Amonija dihromāts

Amonija dihromāts ((NH4)2Cr2O7) ir oranžsarkani monoklīni kristāli, kas labi šķīst ūdenī. Tas ir dihromskābes amonija sāls. Amonija dihromāts šķīst arī etanolā, nešķīst acetonā.

Iegūšana 
Iegūst, reaģējot hroma(VI) oksīdam ar amonjaka ūdens šķīdumu:
2CrO3 + 2(NH3·H2O) → (NH4)2Cr2O7 + H2O
Hroma trioksīdu izšķīdina ūdenī, ļauj nostāvēties un nolej šķīdumu no nogulsnēm. Hroma trioksīda un amonjaka šķīdumus maisot lēnām salej kopā dzesējamā traukā līdz neitrālai reakcijai; atdzesējot izkrīt amonija dihromāta kristāli, ko nofiltrē Bihnera piltuvē un mazgā ar ūdeni.

Ķīmiskās īpašības 

Ūdens šķīdumos hidrolizējas un dod skābu reakciju.
NH4+ + H2O ⇄ NH3·H2O + H+
Cr2O72− H2O ⇄  2HCrO4− ⇄  2CrO4− + 2H+

Karsējot amonija dihromāta pulveri, notiek efektīga eksotermiska reakcija:
(NH4)2Cr2O7 → Cr2O3 + N2 +4H2O
Lai veiktu šo demonstrējumu, amonija dihromātu ieber porcelāna bļodiņā, ko novieto velkmes skapī uz ugunsdrošas virsmas. Ar pinceti paņem nelielu gabaliņu sausā spirta, aizdedzina un ievieto amonija dihromātā. Reakcija atgādina vulkāna izvirdumu, pāri paliek tumši zaļi hroma(III) oksīda putekļi. Agrāk šo demonstrējumu bieži izpildīja skolās, mūsdienās to vairs nedara, jo hroma savienojumi ir toksiski un kancerogēni.

Karsējot noslēgtā tvertnē, amonija dihromāts var eksplodēt. 1986. gadā Ohaio štatā sprādzienā cieta 14 strādnieki un divi gāja bojā, mēģinot izžāvēt 900 kg amonija dihromāta.

Tā kā amonija dihromāts ir stiprs oksidētājs, tas var izraisīt degtspējīgu materiālu aizdegšanos.

Sauss amonija dihromāts reaģē ar koncentrētiem halogēnūdeņražu šķīdumiem: 
(NH4)2Cr2O7 + 14HCl → 2CrCl3 + 3Cl2 + 2NH4Cl + 7H2O

Reaģējot ar sārmiem, rodas amonija hromāts:
NH4)2Cr2O7 + 2NaOH → Na2CrO4 + (NH4)2CrO4 + H2O

Izmantošana 
Izmanto pirotehnikā, tekstilrūpniecībā, ādu apstrādē, sērkociņu ražošanā. Laboratorijās lieto tīra slāpekļa iegūšanai un par katalizatoru.

Atsauces 

Amonija sāļi
Dihromāti