Walter Ulbricht

Walter Ernst Paul Ulbricht (født 30. juni 1893 i Leipzig, død 1. august 1973 i Groß Dölln) var fra 1949 den ledende politikeren i Den tyske demokratiske republikk til han gikk av i 1971. Han var blant annet hovedansvarlig for byggingen av Berlinmuren.

Liv og virke 
Foreldrene til Ulbricht var aktive i SPD, det sosialdemokratiske partiet. Ulbricht ble også selv med der i 1912. Fra 1915 til 1917 tjenestegjorde han som soldat i Galicia og Balkan under første verdenskrig, men deserterte siden han hadde vært mot krigen fra starten av. I 1919 var han med på å grunnlegge Kommunistische Partei Deutschlands (KPD). I mellomkrigstiden satt han i Sachsens parlament fra 1926, og fra 1928 til Hitlers maktovertagelse i 1933 satt han i Weimarrepublikkens parlament, Riksdagen.

Under Hitlers styre måtte Ulbricht i eksil, og han bodde i Praha og Paris frem til 1938 da han dro til Moskva. Etter at krigen mellom Tyskland og Sovjetunionen begynte i 1941, reiste Ulbricht ofte til fronten eller besøkte tyske krigsfanger for å drive propagandavirksomhet for Sovjetunionens sak. I samme hensikt knyttet han seg i 1943 til Nationalkomitee Freies Deutschland, en anti-nazistisk aksjonsgruppe bestående av omvendte tyske krigsfanger i Sovjetunionen.  

Allerede 30. april 1945 var han tilbake i det krigsødelagte Tyskland, etter at sovjeterne hadde utpekt ham til å lede gjenoppbyggingen av KPD. Sovjeterne fikk det påfølgende året tvangssammenslått partiet med SPD, slik at det heretter fremstod under navnet SED, om enn like fullt under kommunistenes overveldende dominans. 

Han spilte en fremtredende rolle i oppbyggingen av den kommunistiske vasallstaten som tok form og plass i den sovjetiske okkupasjonssonen i Tyskland. I 1949 ble Ulbricht leder for SED og ble etter hvert også den mest innflytelsesrike politikeren i Den tyske demokratiske republikk. I 1960 ble han også utnevnt til DDRs president. 

«Niemand hat die Absicht, eine Mauer zu errichten...» («Ingen har til hensikt å bygge en mur») uttalte Walter Ulbricht på en internasjonal pressekonferanse i 15. juni 1961 – selv om han ikke ble stilt noe spørsmål om dette. DDRs økonomi truet med å kollapse på grunn av en stadig voksende flyktningstrøm mot vest, og knappe to måneder senere (søndag 13. august 1961) ble Berlinmuren påbegynt.

I 1971 ble Ulbricht fjernet fra makten av Erich Honecker, som etterfulgte ham som ny generalsekretær i SED. Ulbricht beholdt riktignok vervet som leder i statsrådet og president, men hans fortsatte maktposisjon var bare en illusjon. I virkeligheten ble Ulbricht ganske fort en ikke-person i DDR. Stasi overvåket ham kontinuerlig, avisene hadde instruksjoner om å gi ham begrenset omtale, og hans gamle venner unngikk ham. I hans siste leveår ble Ulbrichts navn stort sett utelatt fra østtyske historiebøker, enda han tidligere hadde hatt posisjonen som DDR-statens far.  

19. juli 1973 ble Ulbricht rammet av et hjerneslag og falt i koma. Han døde av hjertesvikt alene i et av Sentralkomiteens gjestehus 1. august 1973. Myndighetene ønsket at begravelsen skulle foregå i all stillhet og behandlet dødsfallet deretter. Men den sovjetiske politiske ledelsen beordret SED-regimet til å organisere en statsbegravelse av første klasse for Ulbricht. Dermed ble det slik.

Befolkningens overraskende store fremmøte ved Ulbrichts begravelse i Øst-Berlin 7. august viste at han langt fra var glemt. Like fullt kan det sies at han  hadde vært fryktet og respektert som leder, men ikke elsket.

Referanser

Kilder 
 Mario Frank, Walter Ulbricht. Eine deutsche Biografie, 2000, Siedler-Verlag, ISBN 3-88680-720-7

Eksterne lenker 
 
 
 

SED-politikere
DDR-politikere
Personer fra Leipzig
Medlemmer av KPD
Stalinister
Order of the Nile