Pungdyr

Ameridelphia
 Didelphimorphia (pungrotter)
 Paucituberculata (inkaspissmus)
Australidelphia
 Microbiotheria
 Dasyuromorphia (rovlevende pungdyr)
 Peramelemorphia (punggrevlinger)
 Notoryctemorphia (pungmuldvarper)
 Diprotodontia (koala, vombat, kenguru, wallaby)
 †Yalkaparidontia (thingodonta)

Pungdyr (Marsupialia) er en infraklasse med pattedyr som er kjent for at ungene fødes på et tidlig utviklingsstadium og oppholder seg nær morens kropp til den blir mer utviklet. Pungdyrene er søstergruppen til morkakedyrene (Eutheria), og sammen utgjør de to gruppen egentlige pattedyr.

Pungdyrene særmerker seg ved ikke å ha en morkake, slik at fosteret ikke er koblet til moren slik som hos  morkakedyrene. De er derved ovovivipare, og fosteret lever i stor grad av en begrenset mengde eggeplomme under fosterutviklingen og fødes på et meget tidlig stadium.

Pungdyrene er ikke noen spesielt tallrik gruppe av pattedyr og finnes i dag bare i Australasia og Amerika. 

Det vitenskapelige navnet Marsupialia brukes om de nålevende pungdyrene. Gruppen som omfatter de nålevende pungdyrene og alle utdødde arter som er mer i slekt med pungdyr enn med morkakedyr, kalles Metatheria.

Kladogram

Beskrivelse 
Bortsett fra noen få, har alle pungdyrene en pung hvor ungene oppholder seg i denne tiden. Man kan nesten si at ungene blir født mens de ennå er på et fosterstadium og deretter gjennomgår siste del av svangerskapet etterpå. Ofte blir de nærmest sittende fast til patten, som svulmer opp inne i munnen deres. Hos mange arter kan de gå inn og ut av pungen også etter at de har kommet lenger i utviklingen. Pungens åpning kan vende forover eller bakover. Noen få pungdyr har ingen pung. Til disse hører numbaten, hvis unger suger seg fast til de oppsvulmende pattene etter fødselen og blir sittende festet til moren på den måten.

Hos pungdyrene fungerer plommesekken som en morkake. Plommesekken er sterkt utvidet, og vil feste seg i livmorveggen. I stedet for at fosteret fester seg dypt nede i slimhinnene i livmorveggen slik som hos placentale pattedyr, danner livmoren en grunn fordypning rundt fosteret. En god del av næringen til fosteret kommer i form av «livmormelk», en substans som skilles ut av livmorveggen og taes opp dirkete av fosteret. Noe næring passerer fra morens blodårer til blodåren i plommesekken. Punggrevlingene har en primitiv morkake av mer normal type, men også disse føder ungene på et meget tidlig tidspunkt i fosterutviklingen.  Begrepet placentale pattedyr om alle andre dyr enn pungdyr og kloakkdyr er derfor egentlig misvisende, siden det også forekommer en slags morkake hos pungdyrene.

Systematikk

Arter 
Pungdyrene omfatter omkring 334 kjente arter, fordelt på sju ordener. Gruppen er rikest utviklet og har flest arter i Australia. Noen arter finnes på Ny-Guinea, Sulawesi og andre øyer øst for wallacelinjen. Pungrottene er hovedsakelig utbredt i Sør-Amerika. De spredte seg til Nord- og Mellom-Amerika etter dannelsen av Panamaeidet for 2,8 millioner år siden, og én art finnes nå nordover til sørlige Canada.

Molekylærgenetiske data tyder på at de nålevende pungdyrene utviklet seg i Sør-Amerika, og spredte seg til Australia via Antarktis ved et enkelt tilfelle, selv om disse kontinentene lenge hang sammen. I nordøstlige Australia er det funnet et hælbein fra tidlig eocen. Dette fossilet kommer fra et pungdyr utenfor gruppen som de nålevende australske artene tilhører. Det kan tyde på at forholdene var mer kompliserte og at pungdyr vandret fram og tilbake mellom Australia og Sør-Amerika.

Fossile pungdyr er kjent også fra andre steder i verden, inkludert Europa. Årsaken til at de døde ut på den nordlige halvkule er ikke kjent. En vanlig forklaring er at de ble utkonkurrert av placentale pattedyr, men det er kanskje en overforenkling av kompliserte prosesser. Funnet av den kattelignende Anatoliadelphys fra midtre eocen for 44–43 millioner år siden i Tyrkia viser at spesialiserte, kjøttetende pungdyr levde samtidig med placentale pattedyr som okkuperte samme nisje.

Pungdyrene er en mangeartet gruppe. Pungdyr er både små og store og har svært forskjellige fysiske trekk og mange forskjellige levemåter. De kan være både planteetere, insektetere og kjøttetere. Det fins pungdyr som både klatrer, graver, glideflyr og beveger seg hurtig på slettene. Gruppen omfatter flere dyr som bærer navn etter placentale pattedyr som de ligner på. Det gjelder for eksempel pungmuldvarper og pungrotter. Gruppen omfatter også dyr som synes å være temmelig forskjellige fra alle andre dyr, som kenguruer og vombater.

Det finnes flere måter å dele inn pungdyrene på. En måte er å dele dem opp i flerfortannede og tofortannede pungdyr. En annen er å dele dem opp i australske og sær-amerikanske pungdyr. Det interne slektskapsforholdet mellom de forskjellige familiene er imidlertid ikke helt kartlagt. Her presenteres en systematikk basert på kjerne-DNA.

 Orden Didelphimorphia (pungrotter, 93 arter)
 Familie Didelphidae (pungrottefamilien)
 Orden Paucituberculata (pungspissmus, 6 arter)
 Familie Caenolestidae (inkaspissmus)
 Overorden Australidelphia
 Orden Microbiotheria (1 art)
 Familie Microbiotheriidae (monito del monte)
 ?Orden Yalkaparidontia †
 Orden Dasyuromorphia (rovpungdyr, 75 arter)
 Familie †Thylacinidae (pungulver, †)
 Familie Dasyuridae (pungmårfamilien)
 Familie Myrmecobiidae (numbat)
 Orden Peramelemorphia (grevlingpungdyr, 24 arter)
 Familie Thylacomyidae (pungharer)
 Familie †Chaeropodidae †
 Familie Peramelidae (punggrevlinger)
 ?Orden Notoryctemorphia (2 arter)
 ?Familie Notoryctidae (pungmuldvarper)
 Orden Diprotodontia (tofortannede pundyr, 137 arter)
 Familie Phascolarctidae (koalaer)
 Familie Vombatidae (vombater)
 Familie Diprotodontidae †
 Familie Phalangeridae (klatrepungdyr)
 Familie Burramyidae (dvergopossumer)
 Familie Tarsipedidae (snabelpungdyr)
 Familie Petauridae (flygepungekorn)
 Familie Pseudocheiridae (snohalepungekorn)
 Familie Potoroidae (rottekenguruer og bettonger)
 Familie Acrobatidae (fjærhalepungmus)
 Familie Hypsiprymnodontidae
 Familie Macropodidae (kenguruer)
 Familie †Thylacoleonidae (pungløver)

Utdødde pungdyr 
Utdødde pungdyr omfatter dyreformer som synes å ytterligere vise hvor mangeartet dyregruppen er. De fleste var plante- og insektetere, mens noen var rovformer. De varierte mye i størrelse fra meget små former til noen som var store som kuer. Noen av de utdødde formene hadde store fortenner som ligner de huggtennene som sabeltanntigerne hadde (Thylacosmilus er et eksempel på dette).

Referanser

Eksterne lenker 
 

 
Australias pattedyr
Ny-Guineas fauna
Nord-Amerikas pattedyr
Sør-Amerikas pattedyr
Pattedyr formelt beskrevet i 1811