Len

Len (latinsk feudum, derav føydalsamfunnet, av norrønt lén, fra middelnedertysk lēn, «lån»; samme ord som lån; i denne betydningen jf. tilsvarende svenske län) er en råderett som gis over land og inntekter av dette fra Kongen til en vasall mot visse forpliktelser. De måtte historisk stille soldater og betale skatt av inntektene. Dette ble først brukt av frankerne rundt 700 e.Kr. da kongene forsøkte å forbedre administrasjonen av riket. Land ble på denne måten delt ut til menn kongen stolte på. Det var store variasjoner med tid og sted i hvor autonome len var; de kunne i noen tilfeller i praksis være suverene stater under ren nominell overhøyhet av en annen hersker, mens de i andre tilfeller kunne være regionale forvaltningsområder i en relativt sentralisert stat. I Danmark og Norge ble betegnelsen len brukt om den øverste kategorien forvaltningsområder frem til den ble avløst av betegnelsen amt i 1662.

Lensordningen i Norge 
I 1308 ble den gamle ordningen med lendmann fra kongens hird avskaffet, og fylkesinndelingen i Norge ble erstattet av en sysselinndeling. I senmiddelalderen og i unionstiden med Danmark frem til 1660 ble sysselordningen gradvis avløst av et system med len. På 1400-tallet var det ca. 50 len i alt, men antallet ble redusert, og omkring 1530 var det i Norge i alt 4 hovedlen og omkring 30 smålen eller underlen med varierende tilknytning til hovedlenet. Lenene ble styrt av adelige, fortrinnsvis danske lensmenn utpekt av kongen, det vil si sentralstyret i København. Lensmennene hadde sete i (de store) byene, der kongsgårdene eller borgene lå. Hovedlenet bestod av slottslenet som hovedlensherren hadde, og de smålenene innenfor grensene som var forlent til ulike lensherrer.

Høymiddelalderens sysselmannsstyre fortsatte nokså uendret som senmiddelalderens lensstyre. Syslene ble nå kalt len. Håkon V hadde rundt femti sysselmenn som representerte kongemakten rundt om i Norge, med ansvar for rettsvesen, forsvar og skatteinnkreving. Som assistent hadde sysselmannen en bondelensmann med lokal tilknytning. Lensmannen var datidens bindeledd mellom sentralmakt og lokalbefolkning.

I senmiddelalderen skilte man mellom smålenene som var basert på høymiddelalderens femti sysler, og slottslenene knyttet til byenes kongsgårder, dvs. Akershus slott i Oslo, Bergenhus, Nidaros, Tønsberg og Båhus. Her var lensherren også slottshøvedsmann og representerte kongen i hovedlenet. Han hadde en foged til å ta seg av innkreving av bøter og landskyld. Ordningen fremstod ofte uoversiktlig, med lensherrer som iblant hadde flere len under seg, eller ikke var bosatt i lenet.

Et avgiftslen innebar at lensherren svarte en avgift eller leie til kongen. Et eventuelt overskudd tilfalt lensherren. Hovedlenene var imidlertid regnskapslen, der lensherren måtte legge frem regnskap over lønnsutgifter og forvaltning. Overskuddet herfra tilfalt kronen. Mest etterspurt var len til kvitt og fritt, der alle inntekter tilfalt lensherren, mot at han administrerte lenet på kongens vegne. Det fikk kongen ingen gevinst av, så her var det bare snakk om de minste lenene. Pantelen ble opprettet når kongen opptok lån. Inntektene av lenet tilfalt lensherren til lånet var nedbetalt. Både kirkelige institusjoner og private kunne sitte med pantelen. Enda en type len var fateburslen (et «fatebur» er et spiskammer<ref>[https://ordnet.dk/ddo/ordbog?query=fadebur «Fadebur» Danske ordbog]</ref>) der inntekten var kongens eller dronningens private inntekt som ble holdt utenfor kongehusets regnskaper. Regnskapsåret 1520/21 var de samlede inntektene for Bergenhus len rundt 10.500 mark, hvorav 6.000 ble fratrukket som utgifter. Det var altså et betydelig overskudd som ble overført til Danmark. Lensordningen tappet dermed Norge for ressurser.

 1500-tallet 
På 1500-tallet var Norge inndelt i følgende fire hovedlen eller slottslen, med underliggende len eller fogderi:
 Baahuus
 Hisingens fogderi
 Orust og Tjørns fogderi
 Indlands fogderi
 Søndervikens fogderi
 Nordvikens fogderi
 Agershuus Len
 Akers fogderi
 Follo fogderi
 Romerike og Solør fogderi
 Bragernes fogderi
 Hedemarkens fogderi
 Østerdalens fogderi
 Smaalenene
 Hamar len
 Idre og Særna len
 Tunsberg(hus) (opphevet som hovedlen 1503)
 Brunla len
 Bratsberg len
 Nedenes len
 Raabyggelaget
 Mandal len
 Bergenhus
 Stavanger len
 Hardanger len
 Lister len
 Sunnfjord len
 Nordfjord len
 Sunnmøre len
 Helgeland len
 Salten len
 Lofoten og Vesteraalen len
 Andenes len
 Senjen len
 Troms len
 Vardøhus len
 Trondhjem
 Romsdals len
 Herjedalen
 Jemtland

 1636 
I 1636 var Norge inndelt i disse hovedlen, underlen og fogderier:
 Baahuus Lehn
 Agershuus Lehn
 Aker Fogderi
 Follo Fogderi
 Heggen og Frøland Lehn
 Moss Fogderi
 Bragernes Fogderi
 Buskerud og Hallingdal Fogderi
 Hadeland og Valders Fogderi
 Gudbrandsdalen Fogderi
 Hedemarken og Østerdalen Fogderi
 Øvre Romerige og Solør Fogderi
 Nedre Romerige Fogderi
 Brunla Len
 Brunla Fogderi
 Tønsberg Lehn
 Ekers Lehn
 Nonneklosters Lehn
 Biskopgodset
 Marie Kirkes Provsti
 Rakkestad Lehn
 Verneklosters Lehn
 Onsø Lehn
 Tune, Aabygge og Veme Skibrede
 Ide og Marker Lehn
 Numedal og Sandsvær Lehn
 Bratsberg Lehn
 Thelemarken Fogderi
 Bamle Fogderi
 Agdesidens Lehn
 Nedenæs Lehn
 Råbyggelaget
 Mandals Lehn
 Listers Lehn
 Stavanger Lehn
 Jæderen og Dalerne Fogderi
 Ryfylke Fogderi
 Utsteins Kloster Lehn
 Bergenhuus Lehn
 Søndhordlehn
 Nordhordlen
 Sogns Fogderi
 Lyster med en Deel Sogne
 Søndfjord Lehn
 Nordfjord Lehn
 Søndmøre Lehn
 Halsnøy Kloster og Hardanger Lehn
 Lysekloster
 Munkelivs Gods
 Allehelgens Gods
 Apostelsgods
 Gidske Lehn
 Trondhjems Lehn
 Romsdalen Lehn
 Nordmørs Lehn
 Fosen Lehn
 Namdal Fogderi
 Indherred og Sparbo Fogderi
 Stjørdalen Fogderi
 Ørke- og Guldal Fogderi
 Strinden Fogderi
 Jemteland
 Herdalen
 Reins Kloster
 Bakkekloster
 Nordlandenes Lehn
 Helgeland Fogderi
 Salten Fogderi
 Lofoten Fogderi
 Vesteraalen Fogderi
 Andenæs Fogderi
 Senjen Fogderi
 Tromsø Fogderi
 Vardøhus Lehn
 Vestfinnmarken Fogderi
 Østfinnmarken Fogderi

 1660 
I 1660 hadde Norge følgende hovedlen og underlen:
 Akershus hovedlen
 Brunla len
 Eiker len
 Numedal og Sandsvær len
 Smaalenene (flere mindre len)
 Tønsberg len
 Bratsberg len
 Agdesiden hovedlen
 Nedenes len
 Råbyggelaget
 Mandal len
 Lister len
 Stavanger len
 Bergenhus hovedlen
 Romsdal len
 Nordlandene len (flere mindre len)
 Hardanger len
 Trondheim hovedlen
 Jemtland og Herjedalen len
 Vardøhus len

Ved forordning av 19. februar 1662 ble betegnelsen «len» erstattet av «amt» for disse forvaltningsområdene.

 Län i Sverige 

Len, med skrivemåten län, betegner fortsatt en administrativ enhet i Sverige tilsvarende fylkene i Norge. Sverige er delt inn i 21 len. Hvert av dem blir ledet av en landshövding og en länsstyrelse. De svenske lenene er egne politiske systemer med landsting som velges for fire år av gangen. De har større makt enn fylkene i Norge. Finland var inntil 2010 inndelt i len, men er nå kun inndelt i landskap.

 Referanser 

 Litteratur 
 Erlsland, Geir Atle; Sandvik, Hilde ([1999] 2008): Norsk historie 1300-1625'', Oslo: Det Norske Samlaget, ISBN 978-82-521-5182-4

Se også 
 Amt
 Fylke
 Lensherre
 Lensmann (lensmottaker)
 Sveriges len
 Len i Finland

Undernasjonale områder