Sommerfuglnettvinger

Albardiinae
 Ascalaphinae
 Haplogeniinae

Sommerfuglnettvinger (Ascalaphidae) er en familie av nettvinger.  Det er ingen norske arter.

Utseende 
De har bitende munndeler og to par vinger som ofte er ganske like hverandre.   Sommerfuglnettvingene er stort sett middelsstore til store (forvingens lengde 15–60 mm) og (til nettvinger å være) temmelig kraftige med store, brede hoder. De fleste artene er tydelig hårete. Det norske navnet har de fått fordi de, i likhet med dagsommerfugler, har lange antenner med en klubbe ytterst. Vingene er vanligvis nokså smale og ligner øyenstikkervinger, de har ofte gule, røde eller svarte felt ved siden av de glassklare partiene. Ulikt de fleste andre nettvinger folder de ikke vingene tett sammen over kroppen når de setter seg. Når de hviler, sitter de nesten alltid med hodet ned.

Larvene har en kort og tykk, mer eller mindre pæreformet kropp, et stort, firkantet hode og lange, sigdformede kjever med flere tenner på innersiden.

Liv og utvikling 
Sommerfuglnettvinger har fullstendig forvandling og må gjennom et puppestadium før de blir kjønnsmodne (imago). De finnes på gresskledte steder og i åpen, tørr skog. Eggene, som er store uten stilk, legges i klynger på 20-75 på kvister. Hunnene av de amerikanske artene i familien legger noen mindre, ubefruktede egg rundt de befruktede eggene legger. Disse kan tjene som et vern for de befruktede eggene (ved at de inneholder giftstoffer?) eller som næring for de nyklekte larvene. Denne atferden er ukjent mellom artene i den Gamle verden. Larvene holder seg gjerne samlet rundt eggklyngen de første dagene etter klekkingen før de sprer seg. De er rovdyr som enten lever blant løvverket i trær eller nede på bakken. Siden de nesten mangler bein, sitter de mest stille og venter på at et passende bytte skal passere innen rekkevidde. De sitter med vidåpne kjever, hos noen kan kjevene åpnes til en 270 graders vinkel, disse klapper sammen rundt byttet. Byttet blir lammet av giftstoffer som utskilles fra tarmen. De larvene som lever på bakken, kamuflerer seg ofte med sandkorn eller planterester. Larven kan overleve lenge uten mat og utviklingen kan ta to år. De voksne insektene flyr mest i skumringen eller om natten, men flere av de europeiske artene er dagaktive. De har en ganske rask og rettlinjet flukt, svært ulik den flagrende flukten til de fleste andre nettvinger. De voksne insektene er rovdyr som jakter på flygende insekter på samme måte som øyenstikkere.

Utbredelse 

Sommerfugelnettvinger finnes bare der det er et varmt klima. I Europa forekommer de nord til det sørlige Tyskland og Polen. Familien oppgis også å være funnet på Island, men dette må dreie seg om en feil eller om innførte dyr.

Systematisk inndeling 
Det er ingen norske arter.
 
Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på  ...oidea.

 Ekte insekter (Ectognatha)
 Dicondylia
 Vingede insekter (Pterygota)
 Neoptera («nyvinger»)
 Eumetabole insekter (Eumetabola, «insekter med forvandling»)
 Holometabole insekter (Holometabola, «insekter med fullstendig forvandling»)
 Overorden Neuropteroidea
 Orden Nettvinger (Planipennia / Neuroptera)
 Overfamilie Myrmeleontoidea
 Familien Sommerfuglnettvinger, (Ascalaphidae)- ingen norske arter ' Underfamilien Albardiinae van der Weele, 1908– bare én art fra Brasil, med korte, klubbeformede antenner
 Albardia furcata van der Weele, 1903
 Underfamilien Ascalaphinae Lefebvre, 1842 – fasettøynene innskåret.
 Slektsgruppe Acmonotini
 Slekten Acmonotus McLachlan, 1871
 Slektsgruppe Hybrisini
 Slekten Glyptobasis McLachlan, 1871
 Slektsgruppe Suhpalacsini van der Weele, 1908
 Slekten Fillus Navás, 1919
 Slekten Suhpalacsa - Australia
 Slektsgruppe Ululodini van der Weele, 1908
 Slekten Ameropterus Esben-Petersen, 1922    
 Slekten Ascalorphne Banks, 1915    
 Slekten Cordulecerus Rambur, 1842    
 Slekten Ululodes Currie in Smith, 1900 
 Slekten Ascalaphus Fabricius, 1775 - ofte regnet som et synonym for Libelloides. I Europa:
 Ascalaphus festivus (Rambur, 1842) - funnet på Sardinia
 Slekten Bubopsis McLachlan, 1898 – med smale, klare vinger. I Europa:
 Bubopsis agrionoides (Rambur, 1838)
 Bubopsis andromache Aspöck, Aspöck & Holzel, 1979
 Slekten Deleproctophylla Lefebvre, 1842 – smale vinger, hannen med lange bakkroppsvedheng. I Europa:
 Deleproctophylla australis (Fabricius, 1787)
 Deleproctophylla dusmeti Navás, 1914
 Deleproctophylla variegata (Klug, 1834)
 Slekten Libelloides Schaffer, 1763 – brede vinger med brune og hvite tegninger. I Europa:
 Libelloides baeticus (Rambur, 1842)
 Libelloides coccajus Denis & Schiffermüller, 1775
 Libelloides cunii Selys-Longchamps, 1880
 Libelloides hispanicus (Rambur, 1842)
 Libelloides ictericus (Charpentier, 1825)
 Libelloides italicus (Fabricius, 1781)
 Libelloides lacteus (Brullé, 1832)
 Libelloides longicornis (Scopoli, 1763)
 Libelloides macaronius (Scopoli, 1763)
 Libelloides rhomboides (Schneider, 1845)
 Slekten Nephelasca Navás, 1914
 Slekten Puer Lefebvre, 1842 – smale vinger, bakvingene flekkete. I Europa:
 Puer maculatus (Olivier, 1789)
 Underfamilien Haplogleniinae Newman, 1853 – fasettøynene med jevn kant
 Slektsgruppen Haplogleniini Newman, 1853
 Slekten Amoea Lefèbvre, 1842    
 Slekten Ascalobyas Penny, 1981    
 Slekten Haploglenius Burmeister, 1839 
 Slektsgruppen Verticillecerini Orfila, 1949
 Slekten Ascaloptynx Banks, 1915    
 Slekten Neohaploglenius Penny, 1981    
 Slekten Verticillecerus'' van der Weele, 1908

Eksterne lenker 
 
 Tree of Life - Nettvinger, (Planipennia/Neuroptera) engelskspråklig Med bilde.
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
 Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr

Nettvinger