Vilkakūlas

Vilkakūlas () ir monotipiska graudzāļu dzimtas ģints, kurā ietilpst tikai viena suga — stāvā vilkakūla (). Vilkakūlas ir sastopamas Eiropā, tostarp diezgan bieži visā Latvijas teritorijā, kur nelielas grupas aug sausos priežu mežos, purvu apmalēs un nosusinātos purvos, kā arī kāpās un sausieņu pļavās.

Apraksts 
Stāvā vilkakūla ir daudzgadīgs, 10-30 cm garš lakstaugs, kurš veido blīvu ceru, no kā atiet daudzi tievi stiebri. Lapas ir ierotījušās, raupjas un sarveidīgas, aptuveni 0,5 cm platas diametrā, parasti īsākas nekā stiebrs ar vārpu galā. Mēlīte ir strupa. Vārpa ir ļoti šaura, 3-8 cm gara, vienpusēja. Vārpiņas plēkšņu nav: saaugot ap vārpiņas asi, vārpiņas plēkšņu rudimenti pie vārpiņas pamata veido apmali. Zieda plēksnes nevienādas: iekšējā (0,5-0,6 cm gara) šauri lancetiska, smaila, ārējā īlenveidīga, manāmi smailāka, ar 0,2-0,4 cm garu akotu. Ziedu putekšnīcas, kur katrā ir 3 putekšņlapas, ir 0,3-0,4 cm garas, dzeltenas. Noziedot vārpiņas āķveidā atliecas, iegūstot ziedkopai ļoti raksturīgo "ķemmes" izskatu. Kalluss ir apmatots. Auglis ir kails, brūngans grauds. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces 

Graudzāļu dzimta