Parastais deviņvīruspēks

Parastais deviņvīruspēks () ir līdz 200 cm augsts, divgadīgs cūknātru dzimtas lakstaugs ar spēcīgu, mazzarainu mietsakni. Pirmajā gadā tam attīstās lapu rozete, bet otrajā gadā mazzarains stumbrs ar ziediem. Lapas balti vai dzeltenīgi tūbainas, 15—30 cm garas, 5—10 cm platas, apakšējās lapas ar kātu, iegarenas, augšējās olveida, sēdošas vai nolaidenas, pamīšus. Lapu mala gluda vai strupi zobaina. Ziedi dzelteni, pa 2—7 pušķos, kuri savukārt sakopoti blīvā ķekarā. Zied no jūnija līdz septembrim. Aug saulainos pakalnos, upju krastmalās, mežmalās, smilšainās un grantainās augsnēs.

Citi nosaukumi 
V.thapsus pazīst ar dažādiem nosaukumiem. Eiropas uzziņu grāmatas to sauc par "lielo deviņvīru spēku". Ziemeļamerikā lieto "commen mullen" savukārt ASV rietumu iedzīvotāji deviņvīrusu parasti dēvē par "kovboju tualetes papīru" 19. gadsimtā tai bija vairāk nekā 40 dažādu vispārpieņemto nosaukumu tikai angļu valodā. Dažas no dīvainākajām bija "augstā svečturis", "indiešu lupatu nezāle", "bullics plaušu zāle", "Ādamsa stienis", "zaķa bārda" un "ledus lapa". Tautas nosaukumos ir neskaitāmas norādes uz auga spalvainumu: "vilnas deviņvīru spēks", "samta deviņvīru spēks", vai "segas deviņvīru spēks", "ubaga sega", "Mozus sega", "nabaga sega", " Dievmātes sega" vai "vecā vīra sega", un "filca zāle" un tā tālāk ("flanelis" ir vēl viens izplatīts sugas nosaukums). Pats "Mullein" (angļu valodā)  cēlies no franču vārda "mīksts".Daži nosaukumi attiecas uz auga lielumu un formu: "ganu klubs(-i)" vai "stafs", "Ārona stienis" (nosaukums tam ir kopīgs ar vairākiem citiem augiem ar augstām, dzeltenām ziedkopām) un pārpilnība.

Pielietojums medicīnā 
Kaltētos ziedus izmanto zāļu tējā. Senajā Grieķijā Pedānijs Dioskorīds to uzskatīja par noderīgu līdzekli pret plaušu slimībām. Tautas medicīnā ir arī citi pielietojumi. Auga matiņu kairinājumu dēļ visi preparāti tiek filtrēti.

Atsauces

Ārējās saites 

 Neslimo.lv Deviņvīruspēks

Cūknātru dzimta