Žagare (zeme)

Žagare (latīņu: Sagera) bija seno zemgaļu pilsnovads tagadējās Lietuvas ziemeļdaļā starp Ventas, Svētes un Mūsas upēm. Ziemeļos tas robežojās ar Tērvetenes, Spārnenes un Dobenes novadiem. Austrumos no tā Mūsas krastos pletās Silenes novads, bet rietumos pāri Ventai atradās kuršu apdzīvotais Ceklis. Dienvidos Žagares zeme savienojās ar žemaišu zemēm.

Vēsture 
Pirmo reizi Žagares zeme pieminēta Zemgales dalīšanas līgumā 1254. gadā. Žagares pārvaldei tika iecelts savs fogts, kuru padzina 1259. gada Zemgaļu sacelšanās laikā.
Pēc Melnas līguma noslēgšanas 1422. gadā to iekļāva Žemaitijas sastāvā.
Mūsdienās Žagares pilsnovada teritorijā atrodas Šauļu apriņķa Akmenes, Jonišķu, daļēji Kuršēnu rajoni.

Galvenais pilskalns 
Pēc Augusta Bīlenšteina uzskata Žagare zemes galvenais pilskalns ir bijis Raktes jeb Raktuves kalns tagadējā Žagares pilsētā, uz kura tagad uzcelta katoļu baznīca ar kapsētu.

Dokumenti

Atsauces

Ārējās saites 
 Oriģināldokuments par Zemgales zemju sadalīšanu un Žagares nodošanu Rīgas arhibīskapam no www.herder-institut.de (latīniski)
 Marius Bartašius. Lietuvos Žiemgalos kultūrinis regionas Žiemgala, 2012 - Nr. 1, 15-25 lpp. (lietuviski par zemgaļu zemēm Lietuvas ziemeļos)

Latvijas vēsture
Zemgale