Psammolepju dzimta

Psammolepju dzimta (; no  — 'smiltis' un λεπίς — 'zvīņas') ir izmirusi bežžokļaiņu grupa, kas ietilpst psammosteju apakškārtā. Dzimtu 1962. gadā aprakstīja britu paleontologs Lamberts Tarlo. Dzimta tiek pārstāvēta ar vienu ģinti Psammolepis. Psammolepji bija saldūdens iemītnieki.

Apraksts 
Psammolepju dzimtas pārstāvjiem branhiālo plātņu garums ir vienāds ar platumu, un to platā sānu mala noliecas uz leju. Postorbitālās plātnes ir apmēram vienādā garumā ar branhiālajām. Vēdera plātne priekšējā daļā ir ar koncentriskām augšanas joslām, bet aizmugurējā daļā klāta zvīņveida tesērām ar ekscentriski ciklomoru uzbūvi. Dzimtas jaunākajām sugām visa vēdera plātne klāta ar šādām tesērām. Muguras plātne ir plata, priekšpusē nedaudz ieliekta, bet aizmugurē noapaļota. Gandrīz visu plātni klāj tesēras, izņemot nelielu laukumu priekšpusē.

Izplatība 
Psammolepju dzimtas pārstāvji dzīvoja no vidusdevona līdz augšdevona sākumam (živeta, apakšējais frāns). Tie bija izplatīti galvenajā devona laukā (arī Latvijā), Timānā, Donbasā un Skotijā.

Sistemātika 
 Psammolepis Agassiz, 1845
 Psammolepis abavica Mark-Kurik, 1965
 Psammolepis aerata Obruchev (vt Halstead Tarlo 1965)
 Psammolepis alata Mark-Kurik, 1965
 Psammolepis heteraster (Gross, 1930)
 Psammolepis paradoxa (Agassiz, 1844) 
 Psammolepis proia Mark-Kurik, 1965
 Psammolepis toriensis (Mark-Kurik, 1965)
 Psammolepis undulata (Agassiz, 1844)
 Psammolepis venyukovi Obruchev, 1965

Atsauces 

Bezžokļaiņi
Devons