Magnētiskā konstante

Magnētiskā konstante ir fizikāla konstante un skalārs lielums, kas tiek izmantots elektromagnētisma likumu izteiksmēs. Tā ir reizinātājs visās formulās, pēc kurām aprēķina magnētiskā lauka indukciju vai magnētisko spēku atkarībā no strāvas stipruma strāvas kontūrā. 

Tā tiek apzīmēta ar , un tās vērtība ir 4π · 10−7 jeb 1,256 637 061... ·10−6 H/m (var izteikt arī kā N/А2).

Konstante un taisna vada magnētiskā indukcija 
Taisna strāvas vada magnētiskā lauka indukciju  vakuumā aprēķina pēc Bio—Savāra—Laplasa likuma:

,

kur  ir magnētiskā konstante,  ir strāvas stiprums,  ir pī,  ir attālums līdz strāvas vadam.

Konstante un paralēlu strāvu mijiedarbība 
Divu paralēlu strāvu mijiedarbību raksturo Ampēra likums:

,

kur  ir Ampēra spēks,  ir magnētiskā konstante,  ir stiprums strāvai, kura rada magnētisko lauku ar indukciju ,  ir siprums strāvai, uz kuru iedarbojas ,  ir strāvas kontūra garums,  ir pī,  ir attālums starp strāvas vadiem.

Konstante un vienkāršāko kontūru induktivitāte 
Garam un tievam solenoīdam induktivitāte

,

kur  ir magnētiskā konstante,  ir vides relatīvā magnētiskā caurlaidība,  ir vijumu skaits,  ir spoles šķērsgriezuma laukums,  ir spoles garums.

Divvadu līnijas induktivitāte

,

kur  ir magnētiskā konstante,  ir vides relatīvā magnētiskā caurlaidība,  ir līnijas garums,  ir pī,  ir naturāllogaritms,  ir attālums starp strāvas vadiem,  ir vadu rādiuss.

Magnētiskā konstante un elektriskā konstante 
Elektrisko konstanti  un magnētisko konstanti  saista šāda sakarība: , kur  ir gaismas ātrums.

Atsauces 

Elektromagnētisms
Fizikas konstantes