Den islamske ekspansjonen

Den islamske ekspansjonen (, al-Futūḥāt al-Islāmiyya), også omtalt som de arabiske erobringer og tidlige islamske erobringer begynte med den islamske profeten Muhammed på 600-tallet. Han etablerte en ny forent politikk på den arabiske halvøy hvor de påfølgende kalifatene Rashidun og Umajjad utøvde en rask erobringspolitikk i det neste århundret. Det resulterende muslimske riket strakte seg fra Kinas grenser og det indiske subkontinent, over Sentral-Asia, Midtøsten, Nord-Afrika, og deler av Europa (Sicilia og Den iberiske halvøy) til Pyreneene.

De muslimske erobringene førte til at Sasanideriket ramlet sammen og store territoriale tap for det bysantinske rike (Østromerriket). Årsakene for den muslimske suksess er vanskelig å rekonstruere i ettertid, hovedsakelig grunnet at kun fragmentariske kilder fra perioden har overlevd. De fleste historikere er enige om at det persiske Sasanideriket og Østromerriket var militært og økonomisk utmattet etter å ha kjempet mot hverandre i tiår.

Historikeren Fred McGraw Donner antyder at dannelsen av en stat på den arabiske halvøy og ideologisk (det vil religiøs) sammenheng og mobilisering var hovedårsaken til hvorfor de muslimske hærene i løpet av hundre år kunne etablere et stort førmoderne rike.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Kriger
Islam