Vseslavs Bračislavičs

Vseslavs Bračislavičs (; ap 1029 – 1101) bija Polockas Rurikoviču dinastijas kņazs, kas valdīja no 1044. līdz 1101. gadam. Kijevas lielkņazs (1068 — 1069).

Dzīvesgājums 

Vseslavs Bračislavičs dzimis ap 1029. gadu Rurika dinastijas Polockas rusu kņaza Bračislava ģimenē. Viņa tēvs cīnījās par varu ar Novgorodas kņazu Jaroslavu, kuru atbalstīja viņa sievastēvs Zviedrijas karalis. Eimunda sāgā minēts, ka Vseslava tēvs ķēniņš Brjačislavs 1041. gadā noslēgtajā miera līgumā ar Jaroslavu vienojās par to, ka Brjačislavs kļuva par Kijevas vietvaldi, bet Jaroslavs paturēja virsvaru Gardarīkes galvaspilsētā Novgorodā. Savukārt par Polockas valdnieku kļuva bijušais norvēģu ķēniņš Eimunds.
 
Mazgadīgais Vseslavs kļuva par Polockas kņazu 1044. gadā, kad nomira viņa tēvs Brjačislavs, bet par Kijevas lielkņazu kļuva Jaroslavs. Lai uzsvērtu Polockas svarīgumu, 1055. gadā Vseslavs sāka celt Polockas Sv.Sofijas katedrāli. No senkrievu hronikām zināms, ka 1060. gadā kņazs Vseslavs piedalījās kopīgā krievu kņazu karagājienā pret torkiem. Pēc tam Vseslavs atsāka karot pret Novgorodas un Kijevas kņaziem, 1065. gadā aplenca Pleskavas pili, 1067. gadā kaujā pie Čerehas upes sakāva Novgorodas kņaza Mstislava Izjaslaviča karadraudzi, ieņēma Novgorodu un aizveda uz Polocku Sv. Sofijas katedrāles zvanus un ikonas. Tā paša gada 3. martā viņš cieta sakāvi pret trīs Jaroslava dēliem (Kijevas lielkņazu Izjaslavu, Čerņigovas kņazu Svjatoslavu un Perejaslavļas kņazu Vsevolodu) kaujā pie Nemigas upes un pēc trīs mēnešiem kopā ar diviem dēliem tika sagūstīts miera sarunu laikā un iemests Kijevas cietumā. 
1068. gada 15. septembrī Kijevas iedzīvotāji sacelšanās laikā atbrīvoja Vseslavu un iecēla par lielkņazu. Bijušais lielkņazs Izjaslavs aizbēga uz Poliju, kur savāca karaspēku un devās uz Kijevu. Vseslavs 1069. gadā bēga uz votu zemi, no kurienes devās karagajienā uz Novgorodu. 1071. gadā viņš atkal kļuva par Polockas kņazu un visu mūžu turpināja cīņu ar Jaroslava dēliem.
 
Vēl savas dzīves laikā Vseslavs sadalīja savus valdījumus sešas vai septinās dalienās saviem daudzajiem dēliem. Rogvolods (Boriss) kļuva par Polockas kņazu, Gļebs par Minskas kņazu, Svjatoslavs par Vitebskas kņazu, Dāvids par Izjaslavas kņazu, Rostislavs par Lukomļas vai Viļņas kņazu. Iespējams, ka Romāns kļuva par Izjaslavas vai Druckas kņazu. Lai paplašinātu savus valdījumus, Vseslava dēli 1106. gadā devās karagājienā uz Daugavas lejteces zemēm, ko bija pakļāvuši zemgaļi, tomēr tika pilnīgi sakauti.

Dēli 
 Rogvolods Vseslavičs (Рагвалод-Барыс Усяславіч) - Polockas kņazs? (1101-1128) (daļa vēsturnieku uzskata, ka Boriss ir Rogvoloda kristīgais vārds un viņu sauc par Rogvolodu-Borisu),
 Dāvids Vseslavičs (Давыд Усяславіч) - Izjaslavas kņazs, Polockas kņazs,
 Gļebs Vseslavičs (Глеб Усяславіч) - Minskas kņazs,
 Romāns Vseslavičs (Раман Усяславіч) - mantojamā zeme nav skaidra (Izjaslavļa, Drucka?), no kuras viņu padzinuši,
 Svjatoslavs Vseslavičs (Святаслаў Усяславіч) - Vitebskas kņazs,
 Rostislavs Vseslavičs (Расціслаў Усяславіч) - mantojamā zeme nav skaidra, miris trimdā Bizantijā. Viņa dēli esot kļuvuši par lietuviešu dižkunigaišu dinastijas ciltstēviem.

Piemiņa 
2007. gadā Polockā atklāja pieminekli Vseslavam Bračislavičam,

Literatūra 
 Janet Martin. Medieval Russia 980-1584 Cambridge University Press, 1995
 Войтович Л. Княжеские династии Восточной Европы (конец IX — начало XVI в.)
 ПСРЛ, т. 5. II Псковская летопись. Часть I Софийской летописи. СПб., 1848.- 656 с.
 Baumgarten N. Généalogies et mariages occidentaux des Rurikides Russes du X-е au XIII-е siècle /Orientalia Christiana. Roma, 1927. -N35.-95p.

Skatīt arī 
 Polockas kņazi
 Polockas Rurikoviču dinastija

‎

Atsauces 

Polockas kņazi
Baltkrievijas vēsture