Herman Scheel

Herman Carsten Johannes Scheel (født 18. eller 19. januar 1859 på Hamar, død 29. september 1956) var en norsk jurist og justisminister 1910–1912.

Etter første skoleår på Hamar og examen artium 1876 fra Aars og Voss' skole, samt  cand. jur. 1881, studerte han i Berlin og London og ble universitetsstipendiat 1877 og dosent i rettsvitenskap ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania.  Han ble dr. jur. 1892 på avhandlingen  Om egtefællers formuesforhold og satt konstituert (foreløpig innsatt) som professor 1893–1898 mens professor Francis Hagerup var statsråd. Derpå var han høyesterettsassessor 1898–1910 og fra 1912, kun avbrutt av ministerjobben. Han var nemlig sjef for justisdepartementet i Wollert Konows regjering fra 1. februar 1910 til 15. februar 1912 og representerte Høyre. Fra 1912 var han dommer i Høyesterett og fra 1920-1929 Høyesterettsjustitiarius. Ellers satt han i styret for Enkepensjonen og den senere Statens pensjonskasse og skrev avhandlinger om dette og forsikringsjus. Han døde i en alder av 97 år i 1956.

Scheel ble utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Han ble også tildelt storkors av Italias kroneorden.

Han var sønn av sorenskriver Johan Christian Ræder Scheel (1823–1898) og Christiane Marie Mathilde Bay (1831–1913).  Søstera Signe Scheel (1860–1942) ble maler. Søstera Alfhild (1862–1953) ble gift med historikeren Absalon Taranger. Han var gift med Sara Leonore Sandberg (født 1870) og hadde fem barn. Datteren Elisabeth Scheel (1898–1990) ble keramiker.

Verker 
 Om egtefællers formuesforhold (1892)
 Forelesninger over norsk tingsræt (1901, 1905)

Se også 
 Scheel
 Ræder (slekt)

Referanser

Eksterne lenker 
 
  Nasjonalbibliotekets digitaliserte bøker av Herman Scheel''



Norske justisministre
Norske statsråder 1905–1940
Norske høyesterettsjustitiarier
Kommandører med stjerne av St. Olavs Orden
Italias kroneorden
Personer fra Hamar kommune