Vatikanhøyden

Vatikanhøyden (latin: Mons Vaticanus; italiensk: Colle Vaticano) er navnet som lenge før den kristne æra var gitt til en av høydene på elven Tiberens høyre (vestre) bredd, på motsatt side av Romas syv høyder. Det er mulig at en etruskisk by ved navn  Vaticum lå her. 

På 100-tallet var det et romersk circus (som en gresk hippodrom) oppunder Vatikanhøyden, og i åssiden opp mot høyden var det et gravfelt. Peterskirken er bygget over gravfeltet, slik at høyalteret i kirken ligger rett over den grav som man fra tidlig av har utpekt som apostelen Peters grav. Ved bygningen av Peterskirken ble en stor del av høyden planert.

Etymologi 
Antikkens romere hadde flere meninger om opphavet til det latinske ordet Vaticanus. Marcus Terentius Varro (100-tallet f.Kr.) knyttet til en Deus Vaticanus eller Vagitanus, en romersk guddom som utrustet småbarn med evnen til å snakke som bevist ved deres første jamring (vagitus, første stavelse er uttalt wa på klassisk latin). Varros ganske kompliserte forklaringer knytter denne funksjonen til skytsguden for stedet og til talens avanserte makt som hos profet (vates), som det er bevart av den senere oldtidslærde Aulus Gellius:

Augustin av Hippo, som var kjent med Varros verker om antikkens romerske teologi, nevner denne guddommen tre ganger i sin bok Om Gudsstaten.

Vaticanus er dog mer sannsynligvis avledet fra navnet til en eldre etruskisk bosetning, muligens kalt Vatica eller Vaticum, lokalisert i det generelle området som romerne kalte vaticanus ager, «vatikanske område». Om en slik bosetningen eksisterte er det ingen spor etter det som har blitt oppdaget, noe som uansett er vanskeliggjort ved senere bebyggelse på stedet. Konsulære fasti bevarer personnavnet Vaticanus på midten av 400-tallet f.Kr., men av ukjent tilknytning til stedsnavnet.

Referanser

Litteratur 
 Bello, Nino Lo (1998): Incredible Book of Vatican Facts and Papal Curiosities, New York: Liguori Publications. ISBN 0-7648-0171-6.

Åser
Rione Borgo
Roma