Rūdolfs Bultmanis

Rūdolfs Kārlis Bultmanis (, dzimis , miris ) bija vācu luterisma teologs. Viens no ietekmīgākajiem 20. gadsimta teologiem. Trīsdesmit gadus bija teoloģijas pasniedzējs Marburgas Universitātē. Definējis gandrīz pilnīgu vēstures faktu un ticības nošķirtību, ko pats definēja par demitoloģizāciju (Entmythologisierung), apgalvodams, ka kristietības eksistencei nepieciešams tikai pats fakts, ka Kristus ir miris pie krusta, un nekas vairāk.

Dzimis mācītāja ģimenē. Beidzis vidusskolu Oldenburgā. Studēja teoloģiju Tībingenē, Berlīnē un Marburgā. Pēc habilitācijas strādāja par Jaunās derības pasniedzēju Marburgā. Neilgi pastrādādams Gīsenē un Breslavā, 1921. gadā atgriezās Marburgā un pasniedza līdz došanās pensijā 1954. gadā. Nacistu laikā atbalstīja Apliecinošo baznīcu (Bekennende Kirche), kas bija opozīcijā varai.

Bibliogrāfija (nepilna) 
 Die Geschichte der synoptischen Tradition (1921, 1931)
 Jesus (1926)
 Neues Testament und Mythologie (1941)
 Das Evangelium des Johannes (1941)
 Theologie des Neuen Testaments (1948–53)
 Das Urchristentum im Rahmen der Antiken Religionen (1949)

Ārējās saites 

 Rudolf-Bultmann- Gesellschaft für Hermeneutische Theologie e.V. 
 Rūdolfs Bultmanis The Boston Collaborative Encyclopedia of Modern Western Theology 

Vācu valodā rakstošie
20. gadsimta filozofi
Teologi
Lejassaksijā dzimušie