Bernhards Zutis

Bernhards Aleksandrs Zutis (dzimis Valkā  (pēc vecā stila 6. oktobrī), miris Ņujorkā ) bija sabiedriskais darbinieks, farmaceits un mecenāts.

Dzīvesgājums 
Bernhards Zutis dzimis Valkā Lugažu draudzē 1893. gadā, viņš bija septītais bērns ģimenē. Beidzis Mārtiņa Alkšņa četrklasīgo tirdzniecības skolu Valkā (tā atradās pilsētas daļā, kas ir tagadējā Igaunijas Valga).

Studējis farmāciju Kazaņas Universitātē, kur 1916. gadā ieguva aptiekāra palīga kvalifikāciju. Atgriezies Valkā, sāka strādāt pilsētas aptiekā, pildot aptiekāra palīga pienākumus.

Sākoties Latvijas brīvības cīņām, kā feldšeris brīvprātīgi iestājās Ziemeļlatvijas armijā 1. (4.) Valmieras kājnieku pulkā, kur bija Valmieras kājnieku pulka aptiekas pārzinis, vēlāk tika ieskaitīts Vidzemes Artilērijas pulka 1. divīzijā. Demobilizējies 1920. gada 10. septembrī.

Sakarā ar to, ka 1920. gadā starp Latviju un Igauniju stājās spēkā līgums par robežu noteikšanu, Valkas aptieka bija palikusi Igaunijas pusē. Valkas pilsētas valde 1920. gada jūlijā atvēra jaunu aptieku, tā atradās Semināra ielā 4. Aptiekas iekārtošanā piedalījās arī Bernhards Zutis un viņa brālis Jānis.

1924. gadā B. Zutis aptieku ieguva savā īpašumā. 1926. gadā viņš aptieku pārcēla uz savu namu, kas atradās Rīgas ielā 13. Pamazām B. Zutis aptieku izveidoja par vienu no modernākajām provinces aptiekām Latvijā. 1922.-1939. gadā viņš bija īpašnieks arī aptiekai Valkas apriņķa Ērģemes pagastā.

1929. gadā Valkā nodibinājis minerālūdens un augļūdens tirgotavu.

Aktīvi iesaistījās sabiedriskajā darbā. Bija 7. Valkas aizsargu pulka farmaceits, kā arī Latvijas brīvības cīnītāju biedrības “Ziemeļnieki” priekšnieks, aktīvs biedrs un valdes loceklis vairākās Valkas kultūras un saimnieciskajās biedrībās.

Bija mecenāts, ieguldījis līdzekļus Valkas "sporta dārza" (tagad Valkas stadions) izbūvēšanā, kā arī pilsētas labiekārtošanā.

No 1924. līdz 1938. gadam viņš bija Valkas Sporta biedrības priekšnieks, aktivizējis tās darbību, popularizējis sportu valcēniešu vidū, rīkojot sporta svētkus, kuros piedalījušies gan vietējo jaunatnes organizāciju un skolu sportisti, gan sportisti no Rīgas.

Saņēmis valsts apbalvojumus par nopelniem Latvijas labā:

 1923. gadā - Latvijas atbrīvošanas kara piemiņas medaļu;
 1931. gadā - Triju Zvaigžņu ordeņa V šķiru;
 1939. gadā -  Atzinības krusta V šķiru, Nopelnu krustu par nopelniem Aizsargu organizācijas labā.

1931. gadā par nopelniem futbola veicināšanā Latvijas Futbola savienība viņu apbalvojusi ar zelta medaļu.

Pēc Otrā pasaules kara emigrējis uz Vāciju, vēlāk (1951. gadā) devies uz ASV.
Miris 75 gadu vecumā 1968. gada 16. janvārī Ņujorkā (ASV).

Atsauces 

1893. gadā dzimušie
1968. gadā mirušie