2006. gada FIFA Pasaules kauss

2006. gada FIFA Pasaules kauss notika Vācijā no 9. jūnija līdz 9. jūlijam. Tas bija pēc skaita 18. Pasaules kausa finālturnīrs.

Šajā čempionātā savu ceturto Pasaules čempionu titulu ieguva Itālija, kas pēc neizšķirta 1-1 pamatlaikā, pēcspēles 11m soda sitienu sērijā ar 5-3 pieveica Franciju. Mājinieki Vācijas izlase spēlē par 3. vietu uzvarēja portugāļus.

Stadioni 
Pasaules čempionāts norisinājās 12 Vācijas pilsētās. Lielākā daļa stadionu tika modernizēti speciāli turnīram, bet daži tika uzbūvēti pirms čempionāta:

 Olympiastadion, Berlīne — 74 220;
 Westfallenstadion, Dortmunde — 67 000;
 Allianz Arena, Minhene — 66 016;
 Gotlieb-Daimler Stadion, Štutgarte — 54 267;
 Arena Auf Schalke, Gelzenkirhene — 53 804;
 AOL Arena, Hamburga — 51 055;
 Commerzbank-Arena, Frankfurte — 48 132;
 Rhein-Energie Stadion, Ķelne — 46 120;
 AWD Arena, Hannovere — 44 650;
 Zentralstadion, Leipciga — 44 199;
 Fritz Walter Stadion, Kaizerslauterne — 43 450;
 Frankenstadion, Nirnberga — 41 926;

Komandas 
Tālāk minētās 32 izlases piedalījās 2006. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā. Turnīram automātiski kvalificējās vienīgi Vācijas izlase.

Turnīra gaita 
Turnīra formāts bija tāds pats kā 1998. gada čempionātā Francijā un 2002. gadā Dienvidkorejā un Japānā. Turnīrā piedalījās 32 komandas, kas bija sadalītas 8 apakšgrupās. No katras grupas izkļuva 2 spēcīgākās komandas un tad izslēgšanas turnīrā sākot no astotdaļfināla noskaidroja Pasaules čempionus. Turnīra sākums iztika bez lieliem pārsteigumiem, lielākie no tiem bija Čehijas, Polijas un Serbijas/Melnkalnes nepārliecinošā spēle, tā nu šīs komandas neiekļuva astotdaļfinālā. Turnīru vispārliecinošāk iesāka Argentīna, Spānija un mājinieki vācieši.

Sākot ar astodaļfinālu, turnīru nepārliecinoši iesākusī Francijas izlase rādija vislabāko sniegumu no visām izlasēm, izslēgšanas turnīrā pieveicot spāņus un iepriekšējos Pasaules čempionus Brazīliju. Lielisks bija franču līderis Zinedins Zidāns. Tikmēr nu jau par galvenajiem favorītiem kļuvusī līdzjutēju vētraini atbalstītā Vācija ceturtdaļfinālā pēcspēles 11m sitienu sērijā pieveica argentīniešus, tā nu pirmoreiz kopš 1982. gada pusfinālā neiekļuva neviena no Dienvidamerikas izlasēm. Starp četrām spēcīgākajām izlasēm iekļuva pārliecinošās Vācijas un Francijas izlases, atraktīvā Portugāles izlase un sabalansētā Itālijas komanda. Pirmajā pusfinālā starp Vāciju un Itāliju spēle ritēja ļoti līdzīgi, līdz pagarinājuma pēdējās 2 minūtēs itāļi burtiski satrieca Vācijas aizsardzību gūstot 2 bezatbildes vārtus. Otrajā pusfinālā Francija diezgan viegli ar 1-0 pārspēja portugāļus. Spēlē par trešo vietu Vācija ar 3-1 pieveica Portugāli.

Finālspēlē tikās mūžsenie sāncenši Francija un Itālija. Jau pašā spēles sākumā Zinedins Zidāns ar 11 m sitienu atklāja rezultātu, taču drīz itāļu aizsargs Marko Materaci rezultātu izlīdzināja. Spilgtākais spēles moments bija pagarinājuma 20. minūtē, kad notika incidents starp abiem vārtu guvējiem Zidānu un Materaci, pēc kura vēlāk par čempionāta labāko futbolistu atzīto Zidānu noraidīja no laukuma. Pēcspēles 11m sitienu sērijā ar 5-3 pārāki izrādījās Itālijas izlase, kas ceturto reizi kļuva par Pasaules čempioniem.

Grupu turnīrs

A grupa 

|}

B grupa 

|}

C grupa 

|}

D grupa 

|}

E grupa

F grupa

G grupa

H grupa

Izslēgšanas turnīrs 

 Labākais futbolists:  Zinedins Zidāns
 Labākais vārtu guvējs:  Miroslavs Kloze
 Labākais vārtsargs:  Džanluidži Bufons
 Atraktīvākā komanda: 
 Godīgākās komandas:  un 

Labākie vārtu guvēji
  Miroslavs Kloze — 5
  Ernans Krespo — 3
  Maksi Rodrigess — 3
  Ronaldo — 3
  Tjerī Anrī — 3
  Zinedins Zidāns — 3
  Lukašs Podolskis — 3
  Fernando Torress — 3
  Dāvids Vilja — 3