Jēkabs Strazdiņš

Jēkabs Alfrēds Strazdiņš (1905—1958) bija latviešu gleznotājs, pedagogs un mākslas kritiķis. Savu ekspresīvo zemnieku dzīves ainu gleznošanas stilu dēvēja par "jaunreālismu".

Dzīves gājums 

Dzimis 1905. gada 13. martā Jaunpiebalgas pagasta "Strazdu" māju saimnieka ģimenē.
Beidzis Jaunpiebalgas draudzes pamatskolu (1923). Studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Dekoratīvās glezniecības un Figurālās glezniecības meistardarbnīcās (1924—1933). Darbojās kā pedagogs Rīgas 1. ģimnāzijā (1937—1944), Latvijas Valsts Mākslas akadēmijā, līdztekus gleznoja, rakstīja mākslas kritikas un uzsāka veidot Piebalgas Mākslas muzeja kolekciju. Darbojās mākslinieku apvienībā Radigars. 
 
Pēc Otrā pasaules kara bija Latvijas Valsts universitātes mācībspēks (1944—1949), Latvijas PSR Mākslinieku Savienības biedrs, apmelojuma dēļ 1949. gadā atlaists no amatiem un deportēts uz Bratskas Gulaga nometni. Dzimtenē atgriezās pēc Staļina nāves 1954. gadā, atjaunots Latvijas PSR Mākslinieku Savienībā (1956).

Miris 1958. gada 21. martā Rīgā, apbedīts Meža kapos.

Literatūra 
 Latviešu glezniecība II. F. Baloža un L. Liberta red., J. Siliņa teksts. Rīga: Valsts papīru spiestuves un naudas kaltuves izdevums, 1940.
 Siliņš J. Latvijas māksla. 1915-1940 II. Stokholma: Daugava, 1990. - 275 lpp.
 Brāķere R. Jēkabs Strazdiņš. Rīga: Zinātne, 1991. - 124 lpp.

Atsauces 

1905. gadā dzimušie
1958. gadā mirušie
Cēsu novadā dzimušie
Latviešu mākslinieki
Padomju represijās cietušie
Rīgas Meža kapos apbedītie