Resnkāta beka

Resnkāta beka (Caloboletus calopus) ir Latvijā ļoti reta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi nav ēdami. Citi sēnes latīniskie nosaukumi — Boletus calopus, Boletus pachypus un Tubiporus calopus.

Sēnes apraksts 

 Cepurīte: krāsa pelēka līdz okerbrūnai, pelēkdzeltenai, pelēcīgi olīvzaļai vai pelēkbrūnai, nedaudz dzīslaina. Diametrs līdz 15 cm, biezums 3—4 cm, forma sākumā tuva lodveidīgai, vēlāk polsterveida. Virsma mazliet samtaina, sausā laikā var ieplaisāt. Maliņa asa, sākumā ieritināta. Mīkstums bālgans līdz gaiši dzeltenam, ar nepatīkamu skābenu smaržu un rūgtu garšu, griezuma un iespiedumu vietās kļūst zilganzaļš, bet vēlāk atkal šo krāsu zaudē.
 Stobriņi: sākumā gaišdzelteni, vēlāk zaļgandzelteni līdz olīvzaļiem, iespiedumu vietās kļūst zaļganzili, grūti atdalāmi no mīkstuma. Atveres ieapaļas, dzeltenas.
 Kātiņš: augšdaļā dzeltens, lejpusē karmīnsarkans, ar sarkanu, gaišdzeltenu vai baltu izcilnētu zīmējumu. Garums līdz 8 cm, resnums 2—4 cm.
 Sporas: elipsoīdas-vārpstveida, masā zaļgandzeltenas, 11-16/4-6 µm.
 Cistīdas: bezkrāsainas, vālesveida vai vārpstveida, 45-65/12-18 µm.

Augšanas apstākļi 

Mikorizas sēne. Aug galvenokārt no augusta līdz oktobrim, reti jūlijā un novembrī, lapu un skuju koku mežos, parkos sausās, skābās un smilšainās augsnēs. Biežāk sastopama Eiropas dienvidos, dižskābaržu un ozolu audzēs.

Līdzīgas sugas 

Sēne nedaudz līdzīga raganu bekai, kuras zīmējums uz kātiņa oranžsarkans un mīkstums citrondzeltens, iespiedumu vietās zili melns, kā arī sakņkāta bekai, kuras kātiņš dzeltens, zīmējums uz kātiņa brūns un mīkstuma iespiedumi pēc zilēšanas pamazām atjauno krāsu.

Barības vērtība 

Daļa avotu nosauc šo sēni par vāji indīgu. V. Lūkins un citi to atzīst tikai par neēdamu. Pret sēnes rūgtumu novārīšana nepalīdz. Ir ziņas, ka sēni tomēr lietojot pārtikā Krievijas Tālajos Austrumos un Ukrainā.

Skatīt arī 

 Sēņošana

Atsauces

Ārējās saites 

 Mikologu biedrība Dabas muzejā 
 Sēņotāja ceļvedis
 Sugu enciklopēdija

Bekas
Neēdamās sēnes
Stobriņu sēnes