Livonijas Konfederācijas līgums

Livonijas Konfederācijas līgums ir Rīgā 1243. gada 1. oktobrī noslēgts sadarbības līgums starp Vācu ordeņa mestra vietnieku Livonijā, Igaunijā un Vironijā Andreasu no Felves un Rīgas, Tērbatas un Sāmsalas bīskapiem.

Pergamenta oriģināls ar ordeņa un bīskapu zīmogiem glabājas Dānijas Valsts arhīvā Kopenhāgenā, Sāmsalas reģistratūrā.

Priekšvēsture 
1226. gada martā Romas pāvesta legāts (šķīrējtiesnesis) Modenas Vilhelms Rīgas Doma baznīcā sasauca pirmo Livonijas koncilu. 
Bez ordeņa valsts un trim bīskapijām tolaik Livonijā ietilpa arī klosteri un pilsētvalstis ar savu lauku teritoriju, no kurām nozīmīgākās bija Rīga, Tērbata, Tallina, Daugavgrīvas klosteris. Dāņiem pakļautajā Ziemeļigaunijā pastāvēja Tallinas un Virijas (pastāvēja līdz 1274) bīskapijas, kas formāli bija pakļautas Lundas arhibīskapam, un neveidoja teritoriālu veselumu. Arī četras Prūsijas bīskapijas - Kulmas, Pomezānijas, Varmijas un Sembas bija formāli pakļautas Rīgas arhibīskapam. Bez tam šeit Livonijas izveides periodā (1186-1255) īslaicīgi pastāvēja virkne bīskapiju - Sēlijas, Zemgales, Leales, Krievijas, Karēlijas un Lietuvas. Neilgu laiku Livonijas ordenim bija pakļauta arī Gotlandes sala.

Līguma saturs 
1243. gada 1. oktobrī Rīgā sapulcējušies  uz kopēju apspriedi, Livonijas zemes kungi - Rīgas bīskaps Nikolajs, Tērbatas bīskaps Hermanis  un Sāmsalas bīskaps Heinrihs, kā arī Vācu ordeņa vicemestrs Livonijā, Igaunijā un Vironijā Andrejs, uzskatīdami sevi par vienu [politisku] ķermeni ar Romas pāvestu kā galvu, slēdz valstu savienības līgumu:

 Ar Dieva žēlastību Rīgas bīskaps Nikolajs, Tērbatas bīskaps H[ermanis], Sāmsalas bīskaps H[einrihs] un mestra vietnieks Livonijā, Igaunijā un Vironijā brālis A[ndrejs] kopā ar visiem saviem padotajiem Jēzus Kristus vārdā paraksta šo vēstījumu. Kad katra sašķelta valsts iet postā, bet brālis, kuram palīdz brālis, ir kā stingra pilsēta, šķiet lietderīgi, lai mēs, ko vieno viena lieta un griba, nekavējoties apvienotos zem pāvesta varas un koptu Kunga vīna dārzu starp tautām, sniedzot padomu un savstarpēju palīdzību. Tāpēc mēs esam Rīgas pilsētā vienojušies un piekāpušies savās tiesībās, lai ikviens no mums un tas, kuram pārējie netaisnīgi uzbrūk, varētu iejaukties miera labā, lai vienotos, ja lietderīgi, uzticīgi sadarbojas, un, ja viņi nevar vienoties vai nav lietderīgi, ka tas, kuram uzbrūk vai uzbrūk, pārējie palīdzēs, pilnībā izslēdzot visas izlikšanās un viltus, spēcīgi, atklāti, vīrišķīgi un drosmīgi, un ne mēs mēģināsim vienoties ar pretiniekiem, slepeni vai atklāti, kaitējot otram, gaidot domstarpību cēloni, bet visi vienprātīgi un nenogurstoši pretojoties pretiniekiem, mēs gaidīsim beigas, kas tāpat būs patīkamas visiem. Bet tam, kurš pārkāpj šo kompromisu, būs jāsamierinās ar uzticības zaudēšanu, lai mūsu vienošanās, kas noslēgta jaunās baznīcas saglabāšanai, savstarpējai mīlestībai un saskaņai, netiktu iznīcināta. Mēs esam panākuši to, ka tā ir parakstīta un stiprināta ar mūsu zieģeļiem. Rīgā, mūsu Kunga Jēzus Kristus 1243. gada oktobrī.

Līguma izpilde 
Ap 1420. gadu Johans VI Ambundi sasauca pirmo zināmo Livonijas landtāgu - Livonijas valstu pārstāvju kopsapulci, kurā risināja visām valstīm kopīgos jautājumus ārpolitikā vai savstarpējās attiecībās.
Pēc sagrāves Pabaiskas kaujā tas Livonijas ladtāgā Valkā 1435. gada 4. decembrī  parakstīja Livonijas savienības līgumu jeb "vienu draudzīgu vienošanos" (eiine fruntliche eyntracht) ar visiem Livonijas Konfederācijas partneriem (Rīgas, Kurzemes, Tērbatas, Sāmsalas-Vīkas un Tallinas bīskapiem un to vasaļiem, Rīgas, Tallinas un Tērbatas rātēm) par kopīgu militāru sadarbību.

Literatūra 
 C.Schirren, 25 Urkunden zur Geschichte Livlands im 13. Jahrh., n.10, Dorpat 1866, un pēc tā: LUB., VI, 12.-13.lp., n.2725.

Atsauces 

Latvijas vēsture
Livonijas krusta kari