Starptautiskā standartizācijas organizācija

Starptautiskā Standartizācijas organizācija (, ISO) ir nacionālo standartizācijas organizāciju federācija, nevalstiska organizācija. ISO apvieno 164 valstu pārstāvētās standartizācijas organizācijas. Organizācijas nosaukuma saīsinātā forma ISO ir cēlusies no grieķu vārda ‘isos’ (līdzvērtīgs, vienāds, līdzīgs), un tā ir vienādi lietojama neatkarīgi no valsts vai valodas.

ISO dibināta 1947.gada 23.februārī. ISO ir trīs oficiālās valodas – angļu, franču un krievu. ISO galvenās funkcijas ir starptautisko standartu izstrādāšana, publicēšana un izplatīšana. Standarti aptver visas nozares, izņemot elektrotehniku un elektroniku, kas ir Starptautiskās Elektrotehnikas komisijas (IEC) sfēra. Kopš dibināšanas ISO ir publicējusi gandrīz 20 000 starptautiskos standartus.

Vēsture 
1926.gadā tika nodibināta Starptautiskā Nacionālo standartizācijas asociāciju federācija (ISA). Tā pārtrauca savu darbību 1942.gadā sakarā ar II Pasaules karu. Pēc kara Apvienoto Nāciju Standartu koordinēšanas komiteja (UNSCC) aicināja izveidot jaunu globālu standartizācijas organizāciju. 1946.gada oktobrī ISA un UNSCC pārstāvji no 25 valstīm tikās Londonā un vienojās par spēku apvienošanu, lai nodibinātu jauno Starptautisko Standartizācijas organizāciju. Šī jaunā organizācija savu darbību uzsāka 1947.gada februārī.

Struktūra 

ISO ir brīvprātīga organizācija, kuras biedri ir nacionālo standartizācijas organizāciju pilnvarotie pārstāvji. Biedri tiekas reizi gadā ģenerālajā asamblejā, lai apspriestu ISO stratēģiskos mērķus. Organizācijas darbu koordinē centrālais sekretariāts Ženēvā (Šveicē).

Pārvaldību, tostarp arī Centrālā sekretariāta budžeta izveidi, īsteno 20 dalībvalstu pārstāvju (rotācijas kārtībā) padome.

Tehniskās vadības padome ir atbildīga par vairāk nekā 250 tehniskajām komitejām, kuras izstrādā ISO standartus.

Skatīt arī 
 Starptautiskās standartizācijas organizācijas standartu uzskaitījums
 Starptautiskā elektrotehniskā komisija

Ārējās saites 
 ISO mājaslapa