Mikis Theodorakis

Mikis Theodorakis (Μίκης Θεοδωράκης; født 29. juli 1925, død 2. september 2021) var en gresk komponist og politiker. Han har flere ganger hatt stillingen som direktør for gresk kringkastings symfoniorkester og kor.

Theodorakis ble født på øya Khíos. Faren var fra Kreta og moren fra Lilleasia. Han var en periode sterk kandidat til å bli president i Hellas, men mente selv at han var for gammel til embedet.

Som barn lærte han seg å skrive musikk, selv om han ikke hadde tilgang til instrumenter. Etter å ha flyttet til det greske fastlandet fikk han sine første musikktimer i Pyrgos og Patras. I Tripolis grunnla han et kor, og som 17-åring ledet han sin første konsert.

Under andre verdenskrig var han aktiv i motstandsbevegelsen, og han ble tatt til fange og torturert. Under den greske borgerkrigen deltok han ikke i stridshandlingene. Han studerte på den tiden ved Athens musikkonservatorium under Philoktitis Economidis, og senere ved konservatoriet i Paris under Olivier Messiaen. Tiden i Paris påvirket hans skaperkraft sterkt, og blant annet dirigerte han under Eugène Bigots ledelse. 

Hans første symfoni, Concerto for piano, første suite, første symfoni, ble svært godt mottatt internasjonalt. Han vant gullmedaljen ved musikkfestivalen i Moskva i 1957. 

Han vendte omkring 1960 tilbake til Hellas og begynte å eksperimentere med tradisjonell gresk musikk. Hans sangsyklus Epitaphios, bl.a. sunget inn på plate av Nana Mouskouri i 1960, regnes som starten på en kulturell revolusjon. Med andre verker basert på gresk og internasjonal poesi ga han gresk musikk en ny status på verdensscenen, og ble gjennomgående genierklært av musikkritikere.

I 1963 grunnla han Lambrakis demokratisk ungdom, og ble leder for denne venstreorienterte politiske bevegelsen. I 1964 ble han valgt inn i det greske parlamentet. Da juntaen tok makten i 1967 gikk han under jorden og grunnla Patriotisk front. Under Oberstregimet ble det etter Dekret nr. 13 forbudt å spille eller høre på hans musikk. Han ble arrestert og forvist til Zatouna sammen med sin kone Myrto og deres to barn Margarita og Giorgos. Senere ble han internert i en arbeidsleir i Oropos. En internasjonal solidaritetsbevegelse ledet av musikere som Leonard Bernstein og Harry Belafonte engasjerte seg sterkt i hans sak, og påvirket oberstene til å løslate ham og sende ham i eksil i 1970.

I eksiltilværelsen fortsatte han å arbeide mot juntaen, og for en samling av motstandsbevegelsen. Han holdt omkring tusen konserter i forskjellige land til støtte for kampen mot diktaturet.

Juntaen kollapset i 1974, og Hellas ble en demokratisk republikk. Theodorakis vendte hjem i triumf, og var aktiv både som komponist og som politiker.

Senere år
Theodorakis representerte kommunistpartiet, som han senere forlot, i parlamentet fra 1981 til 1986.

I 1983 ble Theodorakis tildelt Lenins fredspris av Sovjetunionen.

Fra 1989–1993 satt han igjen i parlamentet, men denne gangen for det konservative Nytt demokrati.

Fra 1990 til 1992 var han statsråd i Konstantin Mitsotakis' regjering.

I 1996 fremførte Theodorakis to konserter i Norge, i Saudahallen i Sauda.

I 2004 oppsto det sterk debatt omkring Theodorakis etter at han sammenlignet israelsk politikk i de okkuperte områdene med nazisme.

I 2006 engasjerte Theodorakis seg mot at Europarådet skulle fordømme forbrytelsene begått av Sovjetunionen og andre kommunistiske diktaturer.

Han protesterte mot reformene Hellas igangsatte for å motta økonomisk støtte fra EU i perioden fra 2010 til 2015.

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

Personer fra Khíos
Greske komponister
20. århundres komponister
Mottakere av Lenins fredspris
Grekere fra andre verdenskrig
Torturofre
Personer i eksil