Henrijs II Plantagenets

Henrijs II Plantagenets (, dzimis , miris ), saukts Īsais apmetnis bija pirmais Anglijas karalis (1154—1189) no Plantagenetu dinastijas.

Henrija tituli:
 Normandijas hercogs (Duke of Normandy, 1151—1189)
 Anžū grāfs (Count of Anjou, 1151—1189)
 Menas grāfs (Count of Maine, 1151—1189)
 Puatjē grāfs (Count of Poitiers, 1152—1189)
 Mortēnas grāfs (Count of Mortain, 1151—1153)
 Anglijas karalis (King of England, 1154—1189)

Dzīvesgājums 
Henrija I no Normandiešu dinastijas vienīgais mantinieks princis Viljams gāja bojā, kuģim nogrimstot vētrā. Uz karalistes troni pretendēja viņa meita, Matilde, Sv. Romas impērijas ķeizara Heinriha V Salieša (Heinrich V Salier) atraitne, Anžū grāfa Žofruā V Plantageneta (Geoffroy V d'Anjou dit le Bel ou Plantagenêt) no Anžū dinastijas sieva, mazgadīgā Henrija māte. Taču par Anglijas karali ievēlēja Viljama Iekarotāja mazdēlu Stefanu d'Bluā.

Bērnību Henrijs pavadīja savas mātes valdījumos kontinentā, kamēr māte un tēvs vadīja karadarbību, cīņā ar Bluā dzimtu par Anglijas troni.
No 1149. gada Matildes piekritējus vadīja jau pieaugušais Henrijs, taču ne pārāk veiksmīgi: tika sakauts 1149. gada mēģinājumā ieņemt ar Skotijas karaļa atbalstu Jorku. Bija spiests bēgt uz atpakaļ uz Normandiju. Taču 1151. gadā pēc tēva nāves viņš mantoja Normandijas un Anžū troņus, kā rezultātā kļuva par lielākās daļas Francijas suverēnu. 1152. gadā viņš apbruņojās un ieņēma Monsoro pili, lai saglabātu Anžū un izbeigtu viņa brāļa Žofruā VI Plantageneta (Geoffroy VI Plantagenêt) organizēto sacelšanos.  Izmantojis jaunās iespējas un savācis jaunu armiju, Henrijs 1153. gadā iebruka Anglijā. Vasarā viņam bija izdevies ieņemt lielāko daļu Rietumanglijas, savukārt karalis Stefans, novājināts līdzšinējās cīņās ar anarhistiskajiem baroniem, baidījās sastapties ar Plantageneta armiju atklātā kaujā. 25. decembrī viņš noslēdza ar Henriju t.s. Valingfordas mieru (Treaty of Wallingford), saskaņā ar kuru Henrijs Plantagenets tika iecelts par Stefana troņa mantinieku, savukārt Henrijs garantēja nepretendēt un neapdraudēt karaļa otrā dēla Gijoma d'Bluā (Guillaume de Blois) zemes Normandijā, Anglijā un Boloņā.

1154. gada 25. oktobrī karalis Stefans mira. Saskaņā ar vienošanos, Anglijas troni mantoja Henrijs Plantagenets, kurš aizsāka Plantagenetu dinastiju.

Literatūra 

 L. Diggelmann, 'Marriage as Tactical Response: Henry II and the Royal Wedding of 1160', English Historical Review, CXIX, (2004), pp. 954–64
 R.J. Smith, 'Henry II's Heir: the Acta and Seal of Henry the Young King, 1170-83', English Historical Review, CXVI, (2001), pp. 297–326
 O.H. Moore, The Young King Henry Plantagenet, 1155–83, in History, Literature, and Tradition (Columbus OH, 1925)
 G. Duby, William Marshal: the Flower of Chivalry trans. R. Howard (London, 1986)
 D. Crouch, William Marshal: Knighthood, War and Chivalry, 1147–1219 (2nd edn, London, 2002)
 Richard Barber, The Devil's Crown: A History of Henry II and His Sons (Conshohocken, PA, 1996)
 Robert Bartlett, England Under The Norman and Angevin Kings 1075-1225 (2000)
 J. Boussard, Le government d'Henry II Plantagênêt (Paris, 1956)
 John D. Hosler Henry II: A Medieval Soldier at War, 1147–1189 (History of Warfare; 44). Leiden: Brill Academic Publishers, 2007 (hardcover, )
 W.L. Warren, Henry II. London, 1973

Ārējās saites 
 Salkovs D., Anglija XII gs. - Henrija II Plantageneta reformas
 Henry II Chronology
 Medieval Sourcebook: Angevin England
 Henrija II reformas

1133. gadā dzimušie
1189. gadā mirušie
Sartā dzimušie
Apvienotās Karalistes monarhi
Plantagenetu dinastija