Vladislavs Anderss

Vladislavs Alberts Anderss (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes poļu karavadonis un valstsvīrs.

Dzīvesgājums 

Vladislavs Anderss dzimis 1892. gada 11. augustā luterāņu ģimenē Bloņes ciemā pie Krosņevices, Kongresa Polijā. Tēvs bija muižas pārvaldnieks Alberts Anderss no Vidzemes, māte Elizabete Tauherte. No 1911. līdz 1913. gadam Anderss studēja Rīgas Politehniskajā institūtā (tagad - Rīgas Tehniskā universitāte). Bija studentu korporācijas "Arkonia" loceklis.  
Pirmā pasaules kara laikā dienēja Krievijas Impērijas armijā, izcēlās ar drosmi kaujās, trīs reizes ievainots. 1917. gadā mācījās Petrogradas Ģenerālštāba akadēmijā. 
Pēc Oktobra revolūcijas 1918. gada janvārī-februārī 1. poļu korpusa sastāvā nesekmīgi karoja pret sarkanajiem latviešu strēlniekiem, kurus vadīja Jukums Vācietis. No 1919. līdz 1920. gadam Polijas brīvības cīņās karoja pret Vācijas un Padomju Krievijas karaspēku. 1919. gadā kļuva par Lielpolijas armijas štāba priekšnieku. 1920. gadā bija 15. Poznaņas ulānu pulka komandieris.

Vēlāk studēja militārajā augstskolā Parīzē. 1925. gadā kļuva par Varšavas pilsētas komendantu. 1926. gadā Pilsudska apvērsuma laikā cīnījās pret pučistiem kā valdības karaspēka komandieris, tādēļ pēc to uzvaras kritis nežēlastībā. 1939. gada septembrī Polijas kampaņas laikā komandēja poļu kavalērijas brigādi cīņās pret iebrukušajām Vācijas un PSRS armijas vienībām. Tika ievainots un saņemts padomju gūstā.

No 1939. līdz 1941. gadam – Ļvivas kara hospitālī, vēlāk Lubjankas cietumā Maskavā, kur esot spīdzināts. Nosolījies pāriet katoļu ticībā, ja izdzīvošot. 1941. gada 4. augustā iecelts par poļu karaspēka vienību komandieri PSRS. Pēc PSRS un Polijas trimdas valdības vienošanās vadīja poļu vienību (t. s. Andersa armijas) pārdislokāciju caur Irānas, Irākas un Palestīnas teritorijām uz Itālijas fronti. No 1944. līdz 1945. gadam vadīja Otrā poļu korpusu kaujās Itālijā, arī pie Montekasīno. Pēc Jaltas konferences asi kritizēja Lielbritānijas un ASV valdību lēmumu iekļaut Poliju PSRS interešu zonā, pieprasot savu vienību atvilkšanu no frontes, kam angļu valdība nepiekrita.

1945. gadā kļuva par vienu no vadošajiem Polijas trimdas valdības locekļiem Londonā, tādēļ Polijas komunistu valdība viņam 1946. gadā atņēma Polijas pilsonību un ģenerāļa pakāpi. Miris 1970. gada 12. maijā Londonā. Izpildot ģenerāļa gribu, apglabāts blakus saviem cīņubiedriem Montekasīno karavīru kapsētā.

Apbalvojumi 

 Vladislavs Anderss apbalvots ar 10 valstu 36 ordeņiem.

Ārējās saites 

Jura ordeņa kavalieri
Vācbaltieši
Rīgas Politehniskā institūta absolventi
Lodzas vojevodistē dzimušie
Londonā mirušie