Jorģis Zemitāns

Jorģis Zemitāns (dzimis  Skrīveru pagastā, miris  Rīgā) bija latviešu pulkvedis, III šķiras Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris, Igaunijas Brīvības krusta I šķiras II pakāpes kavalieris, Brīvības cīņu laikā — Ziemeļlatvijas brigādes komandieris.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1873. gadā Skrīveru pagastā zemnieka Jēkaba Zemitāna ģimenē, viņa jaunākais brālis Jānis Zemitāns kļuva par kara lidotāju. 1892. gadā kā eksterns absolvēja Jelgavas reālskolu. 1897. gadā absolvēja Viļņas karaskolā un kā jaunākais virsnieks uzsāka dienestu Krievijas Impērijas 116. Malojaroslavecas kājnieku pulkā Rīgā. 1914. gada aprīlī viņu paaugstināja kapteiņa pakāpē.

Pirmā pasaules kara sākumā kapteinis Zemitāns karoja 20. korpusa sastāvā Austrumprūsijā, kas 1915. gada sākumā Augustovas mežos tika aplenkts un sakauts. Zemitāns nonāca vācu gūstā, no kura atgriezās tikai pēc Kompjeņas pamiera parakstīšanas 1918. gada decembrī.
Uzreiz pēc atgriešanās Rīgā Zemitāns iesaistījās aizsardzības ministra Jāņa Zālīša organizētajās pirmajās Latvijas militārajās vienībās, t.s. Rīgas apsardzības rotās, kļūstot par 2. Rīgas apsardzības rotas komandieri.
1919. gada 7. janvārī Latvijas Pagaidu valdība nosūtīja kapteini Zemitānu uz Igauniju kā Latvijas militāro priekšstāvi. 18. februārī viņš kopā ar Latvijas diplomātisko pārstāvi Igaunijā Jāni Ramanu parakstīja vienošanos ar Igaunijas Pagaidu valdības premjerministru un Kara ministru Konstantīnu Petsu par latviešu karaspēka daļu formēšanu Igaunijas teritorijā no tur esošo bēgļu un karavīru vidus, par sniegto palīdzību solot Valkas pilsētu, kā arī piecus Valkas apriņķa un divus Valmieras apriņķa pagastus. 
Ar Igaunijas armijas 2. divīzijas štāba priekšnieka pulkveža Voldemāra Ozola atbalstu viņš uzsāka organizēt Latvijas armijas Ziemeļlatvijas brigādi. Zemitāna pienākumos ietilpa jaunu karaspēka vienību formēšanas uzraudzība un kontrole pār komandantūrām, kas bija izvietotas no lieliniekiem atbrīvotajā Vidzemes daļā. 1919. gada 28. februārī Zemitānu paaugstināja par pulkvežleitnantu, 13. martā — par pulkvedi. Zemitāns bija pirmais latviešu karaspēka vienību komandieris, kurš strikti nosodīja Baltijas landesvēra 1919. gada 16. aprīlī īstenoto puču, atzīstot pakļautību Ulmaņa valdībai.

1919. gada 15. jūlijā jaunās Latvijas armijas virspavēlnieks ģenerālis Sīmansons iecēla Zemitānu par Vidzemes divīzijas Dienvidu frontes komandieri un Rīgas apsardzības priekšnieku. Sakarā ar neveiksmīgo armijas vadīšanu Bermontiādes sākumā šajā amatā viņu nomainīja Mārtiņš Peniķis.

Pēc atstādināšanas Zemitāns pāris gadu pildīja tā sauktos goda amatus: vadīja karavīru pensiju likuma izstrādi, piedalījās armijas reglamentu izstrādāšanas komisijas darbā. 1922. gada aprīlī Zemitānu no armijas atvaļināja piemērota amata trūkuma dēļ. Bijis Aizsargu organizācijas Skrīveru nodaļas aizsargs.

Miris 1928. gada 16. janvārī Rīgas kara slimnīcā no audzēja smadzenēs.

Viņa vārdā nosaukta Skrīveru pamatskola, ielas Rīgā, Liepājā, Skrīveros un Strenčos, laukums Rīgā, Teikā, Zemitānu dzelzceļa stacija, kā arī Zemitāna tilts (pārvads pār dzelzceļu).

Apbalvojumi 
 Sv. Vladimira ordenis, 4. šķira (1915)
 Igaunijas Brīvības krusts, 1. šķiras 2. šķira (1920)
 Lāčplēša Kara ordenis, 3. šķira (1924)
 Aizsargu medaļa "Par uzcītību" (1928, pēc nāves)

Atsauces

Ārējās saites 

 "Ziemeļnieku pulkveža liktenis", Republika.lv 
 Zemitāns, Jorģis - historia.lv
 Jorģa Zemitāna L.k.o.k. biogrāfija

1873. gadā dzimušie
1928. gadā mirušie
Aizkraukles novadā dzimušie
Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri