Hersonas guberņa

Hersonas guberņa (, ) bija Krievijas impērijas guberņa starp Dņepras un Dņestras upēm, kas pastāvēja no 1803. līdz 1922. gadam. Tā bija viena no trim guberņām, kuru izveidoja no 1802. gada 8. oktobrī likvidētās Novorosijas guberņas (skat: Jaunkrievija), kas pastāvēja no 1796. līdz 1802. gadam. Sākotnēji guberņu sauca par Nikolajevas guberņu (krievu: Николаевская губерния, ukraiņu: Миколаївська губернія), taču ar Krievijas impērijas ķeizara Aleksandra I 1803. gada 15. maija pavēli Hersona kļuva par guberņas galvaspilsētu un attiecīgi mainījās arī guberņas nosaukums.

Ģeogrāfija 
Ziemeļos guberņa robežojās ar Kijevas guberņu un Poltavas guberņu, rietumos ar Besarābijas guberņu, austrumos ar Jekaterinoslavas guberņu un dienvidos ar Taurijas guberņu.

Guberņas teritorija bija 70 600 km2. 1914. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza 3 744 600 cilvēkus. Guberņas ekonomika bija galvenokārt balstīta uz lauksaimniecību ar mazattīstītām graudu pārstrādes, metāla apstrādes, cukurbiešu pārstrādes un citām nozarēm.

Iedalījums 
No 1806. gada guberņu veidoja pieci apriņķi (уезд) — Hersonas, Aleksandrijas, Oļviopoles, Tiraspoles un Jeļizavetgradas. Odesas un Mikolajivas pilsētām bija īpašs administratīvais statuss. 1825. gadā izveidoja Odesas apriņķi. No 1828. līdz 1865. gadam pastāvēja Bobriņecas apriņķis, kurā apvienoja Oļviopoles un Jeļizavetgradas apriņķus. 1834. gadā no Tiraspoles apriņķa nodalīja Anaņevskas apriņķi. 1865. gadā Bobriņecas apriņķa administratīvais centrs pārnesa uz Jeļizavetgradu un pārdēvēja par Jeļizavetgradas apriņķi.

Iedzīvotāji 
Lielākās guberņas iedzīvotāju grupas bija ukraiņi, krievi, ebreji un moldāvi. Ievērojamas ebreju un vāciešu iedzīvotāju grupas speciāli nosūtīja uz Hersonas guberņu no citām Krievijas guberņām, tai skaitā vairāk nekā 2500 ebreju no Kurzemes guberņas, lai attīstītu zemkopību un rūpniecību.

Ārējās saites 

Krievijas Impērijas guberņas
Ukrainas vēsture