Himalaji

Himalaji (, Himālayaḥ — ‘sniegu valstība’) ir augstākā kalnu sistēma uz Zemes. Tās augstākā virsotne Everests (8848 m virs jūras līmeņa) ir arī augstākā virsotne pasaulē. Himalaji atrodas starp Tibetas kalnieni ziemeļos un Indas-Gangas līdzenumu dienvidos Indijas, Ķīnas, Nepālas, Pakistānas un Butānas teritorijā. Himalaju lokveidīgās sistēmas garums ir vairāk nekā 2500 km, platums sasniedz 300 km.

Ģeoloģija 
Himalaji veidojušies alpīnās oroģenēzes (kalnu veidošanās) laikā. Apmēram pirms 70 miljoniem gadu, krīta periodā, Indoaustrālijas tektoniskā plātne sāka virzīties zem Eirāzijas plātnes. 20 miljonu gadu laikā Indijas subkontinents sadūrās ar Eirāziju, kā rezultātā senais Tētisa okeāns izzuda un tā vietā pacēlās Himalaju kalni.

Arī mūsdienās notiek joprojām aktīvi ģeoloģiskie procesi. Gada laikā Indoaustrālijas plātne pārvietojas par 67 mm, kas nozīmē, ka pēc miljons gadiem tā būs pārvietojusies Āzijas virzienā par 150 km. Savukārt ik gadu Himalaji paceļas par 5 mm augstāk.

Uz ziemeļiem no Indas-Gangas līdzenuma Himalaji paceļas trīs pakāpēs: Priekšhimalajos (vidējais augstums 900–1200 m vjl), Mazajos Himalajos (3500–4500 m vjl) un Lielajos Himalajos (virs 6000 m vjl).

Ietekme uz klimatu 
Himalajiem ir liela ietekme uz klimatu gan Indijas subkontinentā, gan Tibetas kalnienē. Tie neļauj no ziemeļiem ieplūst aukstām gaisa masām. Līdz ar to Indijā klimats ir daudz siltāks nekā tā paša platuma grādos citās pasaules daļās. Tā ir arī kā barjera musona vējiem, neļaujot tiem ieplūst Āzijas centrālajā daļā. Himalaju dienvidu pakājē ir viens augstākajiem nokrišņu daudzumiem gadā.

Himalaju augstākās virsotnes

Atsauces

Ārējās saites 

 
Indijas kalnu grēdas
Ķīnas kalnu grēdas
Nepālas kalnu grēdas
Butānas kalnu grēdas
Pakistānas kalnu grēdas