Vārtsargs (futbols)

Vārtsargs futbolā ir spēlētājs, kura uzdevums ir tiešā veidā neļaut pretinieku spēlētājiem gūt vārtus. Šīs pozīcijas spēlētājam ir vairākas priekšrocības spēles laikā - soda laukuma robežās vārtsargs var bumbas kontrolei izmantot jebkuru ķermeņa daļu, vārtsarga laukuma robežās vārtsargam nedrīkst traucēt cīņā par bumbu. Ja vārtsargs ir spiests pamest laukumu savainojuma vai noraidījuma dēļ, viņa vietu vārtos ir jāieņem kādam citam spēlētājam, pat ja ir veiktas visas spēlētāju maiņas.

Vārtsargam ir jāvalkā no laukuma spēlētājiem atšķirīgas krāsas krekls, lai atvieglotu tiesnešu darbu. Bieži vārtsargi izmanto speciālus cimdus, lai labāk spētu tvert bumbu.

Vārtsarga pozīcija ļauj pārredzēt visu laukumu, tāpēc viņa pienākumos ietilpst aizsardzības organizācija.

Vēsture 

Futbols, tāpat kā daudzi sporta veidi, ir piedzīvojis daudzas izmaiņas taktikā, kā rezultātā ir radušās un likvidētas dažādas pozīcijas. Vārtsargs ir vienīgā pozīcija, kas pastāvējusi no pašiem pirmsākumiem.

Ierobežojumi vārtsarga spējai rīkoties ar bumbu tikuši vairākkārt mainīti:

 1871: vārtsargs drīkst rīkoties ar bumbu tikai "savu vārtu aizsardzībai".
 1873: vārtsargs nedrīkst "nest" bumbu.
 1883: vārtsargs nedrīkst nest bumbu ilgāk par diviem soļiem.
 1887: vārtsargs nedrīkst apstrādāt bumbu pretinieka laukuma pusē.
 1901: vārtsargs drīkst rīkoties ar bumbu jebkuram nolūkam (ne tikai vārtu aizsardzībai).
 1912: vārtsargs drīkst rīkoties ar bumbu tikai soda laukumā.
 1931: vārtsargs var spert līdz četriem soļiem (nevis divus), nesot bumbu.
 1997: vārtsargs nedrīkst apstrādāt bumbu ilgāk par sešām sekundēm.

Sākotnēji vārtsargi parasti spēlēja starp vārtu stabiem un viņiem bija ierobežota mobilitāte, izņemot gadījumus, kad mēģināja atvairīt pretinieku sitienus. Gadu gaitā vārtsarga loma ir attīstījusies, mainoties spēles sistēmām, kļūstot aktīvākai. Vārtsargs ir vienīgais spelētājs spēlē, kuram ir atļauts izmantot rokas, lai kontrolētu bumbu (izņemot gadījumus, kad spēle tiek atsākta ar iemetienu).

Spēles noteikumi un vispārējā spēle 

Vārtsarga pozīcija ir vienīgā pozīcija spēlē, kas tehniski atšķiras no pārējām. Būtiskākā atšķirība, kas atšķir to no citiem spēlētājiem ir tāda, ka vārtsargs drīkst ņemt bumbu rokās, lai gan tikai savā soda laukumā. Kad vārtsargs ir paņēmis bumbu rokās, pretiniekam nav atļauts sacensties ar viņu. Vārtsargam ir īpaša loma kā vienīgajam aizsargam, kurš atvaira soda sitienus. Vārtsargam ir jāvalkā krāsas, kas atšķiras no citiem spēlētājiem, un ir atļauts valkāt cepures un treniņbikses. Spēles noteikumi nosaka, ka vienam komandas spēlētājam vienmēr jābūt izraudzītam par vārtsargu, kas nozīmē, ka, ja vārtsargs tiek noraidīts vai savainots un nevar turpināt spēli, vārtsarga pozīcija jāieņem citam spēlētājam. Noteikumi ļauj komandām mainīt spēlētāju, kurš ir iecelts par vārtsargu spēles pārtraukumos, taču praksē tas tiek reti izmantots.

Spēles noteikumi neparedz nekādus ierobežojumus vārtsargam atstāt savu soda laukumu un darboties kā parastam spēlētājam, lai gan parasti vārtsargs visa mača garumā paliek tuvu saviem vārtiem.

Vārtsargi regulāri veic lēcienus, lai noķertu bumbu. Lai to paveiktu, viņi atsperās no zemes ar pēdu, kas ir vistuvāk bumbai, nolaižoties horizontālā stāvoklī. Šajā brīdī bumba var tikt noķerta vai atvairīta prom no vārtiem. Pēdējā gadījumā labs vārtsargs centīsies nodrošināt, lai atlēkušo bumbu nevarētu atņemt pretinieku komandas spēlētājs, lai gan tas ne vienmēr ir iespējams.

Tā kā vārtsargi lielāko daļu mača var pavadīt bez īpašas darbības, viņiem ir nepieciešama ļoti laba koncentrēšanās, ja pretinieks jebkurā brīdī dodas uzbrukumā. Vārtsargiem arī ir vajadzīgas labas “paredzēšanas” spējas, kas nozīmē, ka viņiem jāvar “nolasīt”, kur bumba lidos, un reaģēt, pārvietojoties, pirms tiek izdarīts sitiens vai sitiens ar galvu un ātri jāizlemj, kad bumbu noķert vai atsist.

Pienākumi 

Vārtsargu taktiskajos pienākumos ietilpst:

 Nosargāt vārtus, fiziski bloķējot sitienus ar jebkuru ķermeņa daļu. Vārtsargam ir atļauts spēlēt ar bumbu jebkurā vietā laukumā, taču viņš nedrīkst rīkoties ar bumbu ar rokām ārpus sava soda laukuma.
 Organizēt komandas aizsardzību brīvsitienu un stūra sitienu laikā. Brīvsitienu gadījumā izvēlēties aizsardzības spēlētājus un noorganizēt aizsardzības "sienas" veidošanu. Šī "siena" kalpo, lai nodrošinātu fizisku barjeru ienākošajai bumbai, bet daži vārtsargi novieto savas "sienas" noteiktās pozīcijās, lai vilinātu sitienu izpildītājus veikt noteikta veida sitienus. Reizēm vārtsargi var arī atteikties no "sienas" veidošanas. Dažiem vārtsargiem ir arī uzticēta atbildība par aizsargu izvēli brīvsitienu aizsardzībai.
 Pārtvert centrējumus un tālo piespēļu mēģinājumus, tās pārtverot lidojuma laikā vai izsitot, ja ir darudi no pretinieku uzbrucējiem.

Lai gan vārtsargiem ir īpašas privilēģijas, tostarp spēja rīkoties ar bumbu soda laukumā, citādi uz viņiem attiecas tie paši noteikumi kā uz jebkuru citu spēlētāju. Vārtsargam ir atļauts iziet uz priekšu un gūt vārtus, bet tad nedrīkst ņemt bumbu, jo tas tiktu uzskatīts par pārkāpumu. Ja pretinieku komanda izdara sitienu, vārtsargam ir pienākums bloķēt bumbu ar jebkuru ķermeņa daļu atrodoties soda laukumā, kā arī iziet uz priekšu un novērst/bloķēt sitienu. Soda sitienu laikā vārtsargam ir jāstāv uz vārtu līnijas, lai atvairītu bumbu, jo, ja vārtsargs pārkāps šo līniju, soda sitiens būs jāatkārto. Brīvsitienos vārtsargam ir pienākums glābt bumbu neatkarīgi no tā, kur viņš atrodas.

Spēles veidošana un uzbrukums 

Vārtsargiem nav obligāti jāuzturās soda laukumā; viņi var iesaistīties spēlē jebkurā vietā laukumā, un ir ierasts, ka viņi darbojas kā papildu aizsargs (vai "brīvais aizsargs") noteiktos spēles posmos. Vārtsargi ar tālu metienu spējām vai precīziem sitieniem no tālas distances var ātri izveidot uzbrukumu komandai un radīt vārtu gūšanas iespējas no aizsardzības situācijām. Šo taktiku sauc par "garo bumbu".

Brīvais vārtsargs 
Ģula Grošičs no 1950. gadu Ungārijas "Zelta komandas" tika uzskatīts par pirmo vārtsargu, kurš spēlēja kā brīvais vārtsargs (sweeper-keeper). Tomijs Lourenss arī ir efektīvi darbojoties kā 11. laukuma spēlētājs. Straujais spēles stils, ko piekopa Liverpool leģenda Brūss Grobelārs, kas bija 1980.–90. gados, padara viņu par vienu no oriģinālajiem modernā laikmeta brīvajiem vārtsargiem. Renē Igita bija vēl viens vārtsargs, kurš kļuva pazīstams ar saviem neparastajiem, prasmīgajiem, bet dažkārt pārdrošajiem paņēmieniem. Manuels Noiers arī tiek raksturots kā brīvais vārtsargs, pateicoties savam ātrumam un unikālajam spēles stilam. Ar savu lielisko bumbas kontroli un sadali, viņš ir teicis, ka, ja vēlētos, varētu spēlēt Vācijas trešajā līgā kā centra aizsargs. Igo Loriss no Tottenham "Hotspur" un Francijas izlases, kā arī bijušie vārtsargi Fabjēns Bartēzs un Edvīns van der Sārs arī tiek raksturoti kā brīvie vārtsargi, savukārt Klaudio Bravo un Edersons medijos pat tiek raksturoti kā spēles veidotāji.

Citi spēlētāji, kuri medijos tiek apzīmēti kā "brīvie vārtsargi" ir Marks Andrē ter Štēgens no FC Barcelona un Vācijas izlases, bijušais spāņu vārtsargs Viktors Valdess un bijušais padomju vārtsargs Ļevs Jašins, no kuriem pēdējais bieži vien minēts kā šīs lomas aizsācējs. Šādu vārtsarga lomu ir popularizējuši tādi galvenie treneri, kā, piemēram, Johans Kruifs un Peps Gvardiola ne tikai dēļ šo vārtsargu spējas atvairīt sitienus un nosargāt vārtus, bet arī dēļ viņu prasmes spēlēt bumbu ar kājām, viņu spējas izvēlēties iedot piespēles un dot ieguldījumu savas komandas spēles veidošanā, kā arī ātrums, kad viņi izskrien no soda laukuma, lai apsteigtu pretiniekus, kas viņu komandai ļauj uzturēt augstu aizsardzības līniju. Tas nav bez riska, jo tas, ka vārtsargs, atrodas tik tālu no soda laukuma, var novest pie iespaidīgiem vārtiem no tālas distances, ja viņš vai viņa komanda zaudē bumbu, kā arī riskē saņemt sarkano kartīti, ja kļūdas dēļ tiek pārkāpti noteikumi pret pretinieku.

Vārtu guvēji 

Daži vārtsargi ir guvuši vārtus. Izņemot nejaušību, kad tāls sitiens sasniedz otru laukuma galu un aizlido garām pretinieka vārtsargam ar spēcīga vēja un/vai negaidītu atlēcienu palīdzību, tas visbiežāk notiek, ja vārtsargs ir aizsteidzies uz pretējo laukuma galu, lai dotu savai komandai skaitlisko pārsvaru uzbrukumā, atstājot savus vārtus neaizsargātus. Parasti tas tiek darīts tikai spēles beigās pie standarta situācijām, kur gūt vārtus ir daudz svarīgāk nekā ielaist, piemēram, komandai, kas var izkrist no izslēgšanas turnīra.

Daži vārtsargi, kā, piemēram Igita, Rožeriu Seni, Hanss Jergs Buts un Hosē Luiss Čilaverts ir arī standarta situāciju izpildīšanā. Šie spēlētāji var izpildīt savas komandas brīvsitienus vai soda sitienus uzbrukuma laikā. Rožeriu Seni, kluba São Paulo Futebol Clube spēlētājs no 1992. līdz 2015. gadam ir guvis 132 vārtus savā spēlētāja karjerā, vairāk nekā daudzi laukuma spēlētāji.

Aprīkojums un apģērbs 

Vārtsargiem ir jāvalkā apģērbs, kas viņus skaidri atšķir no citiem spēlētājiem un tiesnešiem, jo ​​to pieprasa FIFA spēles noteikumi. Daži vārtsargi ir saņēmuši atzinību par savu spēles tērpu, piemēram, Ļevs Jašins no Padomju Savienības, kurš tika saukts par "Melno zirnekli" sava raksturīgā, pilnībā melnā tērpa dēļ; Klauss Lindenbergers no Austrijas, kurš izstrādāja savu klauna kostīma variāciju; Horhe Kamposs no Meksikas, kurš bija populārs ar savu krāsaino tērpu; Rauls Plasmans no Cruzeiro Esporte Clube un viņa pilnīgi dzeltenais tērps; un Gābors Kirājs par to, ka šortu vietā valkāja pelēkas treniņbikses.

Lai gan sākotnēji vārtsargi biežāk valkāja kreklus ar garām piedurknēm, pēdējā laikā zināms, ka vairāki vārtsargi, piemēram, Džanluidži Bufons, valkā arī ar īsām piedurknēm.

Lielākā daļa vārtsargu valkā arī cimdus, lai uzlabotu saķeri ar bumbu un pasargātu sevi no savainojumiem. Dažiem cimdiem tagad ir stingras plastmasas muguriņas katrā pirkstā, lai palīdzētu novērst tādus ievainojumus kā salauzti un sastiepti pirksti. UEFA Euro 2004 turnīrā portugāļu vārtsargs Rikardu ceturtdaļfināla soda sitienu sērijā pret Angliju novilka cimdus, zinot, ka viņš ir nākamais soda sitiena izpildītājs savā komandā. Pēc tam viņš ar kailām rokām atvairīja Dariusa Vasela 11 metru soda sitienu, bet pēc tam realizēja savu sitienu Portugāles izlases uzvarā.

Lai gan reti, bet tomēr vārtsargiem jebkurā laikā ir atļauts valkāt galvassegas ar vizieriem (piemēram, beisbola cepuri), lai samazinātu spilgtas saules gaismas atspīdumu vai trikotāžas cepuri, lai pasargātos no auksta laika, ja viņi to vēlas. Pēc atlabšanas no gandrīz letāla galvaskausa lūzuma, ko Petrs Čehs guva 2006. gadā spēles laikā, viņš visu atlikušo spēlētāja karjeru valkāja regbija stila cepuri.

Karjera un traumas 
Vārtsargiem ir fiziski smags darbs. Viņi ir vienīgie spēlētāji, kuriem ir atļauts izmantot rokas, izņemot iemetienos. Šī iemesla dēļ vārtsargi bieži gūst savainojumus izrāvienu, stūra sitienu un brīvsitienu laikā. Vairāki slaveni vārtsargi ir guvuši savainojumus. Piemēram, Petrs Čehs guva galvas traumu pēc sadursmes ar citu spēlētāju 2006. gadā spēles laikā. Pāris mēnešus vēlāk viņš debitēja, valkājot regbija stila galvassegu. Tomēr dažiem vārtsargiem izdodas izvairīties no savainojumiem un turpināt spēlēt, daudzi beidz karjeru tikai 30 gadu beigās vai 40 gadu sākumā. Jāatzīmē, ka Pīters Šiltons spēlēja 31 gadu no 1966. līdz 1997. gadam un 47 gadu vecumā beidza spēlētāja karjeru.

Kopumā vārtsargi var gūt jebkādus savainojumus. Biežas apakšējo un augšējo ekstremitāšu traumas ir skrimšļa plīsumi, priekšējās krusteniskās saites plīsums un ceļu sastiepumi. No otras puses, vārtsargi reti kļūst par upuriem ar nogurumu saistītām traumām, piemēram, krampjiem kājās, "hamstring" muskuļu bojājumiem un dehidratācijai. Plecu traumas var izraisīt smags kontakts ar zemi, kā rezultātā var rasties nopietnas ilgstošas ​​traumas, jo kustību amplitūdas zudums var izraisīt pilnīgu nespēju veikt savu darbu. Vedrans Janjetovičs guva šāda veida savainojumu, spēlējot Austrālijas A-League mačā 2019. gada 25. janvārī pēc mēģinājuma nosargāt vārtus. Pēc deviņām nospēlētām spēlēm ar pretsāpju injekcijām viņam tika veikta eksperimentāla operācija, kas prasīja divarpus gadus ilgu atveseļošanos un viņam nācās izlaist veselas divas sezonas.

Rekordi 

Vārtsargiem ir izšķiroša loma soda sitienu sērijās. Rekords par visvairāk atvairīto soda sitienu sēriju pieder Ugandas pārstāvim Denisam Onjango. Viņš atvairīja piecus soda sitienus, palīdzot savam klubam Mamelodi Sundowns ar 3:2 uzvarēt Cape Town City MTN 8 turnīrā Dienvidāfrikā 2021. gada oktobrī.

Otro vietu dala Helmuts Dakadams no Steaua București 1986. gada Eiropas kausa finālā pret Barcelona un Siarans Kellijs 2010. gada FAI kausa finālā Sligo Rovers sastāvā spēlēja pret Shamrock Rovers, kad abi atvairīja visus četrus soda sitienus.

Rejam Klemensam pieder rekords par visvairāk aizvadītajām "sausajām spēlēm" (clean sheet) – 460, vairāk nekā 1000 oficiālajās spēlēs kopumā.

Stefano Takoni ir vienīgais vārtsargs, kurš ir uzvarējis visās oficiālajās UEFA klubu sacensībās, kurās viņš ir piedalījies. Vārtsargs Neds Doigs, kurš lielāko daļu savas karjeras pavadīja Sunderland komandā, uzstādīja 19. gadsimta pasaules rekordu, neielaižot nevienus vārtus 87 no 290 spēlēm augstākajā līgā (30%). Rožeriu Seni ir guvis visvairāk vārtu kā vārtsargs, savā 23 gadus ilgajā karjerā gūstot 131 vārtus ar brīvsitieniem un soda sitieniem. Tonijs Rīds un Hosē Luiss Čilaverts ir vienīgie vārtsargi, kuri guvuši hat-trick (trīs vārti spēlē), kur visi trīs vārti gūti no soda sitieniem.

Džanluidži Bufons ir vienīgais vārtsargs, kurš ieguvis "UEFA gada labākā klubu futbolista balvu". Oliveram Kānam pieder rekords ar visvairāk UEFA labākā klubu vārtsarga un Eiropas labākā vārtsarga balvām – četras. Ikeram Kasiljasam līdzās Bufonam un Manuelam Noieram pieder rekords par visvairāk aizvadītajām spēlēm kā vārtsargam FIFPro World11 un "UEFA gada komandā", kā arī lielākā daļa "IFFHS pasaules labākā vārtsarga" balvu, iegūstot to piecus gadus pēc kārtas no 2008. līdz 2012. gadam. Kasiljasam pieder rekords UEFA Čempionu līgas vēsturē ar visvairāk aizvadītajām "sausajām spēlēm" skaita ziņā.

Starptautiskajā līmenī Dino Dzofs ir palicis nepārspēts visilgāk, savukārt Valteram Dzengam pieder rekords par viilgāk nepārspētajām minūtēm FIFA Pasaules kausa turnīrā – 517 minūtes. Džanluidži Bufonam, Fabjēnam Bartēzam un Ikeram Kasiljasam pieder rekords par vismazāk ielaistajiem vārtiem, ko Pasaules kausa izcīņas turnīrā ielaidis vārtsargs, katrs ielaižot divus vārtus. Bufons ir vienīgais Pasaules kausa ieguvējs vārtsargs, kurš visa turnīra laikā nav ielaidis vārtus atklātā spēlē, un vienus vārtus guva pēc brīvsitiena, bet otrus ar soda sitienu. Visvairāk aizvadīto "sauso spēļu" rekords Pasaules kausa izcīņas spēlēs pieder Fabjēnam Bartēzam un Pīteram Šiltonam, katram pa desmit. Mohamedam Al-Deajea pieder rekords kā vīriešu vārtsargam izlašu spēļu līmenī ar 178 oficiālām spēlēm Saūda Arābijas izlasē. Houpai Solo no Amerikas Savienotajām Valstīm pieder rekords kā sieviešu vārtsardzei ar izlašu līmenī aizvadītām 202 spēlēm.

Paskālam Cūberbīleram pieder rekords kā vārtsargam, kurš ielaidis vismazāk vārtus Pasaules kausa izcīņas turnīrā. Viņš neielaida vārtus 463 minūtes Pasaules kausa spēlē pret Franciju, Koreju un Togo, padarot Šveici par vienīgo komandu turnīra vēsturē, kas nav ielaidusi vārtus pamatlaikā. Timam Hovardam pieder rekords ar visvairāk atvairīto sitienu skaitu FIFA Pasaules kausa mačā, 2014. gada turnīra astotdaļfinālā pret Beļģiju, atvairot sešpadsmit. Olivers Kāns ir vienīgais vārtsargs, kurš 2002. gadā ir izcīnījis Adidas Zelta bumbu kā turnīra labākais spēlētājs Pasaules kausa izcīņā. Ļevs Jašins ir vienīgais vārtsargs, kurš ieguvis Zelta bumbu, kas tiek piešķirta gada labākajam spēlētājam. 2021. gadā Džanluidži Donnarumma kļuva par pirmo vārtsargu, kurš ieguvis turnīra labākā spēlētāja balvu UEFA Euro 2020. Džanluka Paljūka no Itālijas kļuva par pirmo vārtsargu, kurš tika noraidīts Pasaules kausa finālturnīra spēlē pret Norvēģiju 1994. gadā. Viņa komanda uzvarēja ar 1:0 un sasniedza finālu, pēc tam zaudējot Brazīlijai soda sitienu sērijā, kurā Paljūka kļuva par pirmo vārtsargu, kurš Pasaules kausa finālā atvairīja 11 metru soda sitienu.

Ikeram Kasiljasam pieder gan rekords par mazāko ielaisto vārtu skaitu UEFA Eiropas čempionātā (tikai vieni 2012. gadā), gan rekords par ilgāko nepārspēto spēļu sēriju Eiropas čempionātā, pārspējot iepriekšējo rekordu, kas piederēja Dino Dzofam. Viņam pieder arī rekords par visvairāk aizvadītajām "sausajām spēlēm" (102) kā vīriešu vārtsargam, pārspējot iepriekšējo rekordu, kas piederēja Edvīnam van der Sāram (72), un viņš kļuva par pirmo vārtsargu vēsturē, gan starp vīriešiem, gan sievietēm, kurš nospēlējis 100 "sausās spēles" starptautiskā līmenī 2015. gadā, kā arī viņš dala rekordu ar Houpu Solo par kopā par visvairāk aizvadītajām "sausajām spēlēm" vīriešu un sieviešu spēlēs starptautiskajā līmenī. Bufonam pieder rekords Eiropas čempionāta atlases spēlēs, kurās viņš neielaida vārtus 644 minūtes.

1983. gada 26. februārī Pets Dženingss kļuva par pirmo spēlētāju, kurš Anglijas futbolā aizvadījis 1000 spēļu pieaugušo līmenī. 1986. gada Pasaules kausa izcīņā, kas notika Meksikā, viņam apritēja 41 gads, padarot viņu par tobrīd vecāko Pasaules kausa dalībnieku. 1976. gadā PFA (Professional Footballers' Association) viņam piešķīra "Gada spēlētāja balvu", padarot viņu par pirmo vārtsargu, kurš jebkad saņēmis šo atzinību.

Augstākās transfēru maksas 

Pirms 21. gadsimta vārtsargiem parasti bija daudz zemākas transfēru maksas nekā laukuma spēlētājiem; 1992. gadā lielākā pārejas maksa, ko britu klubs maksāja par laukuma spēlētāju, bija 2,9 miljoni mārciņu, bet vārtsarga rekords bija uz pusi mazāks – 1,3 miljoni mārciņu.

Kopš 2023. gada augusta visu laiku dārgākais vārtsargs ir Kepa Arisabalaga pēc viņa pārejas uz Chelsea no Athletic Bilbao 2018. gadā (€80 miljoni jeb £71 miljons).

Ievērojami vārtsargi

IFFHS Gadsimta vārtsargi 
Pēc IFFHS veiktās aptaujas šie tika atzīti par 20. gadsimta 20 labākajiem vārtsargiem.

  Ļevs Jašins
  Gordons Benkss
  Dino Dzofs
  Zeps Maiers
  Rikardo Samora
  Hosē Luiss Čilaverts
  Peters Šmeihels
  Pīters Šiltons
  Františeks Plānička
  Amadeo Karrizo
  Žilmars
  Ladislao Mazurkevičs
  Pets Dženningss
  Ubaldo Filjols
  Antonio Karbahals
  Žans Marī Pfafs
  Rinats Dasajevs
  Ģula Grošičs
  Tomass Ravelli
  Valters Dzenga

Piezīmes

Atsauces 

Futbola spēlētāju pozīcijas