Sadursme (klasiskā mehānika)

Sadursme jeb trieciens klasiskajā mehānikā ir ķermeņu īslaicīga mijiedarbība ar šo ķermeņu ātrumu krasu izmaiņu. Visās sadursmēs saglabājas kopējais impulss.

Norise 
Jebkura sadursme notiek divās stadijās. Vispirms mijiedarbības spēki palielinās no nulles līdz noteiktai vislielākajai vērtībai, ķermeņi deformējas, to masas centri tuvojas. Pēc tam mijiedarbības spēki samazinās no maksimālās vērtības līdz nullei. Otrajā stadijā ķermeņu deformācija var pilnībā saglabāties, tad attālums starp to masu centriem vairs nemainās un ķermeņi tālāk kustas kopā, bet ķermeņu deformācija var arī daļēji vai pilnīgi izzust, tad ķermeņu masas centri attālinās un ķermeņi tālāk kustas ar dažādiem ātrumiem.

Iedalījums 
Ja sadursmes var iedalīt pēc deformācijas rakstura, tad izšķir divus robežgadījumus (praksē neviens no tiem neizpildās pilnā mērā):

 absolūti elastīga sadursme — pēc sadursmes deformācija pilnīgi izzūd un ķermeņu kopējā kinētiskā enerģija paliek tāda pati kā pirms sadursmes;
 absolūti neelastīga sadursme — pēc sadursmes deformācija pilnībā saglabājas un ķermeņi kustas kopā ar vienādu ātrumu.
Reālas sadursmes atšķirību no absolūti elastīgas sadursmes nosaka, izraisot lodītes sadursmi ar masīvu, nekustīgu sienu. Vienmēr

,

kur  ir ķermeņa ātrums pēc sadursmes,  — ātrums pirms sadursmes. Abu ātrumu attiecību sauc par restaurācijas koeficientu

.

Ar trieciena līnijas jēdzienu sadursmes var klasificēt pēc ģeometriskām pazīmēm. Trieciena līnija ir taisne, kas ir perpendikulāra divu ķermeņu virsmu kopējai pieskarplaknei (plakne, kurai ar doto virsmu ir tieši viens kopīgs punkts) šo virsmu saskaršanās punktā.

 Taisna sadursme — divu ķermeņu ātruma vektori pirms sadursmes ir paralēli trieciena līnijai;
 slīpa sadursme — jebkura sadursme, kas nav taisna;
 centrāla sadursme — abu ķermeņu masas centri atrodas uz trieciena līnijas;
 necentrāla sadursme — abu ķermeņu masas centri neatrodas uz trieciena līnijas.

Klasiskā mehānika
Materiālzinātne