Bernhards Einbergs

Bernhards Einbergs ( — 1945. gads) bija latviešu karavīrs, inženieris un politiķis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1893. gadā Rīgā. Studēja Rīgas Politehniskajā institūtā, kļuva par latviešu studentu korporācijas Selonija biedru. Pirmajā pasaules karā laikā viņu 1916. gadā iesauca Krievijas impērijas armijā.

No 1918. gada decembra Einbergs dienēja Latvijas armijā. Piedalījās Latvijas Brīvības cīņās. 1920. gada oktobrī atvaļināts no dienesta kā virsleitnants. 1921. gadā apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni.

1923. gadā Einbergs absolvēja Latvijas Universitātes Mehānikas fakultāti, pēc tam strādāja Satiksmes ministrijā. Pasta un telegrāfa departamenta inženieris, bet no 1931. gada tā direktors. No 1934. gada marta satiksmes ministrs. Arī pēc Ulmaņa apvērsuma, līdz pat 1940. gadam, kad viņa vietā tika iecelts Arturs Kāposts, saglabāja šo amatu.

Otrā pasaules kara laikā darbojies Latvijas Centrālā padomē. 1944. gadā apcietināts. No Rīgas Centrālcietuma 26. septembrī pārvietots uz Štuthofas koncentrācijas nometni, kur Einbergs miris 1945. gadā.

Apbalvojumi 
 Lāčplēša Kara ordenis (1921)
II šķiras Triju Zvaigžņu ordenis Nr. 306 (1937. g. 14. maijā)
I šķiras Atzinības krusts Nr. 6 (1938.g. 16. novembrī)
Lietuvas, Igaunijas, Polijas ordeņi

Atsauces 

1893. gadā dzimušie
1945. gadā mirušie
Rīgā dzimušie
Latvijas satiksmes ministri
Latvijas Universitātes absolventi
Nacistiskās Vācijas represiju upuri
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Triju Zvaigžņu ordeņa lielvirsnieki
Atzinības krusta lielkrusta komandieri