Elektronegativitāte

Elektronegativitāte ir atoma fundamentāla ķīmiska īpašība, kas kvantitatīvi raksturo molekulas sastāvā esoša atoma spēju piesaistīt elektronus. Elektronegativitāti mēdz apzīmēt ar grieķu burtu χ. Elektronegativitāti izsaka kā vidējo aritmētisko no atoma jonizācijas enerģijas un elektrontieksmes.

Vēsture 
Atomu elektronegativitātes jēdzienu ieviesa amerikāņu ķīmiķis Lainuss Polings, lai izskaidrotu faktu, ka ķīmiskās saites enerģija starp divu dažādu elementu atomiem (A - B) vispārīgā gadījumā ir lielāka nekā vidējais ģeometriskais no saišu enerģijām starp attiecīgo elementu vienādiem atomiem (A - A un B - B). Polings ieviesa atomu relatīvo elektronegativitāšu skalu, kur vislielākā elektronegativitāte piemīt fluoram (apmēram 4). Mazākā elektronegativitāte (0,7) ir francijam kā elementam, kas elektronus ļoti viegli atdod, nevis pievieno.

Ķīmisko elementu elektronegativitātes 

Periodiskā tabula ar Polinga skalas elektronegativitātēm (jo sarkanāka elementa rūtiņas krāsa, jo lielāka elektronegativitāte). Pelēkā krāsā elementi, kas neveido savienojumus, vai to atomi ir pārāk nestabili, lai veidotu izpētāmus savienojumus.

Skatīt arī 

 Elektrontieksme
 Jonizācijas enerģija

Ķīmija
Joni