Våpenfluer

Solvinae
 Beridinae
 Geosarginae
 Stratiomyiinae
 Clitellariinae
 
Våpenfluer (Stratiomyidae) er en gruppe (familie) av fluene (Brachycera), som sammen med  mygg (Nematocera), utgjør tovingene (Diptera).  De er fra 2 mm. til ca. 20 mm.  Det er omtrent 30 arter i Norge.  I verden er det ca. 2 000 arter.

Utseende 
Kroppen er hårløs, eller har en tynn hårbekledning. De fleste er slanke i fasongen, litt flate, men allikevel kraftige fluer.  Fargene er gul eller orange, med mørke nesten svarte flekker. Noen arter er metaliske, med skinnende farger.  Noen våpenfluer har lange utvekster (torner) langs ytterkanten på scutelleum'et en «puteformet» forlengelse på brystets ryggside.

Vingene er noe store og holdes bakover, litt ut ifra kroppen i hvile.  Flere arter har i større eller mindre grad et redusert årenett på vingene, særlig på den bakerste delen av vingen.  Mange har en kort, men markert diskalcelle, en lukket celle, omtrent midt på vingen.  Vingene er gjennomskinnelige og uten flekker hos de fleste artene, utenom vingemerket, som ofte har en mørk farge.

Hodet er litt rundt, de fleste er flate i bakhodet, slik at hodet har mer form som en halv kule.  Munnen er en bløt snabel som ligger i en fordypning i hodets underside.  Siden av hodet, fra kinnet og langt opp, nesten til toppen av hodet, dekkes av store fasettøyne.  Fasettene øverst på øyet er større enn fasettene nederst. Øynene er enten hårløse eller besatt av mengder av små korte rett utstående hår, mellom fasettene.  Oppe på hodet, mellom fasettøynene, er tre punktøyne (ocelli), i en trekant.  Mellom de store øynene er en smal pannestripe (frons) og et ansikt (face).   Øynene hos hannene møtes på toppen av hodet (holoptiske), mens hunnene har en pannestripe imellom (dioptiske).  Antennene hos mange arter har to ganske korte ledd (scapus og pedicullus) først, deretter 3 til 8 ledd, som regnes som ett ledd (det tredje) (postpedicel som i eldre litteratur benevnes flagellum). Dette tredje leddet kan være spist utdratt (ténformet), eller kort rundt med en hårbørste (artista).

Levevis 
Våpenfluer flyr på varme solfylte dager, fra juni til september.  Gjerne nær vann, på soleksponerte, tørre varme steder med blomster, ved kompost og lignende.  Ofte kryper de rundt i vegetasjonen, framfor å fly.  Mange arter tiltrekkes skjermplanter, de voksne lever av pollen og nektar.

Eggene legges på planter, i morkent tre, kompost hauger, og lignende steder.

Larvene er lyse, hvite eller ofte blek gulbrune.  De virker kraftige og er noe flattrykte med mange korte børster.  De lever av råtnende organisk materiale eller under bark eller på  jordenbunnen, som rovdyr på barkebillelarver og fluelarver.   Noen arter har larvestadiet i gjørme (slam), varme kilder eller noe saltholdig vann (akvatiske).  De er lever av gjørme (organisk materiale), alger eller kanskje små dyr. De er noe flate, mørkegrå og tykkest på midten. Disse larvene er særpreget ved at bakerste kroppsledd er trukket ut i et langt rør, med en hårkrans (sopelime) på enden.  Larven bruker dette røret til å puste med (ånderør). Flere av artene som lever i gjørme kan tåle uttørking over lengre perioder.

Våpenfluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium. Puppestadiet er i den siste larvehuden, derfor ligner puppen litt på en noe livløs larve.

Systematisk inndeling / norske arter 
Våpenfluer tilhører overfamilien  Stratiomyoidea.  De andre familiene i denne gruppen er  Vedfluer  (Xylophagidae) og  Xylomyidae.
Det er omtrent 30 norske arter.

 Fluer (Brachycera) 
 Underorden Lavere fluer (Orthorrhapha)
 Gruppe Homeodactyla 
 Overfamilien Stratiomyoidea . 
 Familien Våpenfluer (Stratiomyidae) 
 Underfamilien  Solvinae (Stratiomyidae)  – Voksne: Bakkroppen har 7 synlige ledd og mangler lange utvekster (torner) langs ytterkanten på scutelleum'et en «puteformet» forlengelse på brystets ryggside.  Larvene er ikke akvatiske.) Blir nå regnet til familien Xylomyidae.
 Underfamilien  Beridinae (Stratiomyidae)  – Voksne: Bakkroppen har 7 synlige ledd og lange utvekster (torner) langs ytterkanten på scutelleum'et. Larvene er ikke akvatiske.
 Slekten Beris Latreille, 1802
 Beris chalybeata (Forster, 1771) - vanlig over det meste av Norge
 Beris clavipes (Linnaeus, 1767) - med gul bakkropp, spredte norske funn, men tallrik der den finnes
 Beris fuscipes Meigen, 1820 - sjelden, kjent fra Nordland
 Beris morrisii Dale, 1841 - funnet i Oppland
 Beris hauseri Stuke, 2004  - sjelden, funnet i Hallingdal
 Underfamilien Antissinae
 Slekten Exodontha Rondani, 1856  forholdsvis store og mørke, 7 til 10 mm lange fluer
 Exodontha dubia (Zetterstedt, 1838) en uvanlig art som kan finnes i fjellskogen
 Underfamilien  Sarginae (Stratiomyidae)  – Voksne: Bakkroppen har 5 synlige ledd, lange utvekster (torner) langs ytterkanten på scutelleum'et og det tredje antenneledd er kort rundt med en hårbørste. Metallisk fargede fluer. Larvene er ikke akvatiske.
 Slekten Microchrysa Loew, 1855  små, hårløse, skinnende metalliske fluer med glassklare vinger
 Microchrysa cyaneiventris (Zetterstedt, 1842)
 Microchrysa flavicornis (Meigen, 1822)
 Microchrysa polita (Linnaeus, 1758)  meget vanlig
 Slekten Sargus Fabricius, 1798  lange, smale sylindriske fluer med mer eller mindre mørke vinger
 Sargus cuprarius (Linnaeus, 1758)
 Sargus iridatus (Scopoli, 1763)  trolig den vanligste arten
 Sargus rufipes Wahlberg, 1854  en uvanlig, nordlig art
 Sargus splendens Meigen, 1804
 Slekten Chloromyia Duncan, 1837  middelsstore, metalliske fluer med kort, men tett hårkledning
 Chloromyia formosa (Scopoli, 1763) finnes i Sør-Norge, men er ikke spesielt vanlig
 Underfamilien  Stratiomyiinae (Stratiomyidae)  – Voksne: Bakkroppen har 5 synlige ledd, lange utvekster (torner) langs ytterkanten på scutelleum'et og tredje antenneledd er tynt, spist framoverrettet (ténformet).  Larvene er akvatiske.
 Slekten Stratiomys Geoffroy, 1762  store, gule og svarte fluer med bred bakkropp
 Stratiomys singularior (Harris, 1776)  finnes i Norge, men er ikke vanlig
 Slekten Odontomyia Meigen, 1803  middelsstore fluer, sidene på bakkroppen er ofte grønne
 Odontomyia argentata (Fabricius, 1794) bare kjent fra Sørøstlandet, sjelden
 Odontomyia hydroleon (Linnaeus, 1758)
 Odontomyia microleon (Linnaeus, 1758)
 Slekten Oplodontha Rondani, 1863
 Oplodontha viridula (Fabricius, 1775)  med delvis grønn bakkropp
 Underfamilien  Clitellariinae (Stratiomyidae)  – Voksne: Bakkroppen har 5 synlige ledd, lange utvekster (torner) langs ytterkanten på scutelleum'et og fra diskalcellen midt på vingen utgår det tre årer (ribber) mot vingekanten.  Larvene er akvatiske.
 Slekten Nemotelus Geoffroy, 1762  små, mørke fluer med varierende lyse felter på bakkroppen
 Nemotelus nigrinus Fallén, 1817
 Nemotelus notatus Zetterstedt, 1842
 Nemotelus uliginosus (Linnaeus, 1767)
 Slekten Clitellaria Meigen, 1803
 Clitellaria ephippium (Fabricius, 1775)  – ble nylig gjenfunnet i Norge etter at den ikke hadde vært sett på 160 år
 Slekten Oxycera Meigen, 1803
 Oxycera trilineata (Linnaeus, 1767)
 Underfamilien Pachygasterinae  utmerker seg med omtrent kulerund bakkropp, for det meste små og mørke arter
 Slekten Zabrachia Coquillett, 1901
 Zabrachia minutissima (Zetterstedt, 1838)
 Zabrachia tenella (Jaennicke, 1866)
 Slekten Berkshiria Johnson, 1914
 Berkshiria hungarica (Kertesz, 1921)

Kilder 
 Falck, M. 2007. Notes on the Norwegian species of Beris Latreille, 1802 (Diptera, Stratiomyidae). Norwegian Journal of Entomology 54: 55-58.
 Rozkosny, R. 1973. The Stratiomyioidea (Diptera) of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomologica Scandinavica 1. Scandinavian Science Press Ltd.
 Rozkosny, R. 1997. Family Stratiomyidae. Side 387 411 i Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. Vol. 2. Science Herald, Budapest.

Eksterne lenker 
 
 Tree of Life - Våpenfluer, (Stratiomyidae) (engelskspråklig) 
 Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.

Fluer
Tovinger formelt beskrevet i 1802
Dyr formelt beskrevet av Pierre André Latreille