Mora sāls

Mora sāls jeb amonija dzelzs(II) sulfāts ((NH4)2Fe(SO4)2·6H2O) ir amonija un divvērtīgās dzelzs sērskābes sāls kristālhidrāts — amonija sulfāta un dzelzs(II) sulfāta dubultsāls. Mora sāls ir paramagnētiski, gaiši zilganzaļi, monoklīni kristāli, kas labi šķīst ūdenī. Līdzīgi citiem dzelzs(II) sāļiem, Mora sāls šķīdums ir zaļgans oktaedriskā akvokompleksa [Fe(H2O)6]2+ veidošanās dēļ. Atšķirībā no daudziem citiem kristālhidrātiem, šis sāls gaisā ir stabils.

Mora sāls pieder pie šenītiem jeb Tutona sāļiem, kas ir vielas ar vispārīgo formulu M2I MII(SO4)2·6H2O.

Vēsture 
Viela nosaukta vācu ķīmiķa un farmaceita Kārļa Frīdriha Mora (Karl-Friedrich Mohr) vārdā (ķīmiķis atklāja šo sāli 1852. gadā). Kārlis Frīdrihs Mors devis lielu ieguldījumu titrēšanas metožu attīstībā, tai skaitā, izmantojot Mora sāli.

Iegūšana 

Mora sāli iegūst, salejot kopā siltus koncentrētus dzelzs(II) sulfāta un amonija sulfāta šķīdumus. Pēc sajaukšanas tos nedaudz paskābina ar sērskābi un maisot atdzesē. Izkritušos smalkos kristālus atdala no šķīduma Bihnera piltuvē un mazgā ar 50% etilspirtu. Pēc tam žāvē vēsā vietā, kamēr kristāli pārstāj pielipt stikla nūjiņai.

Izmantošana 
Mora sāli izmanto medicīnā un farmaceitikā dzelzi saturošu medikamentu sastāvā, kā arī urobilīna noteikšanai. Lieto ķīmijas laboratorijās kā parocīgu dzelzs(II) preparātu kālija permanganāta šķīdumu koncentrācijas noteikšanai, kā arī hroma un vanādija koncentrāciju noteikšanai etilspirta un ētera šķīdumos (šeit tiek izmantota dzelzs(II) jona īpašība viegli oksidēties par dzelzs(III) jonu). Ar Mora sāls koncentrētu šķīdumu piesūcina koksni tās aizsardzībai pret trūdēšanu. Mora sāli izmanto speciālā ierīcē — Frikes dozimetrā — lielu gamma starojuma dozu mērīšanai.

Atsauces

Ārējās saites 

 Mora sāls kristāla izaudzēšana (video)
 Mora sāls iegūšana (video)

Dzelzs
Amonija sāļi
Sulfāti