Frīdrihs I Barbarosa

Frīdrihs I (, , saukts Barbarosa (Barbarossa); dzimis 1122. gadā, miris ) bija Hoenštaufenu dinastijas Svētās Romas impērijas imperators no 1155. gada līdz savai nāvei. Harismātiska, leģendām apvīta personība. Bija arī Burgundijas, Vācijas un Itālijas karalis, kā arī Švābijas hercogs.

Dzīves gājums 
Dzimis 1122. gadā netālu no Rāvensburgas tagadējā Bādenes-Virtembergas zemē Vācijas dienvidos. Kopā ar tēvoci Konrādu III piedalījās Otrajā Krusta karā. Pēc Konrāda nāves 1152. gada 4. martā Frankfurtē tika ievēlēts par Romiešu karali (Rex Romanorum) un 9. martā Āhenē kronēts. No tēva puses būdams Hoenštaufens, bet mātes — Velfs, Frīdrihs apvienoja abas tolaik visietekmīgākās impērijas dzimtas. Sākot no 1154. gada sešas reizes veica militāras kampaņas Itālijā, iesaistīdamies gvelfu un gibelīnu cīņās un ierobežodams Ziemeļitālijas pilsētu patstāvību. Šajā laikā ieguvis iesauku "Barbarosa" (no ). Sestās kampaņas laikā 1176. gada 29. maijā Lenjāno kaujā Lombardijas līgas karaspēks smagi sakāva impērijas spēkus — kādu laiku pēc kaujas uzskatīja, ka Barbarosa ir miris.

Ap 1155. gadu pāvests Adriāns IV viņu Pāvijā kronēja par Romas imperatoru. Pēc diviem gadiem (1157. gadā) rakstos impērijas apzīmēšanai sāka lietot vārdu sacrum (no ).

Trešā Krusta kara laikā 1190. gadā Frīdrihs I noslīka Salepas upē Kilikijā (mūsdienu Turcijā).

Atsauces

Ārējās saites 

1122. gadā dzimušie
1190. gadā mirušie
Svētās Romas impērijas imperatori
Hoenštaufenu dinastija