Labība

Labība jeb graudaugi ir graudzāļu dzimtas kultūraugi, kurus kultivē, lai iegūtu to ēdamās sēklas jeb graudus. Graudaugi aug lielākās platībās un dod vairāk pārtikas enerģijas par citiem pārtikas veidiem pasaulē. Graudaugi ir bagāti ar vitamīniem, minerālvielām, ogļhidrātiem, taukiem un olbaltumvielu. Kad tos rafinē, noņemot klijas un dīgļus, atlikusī endosperma satur galvenokārt ogļhidrātus, zaudējot lielu daļu citu uzturvielu.

Par pseidolabību sauc tādus augus, kuri botāniski nepieder graudzāļu dzimtai, taču to sēklas vai augļus, līdzīgi kā labību graudus, atsevišķi vai kopā ar graudiem vēsturiski izmanto putru un dažādu maizes izstrādājumu gatavošanā.

Iedalījums 

Visas labības var iedalīt 2 grupās:
1. grupas jeb t.s. īstajā labībā (rudzi, kvieši, mieži, auzas un tritikāle), ko galvenokārt audzē mērenā klimata joslā. Atkarībā no augšanas perioda, tām var būt gan vasarāju, gan ziemāju formas.
2. grupas jeb t.s. prosveida labībā (rīsi, kukurūza, prosa un sorgo), ko lielākoties audzē siltāka klimata joslās un kam pastāv tikai vasarāju formas.

Latvijā, atbilstoši klimatiskajiem apstākļiem, audzē ziemas rudzus, ziemas kviešus, tritikāli un nelielā daudzumā arī ziemas miežus, bet no labības vasarāju formām — vasaras kviešus un vasaras auzas.

Ieguve 
Labības ieguves apjomi pasaulē pēc 2003. gada datiem:

Kukurūza, rīsi un kvieši sastāda 87 % no visas pasaules labības ieguves un 43 % no visām pārtikas kalorijām 2003. gadā, un to apjomi kopš 1060. gada ir būtiski auguši. Savukārt auzu un rudzu apjomi ir kritušies.

Atsauces

Ārējās saites