Edmunds Huserls

Edmunds Gustavs Albrehts Huserls (; dzimis , miris ) bija filozofs un matemātiķis,  fenomenoloģiskās skolas aizsācējs, profesors Getingenes un Freiburgas Universitātēs. Viņa galvenie darbi ir "Pētījumi loģikas jomā" (1900—1901), "Eiropas zinātņu krīze un transcendentālā fenomenoloģija" (1936), "Pirmā filozofija" (1936—1939).

Dzīvesgājums 
Dzimis Prosnicā Morāvijā cepurnieka ģimenē. No 1876. gada studēja matemātiku, astronomiju, fiziku un filozofiju Leipcigas Universitātē, studijas 1878. gadā turpināja Berlīnes Universitātē, kur apguva matemātiku un filozofiju, 1881. gadā iestājās Vīnes Universitātē, kur stažējās matemātikas zinātnē un 1882. gadā aizstāvēja disertāciju. 1886. pieņēma kristietību (luterānismu). 1901. gadā uzsāka pasniedzēja karjeru Getingenes Universitātē.

Pirmā pasaules kara laikā 1916. gadā Huserlam piedāvāja katedru Freiburgas Universitātē, ko viņš pieņēma. Pēc kara beigām viens no viņa skolniekiem no 1922. līdz 1925. gadam bija Teodors Celms.

Miris no pleirīta 1938. gada 26. aprīlī Breisgavas Freiburgā.

Idejas 
Huserla uzskatu pamatā ir Platona, Leibnica un Brentāno mācības. Teorētiskais mērķis ir pārvērst filozofiju precīzā zinātnē, balstīt to zinātniskajās atziņas uz tīrās loģikas pamatiem. Tāpēc Huserls mēģināja izdalīt loģikas kategorijas un likumus. Pretendējot uz pasaules uzskata ziņā neitrālu pozīciju filozofijā, Huserls centās izdalīt "tīro apziņu", kas būtu nošķirta no konkrētā subjekta (indivīda) esamības un apziņas, lai panāktu "tīras būtības" Platona objektīvā ideālisma garā. Būtībām "ir nozīme", taču pašām par sevi tām nav esamības. Huserla skatījumā izziņas priekšmets, tās objekts ārpus uz to vērstās subjekta apziņas neeksistē. Priekšmets atklājas (un tiek radīts) uz to vērstās intuīcijas rezultātā. Patiesības kritērijs ir subjekta personīgie pārdzīvojumi. Huserla idejas stipri ietekmēja Rietumu filozofijas tālāko attīstību, kļūstot par pamatu Hartmaņa "kritiskajai ontoloģijai", amerikāņu un britu neoreālisma skolām un lielā mērā vācu eksistenciālismam.

Nozīmīgi ir arī tas, ka Huslera sekretāre bija svētā Edīte Šteina, kuru vēlāk pāvests Jānis Pāvils II pasludināja par Eiropas līdzaizbildni un kas ir devusi lielu ieguldījumu fenomenoloģijas attīstībā

Darbi 
 1887. Über den Begriff der Zahl. Psychologische Analysen (habilitācijas darbs)
 1891. Philosophie der Arithmetik. Psychologische und logische Untersuchungen 
 1900. Logische Untersuchungen. Erster Teil: Prolegomena zur reinen Logik 
 1901. Logische Untersuchungen. Zweiter Teil: Untersuchungen zur Phänomenologie und Theorie der Erkenntnis 
 1911. Philosophie als strenge Wissenschaft 
 1913. Ideen zu einer reinen Phänomenologie und phänomenologischen Philosophie. Erstes Buch: Allgemeine Einführung in die reine Phänomenologie 
 1923—1924. Erste Philosophie. Zweiter Teil: Theorie der phänomenologischen Reduktion 
 1925. Erste Philosophie. Erster Teil: Kritische Ideengeschichte 
 1928. Vorlesungen zur Phänomenologie des inneren Zeitbewusstseins 
 1929. Formale und transzendentale Logik. Versuch einer Kritik der logischen Vernunft 
 1930. Nachwort zu meinen „Ideen zu einer reinen Phänomenologie und phänomenologischen Philosophie“ 
 1936. Die Krisis der europäischen Wissenschaften und die transzendentale Phänomenologie: Eine Einleitung in die phänomenologische Philosophie 
 1939. Erfahrung und Urteil. Untersuchungen zur Genealogie der Logik.
 1950. Cartesianische Meditationen 
 1952. Ideen II: Phänomenologische Untersuchungen zur Konstitution 
 1952. Ideen III: Die Phänomenologie und die Fundamente der Wissenschaften

Ārējās saites

Skatīt arī 
 Fenomenoloģija

Filozofi
Olomoucas apgabalā dzimušie