Cjiņu dinastija

Cjiņu dinastija () bija Ķīnas dinastija, kas valdīja Ķīnā no 221. gada p.m.ē. līdz 206. gadam p.m.ē., laikā no Džou dinastijas galīgās krišanas un līdz Haņu dinastijas izveidošanai. Lai arī pār Ķīnu tā valdīja neilgus 15 gadus, Cjiņu dinastija bija pirmā, kuras valdnieks pieņēma imperatora titulu un iedibināja valsts pārvaldes modeli, kam sekoja visas turpmākās Ķīnas dinastijas.

Dinastijas sākums 
Cjiņ valsts pirmsākumi meklējami jau Pavasara un Rudens periodā.
Dinastijas oficiālais aizsācējs, karalis Ciņs Džao Sjanvans (秦昭襄王, Qín Zhāoxiāng Wáng) jau 51 gadu valdīja Cjiņu valstī (no 306. gadā p.m.ē.), līdz viņam izdevās pilnībā sagraut Džou valsti, tāpēc kā oficiālu Cjiņu dinastijas sākumu pieņem nākamo Cjiņa Džao Sjanvana valdīšanas gadu, t. i., 255. gadā p.m.ē.

Impērija 
Cjiņu dinastijas vara Ķīnā nodibinājās 221. gadā p.m.ē., kad ar Cjiņu uzvaru beidzās vairākus gadsimtus ilgušais Karojošo valstu periods. Cjiņ šajā cīņā uzvarēja, lielā mērā pateicoties savas valsts centralizētajam un militarizētajam pārvaldes modelim, kas tagad tika ieviests visā valstī.

246. gadā p.m.ē. Cjiņ tronī kāpa deviņus gadus vecais Jin Džens, kurš 221. gadā p.m.ē. pasludināja Cjiņu impērijas izveidošanu. 38 gadus vecais Jin Džens turpmāk valdīja ar valdnieka vārdu Cjiņs Šihuans (Pirmais Cjiņu imperators).

Valsts bija sadalīta 36 provincēs, kuras kopīgi pārvaldīja civilais un militārais gubernators. Iekaroto teritoriju pārvaldīšanai ieviesa autoritāru valdības modeli, vienotu rakstību un mēru sistēmu; uzsāka Lielā Ķīnas mūra celtniecību. Lai valsts varētu tieši kontrolēt zemnieku masas, imperators atcēla feodālo aristokrātu un lielo zemes īpašnieku privilēģijas. Viņa valdīšanas laikā notika karagājieni uz dienvidiem, iekarojot zemes līdz pat mūsdienu Vjetnamai.

Lai nostiprinātu arī intelektuālo kontroli, 213. gadā p.m.ē. Cjiņs Šihuans pavēlēja nogalināt zinātniekus un sadedzināt visas grāmatas, īpaši konfuciānisma grāmatas, izņemot medicīnas un citu praktisko zināšanu tekstus.

Vairāki atentāta mēģinājumi pastiprināja Cjiņa Šihuana paranoju un vēlmi dzīvot mūžīgi, viņš mira 210. gadā p.m.ē. ceļā uz austrumiem nemirstības eliksīra meklējumos. Cjiņa Šihuana kapa vietu atklāja 1974. gadā, atrokot tūkstošiem terakotas karavīru figūru. (skat. Terakotas armija).

Smagā nodokļu nasta, brutālā pārvaldes forma un vāja imperatora kāpšana tronī pēc Cjiņa Šihuana nāves 210. gadā p.m.ē. izraisīja sacelšanos, kas 207. gadā p.m.ē. gāza Cjiņu dinastiju no varas, un nākamajā gadā varu valstī pārņēma Haņu dinastija.

Cjiņu mantojums 
 Centralizēta valsts pārvalde. Dinastija sekoja Legālisma filozofijai, kas aizstāvēja stingru visu likumu ievērošanu. Šāda sistēma bija efektīva masu pārvaldīšanai, taču tā nepieļāva nekādu brīvdomību un opozīciju.
 Vienota rakstības sistēma. Palīdzēja nodot pavēles, informāciju un zināšanas visiem saprotamā veidā.
 Ceļi. Savienoja plašo valsti, veicināja tirdzniecību starp pilsētām un provincēm, kā arī atviegloja karaspēka pārvietošanos.
 Svari un mēri. Visā valstī ieviesa vienotu sistēmu, kas atviegloja tirdzniecību, un padarīja nodokļu noteikšanu un ievākšanu saprotamāku.
 Vienotas naudas ieviešana. Šajā laikā Ķīnā izmantoja vienīgi metāla naudu. Daudzo valstu monētu vietā ieviesa vienu valūtu, kas atviegloja komerciju un nodokļu sistēmu.

Cjiņu dinastijas valdnieku saraksts

Atsauces

Ārējās saites 

Ķīnas vēsture
Ķīnas dinastijas
Bijušās impērijas
Bijušās Āzijas monarhijas
Dzelzs laikmets