Aleksandrs Johans Stenders

Aleksandrs Johans Stenders, (Alexander Johann Stender) saukts par Jauno Stenderu (dzimis 1744. gada 4. novembrī, miris 1819. gada 20. novembrī), bija luterāņu teologs un apgaismotājs, Sēlpils pilskunga tiesas prāvests (no 1787), Sēlpils un Sunākstes mācītājs (1796—1819), Gotharda Frīdriha Stendera (Vecā Stendera) dēls. Sastādīja vācu valodas vārdnīcu latviešiem (izdota 1820).

Izcelsme 
Aleksandrs Johans Stenders cēlies no senas Augšzemes (Sēlijas) luterāņu baznīcas mācītāju ģimenes, kuras priekšgājējs Johans Stenders (1608—1669) ieceļoja Latvijā pēc Poļu—zviedru kara beigām 1633. gadā un bija prāvests Kurzemes un Zemgales hercogistes Sēlpils virspilskunga iecirknī (1665—1669), šo amatu pēc tam pārņēma viņa dēls Konrāds Stenders (1650—1711).

Dzīvesgājums 
 

Dzimis 1744. gada 4. novembrī Jelgavā toreizējā pilsētas skolas priekšnieka palīga Gotharda Frīdriha Stendera ģimenē, bērnību pavadīja Birzgales (1744—1752) un Žeimes (1753—1759) mācītājmuižās. 1759. gadā Stenders kopā ar ģimeni devās uz Dāniju un Vāciju, kur studēja jurisprudenci Kopenhāgenas Universitātē un Helmštetes Universitāte, pēc tam teoloģiju Kēnigsbergas Universitātē. Studiju starplaikos strādāja par mājskolotāju Zemgales un Vidzemes muižās.

Pēc atgriešanās dzimtenē bija Zalves draudzes mācītājs (1775—1778), no 1779. gada — palīgmācītājs pie tēva Sunākstes un Sēlpils draudzē, kopš 1787. gada — Sēlpils diecēzes prāvests. 1790. gadā tika iespiesta viņa joku luga par zemnieku, kas pēc pamošanās no reibuma sevi iedomājas par muižnieku, kas vēlāk pazīstama ar nosaukumu "Žūpu Bērtulis". 

Pēc tēva nāves — mācītājs Sēlpils un Sunākstes draudzē (1796—1819). 1806. gadā Stenders organizēja iepriekšēju parakstīšanos uz sava tēva grāmatas “Kristīga mācība” pārstrādājumu un K. G. Zalcmaņa grāmatas latviskojumu “Pilnīga izstāstīšana, kādā vīzē Auzān Ērnests no zemnieka par brīvkungu cēlies”.  Pēc tam, kad 1812. gada kara laikā Napoleona armija atstāja Kurzemi, viņš uzrakstīja divus rakstus par Maskavas nodedzināšanu un franču karapulku atkāpšanos.

Stenders sastādīja nelielu latviešu — vācu vārdnīcu (apvienotu ar vācu valodas mācību grāmatu), kas bija paredzēta latviešu auditorijai, lai mācītu tai vācu valodu. Tajā bija tikai 3000 ikdienas pamatvārdu krājums un dažas paraugsarunas. 

Miris 1819. gada 20. novembrī Sēlpilī.

Darbi 

 Labi vērā liekamas, no tiem Dieva rakstiem salasītas svētas jautāšanas (1775, 1796)
 Lustes-spēle no zemnieka, kas par muižnieku tapa pārvērsts (1790), vēlākos izdevumos Žūpu Bērtulis - pirmā luga latviešu valodā
 Jaunā gada vēlēšanās (1793)
 Augstas gudrības grāmata (1796) - pēc tēva nāves papildināts izdevums 
 Dzīvošanas spogulis (1804)
 Dziesmas, stāstu-dziesmas, pasakas (1805) - pārdzejoti arī daži Birgera un Šillera dzejoļi
 Pilnīga izstāstīšana, kādā vīzē Auzānu Ernests no zemnieka par brīvkungu cēlies (1807) 
 Dziesmu-kalendārs (1811) 
 Maskavas nodedzināšana, izpostīšana un aplaupīšana (1813)
 Franču karapulka atpakaļiešana (1813)
 Vācu valodas un vārdu-grāmata'' (1820)

Viesību dziesma

Jāņa vakara dziesma

Atsauces

Ārējās saites 
  Dseesmas, stahstu-dseesmas, pasakkas &c teem Latweeschem par islusteschanu un prahta peeaugschanu ßarakstitas no Alexander Johann Stender Sehrpilles preekschmahzitaja. Jelgavā, J.F.Štefenhāgens un dēls, 1805.  
 Teodors Zeiferts par Jauno Stenderu. Latviešu rakstniecības vēsture 

1744. gadā dzimušie
1819. gadā mirušie
Vācbaltieši
Latvijas luterāņu mācītāji
Latvijas rakstnieki
Apgaismības laikmets
Kurzemes un Zemgales hercogiste
Latviešu valodā rakstošie
Tulkotāji uz latviešu valodu
18. gadsimta rakstnieki
Jelgavā dzimušie