Hesperidene

Hesperidene (gresk: Ἑσπερίδες, hesperídes) er i henhold til gresk mytologi nymfer for kvelden og solnedgangens gylne lys. De er søstre, og blir i noen beretninger omtalt som døtre av nattens gudinne Nyx og tussmørkets gud Erebos, mens andre overleveringer oppgir titanen Atlas som faren, og de ble da henvist til som atlantidene (Ἀτλαντίδων). De ble også omtalt som «kveldens døtre» eller «nymfene fra vest». Antallet på hesperidene har variert, fra tre, til fire og opp til sju søstre.

Etymologi 
Navnet betyr «avkommet til Hesperos» (kvelden). Hesperos (eller vesper på latin) er opprinnelsen til navnet Hesperos, kveldsstjernen, det vil si planeten Venus, ordet har en felles rot med det germanske ordet vest.

Mytologi

Kveldens nymfer 
Vanligvis var de kun tre hesperider, som med andre greske triader (de tre kharitere og moirere). I henhold til Evelyn Harrison, «Ettersom hesperidere i seg selv var kun symboler på gavene de legemliggjorde, kan de ikke være skuespillere i et menneskelig drama. Deres abstrakte, ombyttende navn er et synonym av deres upersonlighet.»

De er tidvis framstilt som kveldsdøtrene til Natten (Nyx), enten alene, eller med Tussmørket (Erebos), i samsvar med måten Eos i det ytterste øst, i Kolkis, er datteren til titanen Hyperion. Hesperiderne er listet som døtrene til Atlas og Hesperis («Kveld»), eller av Forkys og Keto, eller av Zevs og Themis. I en annen kilde er nymfene sagt å være døtrene til Hesperos.

Navnene som ble gitt til dem, om enn aldri alle på en gang, det var enten tre, fire, eller sju hesperider. Apollonios Rhodios oppgir antallet tre med deres navn som Aigle, Erytheis og Hespere (eller Hespera). Hyginus i forordet til Fabulæ havngir dem som Aegle, Hesperie og *aerica. I en annen kilde er de navngitt som Ægle, Arethusa og Hesperethusa, de tre døtrene til Hesperos. Hesiod sier at disse «hesperider med klare stemmer», døtre av Natten, voktere av gulleplene bortenfor havet i den ytterste vestlige verden, oppgir antallet av dem til fire, og deres navn som Aigle (eller Aegle, «blendende lys»), Erytheia (eller Erytheis), Hesperia («solnedgangsglød»), hvis navn refererer til solnedgangens farge: rød, gul, eller gull, og til sist, Arethusa. I tillegg, Hesperia og Arethusa, den såkalte «okseøyde Hesperethusa».

Pseudo-Apollodorus har oppgitt antallet til fire: Aigle, Erytheia, Hesperia (eller Hesperie) og Arethusa, mens mens den senantikke forfatteren Fulgentius har navngitt dem som Aegle, Hesperie, Medusa og Arethusa. Imidlertid har historiografen Diodorus Siculus uttalt at de var sju i sitt antall, men uten noen informasjon om deres navn. Et antikk vasemaleri bevitner følgende navn som fire: Asterope, Krysothemis, Hygieia og Lipara; på en annen er det dog sju navn: Aiopis, Antheia, Donakis, Kalypso, Mermesa, Nelisa og Tara. En pyxis (type vase) har Hippolyte, Mapsaura, og Thetis. Petrus Apianus mente at de var sju hesperider, døtrene til  Atlas og Hesperis, med følgende navn: Aegle, Erythea, Arethusa, Hestia, Hespera, Hesperusa og Hespereia.

De er tidvis omtalt kollektivt som de vestlige ungpiker, kveldens døtre, eller erythraiog solnedganggudinnene, betegnelser som alle er knyttet til deres tenkte lokalisering i det fjerne langt bort i vest et sted. Hesperis er passende personifiseringen av kvelden (slik Eos er det for gryningen) og kveldsstjernen er Hesperos. I tillegg til deres oppgave å passe hagen, har de stor glede i å synge. Evripides omtalte dem noe i retningen av «sangpikene» da de har makten til søt sang. Hesperidene kunne være hamadryader (nymfer knyttet til trær) og epimeliader (nymfer som beskytter epletrær), som antydet i et avsnitt hvor de forvandler seg til trær: «Hespere ble en poppel og Eretheis en alm, og Aegle et piletres hellige trestamme...» og i samme fortelling er de beskrevet figurativt eller litterært som å ha hvite armer og gylne hoder.

Hesperidenes hager
Hesperidene holder til i den vestligste del av verden, det vil antakelig si et sted ved atlanterhavskysten vest for Atlasfjellene i Nord-Afrika. Noen kilder omtaler øygruppen Hesperidene lengst vest i verden, og henviser muligens til Kanariøyene eller Kapp Verde-øyene. Her steller hesperidene med de sagnomsuste hagene sine, som egentlig er gudinnen Heras frukthager. I disse hagene vokser trær som ble drevet fram av grener som Hera fikk i bryllupsgave av Gaia da hun giftet seg med Zevs. Disse trærne bærer gyldne epler, som gir udødelighet og evig ungdom til den som spiser dem. Selv om Hesperidene fikk ansvaret for å stelle disse trærne, hendte de stjal av eplene og spiste dem selv. Hera hadde mistanke om dette, og satte derfor den hundrehodete, søvnløse dragen Ladon, til å vokte over gulleplene.

Herakles’ ellevte storverk var å stjele disse eplene og bringe dem til kong Eurysthevs. For i det hele tatt å finne stedet hvor Hesperidenes hager lå, måtte Herakles få hjelp av havguden Nereus og titanen Promethevs. I noen beretninger røvet Herakles eplene ved å drepe dragen Ladon, mens i andre historier får han Atlas til å stjele eplene for seg. Eplene ble senere bragt tilbake av Athene.

Hesperidene, eller De syv søstre, var navnet for stjernebildet Lille bjørn til rundt 500-tallet f.Kr.

Lille bjørn (latin: Ursa Minor) er et stjernebilde på den nordlige himmelhalvkule.

Referanser

Litteratur 
 Grimal, Pierre (1996): «Hesperides», The Dictionary of Classical Mythology, Wiley–Blackwell, ISBN 978-0-631-20102-1, s. 213
 Hjortsø, Leo (2005): Greske guder og helter, Pax forlag, ISBN 82-530-2769-9
 Smith, William (1873): «Hespe'rides», Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, London

Eksterne lenker 
 J.C. Loudon om «Gardens of Hesperides» (1835)

Nymfer