Vidusfranku valsts

Vidusfranku valsts () bija franku valsts, kas pastāvēja no 843. līdz 855. gadam. Izveidojās 843. gada Verdenas līguma rezultātā, kad Kārļa Lielā mazdēli vienojās par mantoto Karolingu dinastijas zemju sadalīšanu. Imperatora Luija Dievbijīgā vecākais dēls Lotārs I ieguva ziemeļu teritorijas ar imperiālo galvaspilsētu Āheni, kā arī prestižo Ziemeļitāliju ar Pāviju un Romu. 

Franku valdnieki valsti uzskatīja tikai par vienu no zemes īpašuma formām, tāpēc imperatoru Lotāru I neuztrauca valsts dīvainās robežas un etniskā sastāva dažādība. 855. gadā, tuvojoties nāvei, Lotārs I Vidusfranku valsti ar Prūmas līgumu sadalīja mantojumā saviem trim dēliem. Vecākais, Luijs II (Ludvigs II) saņēma imperatora titulu un Itālijas karalisti. Lotārs II saņēma frīzu un Austrazijas zemes. Šī karaliste kļuva zināma kā Lotaringa. Jaunākais dēls, Kārlis saņēma Provansas un Burgundijas zemes. Kārlis mira 863. gadā un Lotārs II 869. gadā, kas noveda pie jaunas Karolingu mantinieku vienošanās par zemju sadalīšanu 870. gadā, ar kuru bijušās Vidusfranku valsts zemes sadalīja Itālijas karalistes, Rietumfranku valsts un Austrumfranku valsts starpā.

Karolingu dinastija
Franki