Pušķainā šokolādes gļotsēne

Pušķainā šokolādes gļotsēne (Stemonitis axifera) ir gļotsēņu suga. Tā aug pušķos uz trupošas koksnes, un tai ir raksturīgi augsti, sarkanbrūni sporangiji (sporu kapsulas), kas balstās uz slaidiem kātiem.

2023. gadā Latvijas Mikologu biedrība šo sugu izziņoja par gada gļotsēni.

Taksonomija 
Pirmo reizi šo sugu kā Trichia axifera aprakstīja Žans Batists Fransuā Pjērs Buljārs 1791. gadā. Tomass Hastons Makbraids to pārnesa uz Stemonitis ģinti 1889. gadā. Stemonitis fasciculata un Stemonitis smithii ir sugas sinonīmi.

Apraksts 
Vālīšveida, cilindriskie sporangiji ar kātiem ir sakārtoti saišķos vai puduros, kas ir 7—20 mm gari. Katru sporangiju tur plāns, spīdīgs, melns kātiņš, kas ir 3—7 mm garš un 0,3—0,6 mm resns. Nobriedušu sporangiju spilgti rūsgani brūnā krāsa pēc sporu izkliedēšanas kļūst gaiši brūna. Sporu izmērs ir 5x7 μm un tām ir gandrīz gluda, ļoti smalki kārpaina virsmas tekstūra.

Līdzīgās sugas 
Bez mikroskopa pušķainā šokolādes gļotsēne no līdzīgām sugām atšķirama tikai, ja tā ir izaugusi lielāka par 1 cm — citas sugas ir mazākas. Precīzai noteikšanai vajadzīgs arī sporu raksts, kas saskatāms tikai mikroskopa 1000x palielinājumā, un to izmērs, kā arī vālītes struktūra. Tumsnējā šokolādes gļotsēne (S. fusca) sasniedz tādus pašus izmērus, taču nobriedusi ir tumšākā pelēkbrūnā tonī.

Attīstība 
Stemonitis axifera redzamā attīstība sākas no baltām vai dzeltenām kaudzītēm ar 1 mm lielām salipušām bumbiņām. Tās pulsējot pamazām stiepjas uz augšu, veidojot gļotainas vālītes — sporangijus un mainot krāsu no baltas uz sārtu, sarkanbrūnu līdz pat gandrīz melnai; līdz ar sporangijiem stiepjas arī izveidojies tievs melns kātiņš. Nobriedušas pušķainās šokolādes gļotsēnes kātiņš sastāda no 1/3 līdz 1/2 no visa tās garuma, un uz tā atrodas rūsganbrūna, izbalējot gaišbrūna, vālīte, kas sastāv no smalka tīkliņa un brūnas sporu masas.

Stemonitis axifera vajadzīgas apmēram 20 stundas, lai pabeigtu augļķermeņu veidošanu. No tām astoņas stundas ir vajadzīgas sporangiju izveidei un kātiņa attīstībai, vēl sešas stundas, lai sporu kapsulas — sporokarpi saražotu pigmentu un nobriestu, un vēl sešas stundas uz sporu izmešanu.

Pāraugušās gļotsēnes atliekas melnu matiņu veidā var saglabāties visu gadu, taču pēc tiem vairs nav iespējams noteikt precīzu sugu.

Ekoloģija 
Gļotsēne ir saprotrofs vienšūnas organisms, aug uz vidēji vai stipri satrūdējušas koksnes. Kad augļķermeņi vēl sastāv no pienbaltiem sporangijiem, tie ir iecienīts barības avots Philomycus kailgliemežiem, piemēram, P. carolinianus un P. flexuolaris. Gliemeži naktī izlien no mizas lēveriem un migrē uz atklātākām vietām mitru baļķu augšdaļā, apejot nobriedušākus, pigmentētākus augļu ķermeņus un izvēloties jaunākos — baltos. Gliemeži ēd sporangiju kātiņus no augšas uz leju. Citām kailgliemežu sugām priekšroka barošanā ar nenobriedušiem baltajiem sporangijiem nav novērota.

Sastopama visā pasaulē, bieža Eiropā un Latvijā. Latvijā pirmoreiz minēta jau pirmajā 1890. gada Rotertsa gļotsēņu pētījumā par Rīgas apkārtnes gļotsēnēm. Latvijā parastais augšanas laiks ir no jūnija līdz jūlijam, retāk atrodama maijā un augustā, pavisam reti rudens mēnešos.

Attēli

Atsauces

Ārējās saites 

 Mycobank
 Index Fungorum
 Catalogue of Life: Stemonitis axifera (Bull.) T.Macbr., 1899
 NCBI Taxonomy browser

Protisti