Psammosteji

Psammosteji (Psammosteus) (no sengr. ψαμμο — smiltis + οστεος — kauls, ādas zobiem klātās plātnes atgādina smilšu graudiņus) ir izmirušu bezžokļaiņu, psammosteīdu ģints. Ģinti pirmo reizi 1844. gadā aprakstīja dabaspētnieks Luijs Agassis. Ģints tipveida suga ir Psammosteus maeandrinus, kas tika aprakstīta tajā pašā gadā.

Apraksts 
Muguras un vēdera plātnes pilnībā klātas ar tesērām, kas ir sīkākas plātņu vidusdaļā un palielinās virzienā uz malām. Vēdera plātne ir bez izgriezuma aizmugurējā daļā. Branhiālās plātnes ir ar šauru pamatdaļu un ļoti izstieptas platumā. Ādas zobi sedz tikai branhiālās plātnes distālo galu. Proksimālo daļu plātnes apakšpusē dzīves laikā klāja iegarenas tesēras, kas fosilā stāvoklī parasti atdalās. Zvīņas ir sīkas. Ādas zobiem ir dažāda, reizēm ļoti sarežģīta forma ar gariem zobiņiem, kas uz branhiālajām plātnēm bieži vien saaug ķīlīšos.

Sistemātika 
 Psammosteus Agassiz, 1844
 Psammosteus asper Obruchev, 1965
 Psammosteus bergi (Obruchev, 1943)
 Psammosteus bystrowi Obruchev, 1965
 Psammosteus cuneatus Obruchev, 1965
 Psammosteus falcatus Gross, 1942
 Psammosteus levis Obruchev, 1965
 Psammosteus livonicus Obruchev, 1965
 Psammosteus maeandrinus Agassiz, 1844
 Psammosteus megalopteryx (Trautschold, 1880) Gross, 1933
 Psammosteus pectinatus Obruchev, 1965
 Psammosteus praecursor Obruchev, 1947
 Psammosteus tchernovi Obruchev, 1965
 Psammosteus tenuis Obruchev, 1965

Izplatība 
Psammosteju ģints pārstāvji dzīvoja vidusdevonā un augšdevonā līdz frānas beigām. Tie bija izplatīti galvenajā devona laukā (arī Latvijā), Timānā, Severnajā Zemļā, Austrumeiropas platformā (urbumos), Skotijā un Elsmīra salā.

Atsauces 

Bezžokļaiņi
Devons