Boltit

Boltit eller fjello (Eudromias morinellus) er en monotypisk art i lofamilien og inngår som sådan i ordenen vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes). Arten er utbredt i deler av det nordlige Eurasia og det vestlige Alaska, inkludert i Norge. Fra Europa trekker arten til Nord-Afrika om vinteren. Navnet boltit er av uviss opprinnelse, og den omtales tidvis som pomeransfugl (fra dansk).

Arten blir av og til inkludert i slekten Charadrius og er trolig nært beslektet med rødbrystlo (C. asiaticus), steppelo (C. veredus), prærielo (C. montanus) og gråkinnlo (C. modestus), men genetiske data indikerer at boltit skal plasseres i sin egen slekt.

Beskrivelse 

Boltit er stor som en trost (20–22 cm) og har kort nebb og lange nedre ekstremiteter. Hannen veier cirka , hunnen cirka . Vingespennet ligger på cirka . Lysebrun rygg- og halsregion, avgrenset med en hvit stripe tvers over hele brystet mot en brunrød underside med svart bukflekk. Kinn og strupe hvite, og over øyet en hvit stripe, svart isse. Hannen er litt blassere i fargene enn hunnen, og det er den alene som sørger for det meste av rugingen og ungepasset.

Boltiten er overveiende en fjellfugl med spredt utbredelse. Hekker fra nordlige deler av De britiske øyer gjennom Nord-Skandinavia østover til Stillehavet, foruten også enkelte fjellstrøk lenger sør i Europa. I Sør-Norge hekker den hovedsakelig i høyfjellet, ca. 1000–1400 moh., men fra Møre og helt til Pasvik ruger den også ved kysten. Har tilhold på platåer og fjellvidder med sparsom vegetasjon. Trekkfugl som overvintrer i middelhavsområdet og i Nord-Afrika.

Reiret ligger på tørre moserabber, og fuglen trykker på eggene helt til man uforvarende holder på å tråkke på den. Spiller ofte såret når den blir forstyrret på reiret av mennesker og opptrer da usedvanlig uredd. Kullet består av 3 egg. En hunn kan pare seg med flere hanner og legge flere kull (polyandri). Både fuglens rygg, eggene og ungene har glimrende kamuflasjefarger.

Den er en relativ vanlig art med stor rekkevidde. Populasjoner synes langsomt å minske, men ennå ikke alarmerende, og Verdens naturvernunion har gradert den som least-concern species, blant de «minst bekymringsfulle arter». Det kan raskt endre seg; en undersøkelse utgitt i 2015 viset en nedgang i antallet i Skottland mellom 1987 og 2011, fra 980 til 423 formerende hanner, noe som representerer en nedgang på 57 prosent.

Referanser

Litteratur 
 Hayman, Peter; Marchant, John; Prater, Tony (1991): Shorebirds: An Identification Guide to the Waders of the World. ISBN 0-7099-2034-2.
 Tsherbakov, B.V.: «Breeding Dotterels Charadrius morinellus in the Altai mountains of Kazakhstan» (PDF) i: International Wader Studies 10: 342–344.

Eksterne lenker 
 
 Ageing and sexing (PDF) av Javier Blasco-Zumeta & Gerd-Michael Heinze

Lofugler
Fugler formelt beskrevet i 1758
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné