Rīgas Tehniskā universitāte

Rīgas Tehniskā universitāte, RTU (agrākais Rīgas Politehniskais institūts (RPI), 1958—1990) ir otrā lielākā augstskola Latvijā un vecākā tehniskā augstskola Baltijā, kuru dibināja 1862. gada 14. oktobrī. Tā tika 1958. gadā atdalīta no LVU, un sevi uzskatīja par Rīgas Politehniskās augstskolas (1862—1896) un Rīgas Politehniskā institūta (1896—1919) pēcteci.
 
1958. gadā atjaunoja Rīgas Politehnisko institūtu, atdalot inženierzinātņu katedras no Latvijas Valsts universitātes. 1990. gadā to pārdēvēja par Rīgas Tehnisko universitāti. 
Mūsdienās RTU ir 9 fakultātes, un tā ir lielākā tehniski orientētā universitāte Latvijā. 2022. gada QS EECA universitāšu reitingā RTU ieņēma 57. vietu starp Austrumeiropas un Centrālāzijas labākajām universitātēm.

Vēsture 

Rīgas Politehnikums tika izveidots 1862. gadā un tas bija pirmais politehnikuma institūts Imperiālajā Krievijā. Tas piedāvāja grādus lauksaimniecībā, ķīmijā, inženierzinātnēs, mehānikā, tirdzniecībā un arhitektūrā ar izglītību vācu valodā.
Papildus četrām tehniskajām fakultātēm (arhitektūra, inženierzinātnes, mašīnbūve, ķīmija), politehnikums ietvēra arī lauksaimniecības un tirdzniecības fakultāti. Pirmie lektori ieradās no Vācijas, Šveices un Austrijas-Ungārijas. Mācību valoda bija vācu.
No 1863. līdz 1869. gadam studentu skaits pieauga no sešpadsmit līdz deviņdesmit. Institūta vajadzībām tika īrētas pagaidu telpas Kaula namā Elizabetes un Suvorova (tagad K. Barona) ielas stūrī.

1869. gadā politehnikums pārcēlās uz jaunu ēku Raiņa bulvārī 19. Tā kā Krievijas Impērijā trūka tehnisko universitāšu, daudzi studenti - it īpaši no Baltijas jūras valstīm - bija devušies studēt ETH Cīrihē, Karlsrūes Tehnoloģiskajā institūtā, Drēzdenes TU un Leibnica Hannoveres Universitātē. Lai to mainītu, 1874. gada 1. janvārī Krievijas ķeizars Aleksandrs II ieviesa vispārējo iesaukšanu. Tad visiem vīriešiem no 21 gada vecuma vajadzēja dienēt piecpadsmit gadus, sešus Krievijas Impērijas armijā un deviņus rezervē. Krievijas universitātes absolventiem, kuri vēlējās studēt, dienēt bija nepieciešams tikai sešus mēnešus. Šī atšķirība izraisīja ievērojamu studentu skaita pieaugumu. 1874./75. Mācību gada sākumā reģistrējās 59 studenti, studentu kopskaitā bija 201 biedrs.

Rusifikācijas gaitā Krievijas ķeizars Nikolajs II ar 1896. gada 6. maija dekrētu nacionalizēja universitāti. 1896. gada 18. maijā to pārdēvēja par Rīgas Politehnisko institūtu un mācību valoda tika mainīta uz krievu. Studentu skaits turpināja pieaugt, 1913./14. Gadā sasniedzot 2088 studentus. 
Arhitektūras fakultātes izveidei Politehnikumā 1869. gadā bija liela nozīme, nodrošinot Rīgu ar vietēji apmācītu arhitektu grupu, kas ietekmēja raksturīgās jūgendstila arhitektūras attīstību Rīgā.

Kad 1914. gadā sākās Pirmais pasaules karš, Rīgas Politehniskais institūts tika evakuēts uz Maskavu un tur strādāja līdz 1918. gadam. Vācu okupācijas laikā 1918./19. gadā RPI nosauca par Baltijas Tehnisko augstskolu. 
1919. gadā universitāte tika apvienota kā Latvijas Lietišķo zinātņu universitātes (Latvijas Augstskola, kopš 1923. gada: Latvijas Universitāte) tehniskā fakultāte, kas tika dibināta pēc neatkarības atgūšanas. Daļa fakultāšu atgriezās Latvijā un iestājās jaundibinātajā Latvijas Universitātē.

1958. gada 1. septembrī tehniskās fakultātes atkal tika nodalītas un pārceltas uz neatkarīgu universitāti, nododot tai sākotnēji  Augstākajai partijas skolai paredzēto ēku Kalķu ielā 1. No 1958. līdz 1983. gadam to sauca par Rīgas Politehnisko institūtu un pēc tam piešķīra Arvīda Pelšes vārdu. 1970. gadu vidū tas kļuva par lielāko augstskolu Latvijas Padomju Sociālistiskajā Republikā. Kopš 1990. gada marta augstskolu sauc par Rīgas Tehnisko universitāti. 1992. gada 23. aprīlī tika dibināts studentu parlaments, kas ir vecākā studentu pašpārvalde Latvijā.

RTU struktūrvienības pamazām tika pārvietotas uz Ķīpsalu, līdz 2021. gada decembrī RTU administrācija kā pēdējā atstāja ēku Kaļķu ielā Vecrīgā un pārvācās uz Ķīpsalu.

Struktūrvienības 

Universitāte 2017. gadā sastāvēja no 9 fakultātēm, un no 2019. gada tajā studēja 14 383 studenti:

 Arhitektūras fakultāte
 Elektronikas un telekomunikāciju fakultāte
 E-studiju tehnoloģiju un humanitāro zinātņu fakultāte
 Elektrotehnikas un vides inženierzinātņu fakultāte
 Datorzinātnes un informācijas tehnoloģijas fakultāte
 Būvniecības inženierzinātņu fakultāte
 Inženierekonomikas un vadības fakultāte
 Materiālzinātnes un lietišķās ķīmijas fakultāte
 Mašīnzinību, transporta un aeronautikas fakultāte

Tāpat pastāv Rīgas Biznesa Skola, BALTECH studiju centrs, Neklātienes un vakara studiju departaments, RTU Neorganiskās ķīmijas institūts, vairākas pētniecības laboratorijas, Vides modelēšanas centrs un Zinātniskā bibliotēka.

RTU ir četri reģionālie centri Daugavpilī, Cēsīs, Ventspilī un Liepājā, RTU Olaines Tehnoloģiju koledža, kā arī pārstāvniecība Indijā.

2022. gadā Latvijas valdība pieņēma lēmumu par Latvijas Jūras akadēmijas (LJA) un Liepājas Jūrniecības koledžas (LJK) pievienošanu RTU, 2023. gada 23. maijā apstiprināja Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmijas pievienošanu RTU, bet 8. augustā arī Liepājas Universitātes pievienošanu Rīgas Tehniskajai universitātei.

Novērtējums 
2017. gada martā RTU paziņoja, ka ieguvusi pirmo vietu starp universitātēm Latvijā starptautiskajā «U-Multirank» reitingā. Visaugstāk (A līmenī) novērtēta RTU absolventu nodarbinātība. Tāds pats vērtējums piešķirts universitātei par bakalaura programmām angļu valodā, par pašu radītajiem jeb spin-off uzņēmumiem, par pēcdoktorantūras studiju procesu un radošumu zinātnē.

RTU ir arī visaugstāk novērtētā Latvijas augstskola «Times Higher Education reitings» 2020. gada ilgtspējas novērtējumā, kas vērtē universitāšu sniegumu ilgtspējīgā attīstībā, Iekļūstot 101.–200. vietā visaugstāk novērtēto augstskolu grupā. Visaugstāk RTU novērtēta kategorijā «Planētas aizsardzība»  – šajā jomā 2020. gadā RTU atzīta par 14. labāko pasaulē.

RTU iekļauta arī tādos citos Eiropas un pasaules līmeņa augstskolu reitingos kā «QS pasaules universitāšu reitings», «Eduniversal» un «GreenMetric».

Universitātes rektori 
Skatīt arī: Rīgas Tehniskās universitātes rektoru uzskaitījums

 Kristaps Neilands (1958—1960)
 Aleksandrs Mālmeistars (1961—1963)
 Aleksandrs Veiss (1963—1985)
 Egons Lavendelis (1985—1999)
 Ivars Knēts (1999—2011)
 Leonīds Ribickis (2011—2023)
 Tālis Juhna (2023—pašlaik)

Ievērojami absolventi 
Rīgas Politehnisko institūtu absolvējuši
 Bruno Abdank-Abakanovičs — matemātiķis un elektroinženieris
 Vladislavs Anderss — ģenerālis un valstvīrs
 Georgs Armitsteds — inženieris, uzņēmējs, sabiedriskais darbinieks un otrais Rīgas mērs
 Vilhelms Bokslafs — arhitekts, projektējis vairākas Latvijas muižu ēkas un sabiedriskās celtnes Rīgā un Jūrmalā
 Fridrihs Canders — raķešu būves pirmsācējs
 Zigfrīds Anna Meierovics  — sabiedriskais, politiskais darbinieks un pirmais Latvijas Republikas ārlietu ministrs
 Ignācijs Moscickis — Polijas prezidents (1926—1939)
 Vilhelms Ostvalds — Nobela prēmijas laureāts ķīmijā, mācībspēks (1881—1887)
Alfreds Rozenbergs — Nacionālsociālistiskās vācu strādnieku partijas ideologs
 Pauls Valdens — ķīmiķis, Baltijas Tehniskās augstskolas un Latvijas Augstskolas rektors (1919)

Skatīt arī 
 Latvijas Jūras akadēmija
 Liepājas Jūrniecības koledža
 Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmija
 RTU Rīgas Biznesa skola
 RTU Olaines Tehnoloģiju koledža

Atsauces

Ārējās saites 

 RTU mājaslapa
 timeshighereducation.com

 
Rīga
Universitātes Latvijā