Nobela prēmija literatūrā

Nobela prēmija literatūrā () ir ikgadējs apbalvojums, kuru kopš 1901. gada pasniedz par izcilu darbību literatūrā. Tā ir viena no piecām Alfrēda Nobela 1895. gadā dibinātajām Nobela prēmijām, kura tiek pasniegta piecās dažādās jomās: fizikā, ķīmijā, literatūrā, miera veicināšanā un fizioloģijā vai medicīnā. To pasniedz Zviedrijas Karaliskā Zinātņu Akadēmija svinīgā ceremonijā Zviedrijas galvaspilsētā Stokholmā katru gadu 10. decembrī (A. Nobela nāves dienā). Parasti, bet ne vienmēr, balvu pasniedz par literāro darbību kopumā, nevis par kādu atsevišķu darbu.

Šī ir augstākā balva, ko iespējams saņemt literatūrā, taču, kā norāda tās kritiķi, daudzi izcili autori, kas to būtu pelnījuši, nav to saņēmuši un par tās laureātiem nereti kļuvuši daudz mazāk nozīmīgi autori.

Nominācija un izvēle 
Nobela prēmijai literatūrā var izvirzīt tikai personas, nevar izvirzīt organizācijas kā tās ir iespējams Nobela miera prēmijas saņēmējiem. Nominēto cilvēku vārdus un citu informāciju par nominācijām nevar atklāt 50 gadus. Autorus Nobela prēmijai var nominēt Zviedrijas akadēmijas, dažādu literāro akadēmiju un biedrību locekļi, literatūras un valodu profesori, iepriekšējie Nobela prēmijas literatūrā laureāti, rakstnieku organizāciju vadītāji. Nav iespējams nominēt pašam sevi.

Nobela prēmijas laureāti literatūrā 

No 1901. līdz 2017. gadam Nobela prēmiju literatūrā ir saņēmušas 114 personas (100 vīrieši un 14 sievietes). Pirmais Nobela prēmijas laureāts 1901. gadā bija franču dzejnieks Silī Pridoms. 1909. gadā apbalvojumu ieguva zviedru rakstniece Selma Lāgerlēva, kļūstot par pirmo sieviete, kura ieguvusi šo balvu. Francijas autori to ir ieguvuši visvairāk reižu — 16 reizes. Pa 11 reizēm apbalvojumu ir ieguvuši Amerikas Savienoto Valstu un Apvienotās Karalistes autori.

Atsauces

Ārējās saites 

 Nobela prēmija literatūrā