Pēterburgas guberņa

Pēterburgas guberņa (), no 1914. gada Petrogradas guberņa, no 1924. gada Ļeņingradas guberņa bija Krievijas Impērijas (1710–1917), vēlāk Krievijas PSFR guberņa (1917–1927).
Tās teritorija aptvēra mūsdienu Krievijas Ļeņingradas apgabala lielāko daļu. Guberņas centrs bija Pēterburga. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1897. gadā guberņā līdztekus 1729 tūkstošiem krievu (81,9%) dzīvoja arī 130 tūkstoši somu (6,2%), 64 tūkstoši igauņu (3%), 63 tūkstoši vāciešu (3%) un 13 tūkstoši Ingrijas pamatiedzīvotāju ižoriešu.

Izveide 

Lielā Ziemeļu kara laikā iekarotajā Zviedru Ingrijā 1708. gadā Pēteris I nodibināja Ingermanlandes guberņu, kurā iekļāva Pleskavas provinci. Ņevas deltā nodibinātā Sanktpēterburga 1712. gadā kļuva par Krievijas caristes jauno galvaspilsētu. Ingermanlandes guberņu 1710. gadā pārdēvēja par Pēterburgas guberņu un 1727. gadā no tās tika izdalīta Novgorodas guberņa. 
1781. gadā Gdovas un Lugas apriņķus atdalīja no Pleskavas guberņas un pievienoja Pēterburgas guberņai. 1802. gadā tai pievienoja Narvas pilsētu.

Likvidācija 
1918. gada janvārī Narva un tās apkaime tika pievienota Igaunijas guberņai. 1924. gadā Petrogradas guberņa tika pārdēvēta Ļeņingradas guberņu un likvidēta 1927. gadā, izveidojot Ļeņingradas apgabalu.

Robežas 
Igaunijas guberņa rietumos, Pleskavas guberņa un Novgorodas guberņa dienvidos, Oloņecas guberņa austrumos, Somijas lielhercogistes Viborgas guberņa ziemeļos.

Etniskais sastāvs (1897)
Pēc 1897. gada tautas skaitīšanas datiem Pēterburgas guberņas apriņķos bija šāds etniskais sastāvs::

Atsauces

Ārējās saites 

Krievijas Impērijas guberņas
Krievijas vēsture