Skogmaurløve

Skogmaurløve (Myrmeleon formicarius) er en maurløve (Myrmeleontidae) og er blant de største nettvingene i Norge.

Utbredelse 
Skogmaurløve finnes på lune varme havstrender, men også andre varme steder med løs sandgrunn. I Norge er den sjelden, selv om den er den vanligst maurløvearten. Den finnes bare noen steder på Østlandet, ved Kvam i Gudbrandsdalen og er funnet i Tafjord og Sunndal i Møre og Romsdal og i Hardanger.

Utseende 
Vingene er klare uten flekker. Forvingene er over 35 mm lange, ofte nærmere 40 mm. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath). Hannen kan skilles fra den nærstående andre norske arten, strandmaurløve, ved at han mangler en klubbeformet utvekst (axillarpelott) med korte bøyde hår, ved roten (basis) av bakvingen. Dette finnes hos hannene av M. bore.

Arten kan minne om en øyenstikker, men kan skilles fra disse på den lange trådformede antennen med en klubbaktig utvidelse ytterst. Øyenstikkere har kun noe korte nesten ikke synlige antenner. Maurløver holder vingene bakover kroppen i hvile, libeller har vingene rett ut fra kroppen. Derimot legger vannymfer vingene bakover kroppen i hvile.

Levevis 
Maurløver finnes generelt på varme og tørre steder. Myrmeleon formicarius flyr sjeldent, ofte sitter den på en gren eller noe lignende.

Larvene bygger groper i løs sand for å fange andre dyr den kan spise. De største gropene er 6-7 cm brede og i bunnen sitter larven. Den venter på at et insekt, ofte en maur, skal komme krypende og falle ned i gropen. Maurløvelarven sitter i bunnen av gropen, hvor den har gravd seg ned slik at bare hodet med de kraftige kjevene er synlig.

Larvene har fangstgroper under overheng som røtter, trestammer eller store steiner. Dette er med å beskytte maurløvelarven på den måten at larvegropen ikke utsettes så lett for ødeleggelse. Om larvegropen lå mer åpent kunnen det være lettere at gropen ble ødelagt og larven sulte. Dette er et alvorlig problem hos den andre norske arten, strandmaurløve, som har fangstgroper i løs sand på havstrender. Ofte er dette steder som blir brukt som badestender. Den finnes bare noen steder på Østlandet og mangler mange steder den tidligere er funnet.

Kilder 
 Greve, Lita. 1987. Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer. Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

Eksterne lenker 
 
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.

Nettvinger
Nettvinger formelt beskrevet i 1767
Dyr formelt beskrevet av Carl von Linné