Tempo

Tempo er i musikalsk terminologi et uttrykk for hastigheten av en takt eller en rytme. Selve ordet tempo er italiensk for tid. Et musikkstykkes tempo blir markert i starten av stykket. I moderne musikk bruker man enheten BPM, som står for «beats per minute» eller på norsk taktslag pr. minutt. Det betyr at man spesifiserer lengden av et taktslag, og deretter hvor mange av disse som skal spilles pr. minutt. De aller fleste melodier har mellom 60 og 180 bpm.
       Denne matematiske utregningen av tempo ble populær i løpet av det 19. århundre, da de første metronomer ble laget. Disse var riktignok høyst upålitelige. Av og til brukes kontrabass eller trommer som metronom.

Italienske tempomarkeringer

Vanlige tempomarkeringer

De vanligste tempomarkeringer på italiensk er:

Adagio – langsomt
Adagietto – mindre langsomt enn adagio
Allegretto – «litt allegro»; ikke så hurtig som allegro
Allegro – muntert, hurtig, livlig
Andante – gående, rolig bevegelse
Andantino – litt hurtigere enn andante
Grave – tungt, alvorlig, verdig, meget langsomt
Largamente – som largo
Larghetto – ikke så langsomt som largo
Largo – bredt, meget langsomt
Lento – langsomt
Moderato – måtelig hurtig; ofte som allegro moderato og lignende
Prestissimo – så hurtig som mulig
Presto – hurtig
Veloce – hurtig
Vivace, vivo – livlig

Graderinger
meno – mindre; eks. meno presto («mindre hurtig»)
molto – meget, veldig; eks. Allegro molto («meget hurtig»)
non troppo – ikke for mye; eks. Allegro ma non troppo («hurtig, men ikke for hurtig»)
più – mer; som i più allegro («mer hurtig»)
poco – litt, som i poco adagio («litt langsomt»)
 Ulike suffikser fra italiensk blir brukt, i tillegg til allegretto; andantino, larghetto, adagietto, larghissimo, prestissimo.

Uttrykk som angir endring av tempoet (agogikk)

Accelerando – gradvis hurtigere tempo (fork.:  accel.)
Ad libitum – etter behag; tempo bestemmes av utøveren
Allargando – gradvis bredere
A piacere – som ad libitum
A tempo – i tempo, tilbake til foregående tempo
Calando – gradvis avtagende, både i styrke og tempo
Doppio movimento – dobbelt tempo
L’istesso tempo – brukes av og til ved forandring av taktart og betyr da samme tempo
Mancando – gradvis avtagende, både i styrke og tempo
Meno mosso – mindre beveget, langsommere
Morendo – hendøende
Perdendosi – svinnende, hendøende
Più mosso – mer beveget, hurtigere
Rallentando – gradvis langsommere (fork.:  rall.)
Ritardando – gradvis langsommere (fork.:  rit.)
Ritenuto – tilbakeholdt, langsommere (fork.:  rit.)
Smorzando – hendøende
Stretto – økende tempo
Stringendo – økende tempo (fork.:  string.)
Tempo giusto – i nøyaktig tempo, i betydningen tempoet best tilpasset komposisjonens karakter
Tempo primo – som det opprinnelige tempo
Tempo rubato – røvet tempo, det vil si en viss subjektiv frihet innenfor komposisjonens strenge tempo

Tempomarkeringer på andre språk

Franske tempomarkeringer
 Grave – langsomt og høytidelig
 Lent – langsomt
 Modéré – i et moderat tempo
 Moins – mindre, som i Moins vite
 Très – veldig, som i Très vif 
 Vif – livlig
 Vite – hurtig

Tyske tempomarkeringer
 Langsam – langsomt
 Lebhaft – livlig
 Mäßig – moderat
 Rasch – fort
 Schnell – hurtig

Tempomarkeringer på engelsk
Engelske indikasjoner, f.eks. quickly (fort), har også blitt brukt, blant annet av Benjamin Britten. I jazz og pop kan indikasjoner (som angir tempo og stil) lik disse forekomme;
 Ballad – ballade
 Fast – hurtig
 Laid back – avslappet
 Medium – moderat
 Medium-up – moderat til hurtig

Eksempler
I populærmusikken varierer tempoet fra ca. 60 bpm og oppover. 180 bpm og mer forekommer i hardcore og i den aller raskeste bluegrass. Guinness rekordbok har gitt Todd Taylor tittelen verdens raskeste banjospiller, med 210 bpm. 
Mange artister og band har spilt i svært varierende tempo, avhengig av tema og stil. I tillegg kan ulike innspillinger av samme melodi ha litt forskjellig tempo. Enkelte ganger øker tempoet etter hvert, som I Dovregubbens hall av Edvard Grieg, dansen zorba og i Harpeth Risings versjon av oldtime-melodien Soldier's Joy.

The Beatles
Something 69 bpm
Yellow Submarine 111 bpm
Rock And Roll Music (coverversjon) 169 bpm.

Blues
Nobody Knows You When You're Down and Out/Bessie Smith 59-90 bpm

Rockabilly
Rock And Roll Music/Chuck Berry 166 bpm
Heartbreak Hotel/Elvis Presley 93-143 bpm
Great Balls of Fire/Jerry Lee Lewis 160-167 bpm (også oppgitt til 195 bpm)

Oldtime
Soldier's Joy/The Skillet Lickers 127–128 bpm
Don't Let Your Deal Go Down Blues/Charlie Poole and the North Carolina Ramblers 136
Shady Grove/Prairie Ramblers 149 bpm

Country
Wildwood Flower/Carter Family 99–110 bpm
I love you because/Jim Reeves 111 bpm
I walk the line/Johhny Cash 99–115 bpm

Bluegrass
Bluegrass spilles ofte i meget høyt tempo, og tempoet er ofte også skrudd opp i melodier som bluegrassbandene overtok fra oldtimemusikken.
Uncle Pen/Bill Monroe and the Blue Grass Boys 110 bpm (en live-versjon med Monroe, Ricky Skaggs & Kentucky Thunder er bteydelig raskere)
Blue Grass Breakdown/Bill Monroe and the Blue Grass Boys 173 bpm
Foggy Mountain Breakdown/Foggy Mountain Boys (=Flatt & Scruggs med medspillere) 156–161 bpm
Roll in My Sweet Baby's Arms/Foggy Mountain Boys 168 bpm
Missile Ride/Don Reno 173
Why Did You Wander?/Jimmy Gaudreau's Bluegrass Unit (live) 181 bpm
Dooley/The Dillards 128-136
Pig in a Pen/Ricky Skaggs & Kentucky Thunder 180

Surf
Let's go trippin' /Dick Dale 146 bpm
Surfin' U.S.A./The Beach Boys 159 bpm
Ride The Wild Surf/Jan & Dean 146–148 bpm

Andre
Pay Me My Money Down/Bruce Springsteen 156–176 bpm.
God Save The Queen/Sex Pistols, opptil 153 bpm
Shake it off/Taylor Swift 160 bpm
Daft Punk, oftest 110-120 bpm; opptil 133 bpm
Hip hop 60-120 bpm
House 120-135 bpm
Techno 135-155 bpm
Hardcore 180+ bpm

Høyt tempo og tungegymnastikk
Høyt tempo forbindes ofte med tungegymnastikk. I populærmusikk forekomer dette i 1920-30-årenes oldtime og «ur-country», f.eks. hos The Skillet Lickers, Prairie Ramblers og Monroe Brothers. Det er ganske vanlig i bluegrass, sjeldnere i annen country, men ikke sjelden i rockabilly. Eksempler fra Norge:
Kjekt å ha m.fl./Øystein Sunde
Trikkevisa, skrevet av Finn Bø og Bias Bernhoft; innspilt av Arvid Nilssen (1942), senere bl.a. av Lalla Carlsen og Kari Svendsen.	
Torskevise (7. vers), skrevet av Thorbjørn Egner.

Referanser

 Kilder 
 Benestad, Finn: Musikklære'', Tano A/S (1983), ISBN 82-518-2126-6

Musikkteori