
 1979: Pippi Langstrømpe har juletrefest (barne- og ungdomsbok)
 1977: Jovisst kan Lotta nesten allting! (billedbok)
 1976: Marikken och Junibakkens Pims (barne- og ungdomsbok)
 1976: Tilbake til Bakkebygrenda (barne- og ungdomsbok)
 1976: Samuel August fra Sevedstorp og Hanna i Hult (biografi om foreldrene)
 1974: Allerkjæreste søster (billedbok)
 1974: Barnas Dag i Bakkebygrenda (billedbok)
 1973: Brødrene Løvehjerte (barne- og ungdomsbok)
 1971: Jovisst kan Lotta sykle (billedbok)
 1970: Emil i Lønneberget gir seg ikke (barne- og ungdomsbok)
 1968: Karlsson på taket spøker igjen (barne- og ungdomsbok)
 1967: Vår i Bakkebygrenda (billedbok)
 1966: Nye sprell av Emil i Lønneberget (barne- og ungdomsbok)
 1964: Vi på Saltkråkan (barne- og ungdomsbok)
 1964: Lotta fra Bråkmakergata (barne- og ungdomsbok)
 1963: Emil i Lønneberget (barne- og ungdomsbok)
 1962: Karlsson på taket flyr igjen (barne- og ungdomsbok)
 1961: Jul i stallen (billedbok)
 1961: Lilibet sirkusbarn (billedbok)
 1960: Marikken (barne- og ungdomsbok)
 1959: Sunnaneng (barne- og ungdomsbok)
 1958: Barna fra Bråkmakergata (barne- og ungdomsbok)
 1957: Per Pusling flytter inn (billedbok)
 1957: Rasmus, Pontus og Trille (barne- og ungdomsbok)
 1956: Rasmus på loffen (barne- og ungdomsbok)
 1955: Lillebror og Karlsson på taket (barne- og ungdomsbok)
 1955: Kati i Paris (barne- og ungdomsbok)
 1954: Mio, min Mio (barne- og ungdomsbok)
 1954: Kati i Italia (barne- og ungdomsbok)
 1953: Mesterdetektiven Blomkvist og lille Rasmus (barne- og ungdomsbok)
 1953: Kati i Amerika (barne- og ungdomsbok)
 1952: Ingen steder som Bakkebygrenda (barne- og ungdomsbok)
 1951: Mesterdetektiven Blomkvist lever farlig (barne- og ungdomsbok)
 1950: Kajsa Krabat (barne- og ungdomsbok)
 1949: Per Pusling (barne- og ungdomsbok)
 1949: Mye moro i Bakkebygrenda (barne- og ungdomsbok)
 1948: Pippi Langstrømpe går til sjøs (barne- og ungdomsbok)
 1948: Alle vi barna i Bakkebygrenda (barne- og ungdomsbok)
 1947: Pippi Langstrømpe går ombord (barne- og ungdomsbok)
 1946: Jul i Bakkebygrenda (billedbok)
 1946: Mesterdetektiven Blomkvist (barne- og ungdomsbok)
 1944: Pippi Langstrømpe (barne- og ungdomsbok)
 1944: Britt-Mari letter sitt hjerte (barne- og ungdomsbok)

Taler og artikler 
 1978: Aldri vold! Tale holdt ved mottagelsen av Den tyske bokhandels fredspris i Frankfurt 22. oktober 1978 – Trykket opp av forlaget N.W. Damm & Søn, Oslo og sendt som jule- og nyttårshilsen til forlagets forbindelser i anledning Barneåret 1979.

Referanser

Litteratur 
 Pippi og Sokrates: filosofiske vandringer i Astrid Lindgrens verden av Jørgen Gaare og Øystein Sjaastad, 2000
 Astrid från Vimmerby av Lena Törnqvist, 1998
 Astrid Lindgren och sagans makt av Vivi Edström, 1997
 Astrid i vida världen av Kerstin Kvint, 1997
 Grattis Astrid 90 år av Rabén & Sjögren, 1997
 Astrid Lindgren – Vildtoring och lägereld av Vivi Edström, 1992
 Astrid Lindgren – en livsskildring av Margareta Strømstedt, 1977, 1999
 Pippi Långstrump als Paradigma. Die deutsche Rezeption Astrid Lindgrens und ihr internationaler Kontext av Astrid Surmatz, 2005

Eksterne lenker 
 
 
 
  Astrid Lindgrens verden, familiepark i Småland
  Junibackens hjemmeside, opplevelsessenter i Stockholm,
  Pomperipossa i Monismanien, Lindgrens skattepolitiske debattinnlegg fra 1976
  Kati-böckerna – Astrid Lindgrens flickbokstrilogi; Birgitta Theander hos Litteraturbanken.se
  Astrid Lindgren i NRK Forfatter

Astrid Lindgren
Svenske barnebokforfattere
Svenske forfattere
Forfattere av fantastisk litteratur
Mottakere av Litteris et Artibus
Medlemmer av Samfundet De Nio
Personer fra Vimmerby kommun
Svenske forfattere av erindringsbøker