Tartuosteus maximus

Tartuosteus maximus ir piknosteīdu dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Baltijā. Sugu pirmo reizi aprakstīja Elga Mark-Kurika 1965. gadā. T. maximus holotips ir kreisā branhiālā plātne, kas tika atrasta atsegumā Hallistes upes krastā pie Karksi-Nuijas pilsētas, vidusdevona burtnieku svītas nogulumos. Nosaukums Tartuosteus maximus nozīmē vislielākais (maximus) tartuostejs. Suga bija izplatīta Igaunijas dienvidos, arukilas un burtnieku svītās.

Apraksts 
Ļoti lielu īpatņu suga. Branhiālās plātnes platums (57 cm) pārsniedz garumu gandrīz 1,5 reizes. Laterālā un aizmugurējā mala ir gandrīz taisna. Laterālais stūris ir diezgan ass. Muguras plātne ir gandrīz apaļa (l:w = 0,8) un bez tesērām. Vēdera plātnes sāni veido ar plakanu, ļoti noberztu apakšu 32-52° lielu leņķi. Aizmugurējais izgriezums, kas stiepjas gandrīz līdz centram, vecākiem īpatņiem pilnībā aizaug. Ādas zobi ir mazi vai vidēji lieli (0,3-0,5 mm), četr- līdz sešstūraini, rombiski, vēdekļveidīgi, izstiepti, asimetriski, ar salīdzinoši īsiem, biežiem zobiņiem.

Salīdzinājums 
Pēc izmēriem T. maximus ir līdzīgs T. giganteus, taču visdrīzāk daži īpatņi bija lielāki, nekā pēdējie. Branhialā plātne ir platāka. No T. luhai branhiālās plātnes atšķiras ar taisnākām ārējām malām un apakšpusē ar šaurāku joslu bez ādas zobiem. Vēdera plātnei ir vienmērīgāks platums, nekā T. giganteus. Muguras plātne visvairāk atgādina Pycnosteus tuberculatus un Schizosteus splendens apaļās plātnes. Augšanas centrs, domājams, arī atrodas ģeometriskā centra rajonā, kā arī plātne visdrīzāk bija bez tesērām. Kornualā plātne pēc formas ir nedaudz tuvāka Ganosteus stellatus plātnēm, nekā Psammolepis proia plātnēm. Ādas zobi ir lielāki, nekā T. giganteus un T. luhai. To forma ir variablāka, bet zobiņi īsāki un biežāki. Ornamentējums ļoti līdzīgs Psammolepis abavica ornamentējumam.

Atsauces 

Bezžokļaiņi
Devons