Ņižņijnovgorodas kremlis

Ņižņijnovgorodas kremlis () ir cietoksnis (kremlis) Ņižņijnovgorodā, vēsturiskajā pilsētas centrā. Krievijas prezidenta pilnvarotā pārstāvja Volgas federālais apgabalā, Ņižņijnovgorodas apgabala gubernatora un Ņižņijnovgorodas mēra oficiālā rezidence.

Vēsture 

Pirmais mēģinājums aizstāt koka cietoksni ar akmens kremli tika reģistrēts 1374. gadā, taču celtniecība aprobežojās ar vienu torni, kas pazīstams kā Dmitrovskas tornis (tas nav saglabājies). Ivana III vadībā Ņižņijnovgoroda spēlēja apsardzes pilsētas lomu, kurai bija pastāvīgs garnizons; tā kalpoja kā karavīru pulcēšanās vieta Maskavas darbībām pret Kazaņas hanisti. Lai stiprinātu pilsētas aizsardzību, atkal sākās sienu celtniecības darbi.

Ņižņijnovgorodas akmens kremļa celtniecība sākās 1500. gadā ar Ivanovskas torņa celtniecību; galvenie darbi sākās 1508. gadā, un ap 1515. gadu milzīgā būve tika pabeigta. Ozolu sienas, kas veidoja vecos nocietinājumus, 1513. gadā nopostīja milzīgs ugunsgrēks. Divu kilometru sienu pastiprināja 13 torņi (viens no tiem — Začatskas — atradās Volgas krastā; nav saglabājies, bet tika atjaunots 2012. gadā). Šajā “Akmens pilsētā” bija pastāvīgs garnizons ar artilēriju. Līdz ar Kazaņas krišanu Ņižņijnovgorodas kremlis zaudēja militāro nozīmi, un vēlāk tajā atradās pilsētas un provinces iestādes.

Otrā pasaules kara laikā Taiņickas, Severnajas un Časovajas torņu jumti tika demontēti un augšējos stāvos uzstādīti zenītložmetēji. Tādējādi cietokšņa pretgaisa aizsardzība aizstāvēja pilsētas gaisa telpu no vācu Luftwaffe, kas bombardēja Kanavinska tiltu un gadatirgus vietu.

Krievijas PFSR Ministru padome 1949. gada 30. janvārī izdeva rīkojumu par Ņižņijnovgorodas Kremļa atjaunošanu.

2018. gada oktobrī iznīcinātās Sv. Simeona Stilīta baznīcas vietā arheologi atklāja viduslaiku apmetnes un kapsētas paliekas. Atradumi ir no 13. gadsimta, bet senākais kultūras slānis — līdz 1221. gadam, kad tika dibināta Ņižņijnovgoroda. Pēc visiem izrakumiem eksponāti tika nodoti muzejam, un Sv. Simeona Stilīta baznīca šajā vietā tiks atjaunota.

Torņi 
Pašlaik pastāv 13 torņi. Pret pulksteņrādītāja virzienu, sākot no austrumiem:

 Georgijevskas tornis ( 'Sv. Jura tornis')
 Borisogļebskas tornis ( 'Sv. Borisa un Gļeba tornis'; 18. gadsimtā nopostīts zemes nogruvumā, atjaunots 1972. gadā)
 Začatskas tornis ( 'Ieņemšanas tornis'; 18. gadsimtā nopostīts zemes nogruvumā, atjaunots 2012. gadā)
 Belajas tornis ( 'Baltais tornis')
 Ivanovskas tornis ( 'Sv. Jāņa tornis')
 Časovajas tornis ( 'Pulksteņa tornis')
 Severnajas tornis ( 'Ziemeļu tornis')
 Taiņickas tornis ( 'Slepenais tornis')
 Koromislovas tornis ( 'Jūga tornis')
 Nikoļskas tornis ( 'Sv. Nikolaja tornis')
 Kladovajas tornis ( 'Noliktavas tornis')
 Dmitrijevskas tornis ( 'Sv. Dmitrija tornis')
 Porohovajas tornis ( 'Pulvera tornis')

Citas ēkas un konstrukcijas 

Kremlī atradās daudzas baznīcas, bet vienīgā izdzīvojusī ir Miķeļa Erceņģeļa katedrāle (), kas uzcelta ne vēlāk kā 16. gadsimta vidū un pārbūvēta 1628.-1631. gadā. Tā ir vecākā saglabājusies ēka Kremlī. Katedrālē atrodas Kuzmas Miņina kaps. 1828. gadā pie Miķeļa Erceņģeļa katedrāles tika uzbūvēts obelisks (arhitekti Meļņikovs un Martoss) par godu Kuzmam Miņinam un Dmitrijam Požarskim.

Kara gubernatora nams tika uzcelts 1837.-1841. gadā, tagad tajā ir mākslas muzejs. Arsenāls tika uzcelts 1840.-1843. gadā pēc Nikolaja I rīkojuma. 1931. gadā Spaso-Preobraženskas katedrāli aizstāja Padomju nams; tagad tas ir pilsētas domes ēka.

1965. gadā netālu no Miņina un Požarska obeliska tika izveidots piemiņas komplekss par godu Otrajā pasaules karā kritušajiem Ņižņijnovgorodas pilsoņiem; tajā deg mūžīgā uguns.

Atsauces

Ārējās saites 

 Ņižņijnovgorodas Kremlis
 Sv. Erceņģeļa Miķeļa katedrāle Ņižņijnovgorodā

Celtnes un būves Krievijā
Ņižņijnovgorodas apgabals