Hermanis Albats

Hermanis Albats ( — ) bija latviešu jurists, tiesībnieks, zinātnieks, diplomāts, profesors, dzejnieks un politiķis. Pēc Latvijas okupācijas deportēts uz PSRS, kur viņš gāja bojā Vjatlaga soda nometnēs Kirovas apgabalā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1879. gada 24. augustā Veļķu muižā tagadējā Vecpiebalgas novadā.
1898. gadā pabeidza Valkas skolotāju semināru un līdz 1904. gadam strādāja par skolotāju Rīgā. No 1901. līdz 1915. gadam strādāja par līdzstrādnieku, redakcijas locekli un redaktoru vairākos laikrakstos.

Līdztekus līdz 1910. gadam studēja Maskavas Universitātes juridiskajā fakultātē, bija vēlākās latviešu studentu korporācijas Fraternitas Lettica biedrs, no 1909. līdz 1918. gadam darbojās Maskavas laikrakstā „Russkija Vedomosti”,
No 1910. līdz 1913. gadam papildinājās tiesību zinātnēs Parīzes un Heidelbergas universitātēs. 
Pirmā pasaules kara laikā no 1915. līdz 1918. gadam bija Viskrievijas Zemstu savienības pilnvarnieks karagūstekņu un bēgļu lietās. Publicējis rakstus par politiskiem un juridiskiem jautājumiem. Atsevišķā grāmatā izdoti H. Albata raksti par sanitāro iestāžu juridisko stāvokli okupētos apgabalos, par represijām kara laikā u.c. Jaunībā H. Albats dzejojis ar pseidonīmu Helgi.

1919. gada pavasarī atgriezās Latvijā un uzsāka dienestu Latvijas Republikas ārlietu ministrijā, no 1919. gada augusta Albats bija LR ĀM Konsulārās nodaļas vadītājs. Bermontiādes laikā 1919. gada novembrī viņu iecēla par Latvijas delegācijas vadītāja virspavēlnieka štāba priekšnieka Eduarda Kalniņa politisko padomnieku sarunās ar Baltijas reģiona sabiedroto komisijas locekļiem 28. novembrī, kas notika dzelzceļa vagonā starp Jānišķu un Meitenes stacijām, sarunās piedalījās arī Dienvidu frontes pavēlnieks ģenerālis Peniķis. 
Sarunu gaitā ģenerāļa Nisela vadītajai komisijai neizdevās panākt pamieru starp Latvijas un Vācijas valdībām un novērst pilnīgu vācu armijas evakuāciju no Latvijas.

No 1920. gada jūlija Albats bija LR ĀM juridiskā departamenta direktora vietas izpildītājs un juriskonsults un LR ārlietu ministra biedrs (no 1920. līdz 1923. gadam). LR ĀM ģenerālsekretārs (no 1923. gada aprīļa līdz 1933. gada jūlijam), pirmais Latvijas Republikas ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs pie Svētā Krēsla (no 1925. līdz 1940. gadam). Piedalījies vairākās juristu konferencēs, daudzās starptautiskās sanāksmēs un Latvijas Republikas vārdā noslēdzis līgumus un konvencijas ar daudzām ārvalstīm. No 1921. gada Latvijas Universitātes tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes starptautisko un baznīcas tiesību mācībspēks (no 1923. gada vecākais docents starptautiskajās tiesībās).

Bīskaps prof. Jāzeps Rancāns savās atmiņās par H. Albatu rakstīja:

Pēc Z.A.Meirovica nāves Ārlietu ministrija nonāca H. Albata faktiskā vadībā. Vairākus mēnešus Latvijas ārlietu ministra funkcijas pildīja Ministru prezidents Hugo Celmiņš. Pēc tam Kārļa Ulmaņa Ministru kabinetā H. Albats bija ārlietu ministra vietas izpildītājs ( — ).

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūlijā Albatu iecēla par Latvijas Valsts Universitātes profesoru, bet jau 1940. gada oktobrī no šī amata atbrīvoja.
 līdz ar daudziem tūkstošiem latviešu PSRS okupācijas iestādes apcietināja H. Albatu un deportēja uz Vjatkas soda nometnēm.  Kirovas apgabaltiesas pastāvīgās sesijas Krimināllietu tiesas kolēģija IeTK Vjatkas labošanas darbu nometnē atzina viņu par vainīgu: ieņemot augstus amatus buržuāziskās Latvijas valdībā, slēdzot līgumus ar ārvalstīm un piedaloties starptautiskajās konferencēs, stiprinājis valdības fašistisko orientāciju un cīņu pret revolucionāro kustību. Uz KPFSR Kriminālkodeksa 5813. panta pamata piespriests sods — brīvības atņemšana uz 10 gadiem un tiesību atņemšana uz 5 gadiem.

 H. Albats mira Vjatkas soda nometnēs.”
Kā nāves iemesls minēts "dekompensēts miokardīts, arterioskleroze un avitaminozā diareja ar krasu novājēšanu".

Andrejs Albats, H. Albata mazdēls, par savas ģimenes traģisko likteni stāsta:

Personīgā dzīve 

Hermanim Albatam bija trīs dēli: Bruno Albats, Huberts Albats un Paulis Albats. Bruno 1944. gadā aizbēga uz Vāciju, vēlāk devās uz ASV. Paulis krita kara pirmajās dienās pie Līvbērzes. Huberts nomira Sibīrijā 1942. gadā.

Apbalvojumi 
 apbalvots ar II šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Par nopelniem apbalvots ar Beļģijas, Dānijas, Dienvidslāvijas, Francijas, Igaunijas, Itālijas, Lietuvas, Norvēģijas, Polijas, Portugāles, Somijas, Ungārijas, Zviedrijas un Vatikāna ordeņiem (Romas pāvests H. Albatu apbalvoja ar sv. Gregora I šķiras ordeni).

Bibliogrāfija 
H. Albats ir vairāku darbu autors starptautiskajās tiesībās, kurus vēl šodien starptautisko tiesību apguvei izmanto Latvijas Universitātes un citu universitāšu juridisko fakultāšu studenti un pasniedzēji:

 Hermanis Albats, Starptautiskās privātās tiesības (lekcijas) (angļu val. — Lectures on Private International Law), 1923. gads, Rīgā, 47.lpp.;
 Hermanis Albats, Starptautiskās publiskās tiesības (lekcijas) (angļu val. — Lectures on Public International Law), 1929. gads, Rīgā, 49.lpp.;
 Hermanis Albats, Baznīcas tiesības (lekcijas) (angļu val. — Lectures on Ecclesiastical Law), 1930. gads, Rīgā;
 Hermanis Albats, Starptautiskās publiskās tiesības (lekcijas) (angļu val. — Lectures on Public International Law), 1932. gads, Rīgā, 104.lpp.;
 Hermanis Albats, Katoļu baznīcas augstskolas Romā, raksts publicēts: akadēmiskais laikraksts "Universitas", 1934. gads, Rīga, 
 Hermanis Albats, Baltijas valstu konvencijas par tiesas spriedumu savstarpēju atzīšanu un izpildīšanu (angļu val. — The Baltic States’ Convention on Mutual Recognition and Execution of Judgments), raksts publicēts: Tieslietu Ministrijas Vēstnesis, Nr.17. 1936. gads, 204.-209.lpp.;
 Hermanis Albats, Ievērojamākie momenti neitralitātes tiesību izveidošanās gaitā (angļu val. — Development of Neutrality Law), raksts publicēts: Tieslietu Ministrijas Vēstnesis, Nr.20. 1939. gads, 1337.-1343.lpp. un Nr.21. 1940. gads, 8.-15.lpp.;
 Hermanis Albats, Starptautiskās tiesības (lekcijas) (angļu val. — International Law), 1939. gads, Rīgā, 91.lpp.;
 Hermanis Albats, Starptautiskās publiskās tiesības (lekcijas) (angļu val. — Lectures on Public International Law), 1940. gads, Rīgā, 330.lpp.;
 Hermanis Albats, Starptautiskās privātās tiesības (lekcijas) (angļu val. — Lectures on Private International Law), 1940. gads, Rīgā, 60.lpp.;
 Hermanis Albats, Baznīcas tiesības (lekcijas) (angļu val. — Lectures on Ecclesiastical Law), 1940. gads, Rīgā, 53.lpp.;
 Hermanis Albats, Prizu tiesas, raksts publicēts: Tieslietu Ministrijas Vēstnesis, Nr.4. 1940. gads, 649.-660. lpp.;

No 1928. gada H.Albats izdevis Latvijas Republikas starptautisko līgumu krājumu:

 Hermanis Albats (redaktors), Kollektīvās konvencijas, kurām pievienojusies Latvija (angļu val. — Multilateral Conventions Joined by Latvia), 1930. gads, Rīgā, Latvijas Republikas Ārlietu ministrija, 64.lpp.
 Recueil des principaux traités conclus par la Lettonie avec les pays étrangers, 1918-1928 / Publié par le Ministère des Affaires Etrangêres sous la direction de G. Albat, Riga, Ministère des affaires étrangêres, 1928. gads, 1.izdevums, 546.lpp.;
 Recueil des principaux traités conclus par la Lettonie avec les pays étrangers, 1918-1930 / Publié par le Ministère des Affaires Etrangêres sous la direction de G. Albat, 2-me éd. rév. et complété, Riga Ministère des affaires étrangêres, 1930. gads, 2.izdevums, 736.lpp.;
 Recueil des principaux traités conclus par la Lettonie avec les pays étrangers, 1930-1938 / Publié par le Ministère des Affaires Etrangêres sous la direction de G. Albat, Riga, Ministère des affaires étrangêres, 1938. gads, 1.izdevums, 445.lpp.;

H. Albats piedalījies ar vismaz 200 rakstiem Latviešu Konversācijas Vārdnīcas tapšanā, piemēram:' Hermanis Albats, Latvija. Starptautiskais stāvoklis (angļu val. — International Status of Latvia''), Latviešu Konversācijas Vārdnīca, 11.sējums, 1934./35. gads, 21172-21187.

H. Albats bija pazīstams arī literatūrā. 1901. gadā viņš darbojās Zeiferta „Jauna Raža”, vēlāk „Dzimtenes Vēstnesī” u.c. Viņa raksti presē pa lielai daļai bija veltīti ārējās politikas jautājumiem.

Atsauces

Ārējās saites 
 Hermanis Albats Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas mājaslapā 

1879. gadā dzimušie
1942. gadā mirušie
Cēsu novadā dzimušie
Latvijas ārlietu ministri
Latvijas tiesību zinātnieki
Maskavas Valsts universitātes absolventi
Latvijas Universitātes darbinieki
Triju Zvaigžņu ordeņa lielvirsnieki
Padomju represiju upuri
Latvijas vēstnieki Vatikānā