Hermanis Zeiberlihs

Kārlis Rūdolfs Hermanis Zeiberlihs (, 1878—1938) bija vācbaltiešu arhitekts. Rīgas Politehniskajā institūta mācībspēks (1904—1918) un Ivanovovozņesenskas Politehniskā institūta profesors (1918—1925). Rīgas Zooloģiskā dārza ēku projektētājs (1912).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1878. gada 23. februārī Pāces muižā lauksaimnieka Aleksandra Zeiberliha (1853—1907) un viņa sievas Leonijas,
dzimušas Hāras, ģimenē. Viņa vectēvs Joahims Roberts (1799—1856) bija Rīgas birģermeistars un amatieris komponists.
Mācījās Rīgas reālskolā, studēja arhitektūru Rīgas Politehniskajā institūtā (1898—1904). Strādāja Vilhelma Neimaņa arhitektu birojā kā palīgs (1903—1905), tad kā kompanjons (1905—1907), no 1907. gada kā patstāvīgs arhitekts. Piedalījās Rīgas sinagogas projektēšanā (1904—1905). Vadīja Ārensburgas pils (1904—1912) un Vecauces pils pārbūvi, sagatavoja Cēsu pils torņa jumta izbūves projektu (pirms 1914).

Kopš 1904. gada strādāja par Rīgas Politehniskā institūta (RPI) asistentu (1904—1908), tad par docentu arhitektūras formu mācībā (1908—1910), vēlāk būvkonstrukcijās, likumdošanā, tāmēšanā (1910—1918), līdztekus darbojās kā apdrošināšanas biedrības taksators (1912—1915). 1915. gadā kopā ar RPI pārcēlās uz Maskavu, vēlāk bija jaunizveidotā Ivanovovozņesenskas Politehniskā institūta būvkonstrukciju profesors (1918—1925) un dekāns (1924—1925). Pēc institūta likvidēšanas 1930. gadā pārcēlās uz dzīvi Simferopoli Krimā, kur strādāja par Krimas Būvmateriālu zinātniskā institūta (НИИ стройматериалов Крыма) līdzstrādnieku.

Lielā terora laikā 1937. gada 5. novembrī NKVD viņu arestēja, apsūdzēja spiegošanā Vācijas labā un pēc ilgām pratināšanām nošāva 1938. gada 1. novembrī.

Atsauces 

1878. gadā dzimušie
Latvijas arhitekti
Padomju represiju upuri