På vei mot livet

På vei mot livet (originaltittel: Les Quatre Cents Coups) er en fransk dramafilm fra 1959, regissert av François Truffaut. Filmen var Truffauts debut som spillefilmregissør, og vant prisen for beste regi i Cannes i 1959.

Handling 
Antoine Doinel er en ung gutt som vokser opp i Paris, i løpet av 1950-tallet. Misforstått av foreldrene, og ofte plaget av en lærer på skolen på grunn av disiplin-problemer, stikker Antoine ofte vekk fra både hjemmet og fra skolen. Antoine stjeler en skrivemaskin fra stefarens arbeidsplass for å finansiere planene om å forlate hjemmet for godt. Men fordi han ikke klarte å selge maskinen, blir Antoine pågrepet i det han forsøker å returnere den.

Stefaren hans overlater Antoine til politiet, og Antoine må dele en celle i fengsel sammen med prostituerte og tyver. Antoines mor tilstår at ektemannen hennes ikke er Antoines biologiske far. Antoine blir plassert på et senter for ungdommer med problemer. Ved senteret spiller Antoine fotball sammen med de andre guttene, før han kommer seg under et gjerde og løper bort til havet – som han alltid har ønsket å se. Han når strandlinjen til havet, og løper ut i havet.

Rollebesetning 
 Jean-Pierre Léaud som Antoine Doinel
 Albert Rémy som Julien Doinel
 Claire Maurier som Gilberte Doinel
 Guy Decomble som fransklæreren
 Patrick Auffay som René Bigey
 Georges Flamant som Monsieur Bigey
 Pierre Repp som engelsklæreren

Antoine Doinel 
Dette er den første av totalt fem filmer om rollefiguren Antoine Doinel. Da Truffaut laget denne filmen så han ikke for seg at Doinel skulle dukke opp i flere filmer, men det skulle etter hvert vise seg at han skulle være med i hele fire filmer, tre helaftens og én kortfilm, etter På vei mot livet. Doinel spilles av samme skuespiller i alle filmene, Jean-Pierre Léaud, og vi følger ham fra han er 14 år gammel i På vei mot livet til han er 34 i L'amour en fuite.

Det er vanlig å se på Antoine Doinel som en til en viss grad selvbiografisk figur, som Truffaut blant annet har brukt for å fortelle om sin egen vanskelige barndom.

Andre filmer 
 Antoine et Colette (kortfilm, en del av antologien L'Amour à vingt ans fra 1962)
 Baisers volés (1968)
 Domicile conjugal (1970)
 L'amour en fuite (1979)

Priser 
I tillegg til å vinne prisen for beste regi på Filmfestivalen i Cannes i 1959, vant filmen blant annet kritikerprisen til New York Film Critics Circle samme år, og ble kåret til beste europeiske ved utdelingen av den danske Bodilprisen i 1960. Den var også nominert til beste originalmanus på den 32. Oscar-utdelingen i 1960, men ble slått av filmen Kryss på linjen.

Referanser

Eksterne lenker 
 

Filmer fra 1959
Franske dramafilmer
Filmer regissert av François Truffaut
Sort-hvitt-filmer
Franskspråklige filmer
Bodilprisen for beste ikke-amerikanske film