Dīlsa—Aldera reakcija

Dīlsa—Aldera reakcija jeb diēnu sintēze ir svarīga organiska ciklopievienošanās reakcija, kuras laikā tā saucamie dienofili (vielas, kuru molekulās ir divkāršās saites, kas aktivētas ar kaimiņos esošu elektronakceptoru vai donoru grupu) savienojas ar konjugētajiem diēniem (tādiem diēniem, kuru molekulās starp abām dubultsaitēm ir viena vienkāršā saite jeb 1,3-diēniem). Reakcijas rezultātā rodas sešlocekļu cikls ar vienu divkāršo saiti. Reakcijā var iesaistīties ne tikai acikliskie vai cikliskie 1,3-diēni, bet arī enīni jeb alkinilalkēni (vielas, kas satur grupējumu −C=C−C≡C−) un nepiesātināti savienojumi, kas satur ketogrupas vai cianīdgrupas (−С=С−С=О, −С=С−С≡N). Dienofilu lomu parasti pilda alkēni vai alkīni, kam blakus dubultsaitei esošajam oglekļa atomam pievienota kāda elektronakceptora grupa. Kā dienofili spēj reaģēt arī vielas, kuru molekulas satur dubultsaites ar heteroatomu ( >С=О, >С=N−, −СN, −N=О, −S=O, −N=N−). Piemēram, aktīvs dienofils ir akroleīns, kurš spēj reaģēt arī kā diēns; labi dienofili ir hinoni un acetilēndikarbonskābe.

Īpašos apstākļos var realizēt diēnu sintēzi starp divām diēnu (piemēram, izoprēna) molekulām; šādā ceļā var sintezēt terpēnus. Diēnu sintēzes rezultātā viegli dimerizējas ciklopentadiēns (šī reakcija ir apgriezeniska).

Iedarbojoties ar sevišķi aktīviem dienofiliem (piemēram, heksafluorbutīnu), diēnu sintēzes reakcijā stājas pat benzola stabilā molekula. Reakcijas rezultātā rodas biciklo[2,2,2]oktatriēna jeb barelēna atvasinājumi. Daudz vieglāk notiek analoģiska reakcija ar naftalīnu, bet antracēns reaģē pavisam viegli, rodoties savienojumiem ar diviem izolētiem benzola gredzeniem.

Vēsture 
Reakciju atklājuši un izpētījuši vācu ķīmiķi Kurts Alders un Oto Dīlss (Otto Paul Herrmann Diels) 1928. gadā. Viņi konstatēja papildu sešlocekļu cikla rašanos, butadiēnam reaģējot ar benzohinonu vai maleīnskābes anhidrīdu. Ar diēnu sintēzes palīdzību viņi ieguva lielu daudzumu dažādu jaunu organisko savienojumu. Par šo atklājumu abiem ķīmiķiem 1950. gadā piešķirta Nobela prēmija ķīmijā.

Reakcijas īpatnības 
 Dīlsa—Aldera reakcija parasti norisinās ar lieliem iznākumiem. Palielinot aizvietotāju daudzumu reaģējošo vielu molekulās, reakcija noris lēnāk.
 Reakcija parasti notiek istabas temperatūrā vai sildot līdz 100—120 °C.
 Reakcija dažos gadījumos ir apgriezeniska — stipri karsējot, sešlocekļu cikls var sadalīties sākotnējās molekulās. To sauc par retro-Dīlsa—Aldera reakciju jeb retrodiēnu sintēzi.

Reakcijas mehānisms 
Abu jauno saišu izveidošanās (tā saucamā 1,4-pievienošanās) notiek sinhroni donorakceptormijiedarbības rezultātā, kur donors ir 1,3-diēns, bet akceptors — dienofils.

Izmantošana 
Reakciju izmanto organiskajā sintēzē dažādu ciklisku un policiklisku savienojumu, piemēram, steroīdu, iegūšanai. Ar šīs reakcijas palīdzību iegūst vairākus hloru saturošos pesticīdus, piemēram, hlordānu un aldrīnu.

Literatūra 
 O. Neilands. Organiskā ķīmija. R:, Zvaigzne, 1977

Atsauces 

Organiskās reakcijas