Vjerhņadzvinskas rajons

Vjerhņadzvinskas rajons (, ) ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Rasonu rajonu austrumos, Polackas rajonu dienvidaustrumos un Mjoru rajonu dienvidos, kā arī Latviju rietumos un Krieviju ziemeļos. Administratīvais centrs — Vjerhņadzvinskas pilsēta.

Ģeogrāfija 

Rajons tektoniski atrodas Latvijas ieliecē, tā rietumu daļa pieder pie Latgales augstienes, bet lielākā daļa — pie Polackas zemienes. Teritorija — 2141 km². Galvenās upes ir Dzvina un tās pietekas Sarjanka, Vužica, Rosica, Drisa. Ir 25 ezeri, lielākie no tiem ir Asvejas (43,8 km² — otrais lielākais ezers Baltkrievijā), Ļisno (15,71 km²), Belajes (5,52 km²), Cjatnas (1,6 km²), Stralkovskajes un Rosicas. Lielākie purva masīvi ir Asvejas, Krupecs, Cjatno, Krevņiki. Gandrīz visa rajona teritorija atrodas Dzvinas (Daugavas) baseinā, tikai pašos ziemeļos ir notece caur Siņjuhu (Zilupi) uz Veļikaju.

Uz rietumiem no Haradzilaviču ciemata atrodas rajona augstākais punkts Haradzilauskas kalns — 191,8 m virs jūras līmeņa.

Teritorijā atrodas valsts nozīmes Asvejas ainavu liegums tuvu Latvijas un Krievijas robežām un 9 vietējie dabas liegumi.

Robežzonā ar Latviju atrodas 55 apdzīvotās vietas, kurām Baltkrievijas Republikas Valsts robežas komiteja noteikusi īpašu apmeklēšanas režīmu.

Vēsture 

Arheologi vērtē, ka rajona teritorijā cilvēki sāka apmesties mezolīta laikmetā. Šīs zemes vēlāk apdzīvoja balti un Asvejas apkaimē arī somugru ciltis, kuras otrās m.ē. tūkstošgades sākumā asimilēja slāvi — kriviči. Par to liecina daudzu apdzīvotu vietu, upju, ezeru, dabisko robežu nosaukumi ar baltu un somu izcelsmi.

Viduslaikos šīs zemes bija Polockas kņazistes, tad Lietuvas dižkunigaitijas un Polijas-Lietuvas kopvalsts daļa. Pēc Polijas dalīšanas 1772. gadā to kā Polockas provinces daļu inkorporēja Krievijas Impērijas sastāvā. 1812. gada kara sākumā netālu no Drisas atradās Barklaja de Tolli armijas štābs.

Pēc Rīgas miera līguma noslēgšanas 1921. gadā Drisu iekļāva Krievijas PFSR, 1924. gada 17. jūlijā kā Drisas rajonu Baltkrievijas PSR sastāvā. un līdz 1930. gadam bija Polockas apriņķa daļa (apriņķi likvidēja 1930. gada 26. jūlijā). 1935.—1938. gadā tas kļuva par daļu no atjaunotā Polockas pierobežas apriņķa. 1938. gadā tas tika pievienots Vitebskas apgabalam, bet ziemeļu daļa 1924.—1959. gadā ietilpa Osvejas rajonā.

Otrā pasaules kara laikā 1943. gada sākumā padomju partizāni kontrolēja gandrīz visu Drisas un Osvejas rajonu. Lai radītu drošības joslu gar Ostlandes robežu, 1943. gada 15. februārī – 2. aprīlī Ostlandes SS un policijas vadītāja obergrupenfīrera Jekelna vadībā (piedalījās arī 8 latviešu policijas bataljoni) notika pretpartizānu operācija "Winterzauber", kuras laikā noslepkavoja 3904 personas, spaidu darbos nodeva 7465 personas, no kurām 2000 nonāca Salaspils koncentrācijas nometnē. Rezultātā  Drisas rajons zaudēja ap trešdaļu pirmskara iedzīvotāju, bet vairāk nekā pusi Osvejas rajons.

1962. gada 25. decembrī daļa likvidētā Rasonu rajona teritorijas (4 ciema padomes) tika nodota Vjerhņadzvinskas rajonam, 1965. gada 6. janvārī tā tika atgriezta atjaunotajam Rasonu rajonam.
1944.—1954. gadā bija Polockas apgabala sastāvā, 1962. gada 25. decembrī sakarā ar Drisas pilsētas pārdēvēšanu par Vjerhņadzvinsku tā ieguva savu pašreizējo nosaukumu.
1998. gadā tika izveidots Latvijas, Lietuvas un Baltkrievijas pierobežas reģionu Ezeru novads, kas bija paredzēts to ekonomiskās un sociālās sadarbības attīstībai un iekļauj Vjerhņadzvinskas rajona teritoriju.

Administratīvais iedalījums 

Rajons sastāv no Vjerhņadzvinskas pilsētas, Asvejas pilsētciemata un 9 ciema padomēm, kuras iekļauj 256 lauku apdzīvotās vietas.

Iedzīvotāji 

Iedzīvotāju skaits rajonā pēdējos 50 gados krities gandrīz divkārtīgi, no 38 tūkstošiem 1970. gadā līdz 20 tūkstošiem 2019. gadā. Dzimstības koeficients 2017. gadā bija 11,1 uz 1000 iedzīvotājiem, mirstības — 20,5. Iekšējās migrācijas saldo arī ir negatīvs: -69.

Vienīgajā pilsētā Vjerhņadzvinskā 2016. gadā dzīvoja 7335 iedzīvotāji, vienīgajā pilsētciematā Asvejā 1206, kas kopā deva 8541 cilvēku pilsētas un 13 335 cilvēkus lauku tipa apdzīvotās vietās.

Saskaņā ar oficiālo 2009. gada statistiku, 90,06% rajona iedzīvotāju bija baltkrievi, 7,38% — krievi. Latviešu bija 0,13%. Tā pati statistika rāda, ka baltkrievu valoda kā dzimtā bija 68% iedzīvotāju, bet mājās pārsvarā to lietoja 38% iedzīvotāju. Krievu valodai šie skaitļi bija attiecīgi 30% un 57%.

Ekonomika 

2017. gadā rajonā bija reģistrētas 77 mikroorganizācijas un 12 mazās organizācijas. Pēc oficiālās statistikas, 14% no tām strādāja ar zaudējumiem.

Lauksaimniecība 

Vadošās rajona ekonomikas nozares ir zemkopība un piena ieguve. 2017. gadā tika saražoti 57,3 tūkstoši tonnu graudu ar ražību 30,5 c/ha (2015. gadā — 95,9 tūkstoši tonnu) un 59,3 tūkstoši tonnu piena ar priekš Vitebskas apgabala augstu vidējo ražību 5234 kg no govs gadā.

Rūpniecība 

Rajona rūpniecība 2020. gadā sastāvēja no 5 uzņēmumiem, 81,5% kuru produkcijas vērtības ir pārtikas preces. Tās centri ir Vjerhņadzvinskā un tuvākajā apkaimē, kā arī Bihosavas agropilsētiņa.

Tirdzniecība 

66% tirdzniecības apjoma nodrošina patērētāju kooperācija (arī PSRS laikos tā bija lauku galvenā tirdzniecības pakalpojumu sniedzēja), kurā 2018. gadā ietilpa 86 veikali, 7 autoveikali un 28 ēdinātavas.

Transports 

Rajonu šķērso: dzelzceļš Vitebska — Daugavpils, kā arī šosejas Vitebska — Latvijas robeža un Kazjani — Šarkauščina — Mjori — Vjerhņadzvinska — Kastrovo (robeža ar Krieviju).

Kultūra 

Rajonā ir novadpētniecības muzejs Vjerhņadzvinskā ar filiāli Valincos, 35 bibliotēkas un to filiāles (2018). Iznāk avīze "Dzvinskaja prauda".

Izglītība 

Rajonā 2020. gadā bija 1 ģimnāzija un 8 vidusskolas.

Ievērojamas vietas 

 Vjerhņadzvinskas vecā apbūve
 Katoļu baznīcas Sarjā un Rosicā
 Bihosavas dzelzceļa stacija
 Ņitoslavsku pils un parka ansamblis pie Bihosavas
 Abramovas senkapu izrakumi

Reliģija 

Rajonā reģistrētas 9 pareizticīgo, 7 katoļu, 3 piecdesmitnieku un viena baptistu draudze. Par tradicionālu kļuvusi pareizticīgo un katoļu garīdznieku piedalīšanās lauksaimniecības svētkos, kā arī dažādu lauksaimniecības un rūpniecības darbinieku oficiālajās svētku dienās.

Ievērojami cilvēki 

 Isāks Asknāzijs (1856-1902) — mākslinieks
 Jans Čerskis (1845-1892) — ģeogrāfs
 Ivans Jarkovskis (1844-1902) — inženieris
 Aleksandrs Palmbahs (1897-1963) — valodnieks

Atsauces

Ārējās saites
 Avīze «Дзвінская праўда»

Vitebskas apgabala rajoni