Telūrs

Telūrs ir ķīmiskais elements ar simbolu Te un atomskaitli 52. Tas ir 16. grupas (agrāk VIB grupas) elements. Telūrs ir pusmetāls, kam piemīt gan metālu, gan nemetālu īpašības. Dabā telūrs parasti ir sastopams telurīdu veidā, lai gan var būt sastopams arī brīvā veidā. Savienojumos telūram var būt oksidēšanas pakāpes no -2 līdz +6. Telūrs ir pusvadītājs.

Vēsture 
1782. gadā Transilvānijā austriešu mineralogs Francis Jozefs Millers (Franz-Joseph Müller) atklāja jaunu ķīmisko elementu. 1798. gadā vācu ķīmiķis Martins Heinrihs Klaprots to nosauca par telūru. Nosaukums ir radies no latīņu vārda Tellus, kas romiešiem bija zemes dieviete.

Atrašanās dabā 
Telūrs ir viens no visretāk sastopamajiem elementiem Zemes garozā. Tā koncentrācija ir līdz 2 daļiņām no miljarda. Tas ir atrodams kopā ar sēru vai selēnu. Tas ir atrodams arī telurīdu veidā, piemēram, sudraba vai svina telurīdos, un kā telūra dioksīds, kas ir ļoti rets minerāls.

Izotopi 
Dabā ir sastopami 8 izotopi: telūrs–130 (34,08% no kopējā daudzuma), telūrs–128 (31,74%), telūrs–126 (18,84%), telūrs–125 (7,07%), telūrs–124 (4,74%), telūrs–122 (2,55%), telūrs–123 (0,89%) un telūrs–120 (0,09%). No tiem 130Te, 128Te un 123Te ir vāji radioaktīvi. To pussabrukšanas periodi attiecīgi ir 3 gadi, 2,41 gadi un 9,2 gadi. Mākslīgi ir iegūts vēl 31 radioizotops, kuru masas skaitlis ir no 105 līdz 143.

Fizikālās īpašības 
Telūra atommasa ir 127,60 g/mol, blīvums ir 6240 kg/m3, bet cietība pēc Mosa skalas ir 2,5. Telūra kušanas temperatūra ir 449,51 °C, bet viršanas temperatūra ir 988 °C. Standarta elektrodpotenciāls (Te-2/Te) ir –0,92 V.

Izmantošana 
Telūru galvenokārt lieto sakausējumiem (ar svinu, dzelzi vai varu). No telūra oksīda ar pallādija piemaisījumu izgatavo atstarojošo slāni pārrakstāmajos kompaktdiskos (CD-RW), DVD diskos (DVD-RW) un pārrakstāmajos Blu-ray diskos.

Mūsdienās notiek pētījumi par telūra izmantošanu sevišķi mazu izmēru tranzistoru izgatavošanā.

Atsauces

Ārējās saites 

Ķīmiskie elementi