Gustavs Hilbigs

Gustavs Ferdinands Aleksandrs Hilbigs (, 1822—1887) bija vācu arhitekts un arhitektūras profesors. Rīgas Politehniskās augstskolas profesors, arhitektūras fakultātes dekāns.

Dzīves gājums 
Dzimis 1822. gada 24. oktobrī Silēzijas pilsētā Breslavā. Mācījās Breslavas karaliskajā mākslas un būvniecības skolā (Kgl. Kunst- und Bauhandwerksschule) un Berlīnes celtniecības akadēmijā (Bauakadademie), kur strādāja pie Jaunā muzeja būves (1846-1852). No 1851. gada bija Krēfeldes provinces muzeja (1851—1855), pēc tam Krēfeldes provinces arodskolas (Provinzial-Gewerbeschule) mācībspēks (1855—1863).
1863. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā, bija Rīgas Politehniskās augstskolas profesors, no 1869. gada arhitektūras fakultātes dekāns.

Miris 1887. gada 8. februārī Rīgā, apglabāts Lielajos kapos.

G. Hilbiga darbu turpināja viņa dēls Hermanis Hilbigs (1860—1939).

Ievērojamākie projektētie nami 
 Krēfeldes provinces arodskolas ēka,
 Rīgas Politehniskās augstskolas galvenā ēka (1866-1869), ar Aula Magna (tagad LU Mazā aula) renesanses stilā, Merķeļa ielas korpuss (1873), savienojošas korpuss (1883—1885),
 Kuģu noliktavas ēka Mīlgrāvī,
 2. un 3. Baltijas Lauksaimniecības Centrālās izstādes ēkas (1871 un 1880),
 Rīgas Svētā Pāvila evaņģēliski luteriskā baznīca (1885-1887).

Atsauces 

1822. gadā dzimušie
1887. gadā mirušie
Latvijas arhitekti
Rīgas Politehnikuma darbinieki
Lielajos kapos apbedītie