Nīderlandieši

Nīderlandieši () jeb holandieši ir Nīderlandes pamatiedzīvotāji un pilsoņi, kā arī citu valstu (galvenokārt  Dienvidāfrikas, ASV, Kanādas) pilsoņi, kas pieder pie nīderlandiešu etniskās grupas. 
Vairums nīderlandiešu runā nīderlandiešu valodā, tās ziemeļu provincēs Frīzlandē un Groningenā tiek lietota arī rietumfrīzu valoda un lejasvācu valoda. 19. gadsimta sākumā par nīderlandiešiem sauca visus tālaika Nīderlandes karalistes iedzīvotājus tagadējās Beļģijas, Nīderlandes un Luksemburgas (Beniluksa) teritorijās. Kopā ar flāmiem nīderlandieši veido vienu valodas un kultūras kopu.

Vēsture 
Nīderlandiešu kā patstāvīgas nācijas veidošanās aizsākās 1581. gadā, kad no Spānijas karalim Felipem II pakļautajām Septiņpadsmit provincēm jeb "Zemajām zemēm" septiņas ziemeļu provinces atdalījās un pasludināja Zemo zemju Apvienoto provinču republikas () izveidi. Vadošo lomu šajā savienībā spēlēja Holandes grāfiste, kuras vārdā sāka dēvēt arī pārējo neatkarīgo Nīderlandes ziemeļu provinču iedzīvotājus.

Astoņdesmit gadu karu (vēsturē pazīstams arī kā Nīderlandes sacelšanās) starp Spānijas impēriju un Nīderlandes Septiņu Republiku Savienību beidzās ar 1648. gada Vestfālenes miera līgumu, kurā Spānijas karalis Filips VI atzina Nīderlandes ziemeļu provinču neatkarību, bet saglabāja kontroli pār dienvidu daļu jeb "Spāņu Nīderlandi" (1581-1714), kas vēlāk nonāca Austrijas pakļautībā. Pēc Napoleona kariem 1815. gadā    Vīnes kongresā izveidoja Nīderlandes Apvienoto Karalisti, no kuras atdalījās Beļģija (1830) un Luksemburga (1890).

Rakstura iezīmes

Nīderlandiešu skaita izmaiņas Latvijā pēc tautas skaitīšanu datiem (1897-2011)

Atsauces 

 
Eiropas tautas