Ignacy Krasicki

Ignacy Błażej Franciszek Krasicki (født 3. februar 1735 i Dubiecko i Det polsk-litauiske samvelde, død 14. mars 1801 i Berlin i Preussen) var polsk prins, fyrstbiskop av Ermland, erkebiskop av Gniezno, den polske katolske kirkes primas, sosialkritiker, og ledende forfatter og dikter i den polske opplysningstiden.

Liv og virke

Bakgrunn
Krasicki kom fra en familie med grevetittel av det tysk-romerske rike. Han var beslektet med de mest fremstående familier i det polsk-litauiske samvelde og tilbragte sin barndom med familiens kjærlighet og omsorg. Han studerte ved en jesuittskole i Lwow, og deretter ved det katolske teologiske seminar i Warszawa (1751–1754).

Prest
I 1759 ble han presteviet og fortsatte sin utdannelse i Roma (1759–1761). To av hans brødre ble også de prester.

Etter hjemkomsten til Polen, ble Krasicki sekretær hos Polens primas og utviklet et vennskap med den fremtidige konge, Stanisław II August Poniatowski. Da Poniatowski ble valgt til konge (1764), ble Krasicki hans kapellan. Han var en av grunnleggerne av Monitor, som ble økonomisk støttet av kongen.

Biskop
I 1766, etter å ha tjent ett år som koadjutor til Ermlands biskop Adam Stanisław Grabowski, ble Krasicki selv opphøyet til Ermlands biskop og ex officio medlem i samveldets senat. Denne tjenestestilling gav ham en høy stilling i det sosiale hierarki og en viss grad av uavhengighet. Men det viste seg ikke å bli noe rolig fristed. Ermlands domkapittel tok ham kjølig imot; de var redde forandringer. På samme tid var det tiltagende provokasjoner og påtrykk fra Preussen, som forberedte en erobring av Ermland. Krasicki protesterte offentlig mot denne eksterne intervensjon.

I 1772, som resultat av Polens første deling, anstiftet av Preussens kong Fredrik II (Fredrik den store), ble Krasicki preussisk undersott. Han foretok nå flere reiser til Berlin, Potsdam og til slottet Sanssouci på Fredriks befaling, med hvem han hadde tett kontakt. Kongen satte stor pris på den «lite asketiske» biskopen. 

Samtidig var Krasicki god venn med den polske kong Stanislaus August, som i 1774 tildelte ham Den hvite ørns orden. Dette var en balansesituasjon som dikterbiskopen måtte manøvrere. Disse realiteter influerte retningen av biskop Krasickis etterfølgende litterære produksjon, noe som kanskje kommer mest til uttrykk i Bajki i przypowieści, (1779).

Etter denne første delingen av Polen forrettet Krasicki gudstjenesten i 1773 ved innvielsen av Sankt Hedvigs katedral, som kong Fredrik hadde bygd for katolske immigranter i Mark Brandenburg og Berlin. I 1786 ble Krasicki innvalgt i det preussiske vitenskapsakademi. Hans residens i biskopene av Ermlands borg i Lidzbark Warmiński (tysk: Heilsberg) og i biskopene av Ermlands sommerpalass i Smolajny (Schmolainen) ble begge sentre for kunstnerisk virksomhet.

Etter Fredrik den stores død, opprettholdt Krasicki relasjonene med Fredriks ettertrederere, den ene etter den andre, og kong Fredrik Vilhelm III tildelte ham i 1798 tildelte ham Den røde ørns orden.

Erkebiskop
I 1795, seks år innen sin død, ble Krasicki opphøyet til Gnieznos erkebiskop (og derigjennom til primas av Polen).

Etter sin død i Berlin i 1801 ble erkebiskop Krasicki gravlagt ved Sankt Hedwigs katedral i Berlin, som han også hadde innviet. I 1829 ble hans levninger overført til Gnieznokatedralen i Polen.

Litterært virke
Krasicki oversatte Plutark, Lukian og Ossian til polsk, likeså fragmenter av Dantes Den guddommelige komedie, og verker av Anakreon, Boileau, Hesiod og Theokrit. Han forfattet et polsk leksikon og var medutgiver av det polske ukeskriftet Monitor, etter mønster av det engelske The Spectator. 

Han skrev primært skjønnlitteratur, men også verker innen homiletikk, teologi og heraldikk. 

Krasickis betydeligste verker forener i seg opplysningstidens beste egenskaper: vidd, eleganse og fordomsfri samfunnskritikk. I Munkekrigen («Monachomachia, czyli Wojna mnichów», 1778) håner han munkenes latskap og uvitenhet. Verket var skrevet med tanke på den opplyste, religiøst tolerante henimot indifferente Fridriik den store - men i Polen tok mange anstøt av at en polsk biskop skulle skrienoe slik for den selvsamme fremmede monark som seks år senere hadde initiert en oppdeling av fedrelandet. Deretter sendte han ut Anti-Munkekrigen («Antimonachomachia», 1780), for å rette opp denne brøde, hvor han tilsynelatende kaller angrepene tilbake, men i virkeligheten forsterker han dem. 

Han skrev også det komisk-heroiske diktet Museiden («Myszeida», 1775), den satirisk-utopiske romanen Mikołaj Doświadczyńskis opplevelser («Mikołaja Doświadczyńskiego przypadki», 1776) og to samlinger Satirer («Satyry«», 1779, 1784), som refser tidens umoral, særlig blant adelen. Mest kjent er han for Fabler og lignelser («Bajki i przypowieści», 1779).

Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
 Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
 Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
 Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
 Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
 Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
 Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
 Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
 Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
 Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
 Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
 Pave Klemens XIII (1693-1769) *1943
 Kardinal Antonio Eugenio Visconti (1713-1788) *1760
 Erkebiskop Ignacy Krasicki (1735-1801) *1766

Litteratur
 Edward Balcerzan, ed., Pisarze polscy o sztuce przekładu, 1440–1974: Antologia (Polish Writers on the Art of Translation, 1440–1974: an Anthology), Poznań, Wydawnictwo Poznańskie, 1977.
 Jan Zygmunt Jakubowski, ed., Literatura polska od śreniowiecza do pozytywizmu (Polish Literature from the Middle Ages to Positivism), Warsaw, Państwowe Wydawnictwo Naukowe, 1979, , pp. 245–54.
 Encyklopedia Polski, Kraków, Wydawnictwo Ryszard Kluszczyński, 1996, .
 Julian Krzyżanowski, Historia literatury polskiej: Alegoryzmpreromantyzm (A History of Polish Literature: AllegorismPreromanticism), Warsaw, Państwowy Instytut Wydawniczy, 1974, pp. 435–54.
 Zbigniew Landowski, Krystyna Woś, Słownik cytatów łacińskich: wyrażenia, sentencje, przysłowia (A Dictionary of Latin Citations: Expressions, Maxims, Proverbs), Kraków, Wydawnictwo Literackie, 2002, .
 Czesław Miłosz, The History of Polish Literature, 2nd ed., Berkeley, University of California Press, 1983, , pp. 176–81.

Referanser

Polske forfattere
Katolske fyrstbiskoper
Polske katolske biskoper
Polske politikere
Polskspråklige forfattere
Linjen Rebiba
Personer fra Przemyśl fylke