Gandhara

Gandhāra (sanskrit: गन्धार, pashto:ګندهارا, urdu: گندھارا Gandḥārā; også kjent som Waihind på persisk) er navnet på det gamle kongedømmet Mahajanapada, lokalisert i nordlige Pakistan, Jammu and Kashmir og østlige Afghanistan. Gandhara omfattet i hovedsak Peshawar-dalen, Potohar-platået (se Taxila) og Kabul-elvens nordre bredd. De viktigste byene var Peshawar og Taxila.

Historie 
Det er påvist menneskelig bosetning fra steinalderen i Gandhara ved steinredskaper og brente beinlevninger som ble avdekket i grotter ved Sanghao nær byen Mardan i Punjabregionen av dagens Pakistan. Disse levningene er rundt 15 000 år gamle. Senere undersøkelser har pekt mot en datering for 30 000 år siden, kanskje også eldre. Regionen viser en tilstrømning fra kulturer fra sørlige Sentral-Asia i bronsealderen med gravkulturen i Gandhara, og grunnstammen i vedisk sivilisasjon. Denne kulturen blomstret fra rundt 1500 f.Kr. og til 500 f.Kr. Det har blitt avdekket spor i fjellområdene i dalstrøkene i regionen Swat og Nedre Dir i nord, og selv i Taxila i sørøst.

Kongeriket Gandhara varte fra 500-tallet f.Kr. til 1000-tallet e. Kr. Det hadde sin storhetstid mellom 100-tallet og 500-tallet e.Kr. under de buddhistiske kongene i Kushriket. Etter at riket ble erobret av Mahmood av Ghazni i 1021 opphørte etterhvert navnet Gandhara.

Geografi 

Det har vært menneskelig bosetning siden steinalderen ved Kabul-elven og opp til munningen ut til Indus-elven. Gandhara var et senter for internasjonale handelsaktiviteter langs Silkeveien, og var en viktig kommunikasjonskanal mellom oldtidens Iran og Sentral-Asia.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 Gandara , Livius.org
 Gandharasivilisasjonen, det nasjonale fond for kulturarven i Pakistan
 Det buddhistiske manuskriptprosjektet

 
Indias historie
Pakistans historie
Afghanistans historie
Silkeveien
Tidligere stater i Sør-Asia