Konrāds no Meiendorpas

Konrāds no Meiendorpas (, ) bija krusta karotājs Livonijā laikā no 1185. gada līdz 1217. gadam. Viens no Livonijas bīskapa Alberta pirmajiem vasaļiem, Ikskilu dzimtas ciltstēvs.

Dzīvesgājums 
Cēlies no dižciltīgas dzimtas Saksijā, kas dzīvojusi Meiendorfā (tagad Saksijas-Anhaltes federālajā zemē Vācijā). 1201. gadā saņēma par lēni Ikšķiles novadu. 1205. gadā kopā ar zemgaļu ķēniņu Viestardu vadīja kauju pret lietuviešiem Ropažos.

1224. gadā no sava sievastēva Visvalža saņēma pusi no Jersikas ķēniņvalsts. Pēdējo reizi pieminēts 1224. gadā Tālavas dalīšanas līguma parakstīšanā kā liecinieks bruņinieks Konrāds no Ikšķiles.

Pēc viņa nāves ķēniņa meita apprecējusies otro reizi ar Johanu no Bardevišas (Johannes de Bardewisch, miris pēc 1257. gada), kas adoptējis Konrāda dēlu un kļuvis par Ikšķiles un Kalves īpašnieku. Viņa mazmazdēls sāka saukties par Indriķi no Ikšķiles (Heinrich von Uexkull, miris ap 1348).

Atsauces 

Latvijas vēsture
Livonija