Hipertensīvā encefalopātija

Hipertensīvā encefalopātija (HE) ir vispārēja smadzeņu disfunkcija augsta asinsspiediena dēļ. Simptomi var būt galvassāpes, vemšana, līdzsvara traucējumi un apjukums. Sākums parasti ir pēkšņs. Sarežģījumi var būt krampji, mugurējās atgriezeniskās encefalopātijas sindroms un asiņošana acs aizmugurē.

Hipertensīvās encefalopātijas gadījumā asinsspiediens parasti ir lielāks par 200/130 mmHg. Reizēm tas var rasties pie zemāka asinsspiediena kā 160/100 mmHg. Tas var rasties nieru mazspējas gadījumā, tiem, kuri ātri pārtrauc asinsspiediena medikamentus, feohromocitomas gadījumā un cilvēkiem, kuri lieto monoamīnoksidāzes inhibitoru (MAOI), kuri ēd pārtiku ar tiramīnu. Ja tas notiek grūtniecības laikā, to sauc par eklampsiju. Diagnozei ir nepieciešams izslēgt citus iespējamos cēloņus.

Šo stāvokli parasti ārstē ar medikamentiem, lai salīdzinoši ātri pazeminātu asinsspiedienu. To var izdarīt ar labetalolu vai nātrija nitroprusīdu, ko ievada vēnā injekcijas veidā. Grūtniecēm var lietot magnija sulfātu. Citas ārstēšanas metodes var ietvert pretkrampju zāles.

Hipertensīvā encefalopātija ir retāk sastopama. Tiek uzskatīts, ka tas notiek biežāk tiem, kuriem nav vieglas piekļuves veselības aprūpei. Pirmo reizi šo terminu izmantoja Oppenheimers un Fišbergs 1928. gadā. To klasificē kā neatliekamu hipertensijas veidu.

Pazīmes un simptomi 
Ar hipertensīvu encefalopātiju visbiežāk saskaras jaunieši un pusmūža cilvēki, kuriem ir hipertensija. Kopumā stāvoklis ir reti sastopams pat cilvēkiem ar hipertensiju. Pētījumi liecina, ka no 0,5 līdz 15% cilvēku ar ļaundabīgu hipertensiju attīstās hipertensīva encefalopātija. Attīstoties hipertensijas noteikšanas un ārstēšanas metodēm, hipertensīvā encefalopātija kļūst arvien retāka. 

ipertensīvās encefalopātijas simptomi parasti sākas 12–48 stundas pēc pēkšņa un ilgstoša asinsspiediena paaugstināšanās. Pirmā šo simptomu izpausme ir stipras galvassāpes. Galvassāpes rodas vairāk nekā 75% pacientu. Pacients kļūst nemierīgs. Apziņas izmaiņas var sekot vairākas stundas vēlāk, kas ietver sprieduma un atmiņas traucējumus, apjukumu, miegainību un stuporu. Ja stāvoklis netiek ārstēts, šie neiroloģiskie simptomi var pasliktināties un galu galā pārvērsties komā. Citi simptomi var būt paaugstināta uzbudināmība, vemšana, diplopija, krampji, raustīšanās un ekstremitāšu mioklonuss. Redzes izmaiņas (redzes miglošanās, hemivizuāla lauka defekti, krāsu aklums, kortikālais aklums) ir izplatītas. Tās rodas 4 no 11 gadījumiem (Jellinek et al. 1964). Var rasties arī hemiparēze, intracerebrāla asiņošana, afāzija, bet tie ir retāk sastopami.

Patoģenēze 
Hipertensīvo encefalopātiju izraisa asinsspiediena paaugstināšanās. Asinsspiediena paaugstināšanos var izraisīt vairāki apstākļi: akūts nefrīts, eklampsija, hroniskas esenciālās hipertensīvās krīzes, pēkšņa antihipertensīvās terapijas pārtraukšana. Tāpat hipertensīva encefalopātija var rasties feohromocitomas, Kušinga sindroma, nieru artēriju trombozes gadījumā. 

Smadzeņu asinsrites traucējumi, kas ir hipertensīvās encefalopātijas pamatā, joprojām ir pretrunīgi. Parasti smadzeņu asins plūsmu uztur autoregulācijas mehānisms, kas paplašina arteriolus, reaģējot uz asinsspiediena pazemināšanos, un sašaurina arteriolus, reaģējot uz asinsspiediena paaugstināšanos. Šī autoregulācija pasliktinās, kad hipertensija kļūst pārmērīga. Saskaņā ar pārmērīgas regulēšanas konceptu, smadzeņu asinsvadi spazmojas, reaģējot uz akūtu hipertensiju, kas izraisa smadzeņu išēmiju un citotoksisku tūsku. Saskaņā ar autoregulācijas izrāvienu koncepciju, smadzeņu arterioli ir spiesti paplašināties, izraisot vazogēnu tūsku.

Smadzeņu tūska var būt vispārēja vai fokāla. Smadzeņu kambari/vēderiņi ir saspiesti, garozas cirtas saplacinātas.

Atsauces 

Cerebrovaskulāras slimības