Skylab 4

Skylab 4 jeb SLM-3 bija ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) kosmosa kuģa otrais un pēdējais pilotējamais lidojums uz orbitālo staciju Skylab. Tas startēja 1973. gada 16.novembrī, un 83 dienas trīs cilvēku apkalpe (Džeralds Kārs, Edvards Gibsons, Viljams Pougs) pavadīja stacijā, uzstādot kosmiskā lidojuma ilguma rekordu.

Apkalpe 

Dublieru apkalpe:
 Venss Brends, komandieris
 Viljams Lenuārs, zinātniskais pilots
 Dons Linds, pilots

Lidojuma gaita 
Skylab 4 tika palaists  14:01:23 UTC ar nesējraķeti Saturn IB (SA-208) no Kenedija kosmosa centra starta laukuma LC-39B.
Saslēgšanās ar orbitālajo staciju Skylab notika tajā pašā dienā 21:55:00 UTC.

Aktivizējot staciju, apkalpei bija problēmas pielāgoties tādam pašam slodzes līmenim kā viņu priekšgājējiem. Sākotnējais uzdevums izkraut un novietot tūkstošiem lietu, kas bija nepieciešami ilgstošai misijai, arī izrādījās milzīgs. Aktivizācijas secības grafiks noteica ilgus darba periodus ar lielu veicamo uzdevumu klāstu, un apkalpe drīz vien bija nogurusi un atpalika no grafika.

Lidojuma septītajā dienā Skylab žiroskopu stāvokļu kontroles sistēmā radās problēma, kas draudēja drīzumā pārtraukt misiju. Divi žiroskopi nodrošināja stacijai pietiekamu vadību un manevrēšanas spēju. Trešais bija rezervē, ja kāds no pārējiem sabojātos. Žiroskopa kļūme tika saistīta ar nepietiekamu eļļošanu. Vēlāk lidojuma laikā otrs žiroskops uzrādīja līdzīgas problēmas, taču īpašas temperatūras kontroles un slodzes samazināšanas procedūras ļāva otrajam darboties, un turpmākas problēmas neradās.

22. novembrī Gibsons un Pogs veica 6 ar pusi stundu iziešanu kosmosā. Sākumā viņi izvērsa eksperimentu iekārtas un nomainīja filmu Saules observatorijā. Atlikušais laiks tika izmantots nepareizi funkcionējošas antenas labošanai.

13. decembrī apkalpe pamanīja Kohoutekas komētu, un tās novērošanai izmantoja Saules observatoriju un rokas kameras. Viņi ieguva tās spektra mērījumus, izmantojot tālo ultravioleto kameru spektrogrāfu. Viņi turpināja to fotografēt, kad tā tuvojās Saulei.

Darbam virzoties uz priekšu, astronauti sūdzējās, ka viņi izjūt pārāk lielu spiedienu, savukārt zemes kontrolieri sūdzējās, ka apkalpe nepadara pietiekami daudz darba. NASA noteica, ka galvenie veicinošie faktori bija liels skaits jaunu uzdevumu, kas tika pievienoti īsi pirms starta ar nelielu apmācību vai bez tās, un aprīkojuma meklēšana, kas nebija paredzētajā vietā stacijā. Neapmierinātības kliedēšanai tika sarīkota radio konference, kas rezultējās ar darba slodzes grafika izmainīšanu, un līdz misijas beigām apkalpe paveica vēl vairāk darba, nekā sākotnēji bija plānots.

Skylab 4 apkalpe pavadīja daudzas stundas, pētot Zemi. Kārs un Pougs pārmaiņus vadīja sensora ierīces, kas mērīja un fotografēja noteiktas Zemes virsmas objektus. Gibsons ar pārējās apkalpes palīdzību veica Saules novērojumus, ar teleskopu uzņemot aptuveni  Saules attēlu. Attēli tika uzņemti rentgena staros, ultravioletajā un redzamajā spektra daļās.
1974. gada 21. janvārī aktīvais apgabals uz Saules virsmas izveidoja gaišu plankumu, kas pastiprinājās un pieauga. Gibsons steigšus sāka filmēt šo plankumu. Šī filma bija pirmais Saules uzliesmojuma dzimšanas ieraksts no kosmosa.

8. februārī 02:33:12 UTC Skylab 4 atvienojās no stacijas. 15:16:53 UTC komandmodulis nolaidās Klusajā okeānā, kur to sagaidīja lidmašīnu bāzes kuģis USS New Orleans.
Kosmiskais lidojums ilga 84 dienas 1 stunda 15 minūtes 30 sekundes.
Skylab 4 bija pēdējā Skylab misija; stacija no orbītas nogāja 1979. gadā.

Ārpuskuģa aktivitātes

Ārējās saites 

 SKYLAB: A CHRONOLOGY NASA History
 SKYLAB SUMMARY NASA History
 Apollo 201, 202, 4 - 17 / Skylab 2, 3, 4 / ASTP (CSM) Gunter Dirk Krebs

Skylab programma