C (programmēšanas valoda)

C ir standartizēta programmēšanas valoda. To 1972. gadā izmantošanai UNIX operētājsistēmā izstrādāja Kens Tomsons un Deniss Ričijs, kurš tobrīd strādāja AT&T Bell Labs. Nosaukumu "C" tā ieguvusi, jo burts pirms tā "B" jau bijis aizņemts — bija programmēšanas valoda B. Kopš tā laika tā ir izplatījusies arī uz daudzām citām operētājsistēmām un ir viena no visplašāk izmantotajām programmēšanas valodām. Valoda C tiek augstu vērtēta tās efektivitātes dēļ, un tā ir vispopulārākā valoda, ko izmanto sistēmas programmatūras izstrādē. C un ar to saistīto valodu C++ plaši izmanto lietojumprogrammu izstrādē. Lai gan valoda nav radīta iesācējiem, to plaši izmanto datorzinātnes apmācībai.

C struktūru raksturo tuvums datora uzbūves pamatprincipiem, un C komandas cieši pārklājas ar datora elementārajām pamatfunkcijām, tipiski izmantojot tīri aritmētikas funkcijas atmiņas adresēšanai, nekontrolējot un neierobežojot programmētāju, kas padara to īpaši piemērotu programmām, kas tieši saistītas ar datora 'dzelžu' kontrolēšanu, kā arī operētājsistēmu un dziņu realizēšanu. Šīs pašas īpašības savukārt rada lielu iespēju neievēroti ieviesties kļūdām, piemēram, liela daļa drošības 'caurumu' ir radusies C standarta simbolu virkņu apstrādes bibliotēku dēļ, kuras, rakstot atmiņā, nepārbauda, vai rezervētajā apgabalā pietiek vietas, un tādējādi ļauj uzbrucējam veikt patvaļīgas darbības.

C standarta bibliotēka 

C standarta bibliotēku nosaka ANSI C standarts. Tas tika izstrādāts vienā laikā ar POSIX C bibliotēkas standartu, kas iekļauj vēl papildu funkcionalitāti. Tā kā ANSI C standartu vēlāk pieņēma arī Starptautiskā standartizācijas organizācija (ISO), to mēdz dēvēt arī par ISO C bibliotēku. C standarta bibliotēka ietver makrodefinīcijas, datu tipu definīcijas un biežāk nepieciešamās funkcijas virkņu apstrādei, matemātiskiem aprēķiniem, ievades/izvades apstrādei, atmiņas pārvaldībai un piekļuvei dažādiem operētājsistēmas servisiem.

Atsauces

Ārējās saites