Talavija

Talavija ir viena no vecākajām un lielākajām Latvijas studentu korporācijām.

Krāsas 
Talavijas krāsas ir balts — zaļš — zelts, kas simbolizē korporācijas principus — atturību (balts), izglītību (zaļš) un tautību (zelts).

Atturības princips uzliek par pienākumu atturēties no visām pārmērībām, kas nav izglītota cilvēka cienīgas, bojā garu un miesu vai traucē kārtīgas dzīves norisi. Atturība nenozīmē pilnīgu atturēšanos no alkohola, bet gan: "jo mazāk dzer, jo teicamāki". Izglītības princips uzliek par pienākumu, blakus sekmīgai studēšanai, censties papildināt savu izglītību ar vispārējām zināšanām, sekojot zinātnes attīstībai un jaunākiem notikumiem literatūras un mākslas laukā. Lai to sekmētu, noturamas zinātniski — literāras sapulces un rīkojamas kopējas teātru izrāžu un citu mākslas sarīkojumu apmeklēšanas. Tautības princips nosaka, ka talavietim katrā vietā un laikā atklāti jāuzstājas kā savas tautas krietnam un cienīgam pārstāvim, nekad nenoliedzot savu tautību. Sarunā ar līdztautiešiem arvien ir jālieto latviešu valoda un tāpat satiksmē ar cittautiešiem, kas prot latviski.

Devīzes un simboli 
Talavijas devīzes ir "Roku rokā" un "Darbs ceļ vīru", kā tās simboli kalpo korporācijas karogs, vapenis, vairogs un cirķelis.

Talavijas karogā ir trīs horizontālas svītras. Augšējā trešdaļa ir balta, vidējā zaļa un apakšējā — zelta krāsā. Talavieša studenta cepure (deķelis) ir tajās pašās krāsās ar baltu virsu un tajā iešūtu zelta septiņstūrainu lietuvēna krustu.

Vēsture

Dibināšana un pirmais darbības posms (1900-1918) 
Talavija ir dibināta 1900. gada 14. decembrī Rīgas Latviešu biedrības namā. Tās dibinātāji bija 25 Rīgas Politehniskā institūta studenti, kuri atsaucās Tirdzniecības nodaļā studējošā Viļa Olava aicinājumam nodibināt Rīgas Politehniskajā Institūtā jaunu latviešu studentu korporāciju (līdztekus Selonijai un neatzītajai Zemgalijai). Vilis Olavs agrāk bija studējis Tērbatas universitātē un bija Lettonias filistrs. Par Talavijas mērķiem viņš izvirzīja latviešu tautības studentu apvienošanu, goda prāta un tautiskās apziņas izkopšanu, kā arī izglītošanos. Par Talavijas principiem tika atzīti tautība, izglītība un atturība.
Sevišķi grūts bija korporācijas sākumposms, jo biedru skaits aug lēnām. Vācbaltiešu korporācijas aktīvi uzstājās pret latviešu korporācijām. Sākas Pirmais pasaules karš un 1915. gadā Rīgas Politehnisko institūtu pārcēla uz Maskavu, kas cirta lielu robu korporācijas rindās, jo ne visi varēja turpināt studijas Maskavā, bet citus iesauca armijā. Talavijas 15. gada svētkos Maskavā no 244 talaviešiem piedalījās tikai 56.

Otrais darbības posms (1918-1940) 
1918. gadā Talavijas karogs atgriezās Latvijā. Talavieši rūpējās par kārtības uzturēšanu Latvijas Republikas proklamēšanas svinīgajā sēdē 18. novembrī. Pēc Latvijas brīvības cīņu sākuma 1918. gada decembrī Talavija un Selonija nolēma atbalstīt Latvijas neatkarību, visiem aktīvajiem, Latvijā esošajiem biedriem iestājoties tās topošajā karaspēkā. 20. decembrī Latvijas Republikas aizsardzības ministrs nodibināja Atsevišķo studentu rotu, kurā iestājās 47 seloņi, 43 talavieši un citu korporāciju pārstāvji (letoņi, letgaļi un frāteri). Talavieši bija uzticīgi Latvijas neatkarības idejai jau no tās sākotnes. Vienojoties Lettonia, Selonijai, Lettgalliai, Talavijai un Fr. Letticai 1919. gada septembrī tika izveidots Prezidija Konvents, kuram vēlāk pievienojās arī citas korporācijas. Talavijā šajā periodā uzņēma 592 studentus, un 1939. gada decembrī korporācijā bija 463 locekļi (no tiem Filistru biedrībā 301). Talavieši bija plaši pārstāvēti Latvijas partijās, sabiedriskās organizācijās, aktīvi darbojās Latvijas valsts celtniecībā, trīs no viņiem bija Latvijas Republikas ministru prezidenti — Zigfrīds Anna Meierovics, Hugo Celmiņš un Ādolfs Bļodnieks.

Trešais darbības posms (1940-1989) 
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā korporācijas tika aizliegtas un to pārstāvji tika represēti. Tika izsūtīti septiņdesmit septiņi talavieši ar ģimenēm, tikai pieciem no viņiem izdevās atgriezties no izsūtījama.
Pēc okupācijas Talavijas kopas darbojās trimdas apstākļos vispirms Vācijā, vēlāk piecos kontinentos.

Ceturtais darbības posms (no 1989) 
1989. gada 23. maijā dzimtenē dzīvi palikušie korporācijas filistri atjaunoja Talavijas darbība Latvijā. Drīz vien Talavija kā viena no pirmajām studentu korporācijām atguva savu vēsturisko namu Lāčplēša ielā 28, Rīgā. Tajā ar ārzemju talaviešu finansiālo palīdzību tika veikti vērienīgi atjaunošanas darbi un atsākta pilnvērtīga korporācijas sabiedriskā dzīve. Šobrīd Talavija apvieno vairāk kā 400 cilvēku visā pasaulē, kurus apvieno devīzes "Roku rokā" un "Darbs ceļ vīru".
2015. gada rudenī Talavija paziņoja par savu izstāšanos no Prezidiju Konventa un 2016. gada rudenī kopā ar studentu korporāciju Lettonia atjaunoja Šaržēto konventu.

Pazīstami talavieši 
 Ādolfs Bļodnieks
 Hugo Celmiņš
 Zigfrīds Anna Meierovics
 Vilis Olavs
 Pauls Sakss
 Indriķis Šterns
 Mārtiņš Nukša

Paula Saksa balva 
1995. gadā studentu korporācija Talavija nodibināja profesora Paula Saksa Atzinības balvu, lai atbalstītu jaunos latviešu opermūzikas talantus.

Korporācijas Talavija Atzinības balvas saņēmuši:
 1995	Aivars Krancmanis, bass
 1996	Sonora Vaice, soprāns
 1997	Kristīne Zadovska, soprāns
 1998	Dita Kalniņa, soprāns
 1999	Krišjānis Norvelis, bass
 2000	Viesturs Jansons, tenors
 2000	Andžella Goba, mecosoprāns
 2001	Kristīne Gailīte, soprāns
 2002	Aleksandrs Antoņenko, tenors
 2003	Maija Kovaļevska, soprāns
 2004	Kristīne Opolais, soprāns
 2005	Jānis Apeinis, baritons
 2006	Aira Rūrāne, soprāns
 2007	Evija Martinsone, soprāns
 2008	Inga Šļubovska, soprāns
 2009	Raimonds Bramanis, tenors
 2010	Andris Ludvigs, tenors
 2011	Liene Kinča, soprāns
 2013	Rihards Mačanovskis, basbaritons
 2014	Laura Grecka, mecosoprāns
 2015	Mihails Čuļpajevs, tenors
 2016	Rihards Millers, baritons

Atsauces

Ārējās saites 

 Talavijas mājas lapa

Studentu korporācijas Latvijā