Edelsten

Edelstener (fra middelnedertysk edelsten) er sjeldne mineralkrystaller som kuttes og poleres som anvendt til smykker og pyntegjenstander. Det er bare vakre og forholdsvis harde mineraler som kalles edelstener. Mindre harde og mer vanlige mineraler som brukes til samme formål kalles gjerne halvedelstener (eller smykkestener). Grensene mellom edelstener og halvedelstener er ikke klart definert. Slipte edelstener kalles gjerne juveler (via tysk Juwel, middelnedertysk og nederlandsk juweel, fra gammelfransk joël) Imidlertid brukes visse bergarter (som lasurstein, opal og obsidian) og noen ganger organiske materialer som ikke er mineraler (som rav, jet og perle) også til smykker og anses derfor ofte også for å være edelstener. 

Jo hardere edelstenen er, desto mer bestandig er den. De fleste edelstener er harde, men noen myke mineraler brukes i smykker på grunn av deres glans eller andre fysiske egenskaper som har estetisk verdi. Sjeldenhet og beryktethet er andre egenskaper som gir verdi til edelstener. Edelstener finnes over hele verden. Industrien for fargede edelstener (dette betyr alt annet enn diamanter) for tiden anslått å være rundt 10–12 milliarder amerikanske dollar.

Kunnskapen om edelstener kalles gemmologi.

Historie

Tidlig bruk

Edelstenens historie går flere tusen år tilbake i tiden, da de ble båret som amuletter for bl.a. å holde onde makter borte. Etter hvert ble edelstenene, fordi de var både vakre og sjeldne, et symbol på rikdom, status og makt. I tidligere tider fattet jødene forskjellige stener inn i yppersteprestens brystplate. Stentypene og hvilken plassering de hadde er nøye beskrevet i Det gamle testamente. Hver sten hadde sin bestemte betydning. På grunn av deres åndelige kraft og betydning ble edelstener senere fattet inn i kors og kalker. Biskoper og paver brukte også ringer med edelstener. Romerne fattet stener på sine sverd og andre våpen som beskyttelse i krig.

Sliping

De flotteste og hardeste edelstenene er de dyreste og mest ettertraktede, særlig diamant, topas og rubin. Det er vanlig å slipe eller polere stenene for å få fram glans og farge. Ubehandlede kan de se ut som vanlige «gråsteiner». Fra de tidligste tider ble disse steinene slipt til cabochoner, med runde eller til avrundete former. Dette er fortsatt vanlig å gjøre med halvedelstener i en del tradisjonelle smykker verden over. Under den nederlandske gullalderen begynte belgiske smykkemakere å kutte edelstenene, ikke bare slipe dem runde, mulignes for å etterlikne krystallers naturlige former. Først på 1700-tallet ble fasettsliping med minst 58 fasetter (briljant) utviklet i Italia. Den moderne briljantslipingen som brukes i dag ble utviklet i 1910.

Moderne juvelframstilling
Behandling av edelstener er et håndverksfag som for noen stentypers vedkommende utøves relativt få steder i verden. For eksempel finnes en høy prosent av verdens diamantslipere i Amsterdam, med de fleste samlet i noen få kvartaler av byen. En norsk diamantsliper driver forøvrig sitt verksted på Svalbard.

Edelstener  
Agat
Akvamarin
Diamant
Jade
Kalsedon
Opal
Perle
Rav
Rubin
Safir
Smaragd
Topas
Zirkon
Turkis
Tigerøye
Rosenkvarts

Prisvurdering
Faktorer som kan innvirke på prisnivå:
Sjeldenheten, fargen og om hvilke urenheter og sprekker som finnes. 
Om steinen er slipt: markedets oppfatning av kvaliteten på slipingen.

Se også
Gemmologi
Mineral
Bergart

Referanser

Eksterne lenker