Japāņu pilis

bija cietokšņi, kas būvēti galvenokārt no koka un akmens. Tās attīstījās no iepriekšējo gadsimtu koka nocietinājumiem un savu pazīstamo veidolu ieguva 16. gadsimtā. Japānas pilis tika būvētas, lai apsargātu svarīgas vai stratēģiskas vietas, piemēram, ostas, upju šķērsojumus vai krustceles, un gandrīz vienmēr šos savus nocietinājumiem izmantoja reljefa formas.

Lai gan tās tika būvētas ilglaicīgai lietošanai un to celtniecībā izmantoja vairāk akmeņu nekā lielākajā daļā Japānas ēku, pilis joprojām tika būvētas galvenokārt no koka, un daudzas no tām gadu gaitā tika iznīcinātas. Īpaši tas attiecas uz Sengoku periodu (1467—1603), kad daudzas no šīm pilīm tika uzceltas pirmo reizi. Tomēr daudzas tika pārbūvētas vai nu vēlāk Sengoku vai sekojošajā Edo periodā (1603—1867), vai arī nesen — par nacionālā mantojuma vietām vai muzejiem. Šobrīd Japānā ir vairāk nekā simt pilis, kas ir saglabājušās vai daļēji saglabājušās; tiek lēsts, ka reiz to bija pieci tūkstoši.

Dažas pilis, piemēram, pie Macue un Koči, kuras abas tika uzceltas 1611. gadā, palikušas sākotnējā formā, un tām nav nodarīti postījumi aplenkumos vai citos draudos. Turpretī Hirosimas pils tika iznīcināta atombumbas sprādzienā un 1958. gadā tika uzbūvēta no jauna kā muzejs.

Japānas vēsture
Japānas arhitektūra
Japānas kultūra
Pilis