Alpesteinbukk

Alpesteinbukk  (Capra ibex) er en monotypisk art i slekten geiter (Capra), som videre inngår i tribuset sauer og geiter (Caprini) i kvegfamilien (Bovidae). Alpesteinbukk er endemisk for Alpene i Europa, men finnes i dag naturlig kun i Nord-Italia. Arten er livskraftig.

Taksonomi 

Alpesteinbukk var nesten utryddet i begynnelsen på 1800-tallet. En liten populasjon overlevde imidlertid i et refugium i Gran Paradiso-massivet i Nord-Italia. Alle nålevende populasjoner av denne arten nedstammer fra denne populasjonen. Den har blitt reintrodusert til områder der den tidligere fantes i Frankrike, Sveits, Tyskland og Østerrike, samt at den har blitt introdusert til Slovenia (De juliske Alper) og Bulgaria (Rilafjellene). 

Alpine Ibex European Specialist Group (AIESG) estimerte ganske nylig at totalbestanden inkluderer cirka  individer fordelt i 180 populasjoner, basert på tellinger i årene 2008–2017. Et nytt estimat publisert i april 2020 estimerer totalbestanden til cirka  individer. Distribusjonen er imidlertid ganske fragmentert, hovedsakelig fordi arten har et svært lavt koloniseringspotensial. Nylig ble det gjennomført mer gjenoppbygging og noen translokeringer for å øke den genetiske variasjonen blant de gjeninnførte populasjonene og favorisere genflyt blant dem. På grunn av sin spesielle historie opplevde arten flere alvorlige genetiske flaskehalser, og alle eksisterende populasjoner har lavt genetisk mangfold og høye innavlsnivåer.

Biologi 
Alpesteinbukk er en tettvokst art med tydelig kjønnspreg, der bukkene blir størst. Den kan skilles fra andre steinbukker på hornene, som har avrundede antero-eksterne hjørner. Bukkene har en kroppslengde på cirka , mens geitene gjerne måler cirka . Halen utgjør i tillegg cirka . Skulderhøyden varierer mellom kjønnene og ligger rundt . Bukkenes horn måler typisk  og vokser mest i det andre leveåret, mens geitenes gjerne måler opp til cirka . De undere ekstremitetene er relativt korte og kraftige. Arten har to-lags pels, med tett underull innerst og grovere raggete dekkhår ytterst. Bukkene har en gulaktig brun sommerpels med noe mørkere ekstremiteter. På sensommeren og utover høsten blir pelsen gradvis mørkere. Vinterpelsen er mørk nøttebrun med en litt lyse og blakkere hals. Bukkene har også kort (typisk ) skjegg under haken.

Bukkene når maksimal størrelse omkring  gamle, mens geitene når maksimal størrelse omkring  gamle. Geitene kan veie 50 % mindre enn bukkene. Bukkene kan tape opp mot 20 % av kroppsvekten i løpet av vinteren.

Alpesteinbukken var aldre bredt utbredt i Alpene. Det ideelle habitatet består av solrike, snøfattige fjellsider med lett tilgjengelige gressganger mellom fjellknauser og klipper, der dyra lett unnslipper rovdyr. Dette er typisk områder man finner i de sørlige Alpene, og typisk i høyder både over, rundt og under tregrensen, omkring  .

Geitene ferdes i flokker på rund  individer, mens bukkene gjerne ferdes fåtallige i små unkarsgrupper eller solitært. Som geiter flest eter også alpesteinbukkene det aller meste av planter, men hovedsakelig ulike sorter gress. Den største rovdyrtrusselen kommer fra kongeørn, spesielt for killingene.

Paringstiden er i tidsrommet desember–januar. De største bukkene parer seg gjerne med flere geiter, mens de eldste og yngste kanskje ikke får paret seg. Bukken passer imidlertid kun på ei geit av gangen. Geita går drektig er cirka  dager og forlater de andre for å føde på en isolert plass i bratt, ulendt terreng, der avkommet er godt beskyttet mot eventuelle predatorer. Hun føder som regel ett kje, og bare sjelden to. Killingene kan hoppe rundt etter kun én dag, hvoretter de samler seg med andre unger i flokken. Avkommet avvennes gradvis og uten bråstopp. Geiter blir kjønnsmodne rundt  gamle, mens bukkene blir det rundt  gamle.

Inndeling 

Inndelingen følger Bovids of the World: antelopes, gazelles, cattle, goats, sheep, and relatives av Castelló (2016).

 Caprini, sauer og geiter
 Capra, geiter
 C. falconeri, skruegeit
 C. caucasica, kubantur
 C. cylindricornis, dagestantur
 C.  walie, etiopisk steinbukk
 C. nubiana, nubisk steinbukk
 C. ibex, alpesteinbukk (monotypisk)
 C. sibirica, sibirsteinbukk
 C. pyrenaica, pyreneersteinbukk
 C. aegagrus, besoargeit
 C. hircus, geit

Referanser

Eksterne lenker 
 

Sauer og geiter
Pattedyr formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné