Ģiņģeiķis

Ģiņģeiķis (, ) bija sēļu vai aukštaišu kunigaitis no apmēram 1240. līdz vismaz 1255. gadam, Livonijas ordeņa vasalis (no 1245), Atskaņu hronikas tekstā viemēr pieminēts kā trešais (jaunākais) no trīs brāļiem: "Bij trešajam vārds Ģiņģeiķis, tas bija drosmīgs varonis, no negoda viņš bija tīrs, jo allaž cīnījās kā vīrs" ().

Vēsture 
Kopā ar saviem (vecākajiem) brāļiem Tūši (, ) un Miļģerīnu (, ) piederēja pie kunigaišu klana, kas pretojās Lietuvas valdnieka Mindauga centieniem pakļaut savai kontrolei zemes, kas atradās starp Nalsenes zemi un Daugavas kreisā krasta sēļu zemēm, kurās "dzīvoja kristīgie visgarām". Pēc tam viņš kopā ar brāļiem piedalījās ordeņa karagājienā uz Nalseni 1245. gadā. Pārcēlušies Daugavas kreisajā krastā, un izgājuši caur purviem, mežiem un upēm, iebrucēji nopostīja vairākas zemes. Daļa karaspēka Ģiņģeiķa vadībā ieņēma Lengevīna pili un ar kara laupījumu un par ķīlniekiem sagūtītajām sievām, viņu bērniem, zirgiem, govīm un teļiem jāja atpakaļ uz Rīgu. Atceļā viņiem purvainā apvidū uzbruka lietuviešu karaspēks, bet tika sakauts. Kaujā krita Lengevīna brālis.

Vēsturiskajos tekstos pieminēts trīs reizes — Atskaņu hronikas vēstījumā par Lengvīna karu ar kaimiņu zemēm (pirms 1245) un krustnešu otro karagājienu uz Nalseni (1245) un karagājienu uz Žemaitiju (1255).

Ģiņģeiķa zemes lokalizācija 
Jādomā, ka Ģiņģeiķa zeme bija starp tām Sēlijas zemēm, ko Mindaugs 1255. gada oktobrī, pateicībā par Vācu ordeņa starpniecību, kuras dēļ pāvests licis viņu kristīt un kronēt par visas Lietuvas pirmo karali, dāvināja ordeņa Livonijas mestram, proti Medeni, Peloni, Maleisini un Tovraksti.

Lietuviešu vēsturnieki J. Stakausks un pēc viņa E. Gudavičs lokalizēja Lietuvas ziemeļdaļā, izsakot pieņēmumu par tagadējiem Pasvales rajonu, kas atradās vistuvāk Aizkrauklei un piederēja sēļu Medenes zemei.

Skatīt arī 
 Livonijas krusta kari

Atsauces 

Lietuvas cilvēki
Lietuvas dižciltīgie
Sēlijas vēsture
Lietuvas vēsture