Krastlobēlijas

Krastlobēlijas (Scaevola) ir mēllobēliju dzimtas ģints, kurai pieder aptuveni 130 tropu joslā, īpaši Austrālijā sastopamas sugas.

Nosaukums 
Ģints latīniskais nosaukums atvasināts no grieķu scaevus ("kreisā roka"), ar ko norādīts uz zieda formu, kas izskatās it kā uz pusi nogriezta.

Havaju salās sastopamās krastlobēlijas pazīstamas arī ar nosaukumu naupaka.

Apraksts 
Lielākā daļa Austrālijas krastlobēlijas ir krūmāji, to auglis — sausa pogaļa. Savukārt ārpus Austrālijas sastopamās sugas bieži ir augsti krūmi vai koki, un to augļi ir sulīgi. Ziedi pārsvarā gaišsārti violeti vai balti, ar piecām ziedlapiņām vienā pusē.

Veģetācija 
Aug galvenokārt smilšainās piekrastēs un kāpās, kur smiltājos veido lielas audzes. Endēmas krastlobēliju sugas Havaju salās un Jaunkaledonijā — pat lietus mežos.

Izplatība 
Kamēr mēllobēliju dzimtas ģinšu lielākajai daļai areāli aptver gandrīz vienīgi Austrāliju, aptuveni 40 krastlobēliju sugas sastopamas arī ārpus Austrālijas. Divām no tām ir plaša izplatība — Klusā un Indijas okeāna piekrastē aug Scaevola taccada, savukārt tropiskajā Amerikā un Āfrikā, Madagaskarā, dienvidu Indijā, Ceilonā, Maskarēnu salās, Galapagu salās cita sukulentā krastlobēlija — Scaevola plumieri. Abu sugu sēklas ir dzīvotspējīgas arī pēc vairāku mēnešu ilgas uzturēšanās sāļajos okeānu ūdeņos, un šis apstāklis veicināja to izplatību.

Pārējām sugām ir ierobežoti, endēmi areāli, kas no Austrālijas sniedzas līdz Filipīnām, kā arī ieskauj visu Polinēziju līdz Havaju salām, Taiti un Jaunzēlandei. Viena suga — Scaevola wrigtii endēma Kubai. No visiem arhipelāgiem vislielākā sugu dažādība sastopama Havajās. Tur no deviņām pārstāvētajām sugām astoņas ir endēmas.

Atsauces

Literatūra 
 Augu ģeogrāfija un daudzveidība. Normunds Priedītis. Zvaigzne. 2008. 
Krastlobēlijas