Latvijas nacionālie parki

Latvijas nacionālie parki ir īpaši aizsargājamas dabas teritorijas. Tie ir plaši apvidi, kam raksturīgi nacionāli nozīmīgi izcili dabas veidojumi, cilvēka darbības neskartas un mazpārveidotas ainavas un kultūrainavas, biotopu daudzveidība, kultūras un vēstures pieminekļu bagātība un kultūrvides īpatnības. Nacionālos parkus, atbilstoši likumam "Par īpaši aizsargājamām dabas teritorijām", izveido Saeima ar attiecīgu lēmumu (likumu). Latvijā izveidoti četri nacionālie parki. Tie aizņem aptuveni 3,2% no Latvijas teritorijas.

Izveidošanas mērķi 

 Nacionālo parku galvenais uzdevums ir dabas aizsardzība, kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšana, zinātniskās izpētes, izglītošanas un atpūtas organizēšana, kuru ierobežo dabas un kultūrvides aizsardzības mērķi.
 Nacionālo parku teritoriju atbilstoši aizsardzības un izmantošanas mērķiem iedala funkcionālās zonās. Nacionālajos parkos ir zonas, kurās visi dabas resursi pilnībā tiek izslēgti no saimnieciskās un citādas darbības. Pārējā nacionālo parku teritorijā atļauta tikai tāda saimnieciskā darbība, kas būtiski nemaina vēsturiski izveidojušās ainavas struktūru.

Lai nodrošinātu ar dabas aizsardzību saistīto normatīvo aktu efektīvu izpildi, kā arī lai veicinātu vienotas dabas aizsardzības un dabas resursu izmantošanas politikas realizēšanu, Ministru kabinets izveido Dabas aizsardzības pārvaldi. Dabas aizsardzības pārvalde organizē nacionālo parku pārvaldīšanu un apsaimniekošanu, koordinē zinātnisko izpēti un monitoringu, veic informtīvos pasākumus un izglītošanas darbu.

Latvijas nacionālo parku saraksts

Atsauces

Skatīt arī 
 Latvijas īpaši aizsargājamās dabas teritorijas
 Baltijas valstu nacionālo parku uzskaitījums

Latvijas ģeogrāfija