Ēriks Hānbergs

Ēriks Hānbergs (dzimis 1933. gada 29. maijā Birzgales pagastā) ir latviešu rakstnieks, publicists un žurnālists.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1933. gada 29. maijā Birzgales pagasta "Rimeņos" zemnieka Kārļa Hānberga un viņa sievas Irmas ģimenē. Mācījās Birzgales pamatskolā, Vecumnieku vidusskolā un Liepājas Pedagoģiskajā institūtā (1954—1957).

Strādāja Liepājas pilsētas un rajona laikrakstu redakcijās (1958—1962), tad par korespondentu un nodaļas vadītāju laikrakstā "Cīņa" (1962—1988).

1976. gadā žurnāls "Karogs" publicēja viņa garo stāstu "Pirmā grēka līcis".

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas bija redaktora un direktora biedrs (kopā ar Andri Jakubānu) laikrakstā "Neatkarīgā Cīņa" (1990—1995) un laikrakstā "Neatkarīgā Rīta Avīze" (1995—1998).<ref name="literatūra/>

Darbi 
 “Pirmā grēka līcis” (1977),
 “Plikie un pusplikie” (1983),
 “Kartupeļu stāsti” (1989),
 “Edgars Liepiņš” (1991),
 “Mirklīši” (2000),
 “Jaušības un nejaušības” (2008),
 “Alfrēds Čepānis vaļsirdībās" (2021).

Lugas 
 “Pirmā grēka līcis”,
 “Plikie un pusplikie”,
 “Ērtas dzīvošanas mirklīši”.

Grāmatas 
 “Un atskrēja melns teļš” (1986).

Atsauces 

1933. gadā dzimušie
Latviešu rakstnieki