Kārlis Krūza

Kārlis Krūza (dzimis  Jaunzvārdes pagastā, Kalnasēleišos, miris  Rīgā, apbedīts Raiņa kapos) bija latviešu dzejnieks, literāts, tulkotājs.

Jaunība 
Krūza piedzima kalpa ģimenē, mācījās Reņģes pagastskolā (1895-1900), pēc tam bijis kalps, namdara palīgs, kolportieris. Pirmie publicētie dzejoļi ("Apmierināšanās", "Es mirstu...") "Vispārīgajā Zobgala kalendārā 1901. gadam". Kopš 1902. gada pārcēlās uz dzīvi Rīgā. Strādāja par fotogrāfa palīgu, vēlāk arī par suflieri teātrī, bija labs deklamators, bieži uzstājās ar referātiem literārajos vakaros. Tomēr pirmais dzejoļu krājums "Ceļmalas ziedi" (1904) lasītāju atsaucību neguva.

1905. gada revolūcija 
Krūza aktīvi atbalstīja 1905. gada revolūciju. Viņš piedalījās 13. janvāra demonstrācijā Rīgā, rakstīja revolucionārus dzejoļus, kas tika apkopoti krājumā "Cīņas dziesmas" (1905). Sākoties represijām, pievienojies dekadentiem, darbojies žurnālā "Dzelme". Pēc 1905. gada revolūcijas sagrāves bija viens no rakstniekiem, kas parakstīja dekadentu deklarāciju "Mūsu mākslas motīvi". 1906. gada rudenī Krūzu par piedalīšanos nemieros arestēja, un divus gadus viņš pavadīja apcietinājumā. Tikai 1908. gada jūlijā Krūza tika attaisnots.

Brieduma gadi 
Pēc atbrīvošanās no apcietinājuma Krūza strādājis par korektoru un mākslas hronikas vadītāju laikrakstā "Latvija" (1909-1915). Daudz rakstījis par literatūru un mākslu. Sākoties Pirmajam pasaules karam, darbojies Bēgļu sazināšanās centrālbirojā Cēsīs un Rīgā (1915-1917). Pēc tam bijis latviešu valodas un literatūras skolotājs vairākās Rīgas ģimnāzijās (1917-34). Pēc 1905. gada revolūcijas dzejoļos dominēja vientulības, skumju, nelaimīgas mīlestības, dabas motīvi. Turpmākajos gados auga Krūzas dzejas meistarība, izveidojās tās savdabība. Rakstīja trioletus un sonetus, sasniedzot izcilu meistarību, arī īpatnējus 2 kvartu dzejoļus. Galvenie motīvi 20. gadu dzejā - garām slīdoši dzīves mirkļi, dabas impresijas. Dzejoļu mākslinieciskā izteiksme kļuva vienkārša, melodiska un labskanīga. Krūza darbojies arī prozā. Darbi ar autobiogrāfisku ievirzi publicēti periodikā, bet grāmatā izdots garais stāsts "Baltais avots" (1927).

Dzejoļu krājumi 
 "Zelta laipa" (1909),
 "Saltā namā" (1913),
 "Trauslā traukā" (1922),
 "Tautas tiesa", "Teiku tīklā", "Ēnu ejas", "Skaidrie strauti" (visi 1924),
 "Liesmu lokā", "Zemes zīmes" (abi 1925),
 "Mirkļu mirdzums", "Rudens saulē", "Laimes liesmas" (visi 1926),
 "Agrais rūgums", "Miglas mīklas" (abi 1927),
 izlase "Ar zelta irkli" (1984).

Tulkotājs un atdzejotājs 
20. un 30. gados Krūza aktīvi pievērsās tulkojumiem. Viņš ir sastādījis un atdzejojis pirmo plašo Aleksandra Puškina dzejas izlasi latviešu valodā  - "Puškina dzejas" (1929). 1937. gadā tika izdota Krūzas sastādītā un atdzejotā antoloģija "Poļu dzeja", kurā ievietoti no 16. līdz 20. gadsimtam apkopoti 105 poļu dzejnieku 500 dzejoļi. Atdzejojumos centies sasniegt maksimālu adekvātību ar oriģinālu.
Padomju Latvijā Krūza galvenokārt atdzejojis, rakstījis periodikā par atdzejošanas jautājumiem. 1950. gadā kļuvis par Rakstnieku savienības biedru.

Pseidonīmi 
 Vēsmiņu Kārlis
 Kretuldražu Kažus
 Bendradarbis
 Hailāns

Šaha entuziasts 
Krūza bijis pazīstams arī kā liels šaha entuziasts. 1935. gadā simultānspēles seansā Rīgā Krūzam izdevās pieveikt toreizējo pasaules čempionu šahā Aleksandru Aļehinu. Rīgas Valsts 2. ģimnāzijā viņš ilgus gadus vadīja šaha pulciņu, kurā pirmos soļus šahā spēra vēlākā daudzkārtējā Latvijas čempione šahā Milda Lauberte, kā arī citi pazīstami šahisti.

Atsauces

Literatūra 
 
 Latviešu rakstniecība biogrāfijās, LZA Literatūras, folkloras un mākslas institūts, Rīga, Latvijas enciklopēdija, 1992, 

1884. gadā dzimušie
1960. gadā mirušie
Latvijas dzejnieki
Latvijas rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
20. gadsimta rakstnieki
Tulkotāji uz latviešu valodu
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Saldus novadā dzimušie
Raiņa kapos apbedītie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie