Lielais turku karš

Lielais turku karš, arī Turku-Svētās savienības kari (turku: Osmanlı-Kutsal İttifak Savaşları) bija militāru konfliktu sērija 17. gadsimta otrajā pusē starp Osmaņu impēriju un Eiropas katoļu valstu Svēto savienību. Līdz ar Lielā turku kara beigām tika pārtraukta Osmaņu impērijas izplešanās Eiropā.

1667—1683 
 Skatīt arī: Poļu-kazaku-tatāru karš (1666-1671), Poļu-turku karš (1672-1676), Krievu-turku karš (1676-1681)

Pēc Bohdana Hmeļnicka nemieriem Krievijas cariste no Polijas-Lietuvas kopvalsts ieguva Ukrainas austrumus, bet Žečpospolitas dienvidaustrumos palika daži kazaki, kuru vadītājs Petro Dorošenko vēlējās pievienoties Osmaņu impērijai. Tika sarīkota sacelšanās pret poļu armijas komandieri Janu Sobeski.
Osmaņu sultāns Mehmeds IV, zinot par Polijas-Lietuvas ūnijas vājumu iekšējo nemieru dēļ, uzbruka pierobežas cietoksnim Kamjanecai Podolijā.

Skaitliski lielākā osmaņu armija sakāva poļu armiju poļu-turku karā (1672-1676). Pēc trīs mēnešiem poļu spēki atkāpās un četru gadu gaitā visi mēģinājumi sakaut osmaņu spēkus cieta neveiksmi. Osmaņu turku iekarojumi vēlāk turpinājās kā kari ar krieviem, bet poļi osmaņiem atdeva Kamjanecu-Podiļsku un sultānam maksāja kontribūcijas.

Kad ziņa par sakāvi un līguma nosacījumiem sasniedza Varšavu, Sejms nolēma nemaksāt kontribūcijas. Sejms izveidoja lielu armiju ar komandieri Janu Sobeski priekšgalā un šai armijai izdevās uzvarēt 1673. gada kaujā pie Hotinas (tag. Ukrainā), bet tomēr neizdevās atgūt Kamjanecu-Podiļsku. Pēc karaļa Mihala Višņovecka nāves (1673) par jauno karali ievēlēja Janu Sobeski.

Svētā savienība (1683—1698) 
Skatīt arī: Krievu-turku karš (1686-1700), Morejas karš

Pēc dažu gadu pārtraukuma Osmaņu impērija uzbruka Hābsburgu impērijas galvaspilsētai Vīnei. Jana III Sobeska vadībā apvienotie kristiešu spēki uzvarēja turkus kaujā par Vīni, ar ko tika izbeigta Osmaņu impērijas iespiešanās Eiropas dienvidaustrumos.

1684. gadā pēc pāvesta Inocenta XI ierosinājuma tika izveidota jauna Svētā savienība, kurā ietilpa Svētā Romas impērija, Venēcijas Republika un Polija-Lietuva. Pēc Krievijas caristes pievienošanās savienībai sākās krievu—turku karš (1686—1700). 1696. gadā Pēteris I ieņēma osmaņu cietoksni Azaku.

Pēc Zentas kaujas savienība 1699. gadā uzvarēja osmaņus un piespieda Osmaņu impēriju parakstīt Karlovicas līgumu. Osmaņi cedēja Austrijai Ungārijas lielāko daļu un Transilvāniju, Polijai — Podoliju, Venēcijai — Dalmāciju un Moreju (Peleponēsas pussala, bet to ar Pasarovicas līgumu 1718. gadā atkal atguva).

Skatīt arī 
 Krimas haniste
 Osmaņu impērijas pārvaldīto teritoriju saraksts

Ārējās saites 

Kari ar Osmaņu impēriju
Kari ar Ungāriju
Kari ar Austriju
Kari ar Poliju
Kari ar Horvātiju
Kari ar Krieviju
Kari Eiropā
17. gadsimta kari