2012. gada Eiropas čempionāts futbolā

2012. gada Eiropas čempionāts futbolā jeb Euro 2012 notika Polijā un Ukrainā no 2012. gada 8. jūnija līdz 1. jūlijam. Tas bija 14. Eiropas čempionāts futbolā, ko rīko UEFA. Čempiona titulu izcīnīja Spānijas izlase, izcīnot 3. titulu un pirmo reizi Eiropas čempionātu vēsturē aizstāvot savu titulu.

Tiesības rīkot Eiropas čempionātu Polija un Ukraina ieguva UEFA izpildkomitejas balsojumā 2007. gada 18. aprīlī Kārdifā, Velsā. Polijas un Ukrainas kopīgais pieteikums balsojumā pārspēja Itālijas un Horvātijas/Ungārijas kandidatūras, kļūstot par trešo izvēlēto divu valstu kopējo kandidatūru, kas rīkos Eiropas čempionātu. Iepriekšējās reizes bija 2000. gadā Beļģijā un Nīderlandē, kā arī 2008. gadā Austrijā un Šveicē.

Šī bija pirmā reize pēc Aukstā kara beigām, kad tik liela mēroga starptautisks futbola turnīrs tiek rīkots Austrumeiropas valstīs, kurās ir ilgas futbola tradīcijas, bet nav tik labi attīstītas vietējās līgas un futbola infrastruktūra, kā tas ir Rietumeiropā. Neskaitot Harkivu un Donecku, pārējās rīkotājpilsētas ir populāri tūristu galamērķi. Taču nav zināms, vai to pieredze būs pietiekama veiksmīgai daudzo tūristu uzņemšanai, kā arī esošā transporta infrastruktūra nav pietiekami attīstīta, lai veiksmīgi nodrošinātu lielo cilvēku plūsmu starp rīkotājvalstīm gan vienas valsts, gan abu valstu ietvaros. Lai uzlabotu šo situāciju, rīkotājvalstis paredz ceļu un lielceļu paplašināšanu un modernizēšanu (piemēram, Polijas A4 autostrāde).

Stadioni 
6 no 8 stadioniem ir jaunuzceltas sporta būves, pārējie abi stadioni (Poznaņā un Harkivā) tika atjaunināti, lai atbilstu UEFA standartiem. 3 stadioni atbilst UEFA visaugstākajai kategorijai. 13 izlases apmetīsies Polijā, pārējās 3 — Ukrainā.

Piezīme: Skatītāju ietilpība norādīta Euro 2012 spēlēm un neatspoguļo pilnu ietilpību (kas reāli ir lielāka)

Dalībvalstis 

Bija paredzēts, ka Euro 2012 piedalīsies 16 nacionālās izlases, kā tas ir bijis kopš 1996. gada. Vairākas Eiropas nacionālās futbola federācijas uzskatīja, ka komandu skaitu vajadzētu palielināt līdz 24, jo pēdējos gados ir stipri pieaudzis UEFA locekļu skaits (2006. gada aprīlī 53, salīdzinot ar 33, kas bija pirms PSRS un Dienvidslāvijas sabrukšanas). Taču 2007. gada 17. aprīlī UEFA izpildkomiteja formāli nostājās pret komandu skaita pieaugumu 2012. gadā. Analītiķi uzskatīja, ka šis lēmums var netikt īstenots, jo paplašināšanās solījumus savās kandidatūrās UEFA prezidenta vēlēšanās iekļāva gan Mišels Platinī, gan viņa sāncensis Lenarts Johansons, un vairāk nekā 40 nacionālās federācijas to atbalstītu. 2008. gada septembrī UEFA paziņoja, ka Euro 2016 čempionātā dalībvalstu skaits tiks palielināts no 16 uz 24 izlasēm.

Kvalifikācija 

Kvalifikācijas spēles noritēja no 2010. gada septembra līdz 2011. gada novembrim. 51 izlase tika sadalītas 9 grupās - 6 grupas pa 6 komandām un 3 grupas pa 5 komandām. Katrā grupā komandas aizvadīja divas savstarpējāš spēles - grupu uzvarētāji kvalificējās finālturnīram. Visu grupu otro vietu ieguvēji tika izkārtoti atsevišķā tabulā - labākā komanda automātiski kvalificējās finālturnīram, bet pārējās 8 komandas izspēlēja play-off turnīru kurā noteica pēdējās 4 komandas.

Kvalificējušās komandas 

1 kā Čehoslovākija
2 kā VFR
3 kā PSRS
4 kā NVS
 Gadi trekninātā rakstā norāda uz turnīriem, kad minētā komanda uzvarējusi.

Izsēšana 
Finālturnīra izloze notika 2011. gada 2. decembrī Ukrainas Mākslas pilī Kijivā, Ukrainā. Izlozi vadīja Olga Freimuta un Pjotrs Sobžinskis - TV pārraižu vadītāji no abām rīkotājvalstīm. Komandas tika izsētas 4 grozos balstoties pēc UEFA izlašu koeficientiem. Kā rīkotājvalstis Polija un Ukraina (kopā ar iepriekšējiem čempioniem - Spānijas izlasi) tika izlozētas no 1. groza. Lai atvieglotu rīkotajvalstu izlašu loģistiku Polija tika ielozēta kā A grupas pirmā komanda, bet Ukraina - kā D grupas pirmā komanda. Lozes vilka četri futbolisti - bijušie Eiropas čempioni futbolā - Horsts Hrubešs (Vācija), Marko van Bastens (Nīderlande), Peters Šmeihels (Dānija) un Zinedins Zidāns (Francija)

Grupu turnīrs

A grupa

B grupa

C grupa

D grupa 

 Ukrainas - Francijas spēle uz 58 minūtēm tika pārtraukta spēcīga negaisa dēļ, tādēļ otrā grupa spēle sākās 15 minūtes vēlāk

Izslēgšanas turnīrs

Ceturtdaļfināli

Pusfināli

Fināls

Statistika

Vārtu guvēji 

3 vārti
  Mario Mandžukičs
  Mario Balotelli
  Alans Dzagojevs
  Krištianu Ronaldu
  Fernando Torress
  Mario Gomess
2 vārti
  Vāclavs Pilaržs
  Petrs Jirāčeks
  Niklass Bendtners
  Mihaels Krons-Dēli
  Dimitris Salpingidis
  Sesks Fabregass
  Šavi Alonso
  Davids Silva
  Andrijs Ševčenko
  Zlatans Ibrahimovičs
1 vārti
  Džoleons Leskots
  Endijs Kerols
  Teo Volkots
  Denijs Velbeks
  Veins Rūnijs
Savos vārtos
  Glens Džonsons (pret Zviedriju)

1 vārti (turpinājums)
  Samīrs Nasrī
  Džeremijs Meness
  Joans Kabaje
  Teofanis Geks
  Jorgs Karagunis
  Jorgs Samars
  Nikica Jelavičs
  Antonio Di Natāle
  Andrea Pirlo
  Antonio Kasāno
  Sīns Sentledžers
  Romans Širokovs
  Romans Pavļučenko
  Robins van Persijs
  Rafaels van der Vārts
  Roberts Levandovskis
  Jakubs Blaščikovskis
  Pepi
  Elders Puštiga
  Silvestrs Varela
  Hesuss Navass
  Žordi Alba
  Huans Mata

1 vārti (turpinājums)
  Ūlofs Melbergs
  Sebastians Lāšons
  Lukašs Podolskis
  Larss Benders
  Filips Lāms
  Sāmi Hedīra
  Miroslavs Kloze
  Marko Reiss
  Mesuts Ezils

Diskvalifikācijas

11 metru soda sitieni 
Realizēti
  Dimitris Salpingidis - pret Vāciju
  Šavi Alonso - pret Franciju
  Mesuts Ezils = pret Itāliju
Nerealizēti
  Jorgs Karagunis - pret Poliju, (vārtsargs Pšemislavs Titoņs notvēra bumbu)

Apbalvojumi

UEFA turnīra simboliskā izlase

Rīkotājvalsts noteikšanas process 

Čempionāta organizēšanai sākotnēji pieteicās piecas kandidatūras, kurās bija septiņas valstis: Horvātija/Ungārija, Grieķija, Itālija, Polija/Ukraina and Turcija.

2005. gada 8. novembrī UEFA izpildkomiteja saīsināja kandidātu sarakstu līdz 3 pretendentiem:
  Itālija (11 komitejas locekļu balsis)
   Horvātija/Ungārija (9 balsis)
   Polija/Ukraina (7 balsis)
  Turcija (6 balsis, izslēgta)
  Grieķija (2 balsis, izslēgta)

2006. gada 31. maijā visi trīs kandidāti paveica otro procesa fāzi, iesniedzot detalizētākus dosjē. 2006. gada septembrī UEFA veica vizītes uz kandidātvalstīm. Rīkotāji tika izvēlēti 2007. gada 18. aprīlī Kārdifā, Velsā. Balsošanas rezultāti bija::
   Polija/Ukraina (8 balsis, uzvarētāja)
  Itālija (4 balsis, izslēgta)
   Horvātija/Ungārija (0 balsis, izslēgta)

Logo un sauklis 
2009. gada 14. decembrī tika prezentēts oficiālais čempionāta logo. Reizē ar logo tika prezentēts čempionāta moto - Veidojot vēsturi kopā (,, ) - tā izceļot čempionāta vēsturisko nozīmību - divu, reiz vardarbīgi apvienotu, Austrumeiropas valstu ambīcijas.

Bumba 

Čempionāta oficiālo bumbu — Adidas Tango 12 — izgatavo Adidas. Adidas ņēma vērā iepriekšējā Pasaules kausa oficiālajai bumbai veltīto kritiku un uzlaboja bumbas vadītspēju.

Talismani 

Čempionāta talismanu vārdi tika paziņoti 2010. gada decembrī. Publiskajā balsošanā tika izvēlēti vārdi - Slaveks un Slavko.

Atsauces

Ārējās saites