Vilcienu barža

Vilcienu barža ir nepašgājēja barža uz kuras klāja uzmontētas dzelzceļa sliedes. To izmanto, lai pārvietotu ritošo sastāvu pāri ūdens šķēršļiem vai uz tādām vietām, uz kurām tas citādākā veidā nevar nokļūt, un to velk vai stumj pa priekšu velkonis. Kā tāda, vilcienu barža, ir īpašs lihtera paveids atšķirībā no vilcienu prāmja, kurš ir pašgājējs.

Vēsturiskā darbība

ASV austrumu piekraste 
Pilsoņu kara laikā Hermanis Haupts (Hermann Haupt) izmantoja lielas baržas aprīkotas ar dzelzceļa sliedēm, lai ļautu militārajiem vilcieniem atbalstot Potomakas armiju šķērsot Rapahanokas upi.

Sākot ar 1830. gadiem Baltimoras un Ohaio dzelzceļš (B&O) sāka izmantot vilcienu baržu pār Potomakas upi nedaudz uz dienvidiem no Vašingtonas starp ganu piestātni (Shepherds Landing) austrumu krastā un Aleksandriju Virdžīnijas štatā rietumu krastā. Prāmja darbība tika pārtraukta 1906. gadā. B&O ekspluatēja vilcienu baržu arī pāri Baltimoras iekšējai ostai līdz 1890. gadu vidum. Tā savienoja dzelzceļu no Filadelfijas ar Vašingtonu un galamērķiem rietumos. Šī vilcienu prāmja darbība tika pārtraukta pēc Baltimoras piepilsētas dzelzceļa (Baltimore Belt Line) uzbūvēšanas 1895. gadā.

Vilcienu baržas intensīvi izmantoja Ņujorkas un Ņūdžersijas ostā ar izmantošanas kritumu pēc otrā pasaules kara attīstoties vilcējautomobiļu transportam, bet tās tomēr turpināja izmantot līdz konteinerizācijas sākumam 1970. gados.

Šīs vilcienu baržas kursēja starp pirmās klases dzelzceļu termināļiem Hudzonas upes rietumu krastā Hudzonas apgabalā Ņūdžersijas štatā un daudziem ar iekšzemes dzelzceļa tīklu saistītiem un nesaistītiem termināļiem Bruklinā, Kvīnsā, Steitenailendā, Bronksā un Manhatanā.

Augstāk minētie dzelzceļi nodrošināja arī vilcienu baržu satiksmi ar daudzu piestātņu stacijām un krastmalas noliktavām, kuras pašas neiesaistījās vilcienu baržu darbībā.

Vilcienu baržu izmantošanas maksimuma laikā dzelzceļi nodarbināja 3 400 cilvēkus, kuri ekspluatēja mazas flotes ar pavisam 323 vilcienu baržām un 1 094 cita tipa baržām, kuras no Ņūdžersijas uz Ņujorku transportēja 180 velkoņi.

Ņujorkas ostā ir saglabājušies vairāki pamesti šķērsojuma tilti, kuri nodrošināja sliežu augstuma pieskaņošanu baržas sliežu augstumam, lai ļautu vagoniem uzbraukt un nobraukt no baržas. Daļa no šīm būvēm ir restaurētas, bet daļa nav.

Kravas vagoni nevar izmantot Ņujorkas tuneļu pagarinājuma Īstriveras un Hudzonas tuneļus daļēji tuneļu nepietiekamā klīrensa dēļ.

Līča piekrastes dzelzceļš (Bay Coast Railroad) kādreiz izmantoja divas vilcienu baržas, lai savienotu Virdžīnijas austrumkrastu ar Norfolku Virdžīnijas štatā pāri Čezapīka līcim.

ASV vidējie rietumi 

No 1912. līdz 1936. gadam Čikāgā Ēri dzelzceļš izmantoja vilcienu baržas, lai šķērsotu Čikāgas upi.

Izmantošana mūsdienās

Aļaska 
Aļaskas dzelzceļš nodrošina vilcienu baržu pakalpojumu "Aļaskas jūras dzelzceļš" (Alaska Rail Marine — angļu val.) no Sietlas centra uz Viteras pilsētu Dienvidu Centrālās Aļaskas kontinentālajā daļā. Papildus tam, Kanādas nacionālais dzelzceļš (Canadian National Railway (CN)) veic pārvadājumus ar vilcienu baržu Aquatrain no Prinča Rūperta pilsētas uz Viteru.

Ņujorka / Ņūdžersija 

Vienīgo aktīvo vilcienu baržu pakalpojumu Ņujorkas un Ņūdžersijas ostā sniedz Ņujorkas Ņūdžersijas dzelzceļš. Šo uzņēmumu vada starpštatu aģentūra Ņujorkas un Ņūdžersijas ostas pārvalde un tas ir Ņujorkas ostas šķērsojuma dzelzceļa (New York Cross Harbor Railroad) mantinieks. Vilcienu baržu pārvadājumi notiek starp 65. ielu / Beiridžas termināli Bruklinā un Grīnvilas termināli Džērsisitijā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Ņujorkas Ņūdžersijas dzelzceļš 
 Industriālie un ar iekšzemes dzelzceļa tīklu nesaistītie termināļu dzelzceļi Bruklinā, Kvīnsā, Steitenailendā, Bronksā un Manhatanā 

Kuģu tipi
Dzelzceļš