Posturālās ortostatiskās tahikardijas sindroms

Posturālās ortostatiskās tahikardijas sindroms (POTS) ir stāvoklis, kad stāvokļa maiņa no guļus uz stāvus izraisa neparasti lielu (vai lielāku par normālu) sirdsdarbības ātruma palielināšanos. Tas notiek ar simptomiem, kas var ietvert reiboni, domāšanas traucējumus (smadzeņu migla), neskaidru redzi vai vājumu. Citi bieži saistītie stāvokļi ir Ēlersa–Danlosa sindroms, tuklo šūnu aktivācijas sindroms, kairinātu zarnu sindroms, bezmiegs, hroniskas galvassāpes, hroniska noguruma sindroms un fibromialģija. To var ārstēt ar dzīvesveida izmaiņām, piemēram, palielinot šķidruma un sāls uzņemšanu, kompresijas zeķes, lēnu celšanos pēc sēdus vai guļus stāvokļa, izvairoties no ilgstoša gultas režīma un medikamentiem.

Cēloņsakarība 
POTS cēloņi ir dažādi. Bieži vien tas sākas pēc vīrusu infekcijas, operācijas vai grūtniecības. Riska faktori ietver slimības ģimenes anamnēzi. Diagnoze pieaugušajiem balstās uz sirdsdarbības ātruma palielināšanos par vairāk kā 30 sitieniem minūtē desmit minūšu laikā pēc piecelšanās, ko pavada simptomi. Tomēr zems asinsspiediens, stāvot kājās, var nenotikt. Citas slimības, kas var izraisīt līdzīgus simptomus ir, piemēram, dehidratācija, sirds problēmas, virsnieru mazspēja, epilepsija un Parkinsona slimība.

Ārstēšana var ietvert izvairīšanos no faktoriem, kas rada simptomus, palielinot uzturā sāli un ūdeni, mazas un biežas ēdienreizes, izvairīšanās no imobilizācijas, kompresijas zeķes, vingrojumu programmas, un zāles. Lietotie medikamenti var ietvert beta blokatorus, piridostigmīns, midodrīns vai fludrokortizons. Vairāk kā 50% cilvēku, kuru stāvokli izraisīja vīrusu infekcija, piecu gadu laikā POTS uzlabojas. Aptuveni 80% ir simptomātiska uzlabošanās ar ārstēšanu, bet 25 procenti pacientu joprojām nespēj strādāt ar POTS. Retrospektīvie pētījumi liecina, ka piecus gadus pēc diagnozes 19% bija pilnīga simptomu izzušana.

Tiek lēsts, ka Amerikas Savienotajās Valstīs ir skarti 500 000 cilvēku. Vidējais sākuma vecums ir 20 gadi, un sievietēm tas notiek apmēram piecas reizes biežāk.

Pazīmes un simptomi 
Pieaugušajiem primārā izpausme ir sirdsdarbības ātruma palielināšanās par vairāk nekā 30 sitieniem minūtē desmit minūšu laikā pēc piecelšanās. Rezultātā iegūtais sirdsdarbības ātrums parasti ir vairāk kā 120 sitieni minūtē. Cilvēkiem vecumā no 12 līdz 19 gadiem POTS diagnozes minimālais pieaugums ir 40 sitieni minūtē. POTS bieži pavada kopīgas ortostatiskās nepanesamības pazīmes — simptomi, kas attīstās stāvus, tiek atviegloti, atguļoties. Šie ortostatiskie simptomi ir sirdsklauves, reibonis, diskomforts krūtīs, elpas trūkums, slikta dūša, vājums vai "smaguma sajūta" apakšstilbos, neskaidra redze un kognitīvās grūtības. Simptomus var saasināt ilgstoša sēdēšana, ilgstoša stāvēšana, alkohols, karstums, fiziska slodze vai liela maltīte.

Līdz pat vienai trešdaļai POTS pacientu ģībonis rodas daudzu iemeslu dēļ, tostarp, bet ne tikai, stāvēšana, fiziska piepūle vai karstuma iedarbība. POTS pacientiem var rasties arī ortostatiskas galvassāpes. Dažiem POTS pacientiem var veidoties asiņu uzkrāšanās ekstremitātēs, ko raksturo kāju un/vai roku sarkanīgi purpursarkana krāsa, stāvot. 48% cilvēku ar POTS ziņo par hronisku nogurumu un 32% ziņo par miega traucējumiem. Citiem POTS pacientiem ir tikai ortostatiskās tahikardijas galvenais simptoms. Papildu pazīmes un simptomi ir dažādi, un tie var ietvert pārmērīgu svīšanu, nepietiekamu svīšanu, siltuma nepanesību, gremošanas problēmas, piemēram, sliktu dūšu, gremošanas traucējumus, aizcietējumus un caureju, savārgumu pēc slodzes, disautonomijas simptomus (coat hanger pain), smadzeņu miglu un ģīboni vai presinkopi.

Atsauces

Tālāka lasīšana 

 
 
 

Sindromi
Endokrīnās slimības
Vaskulārās slimības
Perifērās nervu sistēmas traucējumi