Picromerus bidens

Picromerus bidens ir plēsīga vairogblakšu suga. Plaši izplatīta Palearktikā un ir introducēta Ziemeļamerikā.

Izplatība 
Picromerus bidens ir plaši izplatīta Palearktikas reģionā no Īrijas līdz Ziemeļāfrikai uz austrumiem līdz Sibīrijas un Ķīnas. Latvijā tā ir bieži sastopama.

Introdukcija 
Ziemeļamerikā pirmo reizi konstatēta ASV Meinas štatā 1932. gadā. Iespējas šī suga nejauši ir ievesta jaunajās zemēs ar stādu audzētavas vai citiem kultūraugiem. Tagad Picromerus bidens Ziemeļamerikā ir sastopama Kanādā (Kvebekā, Ņūbransvikā, Jaunskotijā, Ņūhempšīrā, Prinča Edvarda Salā un Rodailendā), daudzos ASV štatos un Meksikas ziemeļos. Ziemeļamerikā šī suga visvairāk apdzīvo noēnotus un mitrus mežus, taču var sastapties arī mežmalās, pļavās un dārzos.

Apraksts 
Picromera bidens ir diezgan liela vairogblakts, kura sasniedz 13-15 mm garumā, un sver 80-160 mg. Raksturojas ar divām asām malā uz krūšu kurvja (). Pieaugušie ir brūnā krāsā ar bronzas spīdumu. Pieaugušiem ir novērojams dzimuma dimorfisms.

Ekoloģija 
Picromerus bidens ir plēsīga daudzēdāju suga, kas medī kukaiņu kāpurus, bet dažreiz uzbrūk arī kūniņām un pieaudušiem īpatņiem. Visbiežāk barojas ar vabolēm, zvīņspārņiem un plēvspārņiem. Daži no potenciāliem upuriem ir lauksaimniecības vai meža kaitēkļi. Nereti ar lielu upuri barojas vairāki īpatņi. Kodot kukaini, vairogblakts ielaiž upura ķermenī līzes enzīmus, no kā šī mirst. Nimfas raksturojas ar aktīvāku barības meklēšanu, nekā pieaugušie. Pieaugušie Picromerus bidens spēj lidot, bet reti izmanto šo iespēju un ļoti ilgi pavada laiku viena vietā rāpojot.

Dzīves cikls 
Ziemo Picromerus bidens olas stadijā. Nimfas rodas no olām pavasarī, maijā. Nimfas barojas intensīvi sasniedzot otru attīstības stadiju. Pilna nimfu attīstīšana līdz pieaugušam īpatnim ilgst no 30 līdz 60 dienām. Dienvidu reģionos pirmie pieaugušie parādās jau jūnija sākumā, taču lielāka areāla daļā tie rodas jūlija vidū. Jauni pieaugušie intensīvi meklē barību, bet ne pārojas. Pārošanas periods sākas ne ātrāk augusta sākumu. Skot ar septembri mātītes dēj olas uz sausām lapām, zariem vai augļu palikumiem, kas paliek diapauzē. Abas dzimtas blaktis mirst aptuveni mēnesi pēc olu dēšanas perioda sākuma. Vēlākais laiks, kad bija atzīmēts dzīva mātīte bija oktobra sākums.

Ir zināmas arī aktīvas pieaugušo īpatņu atradnes pavasarī, kas liecina, ka daži pieaugušie Picromerus bidens var ziemot arī nobriestā formā. Šādi novērojumi stāv pretrunā ar tradicionāli pieņemto šīs sugas pieņemto sezonālu ciklu. Varbūt, ka daži īpatņi nav reproduktīvi aktīvi, jo pārojušies pavasarī vai vasarā un dējušas olas. Larochelle 1989. gadā domā, ka tie divi sezonāli cikli var būt dabā un nobriedušo īpatņu ziemošanas varbūtība ir retāka un sekundāra.

Loma lauksaimniecībā 
Daži autori atzīmējuši ekonomisku svarīgumu Picromerus bidens vairogblaktīm, ka vērtīgu daudzu kaitēkļu plēsēju. Turpmāk daži pētījumi, kurus veikuši Mahdian un līdzautori, izvirzījuši domu par iespēju izmantot šo sugu kaitēkļu bioloģiskā kontrolē.

Atsauces 

Vairogblakšu dzimta