Anna Rūmane-Ķeniņa

Anna Rūmane-Ķeniņa (dzimusi  Jelgavā, mirusi  Rīgā, apbedīta Lielajos kapos) bija latviešu rakstniece un sabiedriska darbiniece. Ata Ķeniņa sieva. Dēls - komponists Tālivaldis Ķeniņš. Viena no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Biogrāfija 
Dzimusi dzelzceļnieka ģimenē, mācījusies sieviešu ģimnāzijā Jelgavā (1888-1896). 1897. gadā īsu laiku biju skolotāja Biķerniekos. 1900. gadā nodibinājusi privātu meiteņu skolu Rīgā, 1907. gadā pārveidojusi to par ģimnāziju, līdz 1912. gadam bijusi ģimnāzijas direktore. Ģimnāzijā par skolotājiem strādājuši pazīstami rakstnieki un mākslinieki: Kārlis Skalbe, Antons Austriņš, Vilis Plūdons, Augusts Saulietis, Fallijs, Jūlijs Madernieks, Jānis Kuga, Emīls Dārziņš u.c. 1901.-1907. gadā apceļojusi Austriju, Šveici, Itāliju, Franciju, Somiju. No 1911. gada studējusi Sorbonas, no 1913. gada - Ženēvas universitātē. 1916. gadā beigusi Ž. Ž. Ruso Pedagoģijas institūtu Ženēvā. Ārzemju presē propagandējusi neatkarīgās Latvijas ideju. Latvijas Tautas padomes locekle. 1917.-1919. gadā Baltijas lietu referente Francijas Ārlietu ministrijas preses nodaļā. 1918. gadā piedalījusies žurnāla "Revue Baltique" dibināšanā.

1919. gadā atgriezusies Latvijā. 1919. gada rudenī bijusi Latvijas Ārlietu ministrijas preses biroja vadītāja Parīzē. 1920. gadā Parīzē nodibinājusi Franču-latviešu tuvināšanās komiteju (vēlāko biedrību). No 1920. gada dzīvojusi Latvijā, darbojusies dažādās sieviešu organizācijās. 1921. gadā Latvijā dibinājusi Franču aliansi. 1921. gadā Francijas valdība Annai Rūmanei-Ķeniņai piešķīrusi "Palmes académiques" pirmo šķiru "Par nopelniem franču kultūras labā". 1923. gadā šķīrusies no Ata Ķeniņa. 1925. un 1928.-1929. gadā lasījusi lekcijas žurnālistikā un rakstniecībā ASV. 1944. gadā no Latvijas izbraukusi uz Vāciju, nonākusi Berlīnē, Austrumu zonā, no kurienes pēc kara smagi slima atgriezusies Latvijā.

Literārā darbība
No 1896. gada darbojusies presē - rakstījusi par politiskiem, pedagoģiskiem, sieviešu jautājumiem. Ar pseidonīmu Aina Rasmere presē ("Pēterburgas Avīzes", "Zalktis" u.c.) publicējusi stāstus un tēlojumus. Pirmā publikācija - tēlojums "Dzīvot gribas" laikraksta "Pēterburgas Avīzes" literārajā pielikumā.

Nozīmīgākie un mākslinieciski augstvērtīgākie darbi: autobiogrāfiskais stāsts "Mātes bēdas" (1912) un drāma "Melnais ērglis" (1908).

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis — 4. šķira nr. 46 (1926)
 Francijas ordenis "Palmes Academiques" 1. šķira (1921).

Atsauces

Literatūra
 
 Ērmanis P. Tie, kam nav grāmatu // Burtnieks, 1933, 12
 Paļeviča M. Anna Rūmane-Ķeniņa // Latviete, 1934, 11
 Anna Rūmane-Ķeniņa // Ķelpe J. Sieviete latvju rakstniecibā. Jelgava, 1936
 Ikstena N. Pārnākšana. R., 1993

Jelgavā dzimušie
Latviešu rakstnieki
Latvijas rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
Tautas padomes locekļi
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Lielajos kapos apbedītie