Ostinato (dikt)

Ostinato er en posthumt utgitt diktbok skrevet av Paal Brekke. Den kom ut i 1994, året etter hans død. Tittelen er et musikkuttrykk. Det betegner et motiv som stadig blir gjentatt i samme stemme. Boken er delt inn i to hoveddeler. Ostinato er navnet på en avdeling i del 2, som består av 24 forholdsvis korte enkeltdikt uten tittel.

Flere av diktene i boken omhandler reflekterte erindringer fra et langt liv, og vedkjennelse av alderdom og død. I åpningsdiktet Alders landskap heter det: [...]
Stien gjennom blåbærlyngen / 
var lettere å gå, og ryggen mykere / 
for noen år siden. Men smaken / 
av bærene er den samme[...]

Lenger ute i diktsamlingen kommer erkjennelsen av døden: Jeg blir hentet i en sort / 
Mercedes
[...]
Jeg kommer ikke / 
hit mer

Noen av diktene har religiøse aspekter, mest tydelig er det i Johannes Taperen og Lik ospen.

Norske dikt