Landsorganisasjonen i Norge

Landsorganisasjonen i Norge (LO) er Norges største hovedsammenslutning av arbeidstakere. LO består av 25 fagforbund (2023) med over  medlemmer (2023). Over  medlemmer er fullt betalende medlemmer, noe som tilsvarer 22 prosent av alle lønnstakere.

LO ble stiftet den 1. april 1899 som Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon (AFL) og byttet til dagens navn i 1957.

Peggy Hessen Følsvik overtok som LO-leder etter at Hans-Christian Gabrielsen døde 9. mars 2021, og hun ble valgt for en fireårsperiode på LO-kongressen i 2022.

Formelt er LO en tverrpolitisk organisasjon med medlemmer som støtter alle politiske partier i Norge. Tradisjonelt har imidlertid LO et tett samarbeid med Arbeiderpartiet. Historisk er LO preget av sosialistisk tanketradisjon og det politiske programmet kan sies å være basert på en blanding av tradisjonelle sosialistiske verdier, kombinert med mer moderne sosialdemokratiske tanker.

Formål 
LO har til formål å samordne medlemsforbundenes arbeid for slik å samlet fremme lønnstakernes faglige, økonomiske, helsemessige, sosiale, forsikringsmessige og kulturelle interesser (ifølge vedtektene). Arbeidet foregår først og fremst gjennom å opprette tariffavtaler og å styrke disse.

Arbeidet med å opprette og forbedre tariffavtalene skjer i all hovedsak gjennom tariffoppgjørene.

Beslutningsorganer 

Beslutningsorganene i LO består øverst av: 
 Kongressen som i henhold til vedtektene møtes hvert fjerde år, neste gang i 2021, og er hovedsammenslutningens øverste organ. 
 Representantskapet er nest høyest, og avholdes normalt to ganger årlig, og under hovedtariffoppgjør alltid i forkant av oppgjøret. 
 Sekretariatet er på 15 stemmeberettigede personer vektet etter forbundenes størrelse og disse 15 inkluderer de fire øverste fra LOs valgte ledelse. Sekretariatet organiserer LOs daglige drift og møtes vanligvis hver uke. I sekretariatet har også alle ledere i tilsluttede fagforbund møte- og talerett.

LOs valgte ledelse består av åtte personer og opptrer på vegne av organisasjonen i kontakt med arbeidsgivere og myndigheter.

På kongressen i 1993 ble LO delt inn i de fire kartellene LO Stat, LO Kommune, LO Industri og LO Service. LO Industri og LO Service ble nedlagt i 2004.

Organisering 
Enkeltpersoner kan ikke være direkte medlem i LO. Medlemskap i LO får man ved å være medlem i et av de 25 fagforbundene som er tilsluttet LO. Størrelsen på disse fagforbundene varierer fra under  til over . Fagforbundene omfatter en eller flere yrkesgrupper, og organiseringen er tradisjonelt beskrevet som horisontal, hvilket innebærer at yrkesgrupper med relativt likt arbeid organiserer seg i samme fagforbund på tvers av arbeidsgivertilknytning.

På den enkelte arbeidsplass er arbeidstakerne dermed vanligvis organisert i en eller flere klubber etter yrkestilhørighet. Klubbene danner igjen gjerne innenfor geografiske områder fagforeninger. Det er disse fagforeningene som på landsbasis danner et fagforbund som igjen tilslutter seg LO.

Lokalorganisasjonene i LO 
I tillegg til forbundenes sentrale medlemskap i LO, finnes det en rekke lokalorganisasjoner som fagforeninger innenfor et geografisk område er tilsluttet. Heller ikke her er man direkte medlem som enkeltperson, men er tilsluttet gjennom medlemskap i et forbund og en fagforening. Lokalorganisasjonene benevnes som LO i/på (geografisk sted). Lokalorganisasjonene er blant annet involvert i å arrangere lokale 1. mai-tog, og har også gjerne et faglig-politisk samarbeid med det lokale Arbeiderpartiet og eventuelt andre rød-grønne partier.

Samfunn 
LO har tradisjonelt engasjert i seg i de fleste spørsmål som angår medlemmenes interesser. Av stor betydning kan nevnes bedriftsdemokratiet og medbestemmelse på arbeidsplassen, helse-, miljø- og sikkerhetsspørsmål (HMS), likestilling og seksuell trakassering, avtalefestet pensjon, og ferie-, fritid og arbeidstid. I den senere tid har pensjon stått høyt på agendaen.

Historie 
Gjennom den industrielle revolusjon på 1800-tallet ble det skapt en helt ny samfunnsklasse – arbeiderklassen. Disse hadde i begynnelsen få eller ingen rettigheter, og etter hvert ble behovet for organisering sterkere.Samtidig ga den nye industrien større muligheter for effektiv organisering av arbeiderne, enn tidligere tiders arbeidsplasser. Arbeiderne er samlet på et relativt lite geografisk område, det er enkelt å identifisere de felles ønskene, og de hadde gode aksjonsmuligheter. På en moderne fabrikk kan en streik i bare en liten del av arbeidsstokken stanse hele produksjonen.

Thranebevegelsen regnes som Norges første arbeiderbevegelse.

I 1870-årene så de første forløperne til fagforeningene slik vi kjenner dem i dag, dagens lys.

LO stiftes 

LO ble stiftet den 1. april 1899 under navnet Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon, og hadde ved starten  medlemmer, men medlemstallet økte raskt etter unionsoppløsningen i 1905. Allerede i 1900 begynte også arbeidsgiverne å organisere seg, i det daværende Norsk Arbeidsgiverforening, senere Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).

Den første landsomfattende arbeidskonflikt i Norge skjedde i 1907. Den første landsomfattende tariffavtale kom på plass samme år med Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund. I 1919 vedtok Stortinget åtte timers arbeidsdag og en ukes ferie med lønn.

1920-årene 
I 1919 hadde LO  medlemmer, to år senere, i 1921, gikk  fagorganiserte ut i streik som en reaksjon på arbeidsgivernes krav om kraftig lønnsnedslag. 1920-årene brakte flere arbeidskonflikter, og ga dertil mange nederlag. På denne tiden var det også en rekke splittelser i arbeiderbevegelsen, mellom kommunisme, sosialisme, og påtrykket fra det nye Sovjetunionen. Fagbevegelsen ble samlet sett svekket. Først i 1930-årene økte medlemstallet i LO igjen.

1930-årene 
I 1930 hadde LO  medlemmer, mens ved inngangen til krigen i 1940,  medlemmer. Dette tiåret ble preget av at LO og arbeiderbevegelsen ble anerkjent som en politisk kraft og gjennom oppslutning i valg fikk Arbeiderpartiet en solid parlamentarisk basis. Årtiet startet riktignok med Norges største arbeidskonflikt i 1931, da lockout rammet  arbeidstakere i fem måneder.

Men allerede fire år senere i 1935 ble den første hovedavtalen mellom LO og arbeidsgiverne opprettet. Arbeiderpartiet dannet regjering med to statsråder fra LO i 1935. Allerede før krigen, hvilket i internasjonal sammenheng må sees på som svært tidlig, ble alderstrygd og ledighetstrygd innført i Norge.

LO i illegalitet 
Under krigen ble LO, – etter riktignok først en langvarig utholdenhet frem til 1941, – nazifisert. Henrettelsen av Viggo Hansteen og Rolf Wickstrøm i forbindelse med «Melkestreiken» i september 1941 markerte nazistenes overtakelse av LO. En illegal struktur ble imidlertid opprettholdt og fagforeninger organiserte illegale faglige utvalg. Fri Fagbevegelse var LOs illegale avis.

I alt mistet  LO-medlemmer livet under krigen.

Etterkrigstiden 
Etterkrigstidens markante vekst i LOs medlemstall og organisasjonens tette bånd til Arbeiderpartiet gjorde LO til en viktig politisk pådriver for å forbedre lønns- og arbeidsvilkårene for sine medlemmer. Særlig markerer den første arbeidsmiljøloven i 1977 en viktig milepæl for den organiserte arbeiderbevegelsen. Men også ferieloven av 1964, prinsippet om dagpenger under sykdom, likelønn og avtalefestet pensjon er viktige markeringer som ofte fremheves av LO.
Etterkrigstiden var også preget av maktkamp og splittelse i LO. Arbeiderpartiet og Norges kommunistiske parti (NKP) hadde ulike holdninger til den kalde krigen. Under LO-leder Konrad Nordahl var Ap og NKP i 1945 i forhandlinger om å danne et felles parti. Rett etter krigen var NKP populære på grunn av sitt motstandsarbeid mot nazismen, og vant flere viktige posisjoner i LO. Forholdet mellom Sovjetunionen og Vesten gjorde imidlertid at flere i Arbeiderpartiet var skeptiske til kommunistene, og forsøkte å hindre dem i å få posisjoner i LO på grunn av dette. Dette førte til konflikter og diskusjoner innad i LO. I 1948 holdt Einar Gerhardsen den berømte Kråkerøy-talen, der han advarte mot «den indre fienden» i LO, altså kommunistene. Dette førte til økt splittelse i fagbevegelsen.

Forholdet til Arbeiderpartiet 
Det tette samarbeidet mellom LO og Arbeiderpartiet er ifølge de to organisasjonene selv et samarbeid mellom selvstendige organisasjoner med sammenfallende interesser. Helt siden de første årene i 1899 hadde LO meget sterke bånd til Arbeiderpartiet, blant annet gjennom kollektive medlemskap. LO og Arbeiderpartiet har fortsatt tette bånd, eksempelvis vedtar tradisjonelt LOs kongress valgkampstøtte til Arbeiderpartiet. LOs valgkampbidrag har vært under stadig diskusjon. En sammenstilling foretatt av ABC Nyheter i 2009 påpekte at LO den gang anbefalte sine medlemmer å stemme Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV på det forestående stortingsvalget, til tross for at Rødts svar på spørsmål LO hadde stilt alle partier i forkant av valget passet bedre overens med LOs politikk enn Arbeiderpartiet og Senterpartiets svar.

Arbeiderpartiet velger også tradisjonelt LOs topptillitsvalgte inn i sitt sentralstyre. Dette har blitt kritisert, og i en periode valgte daværende LO-leder Gerd-Liv Valla å ikke stille til valg til Arbeiderpartiets sentralstyre. Flere sentrale tillitsvalgte i LO har også stilt til valg, – og blitt valgt, – til ulike verv i Arbeiderpartiet.

Forholdet kan sies å ha myknet noe i de senere årene, idet LO også støtter andre organisasjoner med sammenfallende interesser. Blant annet har Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet mottatt støtte fra enten LO eller LOs forbund. Flere tillitsvalgte i LO har også stilt til valg i andre politiske partier. En betydelig andel av LOs medlemmer stemmer dessuten ikke rødgrønt; dette fikk Arbeiderpartiets partisekretær Martin Kolberg til å skape begrepet FrP-koden, som et forsøk på å finne ut av hvorfor mange LO-medlemmer velger Fremskrittspartiet fremfor Arbeiderpartiet. Likevel har båndene mellom Ap og LO vært gjenstand for kritikk fra lederen av den liberale tenketanken Civita, som mener at LO har fått for stor makt over norske arbeidstakeres hverdag.

Konkurranse fra andre hovedsammenslutninger 
I de senere årene har LO fått konkurranse fra andre hovedsammenslutninger, i første omgang fra Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS) som ble stiftet i 1977, men også fra Akademikerne og Hovedorganisasjonen for universitets- og høyskoleutdannede (Unio). YS markerer seg i konkurransen med LO som en politisk uavhengig organisasjon. Men totalt sett må det trolig sies at det først og fremst er yrkessammensetningen av arbeidstakerne som påfører LO en nedgang i andelen yrkesaktive medlemmer. Kort fortalt har den tradisjonelle industriarbeideren LO rekrutterte tidligere blitt erstattet med ulike typer langtidsutdannede og funksjonærer. Ofte retter de nye hovedsammenslutningene sin medlemsrekruttering inn mot disse arbeidstakergruppene.

Internasjonale forbindelser 
LO er medlem av: 
 Den internasjonale arbeidstakerorganisasjonen International Trade Union Confederation (ITUC) som er en sammenslåing av Frie Faglige Internasjonale (FFI) (engelsk: International Confederation of Free Trade Unions (ICFTU)) og World Confederation of Labour (WCL). ITUC representerer 166 millioner arbeidstakere i 309 medlemsorganisasjoner i 156 land og territorier.
 Den Europeiske faglige Samorganisasjon (DEFS) (engelsk: European Trade Union Confederation – ETUC). Organisasjonen ble stiftet i 1973 og LO har vært medlem siden starten.
 Nordens Faglige Samorganisasjon (NFS) som er en paraplyorganisasjon for de faglige hovedorganisasjonene i Norden og ble etablert i 1972.
 SAMAK (Arbeiderbevegelsens nordiske samarbeidskomité) som samler de sosialdemokratiske partiene og fagforeningene i Norden.

Tabeller og oversikter 
Medlemsutvikling 1899–2021

Ledelse 
 Peggy Hessen Følsvik – LO-leder
 Sissel M. Skoghaug – 1. nestleder
 Steinar Krogstad – 2. nestleder
 Julie Lødrup – Førstesekretær
 Terje Olav Olsson – LO-sekretær
 Trude Tinnlund – LO-sekretær
 Are Tomasgard – LO-sekretær
 Kristin Sæther – LO-sekretær

Liste over LO-ledere 
 2021–	: Peggy Hessen Følsvik
 2017–2021: Hans-Christian Gabrielsen
 2013–2017: Gerd Kristiansen
 2007–2013: Roar Flåthen
 2001–2007: Gerd-Liv Valla
 1989–2001: Yngve Hågensen
 1987–1989: Leif Haraldseth
 1977–1987: Tor Halvorsen
 1969–1977: Tor Aspengren
 1965–1969: Parelius Mentsen
 1939–1965: Konrad Nordahl
 1934–1939: Olav Hindahl
 1925–1934: Halvard Olsen
 1906–1925: Ole O. Lian
 1905–1906: Adolf Pedersen
 1904–1905: Joh. Johansen
 1901–1904: Adolf Pedersen
 1900–1901: Dines Jensen
 1899–1900: Hans G. Jensen

Under den andre verdenskrigen gikk Landsorganisasjonen i illegalitet. Ledere for det legale LO, den delen av organisasjonen som ønsket samarbeid med okkupasjonsmakten, var:
 1940: Elias Volan
 1940–1941: Jens Tangen
 1941–1945: Odd Fossum
 1945: Kåre Rein

Medlemsforbund 
Forbundsoversikt per 2022 (*=medlemstall per 31. desember 2016, **=medlemstall per 31. desember 2008, ***=medlemstall per 30. oktober 2020, ^=medlemstall per 31. desember 2021).
 Arbeiderbevegelsens Presseforbund (848 medlemmer**)
 EL og IT Forbundet (40 000 medlemmer***)
 Fagforbundet ( medlemmer*)
 Fellesforbundet ( medlemmer*)
 Fellesorganisasjonen (32 184 medlemmer^)
 Forbundet for Ledelse og Teknikk ( medlemmer**)
 Handel og Kontor i Norge ( medlemmer*)
 Industri Energi ( medlemmer*)
 Creo - forbundet for kunst og kultur ( medlemmer**)
 Norges Offisersforbund ( medlemmer**)
 Norsk Arbeidsmandsforbund ( medlemmer*)
 Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund ( medlemmer**)
 Norsk Jernbaneforbund ( medlemmer**)
 Norsk Lokomotivmannsforbund ( medlemmer**)
 Norsk Manuellterapeutforening 
 Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund ( medlemmer*)
 Norsk Sjømannsforbund ( medlemmer**)
 Norsk Sjøoffisersforbund ( medlemmer)
 Norsk Tjenestemannslag ( medlemmer*)
 Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon (559 medlemmer**)
 Norske Dramatikeres Forbund
 Skolenes Landsforbund ( medlemmer**)
 Norsk Kabinforening
 Norsk Flygerforbund
 Forfatterforbundet

Andre tilknyttede organisasjoner 
Oversikt over organisasjoner eller virksomheter med tilknytning til LO, eller hvor LO har helt eller delvis eierinteresser. Oversikt per oktober 2006.
 Amedia
 Arbeiderbevegelsens Arbeidsgiverforening
 Arbeiderbevegelsens Folkehøgskole Ringsaker
 Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek
 Arbeidernes Opplysningsforbund
 Arbeiderbevegelsens Rus- og Sosialpolitiske Forbund
 Bømlo Folkehøgskule
 Fafo
 Folkeferie
 Folkets Hus Landsforbund
 Framfylkingen
 Stiftelsen LO Media
 Humanistiske sosialdemokrater
 Kristne Arbeidere
 Norsk Folkehjelp
 Norsk Industriarbeidermuseum
 Radio Riks
 SpareBank 1 Gruppen
 Sørmarka
 Tiden Norsk Forlag

LOs sommerpatrulje 
LOs sommerpatrulje har blitt gjennomført årlig siden 1980-årene. Sommerpatruljen setter fokus på ungdommers situasjon i arbeidslivet. LOs sommerpatrulje besøker samtlige av Norges nitten fylker. Flere hundre unge tillitsvalgte avlegger ungdommer i sommerjobb besøk under patruljeuka. De unge tillitsvalgte oppsøker arbeidsplasser som har unge arbeidstakere for å påse at lover og avtaler blir fulgt. Svært ofte blir flere av de bruddene som blir oppdaget umiddelbart løst.

Utmerkelser 
 LO ble tildelt Homofrydprisen 2009

Se også 
 Overenskomst i arbeidslivet
 Du bestemmer – LO på din side
 LOfavør (fordelskort for LO-medlemmer)

Referanser

Eksterne lenker 
 
 

 
Vinnere av Homofrydprisen
Organisasjoner etablert i 1899
1899 i Norge
Politikk i 1899