Ludzas apriņķis

Ludzas apriņķis () bija administratīva vienība Inflantijas vaivadijas (1629—1772, kā Ludzas trakts), Polockas guberņas (1776—1796), Baltkrievijas guberņas (1796—1802), Vitebskas guberņas (1802—1917), Vidzemes guberņas (1918), LSPR (1919—1920), Latvijas Republikas (1918—1940), Latvijas ģenerālapgabala (1941—1944) un Latvijas PSR (1940—1949) sastāvā.

Zemes virsa 
Ludzas apriņķa zemes virsas dienvidrietumu daļu veidoja Latgales augstiene (agrāk saukta par Latgales platformu), bet ziemeļaustrumu daļu Zilupes līdzenums (agrāk — Malienas līdzenums). Lielākais apriņķa pacēlums bija Rudavas kalns (244 m). Latgales augstienes viļņainajā virsā ledus laikmetā vietām radušies prāvi un dziļi iedobumi, kur izveidojušies ezeri, no kuriem lielākie Cirms (13,2 km2), Lielais Ludzas ezers (8,6 km2), Nirzas ezers (6,5 km2), Plisūnas ezers (4,7 km2), Pildas ezers (2,9 km2) un Šķaunes (2,8 km2) ezeri. Savdabīgs ledus laikmeta dabas veidojums ir 6 km garais un līdz 25 m augstais Šķaunes oss.

Zilupes līdzenuma vidējais augstums ir ap 110 m virs jūras līmeņa. Pa to uz ziemeļiem gausi tek Zilupe, Ludzas upe un Rītupe. Gar Latgales augstienes malu atrodas meži, zāļu purvi un slapjas pļavas.

Iedzīvotāji 
1930. gadā 58% apriņķa iedzīvotāju bija latvieši, 28% krievi, 5% baltkrievi, 5% poļi, 4% ebreji. Lielākā daļa bija katoļi (66%), pareizticīgie (24%), vecticībnieki (4%), jūdaisti (4%), luterāņi (2%). Lasītpratēji 64% (1930).

Iedzīvotāju skaita izmaiņas (1808—1928)

Izglītība 
1741. gadā nodibināja Ludzas apriņķa skolu.
Pēc dzimtbūšanas atcelšanas 1866. gadā Ludzas apriņķī bija 5 tautskolas, bet 1882. gadā 15 tautskolas.

1934. gada rudenī Ludzas apriņķī bija 123 pagastskolas (13 819 skolēni, 523 skolotāji) un trīs vidusskolas (divas Ludzā un viena Kārsavā, 398 skolēni).
1936. gada 10. jūlijā Ludzas apriņķa skolu valde nolēma pārdēvēt Koņecpoles pamatskolu par Mežgala pamatskolu, Ļauzinas pamatskolu par Aizupes pamatskolu un Zaļesjes pamatskolu par Aizsilu pamatskolu. Bez tam vēl ierosināja pārdēvēt Šušku pamatskolu par Dziļļejas pamatskolu, Cucuku pamatskolu par Liepas pamatskolu un Luņu pamatskolu par Ezernieku pamatskolu.

Vēsture

Inflantijas vaivadijas sastāvā 
Pēc Altmarkas pamiera Inflantijas vaivadijas sastāvā izveidoja Ludzas traktu ().

Krievijas Impērijas guberņu sastāvā 
Pēc Žečpospolitas pirmās dalīšanas 1772. gadā Inflantijas vaivadija tika pārdēvēta par Daugavas provinci un iekļauta Pleskavas guberņas sastāvā. 1776. gada 4. septembrī Daugavas province tika sadalīta trīs daļās un tās ziemeļaustrumu daļā izveidots Ludzas apriņķis (Люцинский уезд). Sākotnēji tas 1776. gadā ietilpa Polockas guberņas sastāvā, 1796. gadā Baltkrievijas guberņas, bet 1802. gadā Vitebskas guberņas sastāvā.

1897. gada tautas skaitīšanā 64,2% no apriņķa iedzīvotājiem tika uzskaitīti kā latvieši, 20,5% kā baltkrievi, 7,1% kā krievi, 4,9% kā ebreji un 2,2% kā poļi.

1913. gadā Ludzas apriņķī bija 16 pagasti un 1 pilsēta:

Pēc Otrā Latgales kongresa iniciatīvas Krievijas PSFR Tautas komisāru padome 1917. gada 14. decembrī izdeva rīkojumu Nr. 93. par Ludzas apriņķa atdalīšanu no Vitebskas guberņas un pievienošanu Vidzemes guberņai. Jau 1917. gada 31. decembrī Latvijas strādnieku, kareivju un bezzemnieku deputātu padomju II kongresā tika apstiprināta Ludzas apriņķa pievienošana Iskolata pārvaldē esošajai Vidzemes guberņas daļai.

Latvijas Republikas sastāvā 

1918. gada 18. novembrī Tautas padomes pasludinātajā apvienotajā un neatkarīgajā Latvijas valstī ietilpa arī Ludzas apriņķis, bet pilnu kontroli pār to Latvijas Pagaidu valdība ieguva tikai pēc uzvaras Latvijas brīvības cīņās 1920. gadā.

Jau 1919. gadā iekšlietu ministrs apstiprina jaunu — Lipnas (Liepnas) pagastu — atdalot to no Viļakas (Marnauzas) pagasta.

Pēc miera līguma ar Krieviju noslēgšanas 1920. gada augustā Kačanovas (Качановская), Tolkovas (Толковская) un Višgorodas (Вышгородецкая) pagasti no Pleskavas guberņas Ostrovas apriņķa tika pievienoti Ludzas apriņķim Latvijā.

1922. gadā, no Tolkovas pagasta atdalot, izveido Bokovas pagastu bet no Balvu pagasta atdala Rugaju pagastu.

20. gadu sākumā izveidoti arī Gauru pagasts (pirms tam ietilpa Višgorodas pagastā) un Kokorevas pagasts.

Līdz 1924. gadam Ludzas apriņķis bija lielākais apriņķis Latvijā ar 6547,8 km2 lielu teritoriju, kurā ietilpa 1 pilsēta (Ludza) un 24 pagasti (Baltinavas, Balvu, Bokovas, Domopoles, Eversmuižas, Gauru, Istras, Janovoles, Kačanovas, Karsavas, Kokorevas, Landskoronas, Lipnas, Mihalovas, Nerzas, Pildas, Posines, Rugaju, Rundanu, Tolkovas, Viļakas, Višgorodas, Zaļmuižas un Zvirgzdenes pagasti). Ar 1924. gada jūnija likumu, kas izvedams dzīvē līdz 1925. gada 1. aprīlim, 12 Ludzas apriņķa ziemeļu daļas pagastus:

atdalīja un iekļāva jaunizveidotajā Jaunlatgales apriņķī.

Latviskojot Latgales vietvārdus, 1925. gadā tika pārdēvēti vairāki apriņķa pagasti. Eversmuižas pagasts kļuva par Ciblas, Janovoles par Brigu, Landskoronas par Šķaunes, Mihalovas par Mērdzenes, Posines par Pasienes un Zaļmuižas par Nautrēnu pagastu.

Kopš 1925. gada Ludzas apriņķa platība bija 2344,1 km2. Tas ziemeļos robežojās ar Abrenes apriņķi, rietumos ar Rēzeknes apriņķi, bet austrumos ar PSRS. Lielākās apdzīvotas vietas bija Ludza, Kārsava, Zilupe, Pasiene un Malnava.

Teritoriālais iedalījums 

1940. gada sākumā Ludzas apriņķī bija 3 pilsētas un 12 pagasti:

Latvijas PSR sastāvā 

1947. gada 16. oktobrī Nautrēnu pagasts tika atdalīts no Ludzas apriņķa un pievienots Rēzeknes apriņķim.

Likvidēšana 
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālajā reformā Ludzas apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Dagdas, Kārsavas, Ludzas un Zilupes rajonos.

Skatīt arī 
 Ludzas apriņķa muižu nosaukumi

Atsauces

Ārējās saites 
 Люцинский уезд - Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона - т. XVIII - 1896 - с. 269—270 
 Ludzas apriņķis. Dzīve un darbs. 1937