Ērču encefalīts

Ērču pārnests vīrusencefalīts ir vīrusu ierosināta infekcijas slimība. Tā vieglos gadījumos izpaužas kā mērens drudzis, bet smagākos gadījumos ierosina meningītu vai arī encefalītu.

Galvenie izplatības reģioni pasaulē ir Baltijas valstis, Austrumeiropas ziemeļdaļa un Krievijas centrālie apgabali. Tur ērču encefalīts ir biežāk sastopams pat par Laimas slimību. Pēdējos gados ērču encefalīts izplatījies Centrāleiropā un par saslimšanas gadījumiem arvien vairāk sāk ziņot arī citas valstis.

Latvijā tā ir izplatītākā neiroloģiskā infekcijas slimība.

Ērču encefalītu pārnēsā ganību ērces un suņu ērces, retos gadījumos ar to var saslimt, dzerot nepasterizētu pienu no govīm, kas ir inficētas ar šo slimību.

Infekcija sākas 1—3 nedēļu laikā pēc ērces piesūkšanās. Cilvēkam parādās vieglas gripas pazīmes: drudzis, galvassāpes un nespēks. Dažu dienu laikā tās pāriet. Vairums saslimušo izveseļojas, bet aptuveni trešdaļa piedzīvo otro slimības fāzi, kad vēl pēc vairākām dienām rodas meningīts — smadzeņu apvalku iekaisums. Raksturīgas stipras galvassāpes, reiboņi, vemšana, stiprs drudzis, drebuļi un vispārējs nespēks. Retos gadījumos (6%) attīstās arī encefalīts — smadzeņu šūnu iekaisums, kas rada arī atmiņas un kustību traucējumus, tai skaitā paralīzi.

Ērču encefalīta mirstība ir ap 1%, komplikācijas pēc izslimošanas piedzīvo 20% cilvēku.

Vienīgā aizsardzība pret ērču encefalītu ir vakcinācija. Nav jāvakcinējas tikai tiem, kas jau pārslimojuši ērču encefalītu. Pēc slimības izslimošanas cilvēks iegūst imunitāti uz mūžu.

Atsauces 

Centrālās nervu sistēmas vīrusinfekcijas