Aleksandrs Kīters

Aleksandrs fon Kīters (, , 1813—1879) bija vācbaltiešu ķirurgs un ginekologs.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1813. gada 1. septembrī (20. augustā pēc v.s.) Cēsīs apriņķa ierēdņa Johana Ludviga Aleksandra fon Kītera un viņa sievas Konstances, dzimušas Gerstencveigas, ģimenē. Viņa vectēvs Cēsu fiskāls Zamuels Ludvigs Kīters par uzticamu kalpošanu 1791. gadā bija iecelts dižciltīgo kārtā. Mācījās Vidzemes guberņas ģimnāzijā Rīgā, tad studēja Tērbatas Universitātes Medicīnas fakultātē (1831—1836). Iestājās studentu korporācijā Fraternitas Rigensis. 1836. gadā aizstāvēja medicīnas doktora grādu, strādāja par Nikolaja Pirogova palīgu Tērbatas Universitātes Ķirurģijas klīnikā. 1838.-1839. gadā viņš papildinājās ārzemēs.

1840. gadā Kīters kļuva par profesoru-adjunktu Kazaņas Universitātes ķirurģijas klīnikā, kur uzsāka ētera narkozes izmantošanu, 1846. gadā tika ievēlēts par profesoru. 
1849. gadā viņš pārcēlās uz Pēterburgu, kur vadīja dzemdniecības katedru Ķeizariskajā Medicīnas un ķirurģijas akadēmijā (Императорская медико-хирургическая академия). 1858. gadā viņu ievēlēja par profesoru un iecēla par īsteno valsts padomnieku.  1868. gadā viņš pirmais Krievijā aprakstīja brūču listerizācijas metodi.

Miris 1879. gada 5. aprīlī (24. martā) Pēterburgā, apbedīts Volkovas luterāņu kapos.

Darbi 
 De litotripsiae metodo percussionis, Heeserteloupiano praesertim de apparatu ad eam commentdato. Disertācija, Tērbatas Universitāte (1836)
 De singularum lithotomae methodorum. Rīga: 1838
 Руководство к изучению женских болезней (ginekoloģijas mācību grāmata 2 sējumos). Pēterburga: 1857.-1858.
 Акушерство новейшего времени (mūsdienu dzemdniecība).

Atsauces 

Cēsīs dzimušie
Vācbaltieši
Krievijas mediķi