Hormonālā kontracepcijas spirāle

Hormonālā kontracepcijas spirāle (saukta arī par hormonālo spirāli, intrauterīno kontracepcijas spirāli vai intrauterīno sistēmu (IUS)) ir ilgstošas iedarbības (saukta arī par ilgtermiņa) atgriezeniskā kontracepcijas metode. Tā ir viena no visefektīvākajām dzimstības kontrolēšanas metodēm, kas vispār pieejamas. Par hormonālajām kontracepcijas spirālēm tiek sauktas medicīniskas ierīces, kas satur hormonu levonorgestrēlu (atšķirībā no parastajām varu saturošajām kontracepcijas spirālēm). Hormonālā kontracepcijas spirāle Latvijā ir pieejama ar zīmoliem Mirena un Fleree (citur Eiropā — Jaydess, ASV — Skyla).

Izmantošana medicīnā 
Papildus dzimstības regulēšanai, hormonālā spirāle tiek izmantota arī ārstēšanā un profilaksē šādos gadījumos:
 Menorāģija (pārmērīga un ilgstoša menstruālā asiņošana);
 Endometrioze (dzemdes iekšējā slāņa endometrija sabiezēšana) un hroniskas sāpes iegurnī;
 Adenomioze (dzemdes iekšējā slāņa pārmaiņas, kuru rezultātā var veidoties problēmas, piemēram, miomatozi mezgli) un dismenoreja (menstruālā cikla traucējumi jeb disfunkcija);
 Anēmija (dzelzs trūkums jeb mazasinība);
 Atsevišķos gadījumos, izmantojot hormonālo spirāli, var novērst nepieciešamību pēc histerektomijas (ķirurģiska dzemdes un olvadu izņemšana).

Hormonālās spirāles priekšrocības 
 Tā ir viena no visefektīvākajām atgriezeniskajām dzimstības regulēšanas metodēm;
 To var izmantot jaunās māmiņas, kas baro bērniņu ar krūti;
 Nav jāizmanto papildus kontracepcija, pietiek tikai ar spirāli;
 Spēja palikt stāvoklī atgriežas pēc spirāles izņemšanas;
 Menstruācijas kļūst mazāk sāpīgas;
 Menstruācijas kļūst vieglākas, asiņošana samazinās (ir sievietes, kam menstruācijas spirāles lietošanas laikā izzūd pilnībā);
 Darbības ilgums ir trīs līdz pat pieci gadi (atkarīgs no hormonālās spirāles veida — Mirena 5 gadi, Fleree 3 gadi);
 Nav izteiktas mijiedarbības ar dažādu medikamentu lietošanu, kā arī var lietot sievietes ar medicīniskām problēmām.

Hormonālās spirāles trūkumi 
 Pēc spirāles ievietošanas iespējama smērēšanās, taču tā parasti pāriet 3—6 mēnešu laikā;
 Var būt sāpes ievietošanas laikā;
 Viegls vai vidējs diskomforts, kas jāpiedzīvo ievietošanas laikā.

Efektivitāte 
Pēc ievietošanas Mirena ir aktīva piecus gadus, lai gan ir pētījumi, kas liecina, ka tā var būt efektīva līdz pat septiņiem gadiem. Fleree (citur Eiropā — Jaydess, ASV — Skyla) ir efektīva trīs gadus.

Hormonālā spirāle tiek uzskatīta par ilgstošas iedarbības (ilgtermiņa) atgriezenisko kontracepciju, kas ir viena no efektīvākajām dzimstības regulēšanas metodēm. Hormonālajai spirālei Mirena pirmajā gadā pēc spirāles ievietošanas, iespējamība palikt stāvoklī ir 0,2%, bet pēc pieciem gadiem — 0,7%. Hormonālās spirāles Fleree efektivitāte — pirmajā gadā pēc spirāles ievietošanas 0,41%, pēc 3 gadiem 0,33%.

Hormonālā spirāle tiek uzskatīta par daudz efektīvāku metodi nekā citas līdzīgas atgriezeniskās kontracepcijas metodes, piemēram, hormonālās tabletes, jo tā neprasa no lietotāja regulāru rīcību (piemēram, atcerēšanos katru dienu konkrētā laikā izdzert tableti) pēc tās ievietošanas. Cita veida kontracepcijas efektivitāti mazina paši tās lietotāji — piemēram, kontracepcijas tabletes kā metode kļūst mazāk efektīva, ja netiek ievēroti stingri lietošanas noteikumi. Hormonālajai spirālei nav nepieciešams īpašs ikdienas, iknedēļas vai ikmēneša režīms un uzmanība. Līdz ar to tās tipiskā efektivitāte ir vienāda ar tās ideālo efektivitāti.

Hormonālā spirāle bērna zīdīšanas periodā 
Hormonālā spirāle neietekmē bērna zīdīšanu, piena kvalitāti un bērna attīstīšanos.

Iespējamās blaknes 
 Neregulāra menstruālā asiņošana — neregulāra asiņošana un smērēšanās ir izplatīta blakusparādība pirmajos 3—6 hormonālās spirāles lietošanas mēnešos. Pēc šī laika menstruālās asiņošanas periodi kļūst īsāki un vieglāki, 20% sieviešu menstruācijas izzūd pilnībā apmēram gada laikā pēc spirāles ievietošanas. Vidēji lietotājas sūdzas par 16 dienu ilgu asiņošanu un smērēšanos pirmajā hormonālās spirāles lietošanas mēnesī, tā samazinās līdz apmēram 4 dienām pēc 12 mēnešu spirāles lietošanas.
 Krampjveida sāpes un diskomforts — daudzas sievietes izjūt diskomfortu un sāpes spirāles ievadīšanas laikā, kā arī tūlīt pēc tam. Dažām sievietēm iespējamas sāpes pirmajās divās nedēļās pēc spirāles ievadīšanas.
 Perforācija — ļoti reti, tomēr pastāv dzemdes kakla perforācijas vai penetrācijas iespējamība ievietošanas laikā. Pieredzējušiem ārstiem šāds risks pastāv ievietošanas gadījumos 1 pret 1000 un mazāk.
 Grūtniecības komplikācijas — lai arī grūtniecības iestāšanās risks, lietojot hormonālo kontraceptīvo spirāli, ir ļoti niecīgs, tomēr, ja grūtniecība iestājas, pastāv risks nopietnām problēmām. Piemēram, ārpusdzemdes grūtniecība, infekcijas, spontānais aborts, priekšlaicīga dzimšana. Aptuveni puse no grūtniecībām, kas iestājas hormonālās spirāles lietošanas laikā, ir ārpusdzemdes grūtniecības. Biežums ārpusdzemdes grūtniecībai ir aptuveni 1 pret 1000 gada laikā. Ja tiek konstatēta grūtniecība, hormonālā spirāle jāizņem nekavējoties.
 Infekcijas — hormonālās spirāles ievietošana rada nelielu risku iegurņa iekaisuma slimībām. Ja IUS ievietošanas laikā sieviete bijusi jau inficējusies ar gonoreju vai hlamīdijām, iegurņa infekciju risks palielinās. Iegurņa infekciju risks visaugstākais ir apmēram 21 dienas laikā pēc hormonālās spirāles ievietošanas. Hormonālā spirāle pati par sevi nepalielina infekcijas risku.
 Olnīcu cistas — palielināti folikuli jeb olnīcu cistas tiek diagnosticētas aptuveni 12% pacienšu, kas lieto hormonālo intrauterīno spirāli. Lielākā daļa no šiem folikuliem ir asimptomātiski, tomēr dažreiz tie var radīt sāpes iegurņa apvidū vai dispareūniju (sāpīgu seksu). Vairumā gadījumu palielinātie folikuli izzūd spontāni pēc diviem līdz trīs mēnešiem. Ķirurģiska iejaukšanās parasti nav nepieciešama.
Reizēm var gadīties, ka pazūd (nav sataustāms) hormonālās spirāles diedziņš, ar kura palīdzību iespējams to izņemt. Šādā situācijā ārstam nākas izmantot citas metodes, lai izņemtu hormonālo spirāli. Retos gadījumos, kad tas neizdodas, ultraskaņas sonogrāfija var palīdzēt saprast, kādā stāvoklī ir spirāle un vai tā nerada kādus draudus veselībai.

Kontraindikācijas 
Hormonālo IUS nedrīkst lietot sievietes:
 Kuras ir stāvoklī vai ir aizdomas, ka tā varētu būt;
 Kurām ir patoloģiska asiņošana no maksts, kurai nav noskaidrots iemesls;
 Kurām ir neārstēts dzemdes kakla vai dzemdes vēzis;
 Kurām ir krūts vēzis, vai ir aizdomas par to;
 Kurām ir zināmas novirzes no normas saistībā ar dzemdi un tās stāvokli;
 Kurām ir bijusi kāda iegurņa iekaisuma slimība pēdējo trīs mēnešu laikā;
 Kurām ir bijusi kāda STS, piemēram, gonoreja vai hlamīdijas pēdējo trīs mēnešu laikā;
 Kurām ir kādas aknu problēmas, vai slimības.

Hormonālās spirāles lietošana nav ieteicama sievietēm, kurām ir bijis spontānais aborts grūtniecības otrā trimestra laikā, pēdējo četru nedēļu laikā. Lai samazinātu inficēšanās risku, hormonālās spirāles ievietošana nav ieteicama sievietēm, kurām ir bijis medicīniskais aborts, bet vēl nav veikta ultraskaņas sonogrāfija, kas apliecina, ka aborts ir pilnībā paveikts, kā arī vēl nav bijušas pirmās menstruācijas pēc aborta.

Pilnu hormonālās spirāles kontraindikāciju sarakstu var atrast WHO Medical Eligibility Criteria for Contraceptive Use un CDC United States Medical Eligibility Criteria for Contraceptive Use.

Hormonālais sastāvs un izdale 
Hormonālā spirāle ir mazs, no mīkstas plastmasas (polietilēna) veidots T-veida formas priekšmets, kas satur hormonu levonorgestrēlu. Ierīces cilindra formas dozators satur šo hormonu un ir pārklāts ar īpašu membrānu, kas regulē šī hormona vienmērīgu izdalīšanos. Mirena izdala hormonus ar sākotnējo daudzumu 20 mikrogrami dienā, un šis daudzums samazinās līdz 14 mikrogramiem dienā pēc 5 gadiem šīs spirāles lietošanas. Fleree (Jaydess, Skyla) izdala 14 mikrogramus hormona dienā, un šis daudzums samazinās uz 5 mikrogramiem dienā pēc 3 gadiem šīs spirāles lietošanas. Salīdzinājumam — perorālie kontraceptīvie līdzekļi (tabletes) var saturēt pat 150 mikrogramus hormona. Hormonālā spirāle izdala hormonus tieši dzemdē, lielākā daļa no šiem hormoniem tur arī paliek, asinīs uzsūcas pavisam nedaudz. Līdz ar to hormonālās spirāles lietotājām asinīs nonāk viena desmitā daļa no tā hormonu daudzuma, kas asinīs nonāk lietojot perorālo hormonālo kontracepciju (tabletes).

Ievietošana un izņemšana 
Hormonālo spirāli ievieto līdzīgi kā vara spirāli,un to var izdarīt tikai kvalificēts ārsts. Pirms hormonālās spirāles ievietošanas ārsts veic iegurņa un dzemdes formas un stāvokļa pārbaudes. Tāpat pirms izvēles par labu hormonālās spirāles ievietošanai, būtu jāveic arī STS pārbaudes, sevišķi uz gonoreju un hlamīdijām, jo to esamība var būtiski paaugstināt iespējamo iegurņa infekcijas risku pēc spirāles ievietošanas. Ievietošanas laikā maksts tiek turēta atvērta ar tādas pašas ierīces palīdzību, kādu ārsti izmanto, lai paņemtu maksts uztriepes analīzēm. Hormonālā spirāle tiek ievietota dzemdē ar šauras caurulītes (saukta par ievadītāju) palīdzību, paverot dzemdes kaklu. Neilona diedziņa pavedienam, ar kuru pēcāk var spirāli izņemt, jāpaliek tā, lai tā daļa ir makstī — ārstam satverama. Procedūra kopumā aizņem apmēram piecas vai pat mazāk minūtes laika. Tās laikā iespējams diskomforts un arī sāpes.

Hormonālās spirāles izņemšanu arī veic tikai kvalificēts ārsts. Pēc tās izņemšanas sievietes auglība atgriežas samērā ātri. Pētījumi rāda, ka vidēji ir nepieciešami trīs mēneši pēc hormonālās spirāles izņemšanas, līdz sieviete varētu palikt stāvoklī.

Darbības mehānisms 
Hormonālās spirāles darbības galvenais mērķis ir novērst iespējamo apaugļošanos.

Levonorgestrēlu saturošai spirālei ir dažādi kontraceptīvie efekti:
 Tā sabiezina dzemdes kakla gļotas;
 Tā samazina spermatozoīdu izdzīvošanas iespējas un nokļūšanu līdz olšūnai;
 Tā nomāc endometriju;
 Atsevišķos gadījumos tā nomāc arī ovulāciju.

Dažādi pētījumi pierāda, ka hormonālās spirāles lietošana galvenokārt novērš olšūnas apaugļošanos, nevis ieligzdošanos.

Vēsture 
Hormonālā spirāle tika radīta pēc varu saturošās spirāles 20. gadsimta 60. un 70. gados. Amerikāņu ārsts Antonio Skomengs (Antonio Scommenga), strādājot Mihaela Rīza hospitālī (Michael Reese Hospital) Čikāgā, atklāja, ka progesterona ievadīšanai tieši dzemdē ir salīdzinošas priekšrocības. Izmantojot šīs zināšanas, somu izcelsmes ārsts Joni Valteri Tapani Lukainens (Jouni Valtteri Tapani Lukkainen) radīja T-veida formas hormonālo spirāli, kas izdala progesteronu. Šīs hormonālās spirāles kalpošanas laiks bija īss — aptuveni vienu gadu, un tā nekad nav sasniegusi lielu popularitāti. Pēc šī ne pārāk veiksmīgā sākuma Dr. Lukainens radīja citu hormonālo spirāli, kas satur levonorgestrēlu. Šis hormons palēnām izdalījās 5 gadu laikā, kas arī kļuva par pamatu hormonālajai spirālei, kas šobrīd pazīstama ar nosaukumu Mirena 2013. gadā ASV kontracepcijas tigū parādījās arī Skyla, kas izdala mazāku hormonu devu, un kuras efektivitāte ir 3 gadi. No 2014. gada Skyla ir pieejama arī Eiropā ar nosaukumu Jaydess (Latvijā, Lietuvā un Igaunijā — Fleree).

Atsauces 

Ginekoloģija
Kontracepcija