Piekūnveidīgie

Piekūnveidīgie, piekūnveidīgo putnu kārta (Falconiformes) ir viena no putnu klases (Aves) kārtām, kas pieder neognatu infraklasei (Neognathae). Piekūnveidīgo kārtā ir 66 plēsīgo putnu sugas, kas iedalītas vienā dzimtā — piekūnu dzimtā. Tomēr piekūnveidīgo putnu sistemātika nav viennozīmīga. Ir sistemātiķi, kas piekūnveidīgo kārtā iedala četras dzimtas — piekūnu dzimtu, vanagu dzimtu, sekretārputnu dzimtu un zivjērgļu dzimtu — un kopējais sugu skaits sasniedz apmēram 290.

Piekūnveidīgie putni mājo visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Latvijā sastopamas 7 piekūnveidīgo sugas: stepes piekūns (Falco cherrug), purva piekūns (Falco columbarius), lielais piekūns (Falco peregrinus), medību piekūns (Falco rusticolus), bezdelīgu piekūns (Falco subbuteo), lauku piekūns (Falco tinnunculus) un kukaiņu piekūns (Falco vespertinus).

Sistemātikas diskusijas 

Tradicionāli, balstoties uz morfoloģiskajām īpašībām, piekūnveidīgo putnu kārtā ir 4 dzimtas. Tomēr Eiropā ir pieņemts šo kārtu sadalīt divās kārtās — piekūnveidīgajos (Falconiformes) (apmēram 60 sugas) un vanagveidīgajos (Accipitriformes) (apmēram 230 sugas). Vanagveidīgo putnu kārta ir izdalīta tādēļ, ka tradicionālajām 4 dzimtām ir 2 atšķirīgas evolūcijas līnijas. Toties morfoloģiskās līdzības ir radušās tādēļ, ka visām sugām ir līdzīgs dzīves veids. Morfoloģiski piekūnveidīgajiem putniem ir līdzīgi arī pūčveidīgie putni (Strigiformes). 

Neskaidrības pastāv arī ar Amerikas grifu dzimtu (Cathartidae), kuru Amerikas sistemātiķi 2007. gadā ievietoja piekūnveidīgo putnu kārtā. Ir sistemātiķi, kas uzskata, ka Amerikas grifi būtu jāizdala atsevišķā katartidveidīgo kārtā (Cathartiformes). Savukārt Sibleja-Alkvista sistemātika visus plēsīgos putnus sistematizē stārķveidīgo putnu kārtā (Ciconiiformes). Tomēr lielākā daļa sistemātiķu nepiekrīt šim iedalījumam. 

Kariotipa analīzes atklāj, ka Jaunās pasaules sugas un vanagu dzimtas (Accipitridae) sugas ir ļoti attāli radinieki pārējām piekūnveidīgo putnu sugām. Joprojām starp sistemātiķiem nav vienprātības, vai tas būtu pietiekams iemesls izdalīt vanagveidīgo putnu kārtu (Accipitriformes). Pēdējos gados, balstoties uz jaunākajiem gēnu pētījumiem, ir izvirzīta jauna hipotēze, ka piekūni ir tuvāk radniecīgi papagaiļveidīgajiem (Psittaciformes) un zvirbuļveidīgajiem (Passeriformes) nekā vanagveidīgajiem, pat, ja neņem vērā katartidveidīgos.

Izskats un īpašības 

Piekūnveidīgajiem putniem kā jau plēsīgiem putniem ir ass un līks knābis ar mīkstu nāsu pauguru. Spārni ir gari un plati, piemēroti planēšanai. Piekūnveidīgajiem ir spēcīgas kājas ar asiem nagiem. Visas sugas ir plēsīgas un medī dienas laikā, izmantojot redzi.

Jaunā paaudze nobriest ātri. Atkarībā no sugas, tie izlido no ligzdas pēc 3—8 nedēļām. Dzimumbriedumu tie sasniedz 1—3 gadu vecumā. Mātītes ir lielākas nekā tēviņi. Dzimumdimorfisms ir izteiktāks tām sugām, kas medī putnus, piemēram, vanagiem (Accipiter) un piekūniem (Falco) mātīte ir gandrīz divas reizes lielāka nekā tēviņš. Visas sugas ir monogāmas, lai gan, ja viens no pāra iet bojā, otrs sameklē sev jaunu partneri.

Ja salīdzina tradicionālās sistemātikas sugas, tad piekūnveidīgajiem putniem ir lielas atšķirības augumā. Mazākais ir melncisku piekūns (Microhierax fringillarius), kura ķermeņa garums var būt 14 cm, spārnu plētums 26 cm, bet svars 28 g. Ievērojot tradicionālo sistemātiku, tad lielākais ir vanagu dzimtas melnais grifs (Aegypius monachus), kura ķermeņa garums ir 120 cm, spārnu plētums 3 m, bet svars 14 kg. Bet, ja piekūnveidīgo kārtā ir tikai piekūnu dzimta, tad lielākais ir medību piekūns (Falco rusticolus), kura mātītes ķermeņa garums var sasniegt 65 cm, spārnu plētums 160 cm, bet svars 2,1 kg.

Klasifikācija 
 Piekūnveidīgo kārta (Falconiformes)
 Piekūnu dzimta (Falconidae)

Iepriekš klasifikācijās esošās dzimtas tagad ir izdalītas vanagveidīgo putnu kārtā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oskara Keiša putnu lapa
 Rīgas zoo: Piekūnveidīgie 
 Piekūnveidīgie (Falconiformes)
 ADW: Order Falconiformes