Volīnijas guberņa

Volīnijas guberņa (krievu: Волынская губерния, ukraiņu: Волинська губернія) bija sākotnēji Krievijas Impērijas administratīvi teritoriāla vienība, kas tika izveidota 1796. gada beigās pēc Trešās Polijas dalīšanas no īslaicīgi pastāvējušās Volīnijas vietniecības un Volīnijas vaivadijas teritorijas.

Pēc Rīgas miera līguma noslēgšanas daļa no guberņas teritorijas kļuva par jauno Volīnijas vojevodisti Polijas Otrajā republikā, bet otra daļa palika Ukrainas PSR sastāvā līdz 1925. gadam, kad ar Visukrainas Centrālās izpildkomitejas un Tautas komisāru padomes lēmumu tā tika likvidēta.

Vēsture
Līdz 1796. gadam guberņa tika pārvaldīta kā vietniecība. Sākotnēji tā centrs bija Izjaslavā, un to sauca par Izjaslavas vietniecību. Tā tika izveidota galvenokārt no Kijivas vaivadijas un Volīnijas vaivadijas austrumu daļas.

1795. gada 24. oktobrī Prūsija, Hābsburgu monarhija un Krievijas Impērija veica Trešo Polijas dalīšanu.

1796. gada decembrī tika izveidota Volīnijas guberņa, kurā ietilpa pārējā Volīnijas vaivadijas un Koveļas vaivadijas daļa.

1796. gadā administrācija pārcēlās uz Novohradu-Volinsku, bet, tā kā netika atrastas administratīvām vajadzībām piemērotas ēkas, administratīvais centrs atkal tika pārcelts uz Žitomiru.

1802. gadā Žitomiru beidzot izpirka no kņaza Iļjinska īpašumiem, un 1804. gadā tā oficiāli kļuva par Volīnijas guberņas centru.

Ukraiņu—padomju kara laikā 1918. gadā Žitomira bija Ukrainas pagaidu galvaspilsēta.

Pēc Poļu—padomju kara 1920. gadā un saskaņā ar Rīgas miera līgumu (1921) lielākā daļa teritorijas kļuva par Polijas Otrās Republikas sastāvdaļu un tika pārveidota par Volīnijas vojevodisti ar centru Luckā. Austrumu daļa pastāvēja līdz 1925. gadam un vēlāk sadalījās trīs apgabalos: Šepetivkas, Žitomiras un Korosteņas apgabalos.

Ārējās saites 

Krievijas Impērijas guberņas
Ukrainas vēsture