Halvbjørnfamilien

Allens olingo
 bahamansk vaskebjørn
 barbadosvaskebjørn
 Beddards olingo
 buskhalet olingo
 chiriquiolingo
 Cozumel Island-vaskebjørn
 fjellnesebjørn
 guadeloupevaskebjørn
 Harris' olingo
 hvitneset dvergnesebjørn
 hvitneset nesebjørn
 kakomistl
 krabbespisende vaskebjørn
 ringhalekatt
 søramerikansk nesebjørn
 Tres Marias-vaskebjørn
 vanlig vaskebjørn
 viklebjørn

Halvbjørnfamilien (Procyonidae) kalles også halvbjørner eller vaskebjørner og består av 2 underfamilier med tilsammen 6 slekter og 14 arter med små rovpattedyr. Halvbjørner og bjørner (Ursidae) skilte trolig lag for omkring 30 millioner år siden. Halvbjørner finnes kun på det amerikanske kontinentet, fra det sydlige Canada til det nordlige Argentina. Som sådan trives disse dyra i alt fra ørken og nordlige skogområder til tropisk regnskog og sump- og våtmarksområder.

Beskrivelse 
Procyonidene er en gruppe nattaktive rovpattedyr som i størrelse varierer ganske mye. Det minste dyret i denne familien veier mindre enn 1 kg, mens det største kan veie over 20 kg. Noen arter har en slank kroppsform, mens andre er kompakte. Alle har imidlertid en middels lang til lang hale. Pelsen er vanligvis brun, gråbrun eller grå, av og til med kontrastmarkeringer i ansiktet og med  ringmønster på halen. De fleste har et relativt kort snuteparti og et bredt ansikt. Hodet som sådan er gjerne bestykket med stående korte ører, som kan være både rund og spisse. Alle arter regnes som mer eller mindre trelevende. De søker således ofte opp i trær når de føler seg truet eller skal hvile. Disse dyra regnes som altetere og noen av dem er som sådan ofte å se på såkalte «raid» i folks søpplekasser o.l. Føden inkluderer alt fra matavfall til små pattedyr og fugl.

De store gruppene 
Olingogruppen () lever i regnskogen i Mellom-Amerika og de nordvestre delene av Sør-Amerika, der de trives i høyder fra havnivået og opp til 2 000 moh. Man finner de således i land som Colombia, Costa Rica, Ecuador, Honduras, Nicaragua, Panama, Peru, og Venezuela. Tradisjonelle olingoer ligner på viklebjørnen, som er en del av denne gruppen, men mangler gripeegenskapen denne har i halen.

Vaskebjørngruppen () lever primært i løvskogområder og jungel, fra Canada i nord til det nordlige Sør-Amerika i sør. De tradisjonelle vaskebjørnartene foretrekker løvskog, men har tilpasset seg godt til mennesklige inngrep i sine naturlige leveområder. Det finnes 7 kjente arter, hvorav 1 art er antatt utdødd. Det siste eksemplaret av Barbados vaskebjørnen (Procyon gloveralleni) ble observert i 1964 (Lazell, 1972), men er tatt med her fordi det ikke er 100% sikkert at den er utdødd. Nesebjørnene ligner mye på vaskebjørnene, men har et lengre snuteparti som er bevegelig. Ringhalekattene er mye slankere, mindre og mer langstrakte, og de har en lang hale med ringmønster.

Fylogeni

Anetre 
Fylogenien under viser gruppens nærmeste slektninger og er i henhold til Wesley-Hunt og Flynn (2005)-

Etterkommertre 
Etterkommertreet nedenfor er i henhold til Helgen m. fl. (2010).

Det har til nå hersket stor uenighet om halvbjørnfamiliens inndeling. I en periode ble for eksempel rød panda klassifisert her, men den er nå klassifisert i en egen familie - Ailuridae. Likeledes var olingoene svært omdiskuterte, og noen regnet dem som underarter av Bassaricyon gabbii, men nyere forskning har nå demonstrert at så ikke var tilfelle. 

  Procyonidae (halvbjørnfamilien)
  Procyoninae (nesebjørner, vaskebjørner og nære slektninger) 
  Procyonini
  Procyonina
  Procyon (vaskebjørner) 
  Procyon cancrivorus (krabbespisende vaskebjørn) 
  Procyon pygmaeus  (Cozumel vaskebjørn, dvergvaskebjørn) 
  Procyon lotor (vanlig vaskebjørn, vaskebjørn) 
  Nasuina
  Nasua (nesebjørner)
  Nasua narica (hvitneset nesebjørn)
  Nasua nasua (søramerikansk nesebjørn, ringhalet nesebjørn)
  Nasuella (fjellnesebjørn)
  Nasuella olivacea (vestlig fjellnesebjørn)
  Nasuella meridensis (østlig fjellnesebjørn)
  Bassariscini
  Bassariscus (kakomistl og ringhalekatt) 
  Bassariscus astutus (ringhalekatt, gruvekatt) 
  Bassariscus sumichrasti (kakomistl, mellomamerikansk kakomistl) 
  Potosinae (viklebjørn og olingoer) 
  Potos (viklebjørn) 
  Potos flavus (viklebjørn, også kalt honningbjørn, gripehalebjørn og snohalebjørn)
  Bassaricyon (olingoer)
  Bassaricyon gabbii (nordlig olingo) 
  Bassaricyon alleni (østlig olingo)
  Bassaricyon medius (vestlig olingo)
  Bassaricyon neblina (olinguito)

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Pattedyr formelt beskrevet i 1825
Dyr formelt beskrevet av John Edward Gray