Drohobiča

Drohobiča () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā, netālu no Dņestras iztekas. Pilsētas pašvaldībā ietilpst cita pilsēta - Stebnika. Pilsētā atrodas autokrānu rūpnīca Дрогобицький завод автомобільних кранів (ДЗАК), naftas pārstrādes rūpnīca un sāls ieguves uzņēmums Галка-Дрогобыч.

Vēsture
Pilsēta radusies 11. gadsimtā kā sāls ieguves un tirdzniecības centrs. Rakstos pirmoreiz minēta 1387. gadā. Ietilpa Žečpospolitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā. 1775. gadā šeit tika atvērta viena no pirmajām ukraiņu ģimnāzijām Galīcijā. 19. gadsimta vidū pilsētas apkārtnē sākas naftas un dabasgāzes ieguve. 1866. gadā šeit tika uzbūvēta pirmā naftas pārstrādes rūpnīca Centrāleiropā.

Pēc Pirmā pasaules kara Drohobiča neilgu laiku Rietumukrainas Tautas republikā, tomēr vēlāk tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam pilsētu iesākumā ieņēma vācu karaspēks. Pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, vēlāk Drohobičā iegāja PSRS spēki. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Drohobiču ieņēma vācieši. Pilsēta tika iekļauta Ģenerālgubernatūras sastāvā. Holokaustā tika iznīcināta pilsētas ebreju kopiena (1939. gada ebreji bija  39,9 % no pilsētas iedzīvotājiem).

Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Pēc kara līdz 1991. gadam Drohobiča bija Ukrainas PSR sastāvā.

Cilvēki
Drohobičā dzimuši austriešu/ britu aktrise Elizabete Bergnere (Elisabeth Bergner, 1897-1986), poļu/ebreju mākslinieks Maurīcijs Gotlībs (Maurycy Gottlieb, 1856-1879), ukraiņu velosportists Jaroslavs Popovičs (Ярослав Попович, 1980), poļu/ebreju rakstnieks Bruno Šulcs (Bruno Schulz, 1892-1942), ebreju uzņēmējs Viktors Vekselbergs (Вiктор Вексельберг, 1957). Pilsētas pievārtē, Nahueviču sādžā, dzimis ukraiņu rakstnieks Ivans Franko (Іван Франко, 1856-1916).

Atsauce

Ārējās saites 

Ļvivas apgabala administratīvais iedalījums