Šizoīdi personības traucējumi

Šizoīdi personības traucējumi (saīsinājumā SPT) ir personības traucējumi, kuriem raksturīgs intereses trūkums par sociālajām attiecībām, tieksme uz savrupu dzīvesveidu, noslēpumainība, emocionāls aukstums, norobežošanās un apātija. Personas ar šādiem traucējumiem var nespēt veidot intīmas attiecības ar citiem, un vienlaikus viņiem ir bagāta un sarežģīta iekšējā fantāziju pasaule. Citas pazīmes ir runas apgrūtinājums, nespēja gūt baudu no vairuma aktivitātēm, sajūta, it kā cilvēks būtu "novērotājs", nevis dzīves dalībnieks, nespēja paciest citu cilvēku emocionālās gaidas, acīmredzama vienaldzība, kad persona tiek slavēta vai kritizēta, aseksualitāte un īpatnēji morāli vai politiski uzskati. Simptomi parasti sākās vēlā bērnībā vai pusaudža gados.

Pazīmes un simptomi 
Cilvēki ar SPT bieži ir savrupi, auksti un vienaldzīgi. Lielākajai daļai cilvēku, kuriem diagnosticēti SPT, ir grūtības nodibināt personiskas attiecības vai jēgpilni izteikt savas jūtas. Viņi var kļūt pasīvi, saskaroties ar nelabvēlīgām situācijām. Viņu saziņa ar citiem cilvēkiem dažkārt var būt vienaldzīga un lakoniska. Šizoīdām personībām bieži trūkst spējas novērtēt savu darbību ietekmi sociālās situācijās.

Persona ar SPT var justies "nosmacēta", kad tiek pārkāpta tās personiskā telpa, un veikt darbības, lai izvairītos no šīs sajūtas. Cilvēki, kuriem ir SPT, mēdz būt vislaimīgākie attiecībās, kurās viņu partneris viņiem izvirza maz emocionālu vai intīmu prasību. Tāpēc indivīdiem ar SPT ir iespējams veidot attiecības ar citiem, pamatojoties uz intelektuālām, fiziskām, ģimenes, profesionālām vai atpūtas aktivitātēm, ja vien nav nepieciešama emocionāla tuvība. Donalds Vinnikots skaidro, ka tas ir tāpēc, ka šizoīdi indivīdi "dod priekšroku veidot attiecības pēc saviem noteikumiem, nevis pēc citu cilvēku impulsiem". Ja tas neizdodas, viņi dod priekšroku izolācijai. Kopumā draudzība starp šizoīdiem parasti aprobežojas ar vienu cilvēku, bieži vien arī šizoīdu. Ārpus tās viss asi tiek noraidīts un noniecināts.

Cēloņi 
Daži pierādījumi liecina, ka "A klastera" personības traucējumiem ir kopīgi ģenētiski un vides riska faktori, un ir palielināta šizoīdu personības traucējumu izplatība cilvēku ar šizofrēniju un šizotipiskiem personības traucējumiem radiniekiem. Pētījumi liecina, ka ar šizoīdu personības traucējumu iezīmēm (piemēram, zemu sabiedriskumu un zemu siltumu) ir iedzimti. Papildus šiem netiešajiem pierādījumiem SPT tiešie pārmantojamības aprēķini svārstās no 50 līdz 59%. Sulai Volfai, kura veica plašu pētījumu un klīnisko darbu ar bērniem un pusaudžiem ar šizoīdiem simptomiem, "šizoīdai personībai ir konstitucionāls, iespējams, ģenētisks pamats". Saikne starp SPT un nepietiekamu svaru var norādīt arī uz saistību ar bioloģiskiem faktoriem.

Parasti nepietiekams uzturs pirms dzemdībām, priekšlaicīgas dzemdības un zems dzimšanas svars ir garīgu traucējumu riska faktori un var veicināt šizoīdu personības traucējumu attīstību. Tiem, kuri ir piedzīvojuši traumatisku smadzeņu traumu, arī var rasties šizoīdu personības traucējumu pazīmes.

Ārstēšana 
Cilvēki ar šizoīdiem personības traucējumiem reti meklē ārsta palīdzību sava stāvokļa dēļ. Šī problēma ir sastopama daudzos personības traucējumos, kas daudziem cilvēkiem ar šiem stāvokļiem traucē meklēt ārstēšanos: viņi mēdz uzskatīt savu stāvokli par tādu, kas nav pretrunā viņu paštēlam un viņu neparastajai uztverei, un uzvedībai kā racionālu un atbilstošu. Ir maz datu par dažādu šo personības traucējumu ārstēšanas metožu efektivitāti, jo tas reti tiek novērots klīniskos apstākļos. Tomēr tiem, kas tiek ārstēti, ir iespēja lietot medikamentus un apmeklēt psihoterapiju.

Medikamenti 
Šizoīdu personības traucējumu tiešai ārstēšanai nav indicētas nekādas zāles, taču dažas zāles var mazināt SPT simptomus, kā arī ārstēt psihiskus traucējumus. SPT simptomi atspoguļo šizofrēnijas negatīvos simptomus, piemēram, anhedoniju, pazeminātu enerģiju, un tiek uzskatīts, ka SPT ir daļa no "šizofrēnijas spektra" traucējumiem, kas ietver arī šizotipiskus un paranoīdus personības traucējumus, un medikamenti, kas indicēti šizofrēnijas ārstēšanai, var dot labumu. Sākotnēji tika izmantotas nelielas atipiski antipsihotisko līdzekļu devas, piemēram, risperidona vai olanzapīna. Tomēr 2012. gada pārskatā tika secināts, ka atipiski antipsihotiskie līdzekļi bija neefektīvi personības traucējumu ārstēšanā.

Tāpat modafinils var būt efektīvs dažu šizofrēnijas negatīvo simptomu ārstēšanā. Lamotrigīns, SSAI, TCA, MAOI un hidroksizīns var palīdzēt novērst sociālo trauksmi cilvēkiem, kuriem ir SPT, lai gan sociālā trauksme var nebūt galvenā problēma cilvēkiem, kuriem ir šie traucējumi. Tomēr nav vispārēja prakse SPT ārstēt ar medikamentiem, izņemot, piemēram, depresijas īslaicīgu ārstēšanu.

Psihoterapija 
Šizoīdu indivīdu psihoanalītiskā terapija aizņem ilgu laiku un rada daudz grūtību. Šizoīdi parasti maz iesaistās psihoterapijā, jo ir grūtības nodibināt empātiskas attiecības ar psihoterapeitu un zema motivācija ārstēšanai.

Atbalstošo psihoterapiju stacionārā vai ambulatorā vidē praktizē apmācīts speciālists, kas koncentrējas uz tādām jomām kā pārvarēšanas prasmes, sociālo prasmju un sociālās mijiedarbības uzlabošana, komunikācijas un pašcieņas problēmas.

Papildus psihodinamiskajai terapijai var pielietot kognitīvi biheiviorālo terapiju (KBT).

Socializācijas grupas var palīdzēt cilvēkiem ar SPT. Var būt efektīvas arī izglītības stratēģijas, kurās cilvēki, kuriem ir SPT, identificē savas pozitīvās un negatīvās emocijas. Šāda identificēšanās palīdz viņiem uzzināt par savām emocijām un emocijām, ko viņi gūst no citiem, un sajust kopīgās emocijas ar citiem cilvēkiem, ar kuriem viņi ir saistīti. Tas var palīdzēt cilvēkiem ar SPT radīt empātiju ar ārpasauli.

Atsauces 

Psihiski un uzvedības traucējumi
Slimības