Kārlis Mūsiņš

Kārlis Mūsiņš ( — ) bija Latviešu leģiona virsnieks un nacionālais partizāns. Vācu krusta zeltā kavalieris.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1919. gadā Dzērbenes pagastā kalēja ģimenē. Vēlāk pārcēlās uz Rīgu, kur mācījās arodskolā un strādāja par virpotāju VEF'ā. Dienēja Latvijas armijā.   

1941. gada augustā Mūsiņš brīvprātīgi iestājās pirmajā latviešu kārtības dienesta bataljonā (16. Zemgales kārtības dienesta (policijas) bataljons). Bataljons nodarbojās ar dzelzceļu apsardzību, partizānu apkarošanu, kā arī kaujas uzdevumu izpildi Ļeņingradas frontes aizmugurē (Dno, Staraja Rusas, Ilmeņa ezera un Soļcu rajonā). 1943. gada janvāra beigās divus latviešu policijas bataljonus atvilka no frontes uz Krasnoje Selo, lai uz to pamata sāktu formēt Latviešu SS brīvprātīgo brigādi (vēlākā 19. grenadieru divīzija). 3. februārī 16. Zemgales bataljonu iekļāva brigādē. 8. februārī bataljons ieradās Krasnoje Selo un tas tika iekļauts brigādes 42. pulkā) kā III bataljons. Pēc 19. ieroču SS grenadieru divīzijas pārformēšanas 1944. gada vasarā Mūsiņš komandēja 42. grenadieru pulka 4. rotu. Leģiona sastāvā nogājis kauju ceļu no Volhovas līdz pat Kurzemes cietoksnim. Dienesta laikā apbalvots ar Austrumu frontes medaļu, II un I pakāpes Dzelzs krustu, Vācu krustu zeltā un citiem apbalvojumiem.

Pēc Vācijas kapitulācijas 1945. gada 8. maijā Mūsiņš gūstā nepadevās. 1945. gada vasarā kopā ar novadnieku grupu devies uz Ziemeļvidzemi, kur izveidoja un līdz 1953. gadam komandēja nacionālo partizānu grupu. Nodevības rezultātā Mūsiņš 1953. gada 27. septembrī tika sagūstīts. 1955. gada 2. jūnijā viņš tika nošauts Maskavā Butirku cietumā.

Atsauces 

Cēsu novadā dzimušie
Latviešu leģiona virsnieki
Padomju represijās nogalinātie
Nacionālie partizāni