Babītes draudzes novads

Babītes draudzes novads () bija viens no trim Rīgas landfogtejas draudzes novadiem. 1660. gadā Babītes draudzes novadu sadalīja Salas un Piņķu draudzes novados.
Tagad tā teritorijā atrodas Mārupes novada un Rīgas pilsētas Pārdaugavas daļa.

Vēsture 
13. gadsimtā šeit senā Zemgales ceļa malā atradās viens no Sēlijas un Zemgales bīskapijas pārvaldes centriem - Babates Svētās Marijas pils (1219-1228). Netālu no Babītes pilskalna atrodas Baznīckalns.
Daugavgrīvas cisterciešu klostera mūki pie senā Lielupes kara ceļa uz Zemgali uzcēla Sv. Nikolaja (jūrasbraucēju patrona) kapelu, tāpat kā tālāk esošās Sv. Annas un Sv. Jāņa kapelas.

Kad Pirmajā Livonijas koncilā Modenas Vilhelms nosprauda Rīgas apgabala robežas, ar 1226. gada 16. marta līgumu Lielupes lejteces labā krasta teritoriju ieguva Rīgas pilsēta. Par Zemgales bīskapam atņemto un Rīgai piespriesto Babates pili Rīgas pilsēta samaksāja 37 sudraba markas un palīdzēja pie jaunas pils būves otrpus Lielupei.
1228. gadā zemgaļi un kurši rīkoja karagājienu uz Daugavgrīvu, kura laikā, iespējams, tika nopostīts arī Babītes cietoksnis.

Poļu-zviedru kara laikā 1604. gadā Rīgas landfogteju sadalīja trīs daļās (Babītes, Biķera un Katlakalna draudzes novados), katrā pa četriem pagastiem. Zviedru Vidzemes laikā 1660. gadā Babītes draudzes novadu sadalīja Salas un Piņķu draudzes novados.
 
Pēc Otrā Ziemeļu kara 1662. gadā Piņķos uzcēla jaunu Sv. Nikolaja baznīcu. 12 verstis no Rīgas uzkalnā pie Piņķu muižas "no kokiem, ko atveda no Kurzemes lielkunga mežiem".

Ārējas saites

Atsauces 

Rīgas patrimoniālais apgabals