Vitālijs Šalda

Vitālijs Šalda (1947) ir vēsturnieks, habilitēts vēstures doktors, Daugavpils Universitātes emiritus profesors (2014).

Biogrāfija 

Dzimis 1947. gada 17. aprīlī Jēkabpilī. Beidzis Jēkabpils 1. vidusskolu (1965), Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un Filoloģijas fakultātes vēstures nodaļu (1970).

Studējis LVU aspirantūrā (1970—1973). Strādājis LVU PSKP vēstures katedrā par pasniedzēju, vecāko pasniedzēju un docentu (1973—1976, 1982—1988), Sociālpolitiskās vēstures katedras vadītāju (1989—1991); vecāko zinātnisko līdzstrādnieku LPK CK Partijas vēstures institūtā (1976—1981); PSKP un PSRS vēstures zinātniskās redakcijas vadītāju Galvenajā enciklopēdiju redakcijā (1981—1982); vadošo zinātnisko līdzstrādnieku un vecāko referentu (1992—1998) Latvijas Valsts arhīvā; profesoru Daugavpils Universitātes Vēstures katedrā (1998—2010).

Aizstāvējis vēstures zinātņu kandidāta disertāciju par Latvijas sociāldemokrātijas parlamentāro taktiku III Valsts dome (1974) un vēstures zinātņu doktora disertāciju par Latvijas sociāldemokrātijas organizatorisko celtniecību XIX gs. beigās — 1917. g. (1990). Nostrifikācijas kārtā piešķirts habilitēta vēstures doktora grāds (1992).

Dzīves biedre — vēsturniece, dr. hist. Tatjana Bartele.

Zinātniskā darbība 

Pētījis Latvijas sociāldemokrātijas parlamentāro darbību Krievijas Valsts domē (1905—1917), Latvijas sociāldemokrātijas organizatoriskās celtniecības vēsturisko pieredzi (XIX gs. beigas — 1917), Bunda vēsturi Latvijā, latviešu bēgļu kustību Pirmā pasaules kara laikā, latviešu diasporu dzīvi Maskavā un Pēterburgā (XIX gs. beigas — 1940), latviešu strēlnieku vēstures, izglītības sistēmas attīstības Latvijā jautājumus. Rakstījis par citu Eiropas valstu vēsturi.

12 monogrāfisku izdevumu, 15 mācību līdzekļu augstskolām, vairāk nekā 100 zinātnisku un populārzinātnisku rakstu autors vai līdzautors.

Darbi 

 Latvijas Sociāldemokrātija un Valsts dome. 1905—1917. (Līdzautore A. Ūdre) R., 1988. 209 lpp.
 За организационное единство партии. – Рига, 1989, 215 c.
 Latvieši Maskavā 1915—1922. (Līdzautore T. Bartele) – Daugavpils, 2001. 198 lpp.
 Latvieši Maskavā. 19. gadsimta otrā puse — 1914. gads. Daugavpils, 2002. 75 lpp.
 К вопросу о пророссийской ориентации младолатышского движения (вторая половина XIX века). // Daugavpils Universitātes Humanitārās fakultātes XII Zinātniskie lasījumi. Vēsture VI (II). Daugavpils, 2003. 62.–72. lpp.
 Bunda organizācijas Latvijā. 1900. — 1917. Latvijas Arhīvi. 2003. N.1. 58.–74. lpp.
 „Bēgļu laiki” Latvijā jeb kurzemnieki Vidzemē. 1915—1918. Daugavpils, 2005. 189 lpp.
 Latviešu strēlnieki par un pret lieliniekiem. 1915—1920. Dokumenti un materiāli. (Sastādītājs, ievada, komentāru autors). Daugavpils. 2006. 245 lpp.
 Latviešu bēgļi Krievijā. 1915—1922. (Līdzautore T. Bartele) Daugavpils, 2007. 380 lpp.
 Vācijas impērija. 1871—1918. Daugavpils, 2009. 900 lpp.
 К истории Динабургской гимназии (реальной гимназии), Динабургского (Двинского) реального училища. 1831 — начало 20 века. Daugavpils, 2010. 82 lpp.
 Latvieši Maskavā. 1923—1938. Daugavpils, 2010. 532 lpp.
 Латышские представители в Государственных думах России (1906-1917) // Daugavpils Universitāte. Humanitārās fakultātes XXII starptautisko zinātnisko lasījumu materiāli. Vēsture XVI. Vēsture: avoti un cilvēki. Daugavpils, 2013. 349.–357. lpp.
 Истина или легенды: актуальные вопросы истории латышских стрелков в публицистике и историографии Латвийской Республики. // Россия и Балтия. Выпуск 9. Источник и миф в истории. Москва: Издательство «весь Мир». 2020. С. 82–142.
 Латыши в Петербурге: люди и организации.

Literatūra 

 Latvijas KP CK Partijas vēstures institūts — PSKP CK Marksisma — ļeņinisma institūta filiāle. Rīga: Avots. 1980. 34., 38. lpp.
 Daugavpils Pedagoģiskā universitāte. Pētniecība un zinātne 80 gados. Biogrāfisks rādītājs. 1921-2001. Daugavpils. 2001. 96. lpp.