Norges handelshøyskole

Norges handelshøyskole (NHH) er Norges eldste vitenskapelige høyskole innen bedriftsøkonomiske og administrative fag, historisk kalt handelsfag. Skolen ble grunnlagt i 1936 etter stortingsvedtak fra 1917 og åpnet 7. september 1936. Den ble plassert i Bergen til dels på grunn av byens lange handelstradisjoner, men også etter et ønske om å spre de ulike utdanningsinstitusjonene rundt om i landet.

NHH tildelte opprinnelig den toårige, senere treårige, graden handelskandidat. Graden fikk navnet siviløkonom i 1963 og ble i 1975 en fireårig grad. I dag tildeler NHH grader på bachelor-, master- og ph.d.-nivå. NHH har en internasjonal profil og samarbeider med mer enn 130 universiteter og høyskoler i mer en 30 land. 40 prosent av NHH-studentene tar minst ett semester utveksling i utlandet.

Siviløkonomstudiet ved NHH var i årene 2006–2013 Norges meste søkte studium.<ref>Stadig gode opptakstall for NHH  – Paraplyen (internavis), NHH., 19.07.2012.</ref> Mens andelen kvinnelige studenter i 2009 var 29 prosent, var 42 prosent av søkerne kvinner i 2012, der 48 % av studietilbudene ble gitt til kvinner. I 2013 var kvinneandelen blant førsteprioritetssøkerne 41 prosent.

Over halvparten av studentene er medlem av studentforeninger, deriblant Norges Handelshøyskoles studentforening, som ble grunnlagt i september 1936.

Historie
Norges handelshøyskole har en lang forhistorie, med bakgrunn dels i næringslivets bestrebelser og dels i organiseringen av det to-årige statsøkonomiske studium som Stortinget vedtok opprettet ved Universitetets juridiske fakultet i 1905. Dette skulle være et alternativ til det lange sosialøkonomiske studiet, og skulle ikke gi enerett til spesielle stillinger. Ønsket var å skape en yrkesrettet, praktisk utdanning for næringslivets behov, som ikke krevde artium.

Utviklingen i Bergen og Kristiania/Oslo
I 1875 ble Christiania handelsgymnasium etablert for å utdanne praktisk rettede ledere for handelsstanden, og et tilsvarende Bergen Handelsgymnasium kom til i 1904. Mot slutten av 1800-tallet startet modningen i næringslivet av tanken om en norsk handelshøyskole, etter den tyske handelshochschule-modellen som ble realisert med opprettelse av Handelshögskolan i Stockholm (1909) Helsingfors Handelshögskola (1911) og Handelshøjskolen i København (1917). Utvalgsarbeid i næringslivet i Kristiania (dagens Oslo) og Bergen ledet parallelt til konkrete ønsker om handelshøyskoler, og i Bergen var Kristofer Lehmkuhl en sentral forkjemper. Stortinget vedtok i prinsippet oppretting av en norsk handelshøyskole i 1917, men krigen og etterkrigskrisen i 1920-årene umuliggjorde en realisering av vedtaket.

Samtidig underviste Ingvar Wedervang i mer næringslivsrettet sosialøkonomi ved Christiania handelsgymnasium, og i statsøkonomi ved Det Kongelige Frederiks Universitet (dagens Universitetet i Oslo). Øvrige forelesere var Nicolai Rygg og Gunnar Jahn. Blant dem som startet med denne utdanningen som sitt første fag, var Ragnar Frisch (1919), og statsøkonomien hadde tung, men praktisk rettet undervisning i statistikk og sannsynlighetsregning. Dette siste førte til at studiet fra 1916 kom til å fungere som førsteavdeling for påbygging med det nye aktuarstudiet. Det store flertallet som tok statsøkonomi, havnet i det private næringsliv, selv om antallet som ble rekruttert til offentlig virksomhet steg utover mellomkrigstiden – og da særlig til statsbedriftene og Statistisk sentralbyrå. En del selvstendige næringsdrivende tok faget, men alt i alt var studentene en lite homogen gruppe. Statsøkonomi ble «en handelshøyskole før Handelshøyskolen».

Sosialøkonomien og statsøkonomien skilte lag i 1930-årene, i takt med den økende teoretiseringen og spesialiseringen av embetsstudiet i sosialøkonomi som skjedde ved universitetet – etterhvert under innflytelse av Ragnar Frisch. I 1934 ble den økonomiske embetseksamen i sosialøkonomi opprettet, opprinnelig av Ingvar Wedervang for å styrke undervisningen i bedriftsøkonomi, og historiske, sosiologiske og institusjonelle aspekter av økonomien. Han ville tegne et skarpere skille mellom politikk og fag og konsentrere utdanningen om det strengt økonomisk-faglige, og reagerte både mot Frisch' politiske ambisjoner for faget og mot den overdrevne matematiseringen. Etterhvert stod den kortvarige statsøkonomi-utdanningen tilbake som det eneste tydelige praktisk rettede alternativet. Wedervang stilte seg i spissen for et opprør mot de teoretisk orienterte «keynesianerne» (Osloskolen) og den mer tverrfaglige, historisk-juridiske skolen som hadde utgangspunkt i juristutdanningen. Wedervang ble til slutt en forkjemper for å bringe det praktisk rettede økonomistudiet ut av Universitetet i Oslo, og opprette et helt eget lærested med siviløkonomisk utdanning etter utenlandsk modell.

Da Norges handelshøyskole ble opprettet 7. september 1936, ble derfor tradisjonen fra statsøkonomi-faget videreført der med mange av lærekreftene som hadde undervist i den historisk-juridiske tradisjonen i det statsøkonomiske studium. Wedervang ble den nye skolens første rektor. Det startet da også med et toårig studium for de 60 studentene, som fikk tittelen handelskandidat. Etter bare to år ble det derimot igangsatt et ettårig tilleggsstudium.

 Etterkrigstiden 
Fra 1946 ble handelskandidatstudiet ved NHH utvidet til tre år. En annen nyvinning var Solstrandprogrammet for videreutvikling av ledere, som hadde sitt grunnlag i behovet for gjenoppbygging etter krigen og ble etablert i 1953. Samtidig ble innflytelsen fra såkalte «business schools» i USA stadig sterkere. Handelshøyskolen fikk i 1956 tillatelse til å tildele doktorgrad, og den første dr.oecon. fra høyskolen ble senere finansminister Ole Myrvoll. Siste halvdel av 1950-tallet gikk ellers med til å utvikle et eget, større campus nord for Bergen. Mange kandidater tok doktorgraden i USA, og kom tilbake til NHH med nye ideer og faglige perspektiver – ikke minst økt fokus på forskning. En av dem var Finn E. Kydland, senere norsk nobelprisvinner i økonomi. Kandidattittelen Siviløkonom'' ble innført fra 1963, og ti år senere ble Høyere Revisorstudium etablert. Foreløpig siste akt i modningen av fagutviklingen skjedde da siviløkonomstudiet i 1975 ble økt fra tre til fire år.

Utover 1980-årene ble forskningen stadig bredere i flere nye institutter og stiftelser, og handelshøyskolen oppnådde etterhvert høy rangering i studier av høyere økonomiske læresteder. Utvekslingsavtaler med utenlandske høyskoler ble etablert, og NHH ble del av det prestisjefulle Community of Management Schools (CEMS). Utdanningsprogrammer i samarbeid med andre ble etablert i Warszawa i 1992 og St. Petersburg i 1995. På denne tiden ble det også utviklet mer tverrfaglige studieløp sammen med Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet.

Rektorer 
 Ingvar Wedervang (1936–1956)
 Eilif W. Paulson (1956–1957)
 Rolf Waaler (1957–1963)
 Dag Coward (1964–1972)
 Olav Harald Jensen (1973–1978)
 Gerhard Stoltz (1979–1984)
 Arne Kinserdal (1985–1990)
 Leif Methlie (1990–1995)
 Carl Julius Norstrøm (1995–1998)
 Victor Norman (1999–2001)
 Per Ivar Gjærum (2001–2005)
 Jan I. Haaland (2005–2013)
 Frøystein Gjesdal (2013–2017)
 Øystein Thøgersen (1. august 2017–)

Rangeringer

Financial Times European Masters in Management-rangering

MBA
NHH tilbyr ikke et fulltids MBA-program (kun Executive MBAs), og er dermed ikke listet i hovedrangeringene.

Studentliv

 Norges Handelshøyskoles studentforening
 UKEN
 NHH-Symposiet
 K7 Bulletin
 NHH Aid
 Norges Handelshøyskoles Idrettsforening
 Svæveru’
 Direksjonsmusikken
 Studentlekene Bergen Challenge

Personer

Kjente forskere

Roger Bivand
Karl H. Borch
Olav Brattegard
Dag Coward
Gunnar Eskeland
Nicolai Foss
Johan Giertsen
Rögnvaldur Hannesson
Terje Rein Hansen
Fritz Hodne
Leif Holbæk-Hanssen
Einar Hope
Jan Ubøe
Thore Johnsen
Arne Kinserdal
Jan Tore Klovland
Odd Langholm
Kåre Lilleholt
Jostein Lillestøl
Christine B. Meyer
Anton Mohr
Jan Mossin
Ole Myrvoll
Odd Nordhaug
Victor Norman
Carl Julius Norstrøm
Erling Petersen
Thorolf Rafto
Agnar Sandmo
Guttorm Schjelderup
Leif Sletsjøe
Erling Steigum
Gerhard Stoltz (1923–1991)
Arnljot Strømme Svendsen
Axel Sømme
Sten Thore
Øystein Thøgersen
Svein Ulset
Rolf Waaler
Bernt Øksendal
Knut Aase

Alumni 

Akademia
 Karl H. Borch
 Ola Honningdal Grytten
 Thore Johnsen
 Finn E. Kydland
 Jan Mossin
 Odd Nordhaug
 Victor D. Norman
 Agnar Sandmo
 Guttorm Schjelderup

Kunst og underholdning
 Jo Nesbø
 Agnar Mykle
 Anders Hoff
 Øyvind Rafto
 Raske Menn

Næringsliv
 Jon Fredrik Baksaas
 Arne Fredly
 Inge K. Hansen
 Alf Hildrum
 Finn Jebsen
 Morten Karlsen Sørby
 Idar Kreutzer
 Helge Lund
 Dag Mejdell
 Dag J. Opedal
 Olaug Svarva
 Jens Ulltveit-Moe
 Svein Aaser
 Svein Støle

Offentlig forvaltning, juss, ideelt arbeid
 Hallvard Bakke, politiker (Ap)
 Nina Bjerkedal, ekspedisjonssjef i Finansdepartementet
 Kristin Clemet, politiker (H)
 Kristin Krohn Devold, politiker (H)
 Knut Arild Hareide, politiker (KrF)
 Heikki Holmås, politiker (SV)
 Thorolf Rafto, menneskerettighetsaktivist og økonomisk historiker
 Matz Sandman, politiker (Ap) og fylkesrådmann i Buskerud
 Knut Vollebæk, politiker (KrF)
 Siv Jensen, politiker (FrP)
 Torstein Dahle, politiker (Rødt)

Se også 
 Stiftelsen Administrativt Forskningsfond ved Norges Handelshøyskole

Referanser

Eksterne lenker 
 
 
  Landsverneplan for Kunnskapsdepartementet – NHH 
 Bergens Tidende: NHH og Adam Smiths styringsprinsipp Oversikt over NHHs mest fremtredende forskere, skrevet ved 75-årsjubileet av Kalle Moene 4.10.2011

 
Handelshøyskoler
Kulturminner i Bergen
Ytre Sandviken