Rokas granāta

Rokas granāta ( — ‘graudains’) ir ar roku metama eksplozīva, ķīmiska vai gāzes bumba. Kājnieki to parasti izmanto tuvcīņā pret pretinieku kareivjiem vai transportlīdzekļiem. Rokas granātām ir dobi metāla vai plastmasas korpusi, kas piepildīti ar sprāgstvielām un aprīkoti ar trieciendetonatoru vai laika taimeri. Lai palielinātu granātas šķembu izkliedi pēc sprādziena, tā jau iepriekš ir apstrādāta tā, lai pēc sprādziena sadalītos vairākos mazākos fragmentos.

Vēsture 
Vecākās atrastās rokas granātas ir no 1405. gada. Kopš 16. gs. rokas granātas izmantoja nocietinājumu uzbrukumos un Prūsijas karalis Frīdrihs Lielais bija pirmais, kas saformēja savu grenadieru pulku.

18. gadsimta rokas granāta sastāvēja no metāla lodes, kas bija pildīta ar melno pulveri, un lēni degošas degauklas, ko aizdedzināja neilgi pirms rokas granātas izmešanas.

Atsauces

Ārējās saites 

Sprāgstošie ieroči