Šalaurova sala

Šalaurova sala (, ) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļaustrumos Austrumsibīrijas jūrā. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā.

Etimoloģija 
Sala izsenis zināma vietējiem čukčiem un tās nosaukums Ainavitkona (А'йӈавыткон) tulkojams kā ‘vieta, no kurienes sasauc’ — cilšu satikšanās vieta karu vai svinību gadījumos. Otrs nosaukums Ečunnina (Эчьунӈин) — ‘ēst taukus’ arī norāda uz svinību, mielasta vietu. Salu pirmie no eiropiešiem atklāja Ferdinanda Vrangeļa ekspedīcija 1823. gadā un nosauca par godu krievu tirgonim un Arktikas pētniekam Ņikitam Šalaurovam.

Ģeogrāfija 
Sala izvietojusies Austrumsibīrijas jūras dienvidaustrumos. 1 km plats šaurums to šķir no kontinenta piekrastes — Kibera raga, kurš nosaukts par godu Ērgļos dzimušajam Vrangeļa ekspedīcijas ārstam Augustam Ēriham Kiberam. Sala klinšaina, stāviem un augstiem krastiem. Mīt trīspirkstu kaija, kaira.

Salā uzbūvēta bāka, tās energoapgādei izmantots radioizotopiskais termoelektroģenerators. 2003. gadā atklājās, ka demontētajam un pamestajam ģeneratoram ir bojājums, kā rezultātā izstarojums 30 reizes pārsniedza normu. Tikai 2012. gadā ģenerators tika izvests utilizēšanai. No 1941. līdz 1960. gadam salas ziemeļu galā darbojās Ostrovšalaurovas polārstacija.

Atsauces

Ārējās saites 
 Остров Шалаурова и мыс Кибера
 Валерий Шиневский, RZ6AU/3 ПОСЛЕДНИЙ ОСТРОВ

Ziemeļu Ledus okeāns
Krievijas salas
Austrumsibīrijas jūra
Čukotkas autonomais apvidus