Valdemāra tilts

Valdemāra tilts bija koka tilts pār Daugavu Rīgā, ko uzcēla Otrā pasaules kara laikā 1944. - 1945. gadā frontes apgādes vajadzībām. Sliktā stāvokļa dēļ to demontēja 1964. gadā.

Vēsture 
Vērmahta atkāpšanās laikā 1944. gada oktobrī uzspridzināja Pontonu tiltu un nogremdēja Daugavā. 1944. gada 1. decembrī Krišjāņa Valdemāra ielas galā Sarkanās armijas sapieri pēc I. Stoļarskas projekta sāka koka tilta celtniecību pēc Langera sistēmas, kas bija līdzīgs agrākā Lībekas tilta (1917-1924) projektam. Kokmateriālus steidzamības kārtā bez antiseptikas sagatavoja Jaunciema kokzāģētavā un tiltu atklāja 1945. gada 15. martā. Tilts bija 564 metrus garš, bet tikai 7 metrus plats, pār to veda vienas tramvaja sliedes. 
 
Kad 1957. gadā pabeidza Oktobra (Akmens) tilta būvniecību, paralēli Valdemāra tiltam pārvietoja jauno pontontiltu. Valdemāra tilts tika lietots līdz 1950. gadu beigām, to nojauca 1964. gadā.

Projekta autore 
Valdemāra tilta projekta autore bija Maskavā dzimusī PSRS inženiere I. Stoļarska (И. А. Столярская), kas pēc tilta atklāšanas sniegtajā intervijā teica, ka ir "priecīga par iespēju piedalīties šajā darbā un ar to kalpot jaunajai padomju republikai Latvijai un draudzīgajai latviešu tautai".

Atsauces 

Tilti Rīgā