Latgaliešu valoda

Latgaliešu (latgalīšu) jeb latgaļu valoda (latgaļu volūda) ir indoeiropiešu valodu saimes austrumbaltu atzara latviešu valodas dialekts. Latvijas likumā latgaliešu rakstu valoda ir ierakstīta kā "latviešu valodas vēsturiskais paveids".

Tā ir dzimtā valoda apmēram  cilvēku, galvenokārt Latvijā. Visvairāk latgaliešu valodu lieto Latgalē, kur dzīvo 97,6 tūkstoši latgaliski runājošo. Rīgā dzīvo 29,4 tūkstoši un Pierīgas reģionā 14,4 tūkstoši latgaliski runājošo. Lielākās latgaliešu valodas pratēju kopienas ārzemēs ir Krievijā.

Fonoloģija

Patskaņi 

Garais [ɨ:] sastopams izloksnēs (piemēri, malnȳs, mozȳs)

Līdzskaņi 

Līdzskaņi [f] un [x] sastopami tikai aizguvumos.

Alfabēts 

Alfabētā nav pārstāvēts patskanis "ȳ" [ɨ:].
Burti "ķ" un "ģ" sastopami tikai aizgūtajās vārdformās (piemēram, riņķa, aizkuņģa).
Burts "e" paredzēts diviem dažādiem patskaņiem ([e] un [æ]), nezinātājam liedzot iespēju tos atšķirt (piemēram, ezereņš [ezʲerʲenʲʃ] un meita [mʲæita], tēte [tʲæ:tʲæ]).
Alfabēts neļauj pilnvērtīgi parādīt mīkstinātos līdzskaņus (piemēram, ēst [æ:sʲtʲ], es [æsʲ], mes [mʲæsʲ]).

Atšķirības starp latgaliešu un latviešu valodu

Fonētiskās atšķirības

Vārdu salīdzinājums 

Piezīmes:
1. Zīme ^ nozīmē lauzto intonāciju; ja latgaliešu vārdā lauztā intonācija ir garā patskanī (^ā, ^ē, ^ī, ^ū), tad izrunājot to it kā pārrauj uz pusēm, t. i., patskaņa vidū izrunā tik tikko dzirdamu pauzi (piem., vārdu īšu izrunā līdzīgi kā ī-išu). Ja lauztā intonācija ir divskanī (a^u, a^i, e^i, i^e, u^o) vai patskaņa savienojumā ar līdzskani (a^l, e^l, a^m, a^n u. tml.), tad izrunājot uz pusēm "pārrauj" šo savienojumu, t. i., vārdus l^aissim, go^lva izrunā līdzīgi kā la-issim, go-lva. Līdzīga lauztā intonācija ir arī, piem., dāņu valodā.
2. Zīme ` nozīmē krītošo intonāciju, t. i., kā vārdā gaisma [g`aisma].

Gramatiskās atšķirības

Formas, kuru lietojums kopīgs ar lietuviešu valodu

Daži leksikas piemēri 
{|
|--
|latviski||latgaliski||lietuviski||
|--
|apkārt||apleik||aplink||
|--
|lejup||zamyn||žemyn||
|--
|iekšā||vydā||viduj(e)||
|--
|vienmēr||vysod||visad(a)||
|--
|ikdienas-||kasdīnys-||kasdienis||
|--
|viņš||jis||jis||
|--
|viņa||jei||ji||
|--
|un||i (saīsināts no senākā *ir)||ir||
|--
|jauniete, meitene||mārga||mergina, merga||
|--
|ģimene||saime||šeima||
|--
|dzimtene||tāvaine||tėvynė||
|--
|priekšnieks||viersinīks||viršininkas||
|--
|austrumi||reiti||rytai||
|--
|rietumi||vokori||vakarai||
|--
|steidzams||skubeigs||skubus||
|--
|auksts||solts||šalta||
|--
|posts||vuorgi||vargas
|--
|rinda||aiļa||eilė||
|--
|kļūda||klaida||klaida
|--
|lappuse||puslopa||puslapis||
|--
|galotne||viersyune||viršūnė||
|--
|stabs||stulps||stulpas||
|--
|lakatiņš||skareņa||skarelė||
|--
|kleita||sukne||suknelė||
|--
|šķēres||zirklis||žirklės||
|--
|nākt||atīt||ateiti||
|--
|peldēties||mauduotīs||maudytis||
|--
|lasīt (piem., grāmatu)||skaiteit||skaityti||
|--
|apsēsties||atsasēst||atsisėsti||
|--
|atbildēt||atsaceit||atsakyti||
|--
|kavēties||vāluot||vėluoti||
|--
|mocīt||komuot||kamuoti||
|--
|nosprāgt||nūgaist||nugaišti||
|--
|spaidīt||maidzeit||maigyti
|--
|saaukstēties||puorsaļt||peršalti||
|--
|taujāt, izjautāt||klaust||klausti, klausinėti||
|--
|iekārtoties||īsataiseit||įsitaisyti||
|--
|piecelties||atsastuot||atsistoti||
|--
|sūrstēt||pierkšēt||perštėti||
|}

 Daži gramatikas (morfoloģijas un sintakses) piemēri 

 Tiesiskais statuss 
Pirmajā Latgales latviešu kongresā 1917. gadā, vienojoties par Latgales apvienošanos ar pārējām Latvijas vēsturiskajām zemēm, tiek nolemts pieprasīt pašnoteikšanās tiesības arī valodas lietojumā. Starpkaru Latvijas Republikā latgaliešu valoda Latgalē ir pirmā izvēle vairumam iedzīvotāju, tā tiek plaši apgūta skolās, lietota vietējā pārvaldē, publikācijās un sadzīvē. Pēc 15. maija apvērsuma tās lietojums tika ierobežots, Ulmaņa režīmam tā vietā izceļot latviešu rakstu valodu. Sākoties Latvijas okupācijai, no 1940. gada valodas nomākšana pastiprinās (izņemot 1943.–1944. gadu un trimdu), valodai saglabājoties runas formā un privātā lietojumā, arī baznīcās. Kopš 1950. gadu sākuma padomju preses un publicistikas izdevumi latgaliešu valodā pakāpeniski izzūd – kā pēdējais iznāk Kolhoznīku kalendars 1960. godam'' (Kolhoznieku kalendārs 1960. gadam) – un atgriežas tikai 1980. gadu vidū, kad presē sāk parādīties dzeja latgaliešu valodā.

Valsts valodas likuma 3. panta ceturtā daļa nosaka, ka "Valsts nodrošina latgaliešu rakstu valodas kā vēsturiska latviešu valodas paveida saglabāšanu, aizsardzību un attīstību".

2009. gadā Augstākās tiesas Senāts nolēma, ka latgaliešu valodu nevar lietot kā tiesvedības valodu administratīvajā procesā, jo par valsts valodu uzskatāma latviešu literārā valoda.

2021. gada 16. jūnijā Latvijas Republikas 13. Saeima ar 46 balsīm par, 24 pret un vienu atturoties atbalstīja deputātu Edmunda Teirumnieka un Janīnas Kursītes-Pakules (abi NA) trešā lasījuma priekšlikumu "Latviešu vēsturisko zemju likumam", kurā latgaliešu valodu apliecināja par valodu ne tikai rakstu valodas, bet arī vispārīgajā nozīmē:
Valsts un attiecīgās pašvaldības nodrošina latgaliskās identitātes un kultūrvēsturiskās vides saglabāšanu un ilgtspējīgu attīstību, tostarp veicinot latgaliešu valodas kā latviešu valodas paveida apguvi, t.sk., izglītības iestādēs, un lietojumu publiskajos pasākumos un ikdienas darbā, kā arī atjaunojot un vidē izmantojot vietvārdus latgaliešu valodā, t.sk., ceļazīmēs, vietu un ielu nosaukumos. Valsts veicina latgaliešu valodas kā latviešu valodas paveida un lībiešu valodas lietošanu informatīvajā telpā, it sevišķi sabiedriskajos elektroniskajos plašsaziņas līdzekļos.Kopš 2021. gada novembra Balvu novads kļuva par pirmo, kurā uzstādītas valsts standartam atbilstošas ceļazīmes ar latgaliešu rakstu valodas tekstu. Iepriekš to panākt centās Viļakas novada pašvaldība, taču saskārās ar VSIA "Latvijas Valsts ceļi" pretestību. 2023. gadā plānots turpināt jauno zīmju izvietošanu. Pirms tam mazāka mēroga zīmes iepriekš tikušas uzstādītas Kārsavā un citur Latgalē. Zīmju standarta maiņu veicināja 2021. gada vasarā pieņemtais Valsts prezidenta Egila Levita iesniegtais Latviešu vēsturisko zemju likums, kurā tiek uzsvērts valsts un pašvaldību pienākums rūpēties arī par latgaliešu rakstu valodas saglabāšanu, tajā skaitā arī uz ceļazīmēm.

Skatīt arī 
 Valodu politika Latvijā

Atsauces

Ārējās saites 

 Valsts valodas centra apstiprinātie latgaliešu rakstības noteikumi
 Latgales Kultūras centra izdevniecība
 Lietuviešu-latviešu-latgaliešu vārdnīca
 latgaliski
 Tīmekļa vietne latgola.lv
 Aglyunas Zvaneņš
 "Home Mini vārdnīca" Latviešu — latgaļu — sēļu — kuršu
 DIVEJIS LATVĪŠU ROKSTU TRADICEJIS: KŪPEIGAIS I ATŠKIREIGAIS
 J. Cybuļs, L. Leikuma. Latgalīšu ābece (lementars). 1. daļa. (PDF formātā)
 J. Cybuļs, L. Leikuma. Latgalīšu ābece (lementars). 2. daļa. (PDF formātā)
 L. Leikuma. Gruomota školuotuojim. (PDF formātā)
 Lidija Leikuma. Latgalīšu volūda- gramatika (PDF formātā)
 latviski
 Lynuojs (latgalīšu daslēdzis škola) — latgaliešu valodas pašmācība
 Latviešu valodas dialekti (PDF formātā)
 NOTEIKUMI PAR LATGALIEŠU IZLOKSNES LIETOŠANU
 krieviski
 Забытый феномен — восточные латыши
 Откуда есть пошла Латвия...
 Латгалы — забытый народ

Latvijas valodas
Baltu valodas
Latgaliešu valoda