Ādolfs Erss

Ādolfs Erss (1885—1945) bija latviešu žurnālists un rakstnieks. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem. Miris apcietinājumā Rīgas Centrālcietumā.

Dzīvesgājums 
Dzimis kā Ādolfs Rūniks 1885. gada 13. jūnijā Skujenes (bijušā Ežu) pagasta "Ģībēnos". Mācījās Ežu pagastskolā (1894-1897), Skujenes draudzes skolā (1897-1900), Cēsu pilsētas skolā (1900-1902), Cēsu viengadīgajos skolotāja kursos 1904. Strādāja par palīgskolotāju Dzērbenes skolā (1904-1905).
1905. gada revolūcijas laikā viņu ievēlēja par Dzērbenes pagasta rīcības komitejas sekretāru. Pēc revolūcijas apspiešanas bēga uz Pēterburgu, kur ar svešu uzvārdu mācījās Avakumova mūzikas skolā (1906-1907), izdeva dzejas krājumu "Lūzumi" (1906). 1910. gadā strādāja dažādus gadījuma darbus Maskavā un citās Krievijas pilsētās, no 1911. gada dzīvoja Latgalē.
1914. gada viņš pārcēlās uz Rīgu, kur strādāja laikraksta "Līdums" redakcijā, publicēja dzeju un prozu ar pseidonīmu Erss. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma kopā ar laikraksta redakciju pārcēlās uz Valku, kur pavadīja visu kara laiku (1915-1918). 1917. gadā appprecējās ar dziedātāju Helēnu Kozlovsku. 

Brīvības cīņu laikā 1919. gadā atgriezās Rīgā un pilnībā nodevās publicistikai un rakstniecībai. Strādāja laikrakstu "Latvijas Sargs" (1919-1920), "Kopdarbība" (1920-1921), "Latvis" (1921-1922) redakcijās. 1920. gadā izdeva stāstu krājumu "Maskas", kurā bija apkopoti Pirmā pasaules kara laikā uzrakstītie stāsti, 1923. gadā dzejas krājumu "Amora dārzs". Tulkoja "Donu Kihotu" (1921-1922). Vāca tautas dziesmas un melodijas Latgalē, ka žurnālists apceļoja Itāliju (1922), Somiju (1927), Lietuvu un Igauniju (1929). 
1928. gadā pieņēma pseidonīmu Erss par savu uzvārdu un 1930. gada sāka strādāt laikraksta "Pēdējā Brīdī" redakcijā. Kopš 1932. gada Ādolfs Erss dzīvoja Mežaparka savrupmājā Siguldas prospektā 4.

Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā 1942. gadā Erss publicēja publicistiskus rakstus par 1940. gada Latvijas okupāciju. 1944. gada 17. martā viņš parakstīja Latvijas Centrālās Padomes memorandu par nepieciešamību atjaunot Latvijas Republikas faktisko suverenitāti.

Drīz pēc tam, kad Sarkanā armija 1944. gada oktobrī ieņēma Rīgu, viņu apcietināja (novembrī). Miris 1945. gada 29. septembrī Rīgas Centrālcietumā.

Viņa meita Mirdza Ersa-Lībiete (1924–2008) strādāja par tulkotāju, represēta kā Franču grupas dalībniece.

Darbi 
(Skat. arī Ādolfs Erss portālā literatura.lv)

Piezīme: Dēļ LNB portālu sistēmas mainas 2021. gada pavasarī visas līdz tam literatūrā un internetā dokumentētās saites vairs nedarbojas.

Dzejas krājumi 
 Lūzumi (1906)
 Dzīvības maize (1912, 1925)
 Sešas poēmas (1920)
 Amora dārzs (1923)

Izlases
 Cel altāri no zemes (Dzejas izlase, 1999)

Dzejoļi periodikā (piemēri):
 Satikšanās ar nāvi  // mēnešraksts Daugava № 4/1932, 414.–415. lpp.
 Don-Kichota kritiens Rigā  // žurnāls Atpūta № 678 (1937.g. 29. oktobrī), 6. lpp.

Stāstu un eseju krājumi 
 Maskas (1920)
 Greizos ratos (1921)
 Vienpadsmit mozaīkas (Itālijas iespaidi, 1923)
 Krustceļos (1923)
 Latgales stāsti (1926, 1955, 1995)
 Lijas Vasariņ atvaļinājums (1927)
 Lauku varoņi (1927, 1973)
 Brīvā Estija. Ceļojuma piezīmes (1929)
 Lietuva. Ceļojuma iespaidi un piezīmes (1930)
 Vecā Latgale (1931)
 Jautrās rīdzinieces (1932, 1933, 1978, 1995, 2016)
 Laimīgie (1933)
 Igaunija (1935)
 Zaļā krūze. Stāsti jauniem un veciem (1935)
 Vidzeme brīvības cīņās  (1935)
 Krusts ceļmalā (1938)
 Mātes dziesma (diloģijas Zemes balsis 1. daļa,  1939
 Zemes uzvarētāji (diloģijas Zemes balsis 2. daļa, 1940)
 Rīgas kungi (1939)
 Zilā roze. Stāsti (1942)

Izlases
 Kalnieši. Noveles un stāsti (1955)
 Kalnieši
 Nevaļa
 Atriebība
 Kalmju Diogens
 Vijole runājas ar vārpām
 Miltiņa precības
 Dzīva manta
 Telefons
 Vai viņš pārnāks
 Pēteris mājā
 Grēcīgs izskats
 Uzvārda dēļ
 Plostnieks
 Diogena precības (1942.-1944. gada raksti, 2013)

Stāsti un esejas periodikā 
Skat. arī periodika.lndb.lv, rubrikā «IEROBEŽOT REZULTĀTUS – Autors» izvēloties Adolfs Erss (310), Adolfa Ersa (129), Ādolfs Erss (95), Ādolfa Ersa stāsts (11), A. Erss (10), ADOLFS ERSS (9), Adolfs Ērss (9), ĀDOLFS ERSS (7), Adolfa Ersa pastāsts (5), Adolfa Ersa stāsts (5), Ādolfa Ersa Ziema... (5), Ādolfs Ērss (5)

 Zaglis. Īsstāsts avīzes Balss feļetonā № 52 no 1900. gada 22. decembra, 630.–632. lpp.
 No burvju kausa. Bruņinieku stāsts no Latgales senlaikiem. Garstāsts turpinājumos avīzes Līdums pielikumā no 1916. gada 15. lidz 28. janvāra (bez sākuma, jo 1916. gada 15. un 16. janvāra pielikumi Nacionālās Digitālās bibliotēkas projektā "Periodika" pagaidām trūkst)
 Septiņas mīlestības. Garstāsts 26 turpinājumos avīzē Jaunākās Ziņas № 101 (8. V. 1926) – № 126 (10. VI. 1926)
 Eņģeļa nāve . Garstāsts avīzē Pēdējā Brīdī no 1927. gada 21. maijā līdz 1. jūlijam
 Ko es redzēju Lietavā. Skats pagātne . Eseja mēnešrakstā Burtnieks № 10, 11 un 12/1929
 Garjāņu brīnums . Stāsts mēnešrakstā Daugava № 6/1932, 593.–604. lpp.
 Aka. Pastāsts  (1936)
 Norūdītā sirds. Ziemassvētku stāsts  (1937)
 Vai viņš pārnāks? (1939)
 Mazais partizanis (1939)
 Pieticīgais Nikolajs  (1939)
 Zaļāsmātes spogulis  (1939)
 Pie debesu loga  (1939)
 Vijole runājas ar vārpām. Vasaras stāsts (1939)
 Nodevēja gals (1940)
 Kalmju Diogens (1942)
 Kalnieši, 1. daļa , 2. daļa  (1942)

Romāni   
 Satirs un Krusts  (turpinājumos avīzes Latvis pielikumos no 1921. gada 16. septembra līdz 17. novembrim)
 Aglonas Dievmātes atgriešanās (1927)
 Mīlestības varavīksne (1930)
 Muižnieki (1931)
 Kad zeme runā. Romāns no Latgales dzīves  (vismaz 75 turpinājumos avīzē Jaunākās Ziņas no 1936. gada 27. jūnija līdz 1936. gada septembrim)
 Šķirti ceļi (1936)
 Krusts ceļmalā (1938)
 Zemes balsis (1939)

Tulkojumi 
 Miguels Savedra Servantess. Lamančas Don-Kichots, asprātīgais un daudz piedzīvojušais hidalgo (Vaiņags, Rīga 1921/1922)
 Ernsts Vildenbruchs. Raganas dziesma. Balāde (Lēta, Rīga 1922; drukātā avīzē Latvis 1922. g. 11. janvārī  / 1922. g. 12. janvārī )

Apbalvojumi 	
 IV šķiras Triju Zvaigžņu ordenis (1932)

Literatūra 

 Ilgonis Bērsons: „Mantojuma apgūšanā pienākusi kārta Ādolfam Ersam“ un „Trejādas traģēdijas“ grāmatā Deviņi likteņi. Represētie rakstnieki, Rīga 2001, 97.–118. lpp.
 Ilgonis Bērsons: „Mantojuma apgūšanā pienākusi kārta Ādolfam Ersam“. Karogs Nr. 1/1986, nodaļa Kultūras mantojums, 148.–155. lpp. (cenzēts)
 Rūdolfs Egle: Adolfs Erss. Amora dārzs. Dzejas.  (Recenzija) «Latvju Grāmata» Nr. 11/12/1923, 28.–31. lpp.
 Silvestrs Gaižūns: „Ādolfs Erss un Lietuva“ grāmatas Muiznieki jaunizdevumā, Zinātne, Rīga 1990, 39.–45. lpp.
 Ilona Salceviča: „Ādolfs Erss un Latgale“ grāmatas Muiznieki jaunizdevumā, Zinātne, Rīga 1990, 5.–38. lpp.
 Jānis Veselis: „Ādolfs Erss“ . «Daugava» Nr. 6/1932, 660.–665. lpp.

Atsauces 

Cēsu novadā dzimušie
Latviešu žurnālisti
Latviešu rakstnieki
20. gadsimta rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Padomju represiju upuri