Mesterligaen i fotball for menn

Mesterligaen i fotball for menn () er en årlig europeisk fotballturnering avholdt av UEFA. Turneringen begynner på sensommeren og avsluttes i mai påfølgende år. Klubber som plasserer seg høyt nok i sine nasjonale fotballigaer får delta i turneringen. 26 av de 32 deltagende klubbene i gruppespillet er automatisk kvalifisert mens de resterende må gjennom kvalifisering.

Historie

L'Équipe og Real Madrid: en suksesshistorie 
I løpet av sommeren 1953 spilte Wolverhampton Wanderers en rekke vennskapskamper på hjemmebanen mot utenlandsk motstand, blant annet Racing Club of Argentina, Spartak Moskva og Honvéd fra Ungarn. Wolves vant siste kamp mot Honvéd 3–2, noe som førte til at den britiske pressen utropte dem som "Verdensmestere".

Dagen etter Wanderers ble erklært verdensmestere av britisk media, publiserte L'Équipe følgende artikkel:

"Før vi erklærer at Wolverhampton er uovervinnelige, la dem dra til Moskva og Budapest. Og det er andre internasjonalt anerkjente klubber: Milan og Real Madrid for å nevne to. Et klubbverdensmesterskap, eller i det minste et europeisk, bør lanseres".

L'Équipe, som lenge hadde aksjonert for en europeisk klubbturnering for å avgjøre hvilken klubb var best på kontinentet, begynte på slutten av 1953 å jobbe for at denne drømmen kunne bli en realitet.

Støtte som prosjektet fikk fra Real Madrid i det øyeblikket ble avgjørende. UEFA og FIFA hadde vært likegyldige til denne ideen, og dette hadde ført til at L'Équipe hadde valgt å kontakte noen av de viktigste klubbene på kontinentet istedet. Santiago Bernabéu, presidenten i Real Madrid, som på den tiden var ofte omtalt som den mektigste klubben i Europa, var en av dem som hadde mest tro til denne turneringen. En konkurranse på europeisk nivå kunne få Real Madrid til å vokse til en større klubb, og dette likte Bernabéu.

Første møte mellom L'Équipe og Real Madrid tok sted i Paris i våren 1955. L'Équipe var representert av Gabriel Hanot og Jacques de Ryswick. Både presidenten og visepresidenten i Real Madrid, Santiago Bernabéu og Raimundo Saporta, deltok fra Real Madrid. Europacupen ga sitt første skritt etter dette møtet. Snart ville mange andre bli med.

I juni 1955 godkjente UEFA organiseringen av turneringen. Den ble kalt European Champion Clubs Cup (opprinnelig navn på fransk, Coupe des Clubs Champions Européens). Turneringen ble senere kjent i Norge under navnet Serievinnercupen.

Serievinnercupen ble første gang arrangert i 1955/56 som en ren cupturnering, men der lag som møttes spilte to kamper mot hverandre for å kåre en vinner. Det ble Real Madrid som kom seirende ut av denne første utgaven, der de slo Stade Reims 4-3 i finalen.

Serievinnercupen blir Champions League 
Champions League erstattet i 1992/93 Serievinnercupen. Champions League ble det åpnet for at flere lag fra samme land kunne delta i turneringen. Det ble innført et gruppespill bestående av to grupper med fire lag, der vinnerne av gruppene møttes i finalen. Allerede i 1993/94 ble dette endret, da gikk de to beste lagene fra hver gruppe videre til en to-kamps semifinale.

Format 
I 1994/95 ble antallet runder før gruppespillet redusert fra tre til én, og antallet grupper utvidet til fire, der de to beste i hver gikk videre til kvartfinaler. Dette formatet ble beholdt helt til 1997/98 da man innførte to kvalifiseringsrunder som ledet opp til et gruppespill bestående av seks grupper med fire lag. Gruppevinnerne samt de to beste toerne avanserte til kvartfinalene.

I 1999/2000-sesongen ble ytterligere en kvalifiseringsrunde lagt til, og første runde i selve turneringen bestod nå av åtte grupper med fire lag, hvor de to beste fra hver gruppe gikk videre til et nytt gruppespill bestående av fire grupper med fire lag. Lagene som endte på tredjeplass i sine grupper, gikk inn i UEFA-cupens tredje runde. Fra det andre gruppespillet avanserte de to beste i hver gruppe til kvartfinalene.

Dette formatet medførte at antallet kamper ble i høyeste laget. Europas beste lag har en stor kampbelastning og antallet kamper i Champions League gjorde det ikke bedre. Derfor ble det andre gruppespillet kuttet ut fra 2003/04, slik at de to beste i hver gruppe går inn i to-kamps utslagsrunder som begynner med åttendedelsfinaler. Treerlagene i gruppespillet gikk inn i UEFA-cupens tredje runde, etter opprettelsen av Europaligaen gikk de åtte treerlagene til sekstendelsfinalene der.

Turneringen består per 2009/10-sesongen av tre deler. Først fire kvalifiseringsrunder der det spilles doble utslagskamper, deretter en runde med gruppespill, før det igjen spilles doble utslagskamper i åttendedelsfinalene til semifinalene. Finalen spilles som én enkeltkamp på nøytral bane.

Gruppespillet består av åtte grupper av fire lag som møtes to ganger hver. De to beste lagene i hver gruppe går videre til åttendedelsfinalen.

Kvalifisering

Kvalifiseringen til turneringen bestemmes av lagenes plassering i deres hjemlige serie etter et kvotesystem der landene med de sterkeste seriene får tildelt flest plasser. Klubber som spiller i sterke ligaer kommer også inn på et senere trinn i turneringen. De tre sterkeste ligaene, etter UEFAs rangering, får vinneren og toeren i ligaen rett inn i gruppespillet, og lagene på tredje- og fjerdeplass kommer inn i tredje kvalifiseringsrunde. Det er ett unntak fra denne.

Turneringsrekorder 
Totalt 22 klubber har vunnet turneringen siden starten i 1955, med Real Madrid som den eneste klubben som har vunnet den 14 ganger, inkludert de fem første. Bare fire klubber har nådd ti eller flere finaler: Real Madrid (17), Milan (11), Bayern München (11) og Liverpool (10). Totalt tretten klubber har vunnet turneringen flere ganger: de fire nevnte klubbene, sammen med Ajax, Barcelona, ​​Inter Milan, Manchester United, Benfica, Nottingham Forest, Juventus, Porto og Chelsea. Totalt tjue klubber har nådd finalen uten noen gang å ha klart å vinne turneringen.

Klubber fra ti land har levert turneringsvinnere. Spanske klubber har vært de mest suksessrike, og vunnet totalt 19 titler.

Antall pokaler per klubb

Finalerekorder
Stadion med flest finaler: Wembley Stadium 6 finaler. 
Mest folkerike finale:  –  på Hampden Park i Glasgow den 18. mai «1960» der 135 000 mennesker møtte opp.
Lag deltatt i flest finaler: , 17 finaler.
Lag med flest troféer: , 14 troféer.
Mest målrike finale:  –  spilte 7 – 3 i 1960.
Spiller med flest mål i en finale: Ferenc Puskás scoret 4 mål for  i finalen i 1960.

Hymne 
Tidlig i 1992 fikk den britiske komponisten Tony Britten i oppdrag å skrive en hymne til Mesterligaen. Britten var utdannet fra Royal College of Music, Hymnen han skrev til Mesterligaen, fikk navnet «UEFA Champions League Anthem» og er en adapsjon av kroningshymnen «Zadok the Priest», komponert av Händel til kroningen av Georg II i 1727 og med tekst hentet fra King James Bible. 

Hver gang hymnen spilles, mottar Britten et beløp. Den framføres av Royal Philharmonic Orchestra og synges av Academy of St Martin in the Fields. Den har tekst på UEFAs tre offisielle språk: engelsk, fransk og tysk. Hymnen varer rundt tre minutter, og består av to korte vers og et kor-refreng til slutt. Siden august 1992 spilles den i forkant av alle kamper i turneringen, og ved start og avslutning av fjernsynsoverføringer fra disse.

Troféet
Troféet ved ett vunnet mesterskap er en vandrepokal, som klubbene gir videre til neste års vinner. Hvis man i dag vinner turneringen fem ganger, får man lov til å beholde troféet. Da turneringen het Europa Champion Clubs Cup (Europacupen, Serievinnercupen), ble troféet beholdt ved tre seirer i strekk. Dette skjedde for Ajax, 1971–1973 og Bayern München, 1974–1976.

Seks klubber har vunnet troféet permanent:
  , som vant de første fem turneringene i strekk fra 1956 til 1960. 
  , som vant tre turneringer i strekk fra 1971 til 1973. 
  , som vant tre turneringer i strekk fra 1974 til 1976. 
  , som vant sin femte turnering i 1994. 
  , som vant sin femte turnering i 2005.
  , som vant sin femte turnering i 2015.

Vinnere

¹ Finalen i Champions League  i 21/22 sesongen skulle blitt spilt i Russland men på grunn av invasjonen av Ukraina bestemte UEFA at finalen måtte flyttes til Frankrike.

Norske spillere i finalen 
Oppdatert 16. mai 2018

Følgende nordmenn har spilt i finalen.

Hassan El Fakiri var med i troppen til  i 2004, men ble ikke byttet innpå under finalen.

Norsk deltagelse

 var første norske klubb til å kvalifisere seg til gruppespillet i Mesterligaen 1995/1996, og har deltatt totalt 11 ganger i gruppespillet. Senest i 2007/08. Klubbens beste prestasjon er avansement til kvartfinale i 1996/97-sesongen.

 kvalifiserte seg i 1999/2000-sesongen. , , , ,  og  har alle deltatt i kvalifiseringsrundene uten å gå videre til gruppespill.

Se også
 Tilskuere i sportsturneringer

Referanser

Eksterne lenker