Svētās Romas impērijas hronoloģija

Svētās Romas impērijas hronoloģija apvieno dažus no galvenajiem notikumiem Svētās Romas impērijas pastāvēšanas laikā.

 770.—814. Kārļa Lielā Sakšu kari, lai pagānu sakšus pievērstu kristietībai. Franku valsts izplešanās uz austrumiem.
 780.—840. Kārlis Lielais savā galvaspilsētā Āhenē pulcina zinātniekus un māksliniekus. Sākas Karolingu renesanse.
 800. Kārli Lielo Romā kronē par imperatoru.
 810. Pirmais lielais vikingu iebrukums rietumos no Jitlandes pussalas, Frīzijā. Vikingu nebeidzamie uzbrukumi novājina frankus.
 814. Luijs Dievbijīgais, vienīgais dzīvais Kārļa Lielā dēls, kāpj tronī.
 843. Ar Verdenas līgumu Karolingu pārstāvji sadala franku impēriju.
 911. Mirst Luijs IV Bērns, pēdējais Austrumfranku valsts karalis no Karolingu dinastijas.
 919. Saksijas hercogs Heinrihs I Putnuķērājs, attāls Kārļa Lielā pēcnācējs, tiek izvēlēts par karali, aizsākot Otonu dinastijas varas laiku.
 928. Heinrihs sakauj Elbas piekrastē dzīvojošos slāvus, nodibinot Branniboras fortu, kas aizsāk Brandenburgas pastāvēšanu.
 955. Lehfeldas kauja, Otons I sakauj maģārus, izbeidzot viņu reidus impērijas teritorijā.
 962. Otonu I Romā kronē par imperatoru.
 965.—1350. "Dzīšanās uz austrumiem", impērijas tālāka izplešanās uz austrumiem.
 1002. Heinrihs II Svētais kļūst par karali un 1014. gadā par imperatoru. Pēdējais Otonu dinastijas valdnieks.
 1024. Konrāds II Salietis no Saliešu dinastijas tiek ievēlēts par karali.
 1049.—1054. Pāvests Leons IX, pirmais vācu izcelsmes pāvests vairāku gadsimtu laikā.
 1073. Hildebrandu ievēl par pāvestu Gregoru VII. Viņš aizsāk virkni baznīcas reformu, tai skaitā, apstrīdot imperatoru tiesības iecelt bīskapus.
 1076. Gregors VII iesāk Investitūras strīdu, izslēdzot Heinrihu IV no baznīcas.
 1084. Heinrihs IV iebrūk Romā, padzen Gregoru VII, un liek sev paklausīgam pāvestam sevi kronēt par imperatoru.
 1095. Pāvests Urbāns II aicina uz Pirmo Krusta karu.
 1120.—1320. Gvelfu un gibelīnu kari Itālijā.
 1122. Vormsas konkordāts izbeidz Investitūras strīdu.
 1147.—1149. Konrāds III piedalās Otrajā Krusta karā.
 1183. Konstancas miera līgums starp Frīdrihu I Barbarosu un Lombardijas pilsētām, kas kļūst lielā mērā neatkarīgas.
 1189.—1192. Frīdrihs I Barbarosa piedalās Trešajā Krusta karā.
 1200.—1500. Gotikas laikmets arhitektūrā un mākslā.
 1202.—1204. Ceturtā Krusta kara dalībnieki izlaupa Konstantinopoli.
 1206. Velfu dinastijas pārstāvis Otons IV sagrābj varu no nepilngadīgā Frīdriha II.
 1218.—1221. Frīdrihs II nepiedalās Piektajā Krusta karā, sadusmojot pāvestu.
 1228.—1229. Frīdrihs II dodas Sestajā krusta karā, nostiprina Jeruzalemes Karalisti un kronējas par Jeruzalemes karali.
 1242. Tiek atsists mongoļu iebrukums Morāvijā un Austrijā.
 1248. Sākas Ķelnes katedrāles celtniecība.
 1253.—1278. Kronēta imperatora neesamības dēļ, impērijā lielu ietekmi gūst Otokārs II Pšemisls, Bohēmijas karalis un Austrijas hercogs.
 1273. Rūdolfu I ievēl par karali. Viņš sakauj Otokāru II un pasludina Austrijas zemes par Hābsburgu dinastijas īpašumu.
 1291. Rūdolfa I nāve. Viņam neizdodas nostiprināt savas dinastijas varu impērijā.
 1280.—1669. Hanzas savienības pastāvēšanas laiks.
 1291. Trīs šveiciešu kantoni uzsāk sadarboties, lai panāktu lielāku autonomiju no vietējiem valdniekiem, īpaši Hābsburgiem.
 1309.—1377. Pāvesti no Romas pārceļas uz Aviņonu.
 1346.—1353. Mēra epidēmija nogalina gandrīz trešo daļu no Eiropas iedzīvotājiem.
 1350.—1600. Eiropas ekonomika pakāpeniski pāriet uz kapitālismu.
 1356. Kārļa IV Zelta bulla, kas nosaka septiņu kūrfirstu tiesības ievēlēt Romiešu karali, kas pēc tam drīkst kļūt par imperatoru.
 1365. Kārlis IV Aviņonā tiekas ar pāvestu, un tiek kronēts par Burgundijas karali.
 1389. Osmaņu turki sakauj serbus Kosovas kaujā, iezīmējot tālākus konfliktus ar kristīgo Eiropu.
 1396. Krustnešu karagājiens pret turkiem tiek apturēts un iznīcināts Nikopoles kaujā.
 1400. Jans Huss sāk ticības reformu kustību Bohēmijā.
 1410. Teitoņu ordenis tiek sakauts Tannenbergas kaujā.
 1414.—1418. Konstancas koncils, lai izbeigtu šķelšanos katoļu baznīcā (1378—1417) Jans Huss tiek sodīts ar nāvi.
 1419.—1434. Husītu kari, kuru laikā husīti sev izcīna ticības brīvības.
 1431.—1449. Bāzeles koncils turpina risināt husītu karu radītās problēmas.
 1440. Par karali ievēlēts Frīdrihs III Hābsburgs, kuru 1452. gadā Romā kronē par imperatoru.
 1450. Johans Gūtenbergs izgudro jaunu drukas metodi, padarot informāciju daudz pieejamāku cilvēkiem.
 1488.—1534. Švābijas līga cenšas nodrošināt mieru impērijā.
 1494.—1559. Hābsburgu—Valuā kari starp impēriju un Franciju par Itālijas pussalas kontroli.
 1495. Imperators pasludina mūžīgo mieru, lai turpmāk visi konflikti tiktu risināti mierīgā un tiesiskā ceļā.
 1495. Lai nodrošinātu Mūžīgo mieru, imperators izveido Impērijas tiesas kameru.
 1500. Maksimiliāns I Hābsburgs izveido impērijas apriņķus, lai labāk nodrošinātu impērijas teritorijas aizsardzību un nodokļu ievākšanu.
 1517. Sākas protestantu reformācija.
 1519. Kārlis V Hābsburgs kļūst par imperatoru gan Svētās Romas impērijā, gan Spānijas impērijā, kas iekļauj jaunatklātās Amerikas daļas.
 1521. Osmaņu turki iekaro Belgradu, iesākot turku karus Balkānos, kas turpinās līdz 1791. gadam.
 1524.—1526. Zemnieku karš vācu zemēs tiek asiņaini apspiests.
 1526. Osmaņu uzvara Mohāčas kaujā.
 1529. Osmaņi mēģina iekarot Vīni.
 1531.—1547. Protestanti izveido Šmalkaldes līgu, lai novērstu Kārļa V mēģinājumus iznīcināt luterāņus.
 1545. Katoļu baznīca iesāk Kontrreformāciju.
 1552. Francija iekaro vairākas pierobežas bīskapijas, Kārļa V mēģinājumi tās atgūt ir neveiksmīgi.
 1555. Kārlim V atsakoties no varas, tiek panākts Augsburgas miers, kas ļauj katras teritorijas valdniekam izvēlēties savu reliģiju.
 1594. Rēgensburga tiek noteikta par impērijas parlamentu sanākšanas vietu.
 1608. Protestantu savienība izveidota, lai nepieciešamības gadījumā aizstāvētos pret imperatoru.
 1609. Tiek izveidota Katoļu savienība.
 1618. Prāgā imperatora pārstāvji tiek izmesti pa logu, sākas Trīsdesmitgadu karš, pilsoņu karš starp protestantiem un katoļiem.
 1625. Albrehts fon Vallenšteins iecelts par impērijas karaspēka virspavēlnieku.
 1629. Ferdinanda II Restitūcijas edikts mēģina atcelt Augsburgas miera līgumu, pieprasot protestantu valdniekiem atjaunot katoļu baznīcai atņemtos īpašumus.
 1640.—1688. Kūrfirsta Frīdriha Vilhelma I varas laikā pieaug Brandenburgas ietekme.
 1648. Vestfālenes miera līgums.
 1670.—1733. Hercogs Augusts II Stiprais iezīmē Saksijas Zelta laikmetu.
 1683. Osmaņu turki aplenc Vīni, taču tiek sakauti.
 1685. Prūsijas Frīdrihs Vilhelms I aicina no Francijas padzītos hugenotus apmesties savās zemēs.
 1700. Mirst pēdējais Habsburgu dinastijas Spānijas karalis, Karloss II.
 1701.—1714. Spānijas mantojuma karš starp impēriju un Franciju, kas veiksmīgi panāk Burbonu pārstāvja kronēšanu par Spānijas karali Filipu V.
 1703.—1711. Ferencs II Rākoci vada Ungārijas neatkarības karu pret impēriju.
 1714. Hanoveres Georgs Ludvigs tiek ievēlēts par Anglijas karali Džordžu I.
 1740. Imperators Kārlis VI mirst, troni atstājot meitai Marijai Terēzijai.
 1740.—1748. Austrijas mantojuma karš.
 1756.—1763. Septiņgadu karš, pirmais globālais konflikts starp Eiropas lielvarām Angliju un Franciju, kurā iesaistās arī citas Eiropas valstis.
 1789. sākas Franču revolūcija.
 1801.—1815. Napoleona kari izmaina Eiropas politisko karti.
 1804. Lai saglabātu vismaz daļu varas brūkošajā impērijā, Francis II pasludina Austrijas Impēriju, un sevi par Austrijas imperatoru Franci I.
 1806. Francis II atsakās no Svētās Romas impērijas troņa, impērija beidz pastāvēt.

Atsauces 

Svētā Romas impērija