Reja (pavadonis)

Reja () ir otrs lielākais Saturna pavadonis un devītais lielākais pavadonis Saules sistēmā.To 1672. gadā atklāja Džovanni Domeniko Kasīni.

Nosaukums 
Reja ir nosaukta titāna Rejas vārdā no grieķu mitoloģijas - "dievu māte". Tā ir arī apzīmēta kā Saturns V.

Četrus pavadoņus, ko atklāja Kasīni (Tētisa, Dione, Reja un Japets), viņš nosauca par Sidera Lodoicea (Luija zvaigznes) par godu karalim Luijam XIV. Astronomiem kļuva par ieradumu atsaukties uz tām un Titānu kā Saturns I līdz Saturns V. Kad Mimas un Encelads tika atklāti 1789. gadā, numerācijas shēma tika pagarināta līdz Saturns VII.

Visu toreiz zināmo septiņu Saturna pavadoņu vārdi nāk no Džona Heršela (Viljama Heršela dēls, Mimasa un Encelada atklājējs) 1847. gada publikācijas Labās cerības ragā veiktie astronomiskie novērojumi, kurā viņš ierosināja pavadoņu nosaukšanu titānu, titāna Krona (Saturns romiešu mitoloģijā) māsu un brāļu vārdos.

Fiziskās īpašības 
Reja ir ledains ķermenis ar blīvumu apmēram 1,233 g / cm ³. Tik zems blīvums norāda, ka tā ir izveidota no ~ 25% akmens (blīvums 3,250 g / cm ³) un ~ 75% ūdens ledus (blīvums 1,000 g / cm ³). Kaut arī Reja ir devītais lielākais pavadonis, tā ir tikai desmitais smagākais pavadonis Agrāk tika pieņemts, ka Rejas centrā ir akmens kodols Tomēr mērījumi, kas veikti tuva garāmlidojuma ar Cassini zondi (sk. turpmāk) laikā, noteica aksiālo inerces momenta koeficientu 0,4 kg m². Šāda vērtība parāda, ka Rejai ir gandrīz viendabīga iekšiene (ar nedaudz saspiestu ledu centrā), kamēr akmens kodola eksistenci norādītu inerces moments apmēram 0,34. Arī Rejas trīsasu forma ir saskaņā ar viendabīga ķermeņa hidrostatisko līdzsvaru.

Rejas iezīmes līdzinās Diones iezīmēm, kaut arī tām ir atšķirīgas vadošās un sekojošās puslodes. Tas norāda uz līdzīgiem sastāviem un vēsturi. Temperatūra uz Rejas ir 99 K (-174 ° C) tiešā Saules gaismā un starp 73 K (-200 ° C) un 53 K (-220 ° C) ēnā.

Rejai ir ļoti daudz krāteru un spoži svītrveida marķējumi uz tās virsmas. Tās virsmu var iedalīt divos ģeoloģiski dažādos apgabalos, pēc to krāteru blīvuma; pirmais apgabals satur krāterus, kas ir lielāki kā 40 km diametrā, savukārt otrā apgabala polārajā un ekvatoriālajā reģionā ir par šo izmēru mazāki krāteri. Tas liek domāt, ka kādā tās veidošanās laikā notika liela mēroga notikums, kas izmainīja virsmu.

Vadošajā puslodē ir ļoti daudzi krāteri, pie tam vienlīdz spoži. Tāpat kā uz Kallisto, krāteriem trūkst augsta reljefa iezīmju, kādas redzamas uz Mēness un Merkūra. Sekojošajā puslodē ir spožu svītru tīkls uz tumša fona un maz redzamu krāteru. Agrāk domāja, ka šie spožie apgabali varētu būt materiāls, kas izmests no ledus vulkāniem Rejas vēstures agrā laikaposmā, kad tās iekšiene joprojām bija šķidra. Tomēr nesenie Diones novērojumi, kurai ir vēl tumšāka sekojošā puslode un līdzīgas, bet daudz spožākas švīkas, liecina, ka švīkas patiesībā ir ledus klintis, un tādēļ ir ticami pieņemt, ka arī spožās švīkas uz Rejas virsmas ir ledus klintis .

2006. gada 17. janvārī liela attāluma lidojums garām ar Cassini zondi deva svītrainās puslodes attēlus ar labāku izšķirtspēju un mazāku Saules leņķi nekā iepriekšējos novērojumos. Lai gan zinātniska analīze pagaidām nav veikta, domājams, ka neapstrādātie attēli no garāmlidojuma liecina, ka Rejas svītras patiešām ir ledus klintis, līdzīgas kā uz Diones.

Iespējamā gredzenu sistēma 

2008. gada 6. martā, NASA paziņoja, ka Rejai varētu būt niecīga gredzenu sistēma. Tas būtu pirmais gredzenu atklājums pavadonim. Gredzenu esamība ir secināma pēc novērotajām izmaiņām elektronu plūsmā, ko notvēris Saturna magnētiskais lauks, kad Cassini palidoja garām Rejai. Izskatās, ka putekļi un gruveši stiepjas līdz Rejas Hilla sfērai, taču ir blīvāki tuvāk pavadonim un ietver trīs šaurus gredzenus ar vēl lielāku blīvumu.

Pētījumi 
Reju ir vairākas reizes fotografējusi Cassini zonde no vidēja attāluma. Galvenās misijas laikā, 2005. gada 26. novembrī, bija viens tuvu mērķēts lidojums garām, 500 km attālumā. Papildu tuvs lidojums 5750 km attālumā tika veikts 2007. gada 30. augustā. Ir plānota viena sastapšanās Cassini divu gadu pagarinātajā misijā - lidojums garām 100 km attālumā 2010. gada 2. martā.

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 

 Rejs profils NASA's Saules sistēmas izpētes sekcijā
 Planetārā sabiedrība: Reja

Saturna pavadoņi