Teodors Zaļkalns

Teodors Zaļkalns (līdz 1930. gadam — Teodors Grīnbergs,  Allažu pagasta "Zaļajā Kalnā" —  Rīgā) bija viens no pirmajiem profesionālajiem latviešu tēlniekiem.
Latvijas Mākslas akadēmijas profesors un Tēlniecības katedras vadītājs (1944—1958).

Dzīvesgājums 
 
Dzimis 1876. gadā Allažu pagastā zemnieka un tirgotāja ģimenē. Mācījās Allažu draudzes skolā, tad Rīgas pilsētas reālskolā. 1893. gadā viņš iestājās Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā Pēterburgā, specializējās dekoratīvajā glezniecībā un ofortā. 1899. gadā devās studēt uz Minheni, pēc tam arī uz Parīzi ar mērķi papildināties dekoratīvajā glezniecībā, taču, sastapies ar Ogistu Rodēnu, nolēma kļūt par tēlnieku.
Atgriezies Pēterburgā, strādāja Karla Faberžē juvelierizstrādājumu uzņēmumā, kur veidoja modeļus cilvēku un dzīvnieku figūriņām. Vasarās viņš atgriezās mājās un strādāja galvenokārt ar portretiem. 1903. gadā pārcēlās uz Jekaterinburgu, kur strādāja par mākslas skolotāju. Paralēli viņš arī veidoja portretus un statuetes. 1907. gadā viņš devās uz Itāliju un Florencē pētīja bronzas liešanas un marmora apstrādes tehnoloģiju, iepazinās ar itāliešu vecmeistaru darbu oriģināliem. No 1909. gada dzīvoja Pēterburgā, bija Štiglica Centrālās tehniskās zīmēšanas skolas pedagogs (1918—1919).

1920. gadā atgriezās Latvijā, dzīvoja un strādāja Rīgā, izveidojis mākslinieku biedrību "Sadarbs". Piedalījās divu Rīgas lielo monumentu — Brāļu kapu (1921—1922) un Brīvības pieminekļa (1922—1929) konkursos, bet zaudēja konkurencē ar Kārli Zāli. Publikas neizpratni tolaik izraisīja  plašākai publikai tolaik neierastā skaldņotā formu traktējumā izkaltais rakstnieka Rūdolfa Blaumaņa piemineklis (1929). 1930. gadā latviskoja savu uzvārdu no Grīnbergs uz Zaļkalns.

Kā pasūtījuma darbus veidoja rakstnieka Jāņa Akurātera (1929) un dzejnieces Aspazijas (1931) krūšutēlus, dzejnieka Jāņa Poruka kapa pieminekli Meža kapos Rīgā (1930) un Fr. Bārdas piemineklī Umurgas kapos (1933). 
Kazdangā uzstādīja viņa kalto pieminekli Māteru Jurim, bet Plācī cilni Pirmajā pasaules karā kritušajiem (1931). Vairākmetrīgu cūkas skulptūru, ko varēja uztvert arī kā Latvijas bekona simbolu, 1937. gadā bija paredzēts uzstādīt Centrāltirgū, bet šī iecere netika īstenota. 1938. gadā pie toreizējā Rakstnieku nama Siguldā atklāja viņa veidoto Kronvaldu Ata pieminekli.

Pēc Otrā pasaules kara aktīvi sadarbojās ar okupētās Latvijas varas iestādēm, bija Latvijas PSR Tautas mākslinieks (1945), Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāts (1947—1955), PSRS Mākslas akadēmijas īstenais loceklis (1947), PSRS Tautas mākslinieks (1957), Sociālistiskā Darba Varonis (1971). Esot ierosinājis nojaukt Brīvības pieminekli kā mākslinieciski mazvērtīgu un padomju ideoloģijai kaitīgu.

Daiļrades raksturojums 
Pirmie Zaļkalna darbi bija figurāli veidojumi; viņa agrīnā posma darbiem raksturīgs dabiskums, plastiskas formas ("Bronza"), kompozicionāla vienkāršība (nav vairākfigūru kompozīcijas, neparastu izteiksmju vai pozu), materiāli — bronza vai marmors. Granītā veidoti kapu pieminekļus (piemēram, obeliska formas kapakmeni ar tautas ornamentiku, stilizētiem ziediem Emīlam Dārziņam). Pirmā pasaules kara laikā Petrogradā veidoja vairākus māmiņu tēlus, kuriem pozēja latviešu bēgles, piemēram, "Stāvošā māmiņa" (1915), "Sēdošā māmiņa" (1916 — 1923), kas ir simboliski tēli. Autors Rūdolfa Blaumaņa piemineklim (1928) un Ata Kronvalda piemineklim Siguldā (1938).
Zaļkalns veidojis arī dzīvnieku tēlus, bijis izcils animālists — "Jēriņš" (1933), "Cūka" (1937). Darbojies arī mākslas kritikā.
Viņa daiļradi līdz 1940. gadam var nosacīti iedalīt trijos posmos:
 impresionistiskais posms ("Ludmila"),
 Ēģiptes mākslas ietekmes posms, kurā parādās simboliski tēli, vispārinājums, atsevišķi kubisma paņēmieni (māmiņu tēli),
 vēlīnais posms (kapu pieminekļi, piemēram, Poruka Meža kapos Rīgā (1930) un Bārdas Umurgas kapos (1933)).

Piemiņa 
 No 1973. līdz 1988. gadam Latvijas Mākslas akadēmijas nosaukums bija Teodora Zaļkalna LPSR Valsts Mākslas akadēmija
 Tēlnieka darbnīcā Biķernieku ielā 13, Rīgā no 1967. līdz 1994. gadam darbojās memoriālais muzejs.

Literatūra 
 Martin Rathsprecher. Тeodor Zalkalns. Eines lettischen Bildhauers Weg und Werk. Wien, 1937. 
 Kārlis Baumanis. Teodors Zaļkalns. Rīga: Liesma, 1966.
 Jurģis Skulme. Teodora Zaļkalna dzīves un darba vietas. Rīga: Liesma, 1972.
 Рута Чаупова. Теодор Эдуардович Залькалн. Москва: Изобразительное искусство, 1974. 
 Ruta Čaupova. Portrets latviešu tēlniecībā. Rīga: Zinātne, 1981.
 Рута Чаупова (сост.): Т. Залькалн. Избранные произведения. Москва: Советский художник, 1990.

Atsauces

Ārējās saites 
 Teodora Zaļkalna biogrāfija un mākslinieciskā darbība
 Teodora Zaļkalna „Sēdošā māmiņa“ Latvijas kultūras kanonā
 „Stāvošā māmiņa“
 Piemineklis Rūdolfam Blaumanim
 Dzejnieka Jāņa Poruka kapa piemineklis Rīgā
 „Cūka“
 Cūka. Zaļkalna parastā. Undīnes Adamaites raksts „Kultūras Dienā“, 2008. gada 25. maijā
 Teodora Zaļkalna 20 latu monēta

1876. gadā dzimušie
1972. gadā mirušie
Latviešu mākslinieki
Latvijas tēlnieki
Mākslinieku biedrības "Sadarbs" mākslinieki
Mākslinieku pulciņa "Rūķis" mākslinieki
Latvijas Mākslas akadēmijas darbinieki
Sociālistiskā Darba varoņi
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Latvijas PSR Tautas mākslinieki
Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāti
Raiņa kapos apbedītie
Siguldas novadā dzimušie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie latvieši
Latvijas kultūras kanonā ietvertās vērtības
PSRS Tautas mākslinieki