Miķelis Gobiņš

Miķelis Gobiņš (1866—1931) bija latviešu jurists, Senāta loceklis, Apvienotās sapulces priekšsēdētājs (1929–1931).

Dzīvesgājums  
Dzimis 1866. gada 29. oktobrī Kārzdabas pagastā latviešu pareizticīgā priestera Andreja Gobiņa ģimenē. Mācījās ģimnāzijā Rīgā, tad Kuldīgas ģimnāzijā.

No 1888. gada studēja Maskavas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kuru 1892. gadā absolvēja ar II šķiras diplomu. Piedalījās Maskavas Latviešu studentu vakaros. Atgriezies Latvijā, bija zvērināta Jelgavas advokāta A. Stērstes palīgs, no 1897. gada zvērināts advokāts Jelgavā. 1901. gada martā viņu iecēla par Jelgavas–Bauskas Zemesgrāmatu nodaļas sekretāru. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju.

1918. gadā Gobiņš atgriezās Latvijā un 19. decembrī tika iecelts par Latvijas Senāta senatoru, Latvijas SPR laikā darbojās Tieslietu komisariāta Likvidācijas nodaļā. 1919. gada 2. oktobrī viņu ievēlēja par Latvijas Senāta Kriminālās kasācijas departamenta priekšsēdētāju, no 1922. gada oktobra viņš bija Augstākās disciplinārās tiesas priekšsēdētājs. Izdevuma “Tieslietu Ministrijas Vēstnesis” pirmais redaktors.
Līdztekus viņš no 1924. gada bija a/s “Rīgas Uniona banka” padomes priekšsēdētājs.
1929. gada 11. janvārī Gobiņu kā gados vecāko ievēlēja par Latvijas Senāta apvienotās sapulces priekšsēdētāju.

Miris 1931. gada 27. janvārī Rīgā, abglabāts Meža kapu Garnizona draudzes kapu nodalījumā.

Ģimene 
Pirmā sieva Helēne Elizabete Šarlote Gobiņa (1865-?), meita Tatjana (1902–?), otrā sieva Marianna Elīza Baltiņa (1871-?).

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, II šķira (1926)

Atsauces 

Latvijas senatori
Latvijas juristi
Triju Zvaigžņu ordeņa lielvirsnieki
Maskavas Valsts universitātes absolventi