Henrik, 3. hertug av Guise

Henrik av Guise (født 31. desember 1550, myrdet 23. desember 1588 i Château de Blois) var fransk og hertug av Guise.

Liv og virke

Bakgrunn
Han var eldste sønn av hertug François de Guise og Anne d'Este.

Hertug
Sin militære løpebane begynte han i keiserens tjeneste i Ungarn og på Balkan i krigen mot tyrkerne. Henrik etterfulgte sin far som hertug i 1563. Etter sin hjemkomst fra hadde han hevntanker fordi faren ble myrdet av en hugenott.

I konflikten mellom protestanter og katolikker i Frankrike ble Henrik av Guise ble leder for det katolske partiet og deltok i hugenottkrigen. Han deltok i slaget ved Saint-Denis i 1567 og ved slaget i Jarnac og slaget ved Moncontour. 

Henrik falt i unåde hos  kong Karl IX som ble fornærmet da han bad om hånden til kongens søster Margarete av Valois. Han gjenopprettet imidlertid sin anseelse da han giftet seg med Katarina av Medicis gudbarn Katarina av Kleve. Paret fikk 14 barn.

Henriks stilling var truet av den stadig sterkere Admiral Coligny (født 1519). I 1572 arrangerte Henrik mordet på admiralen (24. august), noe som gav støtet til  bartolomeusnatten. Henrik anså Coligny for å være arkitekten bak mordet på faren, Frans av Guise, under inntagelsen av Orléans i 1563.

Han ble såret av et skudd i ansikteti slaget ved Dormant 10. oktober 1575. Han ble deretter omtalt som den arrede / Le Balafré. 

Blant den katolske befolkningen fikk han heltestaus for sin motstand mot hugenottene. I 1576 dannet han Den katolske liga for å holde den protestantiske Henrik av Navarra (senere Henrik IV av Frankrike) borte fra tronen. Hertugen med sitt politiske talent stod i motsetning til den svake kong Henrik III. Hertugen hadde selv kastet sine øyne på den franske tronen. Dette ledet opp til den religionskrigen som kalles de tre henrikers krig 1585–1588.  Våren 1588 dukket Henrik av Guise opp i Paris imot kongens uttrykkelige ønske. Han ble møtt med voldsom folkelig begeisting, og i den urolige stemningen som oppstod, ydmyket hertugen kongen da kongen følte seg truet av folkemassene.

Henrik III ønsket hevn, og 23. desember 1588 ble Henrik av Guise bedt om å innfinne seg hos kongen. Kongens livvakter myrdet da hertugen. Dagen derpå ble også hans bror Louis av Guise myrdet.

Mordene vakte en slik harme blant slektninger og allierte at kong Henrik III var tvunget til å ta til flykten. Henrik III ble myrdet av Jacques Clément, som virket for Den hellige liga, de påfølgende år.

Referanser

Litteratur 
 Joan Davies: Neither Politique nor Patriot? Henri, Duc de Montmorency and Philip II, 1582–1589. In: The Historical Journal. 34, 1991, , S. 539–566.
 Joan Davies: The Secretariat of Henri I, Duc de Montmorency, 1563–1614. In: The English Historical Review. Bd. 115, No. 463, 2000, , S. 812–842.
 N. M. Sutherland: The Assassination of Francois Duc de Guise, February 1563. In: The Historical Journal. 24, 1981, S. 279–295.
 David Potter: The Duc de Guise and the Fall of Calais, 1557–1558. In: The English Historical Review. 98, 1983, , S. 483–512.
 Mark Konnert: Provincial Governors and Their Regimes during the French Wars of Religion: The Duc de Guise and the City Council of Chalons-sur-Marne. In: The Sixteenth Century Journal. 25, 4, 1994, , S. 823–840.
 Jean-Marie Constant: Les Guises. Hachette, Paris 1984.
 Yvonne Bellenger (Hrsg.): Le mécénat et l’influence des Guises. (= Colloques, congrès et conférences sur la Renaissance. Bd. 9). Honoré Champion, Paris 1997, ISBN 2-85203-689-4, besonders die Abteilung Henri de Guise et la Ligue, S. 497–611.
 Alexander Wilkinson: ‘Homicides Royaux’. The Assassination of the Duc and Cardinal de Guise and the Radicalization of French Public Opinion. In: French History 18 (2004), Nr. 2 (Preprint  auf der Universitätswebsite des Autors frei zugänglich; PDF).
 Müller, P. Læssøe: "Henrik af Guise" i Vor tids Konversationsleksikon, Bd. 5, s. 242. 1942

Eksterne lenker 
 
 

Adelige franskmenn
Franske offiserer