Sykepleieprosessen

Sykepleieprosessen er en mellommenneskelig og problemløsende prosess som første gang ble beskrevet i 1952 av Hildegard Peplau i USA. I Norge ble begrepet kjent på midten av 1960-tallet gjennom en artikkel i tidsskriftet Sykepleien. Prosessen tar bl.a. sikte på å sette individ istedenfor diagnose i fokus for sykepleierens handlinger.

Et annet fokus i sykepleieprosessen er samhandling, dvs. at det det som skal gjøres tar utgangspunkt i relasjonen mellom sykepleier og pasient – et likeverdig en-til-en-forhold – og kvaliteten på dette forholdet.

Prosessens fire faser

 Datasamling – innsamling av informasjon om pasientens ressurser og behov.
 Planlegging av sykepleie 
prioritering av problemer og behov
oppstilling av mål
 Utførelse (også kalt sykepleietiltak eller sykepleieintervensjon)
handlinger
handlemåte
 Evaluering
 dataene fra evalueringen blir så utgangspunkt for en ny «omdreining», altså datasamling → planlegging → utførelse → evaluering, osv.

Denne prosessen fortsetter til behovet for sykepleie ikke lenger er til stede.

Helsepersonelloven pålegger at sykepleieren dokumenterer prosessen skriftlig i en pleieplan.

Sykepleiprosessen har for øvrig klare likhetstrekk med andre problemløsningsmetoder som f. eks. OODA-sløyfen (observe → orient → decide → act)

Eksterne lenker
Sykepleiprosessen
Om veiledende pleieplaner

Sykepleie
Problemløsning