Heinrihs IV

Heinrihs IV (; dzimis , miris ) bija Vācijas karalis no 1056. gada, no 1084. līdz 1105. gadam Svētās Romas impērijas imperators. Dēla dumpja rezultātā spiests atteikties no troņa.

Tika kronēts par Vācijas karali nepilnu četru gadu vecumā 1054. gadā, vēl tēvam, imperatoram Heinriham III dzīvam esot. Pēc tēva nāves 1056. gadā par reģenti kļuva Heinriha IV māte Puatjē Agnese. 1062. gadā, kad Heinriham IV bija 11 gadi, viņu no mātes nolaupīja augstmaņu grupa Ķelnes arhibīskapa Anno II vadībā, un turpmāk Heinrihs auga bez mātes, kas devās klosterī.

Gandrīz viss Heinriha IV valdīšanas laiks pagāja konfliktos un pilsoņu karos gan Vācijā, gan Itālijā. Būtiskākais no konfliktiem bija investitūras strīds starp imperatoru un pāvestu par to, kurai varai ir tiesības iecelt bīskapus un abatus. Cīņā Heinrihs IV atzina sevi par zaudētāju, 1077. gadā vienkāršās drēbēs devās uz Kanosas pili, kur lūdza pāvestu Gregoru VII uzņemt atpakaļ baznīcas rindās. Tomēr investitūras strīds turpinājās arī Heinriha V valdīšanas laikā līdz Vormsas konkordāta noslēgšanai 1122. gadā.

Turpmākos gadus Heinrihs IV pavadīja cīņās pret dumpiniekiem Vācijā, kas bija pasludinājuši cita karaļa ievēlēšanu. 1080. gadā Gregors VII Heinrihu IV atkal izslēdza no baznīcas, bet pret Gregoru VII tika izvirzīts antipāvests Klements III. Heinrihs IV devās karagājienā uz Itāliju, kur 1084. gadā beidzot kronējās par imperatoru. 1093. sacēlās dēls un troņmantinieks Konrāds, kas pasludina sevi par Itālijas karali. 1104. gadā pret Heinrihu IV sacēlās jaunākais dēls un troņmantinieks Heinrihs V, kas 1105. gada decembrī piespieda Heinrihu IV atteikties no varas. Heinrihs IV turpināja cīņu, 1106. gada martā viņa karspēks smagi sakāva Heinriha V spēkus. Tomēr 1106. gada 7. augustā Heinrihs IV pēkšņi nomira.

Ārējās saites 

1050. gadā dzimušie
1106. gadā mirušie
Saliešu dinastija
Svētās Romas impērijas imperatori
Lejassaksijā dzimušie