Siluetu animācija

Siluetu animācija () ir animācija, kurā kadru pa kadram uzņem filmā divdimensiju figūras un formas, kas redzamas tikai siluetu veidā. Siluetu animācijā figūras atrodas uz horizontālas virsmas, kas izgaismota no apakšpuses, detaļas pārbīda starp kadru uzņemšanu – kustība, ko var redzēt ekrānā, ir radīta kadru pa kadram ar attīstību laikā un telpā.

Siluetu animācijas vēsture 
Silueta animāciju 1920. gados Vācijā izstrādāja Lote Reinigere. Viņas animācijās tika izmantotas savienotas, divdimensiju marionetes, kuru pozas katram uzņēmumam tiek detalizēti koriģētas. Līdzīgi kustība tiek imitēta arī leļļu animācijā, kurā tiek fotografētas telpiskas trīsdimensiju figūras miniatūrās kopās. Otrā pasaules kara un finansējuma trūkuma apstākļos Reinigere kļuva nozīmīga animācijas vēsturē, kas raksturo viņas ievērojamo ieguldījumu animācijā, leļļu mākslā, Veimāras kino un mūsdienu filmu uzņemšanā.

Siluetu animācija mūsdienās 
Izmantojot pašreizējo tehnoloģiju, kur viss ir digitāls, radīt silueta animāciju mūsdienās ir daudz vieglāk. Ir labākas tehnoloģijas animācijas silueta filmu izstrādes atbalstam. To var viegli uzzīmēt datorā un animēt, izmantojot animācijas programmatūru. Tehnoloģija animatoram nozīmē spēju padarīt animācijas kustību plūstošāku nekā līdz šim. Ir arī vairāk krāsu, attēlu, gaismas un mūzikas risinājumu, kā arī dizaina iespēju. Silueta animācija arī mūsdienās vairs nav monohroma. Entonijs Lūkass pat radījis animācijas filmu, kurā miksēti divdimensionāli tēli un trīsdimensionāli foni, ar nosaukumu “Noslēpumainie Džaspera Morello ģeogrāfiskie pētījumi” (2005).

Atsauces 

Animācija
Filmu un video terminoloģija