Gundega (studenšu korporācija)

Latviešu studenšu korporācija Gundega ir slēgta, sabiedriska organizācija, kas darbojas saskaņā ar komānu un tradīcijām. Otrā vecākā studenšu korporācija Latvijā.

Mērķi
Studenšu koprorācijas "Gundega" mērķi ir apvienot latviešu studentes, veidojot mūža organizāciju. Stiprināt viņās nacionālo apziņu, ieaudzināt mīlestību pret latviešu tautu un Latviju. Saglabāt tīru latviešu valodu un latviešu tautas tikumus. Izkopt goda prātu, taisnības un pienākuma apziņu. Veicināt interesi par zinātni, kultūru un mākslu. Izveidot un uzturēt savstarpēju draudzību. Sniegt savstarpēju morālu un materiālu atbalstu. Par korporācijas Gundega loceklēm var uzņemt latvietes, kas studē augstākajās akadēmiskajās mācību iestādēs.

Krāsas
 zaļš - dzimtenes zaļie lauki, zemes pamats, dzimtenes mīlestība
 zils - debess tāles, cerība sasniegt mērķus
 sudrabs - darba simbols, mudina nepagurt

Devīzes, moto
 Dailei, tautietei.
 In necessariis unitas, in dubiis libertas, in omnibus caritas.
 Kas mums ir skaists, to tālāk dosim, to neskaisto mēs pārveidosim, lai vairāk spētu citiem dot.

Vapenis
Korporācijas Gundega vapenis, jeb ģerbonis, ir simbols, kurā atveidotas korporācijas devīzes, krāsas, cirķelis un gan vārdos, gan simbolos ietilpināti korporācijas pamatprincipi.

Vēsture (1923-1989) 
Dibināta . Slēgta . Darbība atjaunota ārpus Latvijas - 1952. gada septembrī Ņujorkā. Darbība atjaunota Latvijā .

Pirmsākumi 

Par "Gundegas" pirmsākumu jāuzskata kāda neliela, neoficiāla rakstura sapulce, kas notika pie vienas no vēlākajām dibinātājām - Bertas Puriņas – viņas dzīvoklī Marijas ielā 82/84. Šai sapulcē piedalījās 10 studentes, no kurām deviņa ir vēlākās korporācijas "Gundega" dibinātājas: 
 Ērika Draviņa prec. Skuja, Kārļa meita (1900. gada 4. decembrī, Smiltenē - 1987) Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes studente, vēlāk zobārste Nīcā, aizsardžu pulkā, no 1944. gada līdz 1964. gadam Liepājas slimnīcas 5. nodaļas vadītāja, tad Liepājas 1. poliklīnikas ārste, Liepājas novadpētniece, vēlākā Brīvības cīņu dalībnieka,  Liepājas cukurfabrikas inženiera-ķīmiķa Oto Skujas laulātā;
 Kristīne Blaua prec. Pukse , (?-1976) vēlākā Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas studente;
 Emma Milija Ulmane prec. Kāvuža, Ābeltiņa (1903. gada 24. janvārī Annenieku "Bultēs", mirusi 1991. gada 12. septembrī Vista, Kalifornijā, ASV), Latvijas Universitātes Tautsaimniecības fakultātes studente, vēlākā Ziemeļdakotas Mainotas koledžas profesore, Jāņa un Milijas Kāvužu izglītības un kultūras trasta dibinātāja;
 Emīlija Krese prec. Ansone, (1905-1985. gada 21. oktobri Rīgas Jūrmala, Avotos)), cand. oec, Latvijas Universitātes Studentu padomes locekle; 
 Elza Kleinberga prec. Lukstiņa;
 Milda Matisone prec. Karčevska, (1902-1934), Latvijas Universitātes Filozofijas un Filoloģijas fakultātes vēstures nodaļas studente;
 Alise Jūlija Dūmiņa prec. Mirama (Mirāma, Mirāme) (1900. gada 26. janvārī - 1994, Valka), Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes studente, aptiekāra Silvio (Zilvio) Teodora Ulriha Mirāma (1902-1942)) laulātā, vēlākā Strenču psihiatriskās slimnīcas un Valkas centrālās slimnīcas ārste-infekcioniste, Svetlanas Ostalu (Uustalo) vecmāmiņa;
 Berta Puriņa, izstājusies 1927.gadā;
 Elza Skrastiņa prec. Ābele, (dzimusi 1904. gada 1. februārī Ēvelē, Latvijā mirusi 2002. gada 29. jūnijā Adelaida, Austrālijā), Satversmes sapulce locekļa, advokāta Jāņa Purgaiļa māsas meita, dzejniece no desmit gadu vecuma (pseidonīms - Smaida), bijusī Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijā skolniece, Jāņa Čakstes un Raiņa ģimenes draudzene,  Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes studente, vēlāk ieguvusi maģistres grādu baltu filoloģijā par darbu "'Paralēlisms latviešu tautas dziesmās", darbojusies Latviešu konversācijas vārdnīcas redakcijā,vēlākā izcilā latviešu rakstniece.

Latvijas Republikā (1923 - 1940) 
1923.gadā visi ar jaunās organizācijas dibināšanu saistītie priekšdarbi tika pabeigti. 1924.gadā tika darīts viss, lai jaunā organizācija atbilstu visām prasībām, kādas izvirza korporācijai (slēgta, nacionāla, akadēmiska organizācija ar šīm pamatprasībām atbilstošām devīzēm un mērķiem) un varētu darboties kā oficiāla organizācija. Tādēļ bija nepieciešms, lai Rīgas apgabaltiesā un Latvijas Universitātē tiktu apstiprināti korporācijas statūti, kas noteiktu tās saistības un attiecības ar Latvijas Universitāti, nenonākot pretrunās ne ar universitātes statūtiem ne korporācijas mērķiem. Līdz ar to nācās izstrādāt un vienoties par korporācijas nosaukumu, devīzēm un krāsām. Sākotnēji bija vairāki korporācijas nosaukuma varianti – Gaujmaliete, Spīdola (šādi šobrīd saucas studenšu korporācijas Gaujmaliete un Spīdola) u.c. Gundegas vārdu piedāvāja Ērika Draviņa, bet viņai tika iebilsts, ka tā ir tikai maza, dzeltena nezāles puķe. Tomēr vairākumam no dibinātājām šis ierosinājums patika un tā necilajai nozīmei tika atrasts atspēkojums, vārdu salikums “guni degt”. Līdz ar to jaunās korporācijas nosaukums kļuva par idejisku apzīmējumu, kas attēlo garīgas degšanas procesu. Nākamais svarīgais darbs bija vienošanās par korporācijas ārējām atšķirības zīmēm – krāsām, to salikumu, simbolisko nozīmi un atšifrējumu. Goda filistrs Kārlis Kundziņš, kas sniedzis idejisku pienesumu korporācijas dibināšanas brīdī un iedvesmojis arī turpmākās gaitas, aicinājis gundegas aktīvi līdzdarboties sabiedriskās norisēs. Detaļas tērpj idejas, kuras vada gundegas arī šobaltdien, piemēram, melnā kleita uzsver emancipāciju un izglītības pieejamību visiem, bet deķelis – grafiķa Sigismunda Vidberga versija par Boloņas universitātes astoņsimtgadu jubilejā aizgūtu Latīņu kvartāla modi – uzsver piederību Eiropas akadēmiskajām tradīcijām un starptautiskas studentu sadraudzes svaru.

Okupāciju laikā (1940-1989) 
Korporācijas darbību Latvijā varas iestādes pārtrauca . Taču neformāli korporācija Latvijā turpināja darboties un eksistēt līdz pat 1944. gadam, kad Latviju otro reizi okupēja Sarkanā armija. Arī vācu okupācijas iestādes neļāva atjaunot korporācijas darbību, taču daļa korporāciju bija radušas iespēju atgriezties savos bijušajos īpašumos. Arī "Gundegas" korporantes tikšanās reizēm un gadasvētku atzīmēšanai, izmantoja gan citu korporāciju telpas gan arī savu locekļu privātdzīvokļus. Nav informācijas, kādēļ gundegas nevarēja izmantot savas kādreizējās telpas Elizabetes ielā 63. 1944.gadā, sākoties otrreizējai Latvijas okupācijai un iedzīvotāju emigrācijai, korporācijas darbība tika pārtraukta. Turpmākā korporācijas darbība noritēja it kā divos līmeņos:
 Sietlā Gundega sāka oficiālu darbību brīvajā pasaulē. Tā bija nosacīti vienota organizācija, kuru veidoja grupas lielākajās ASV un Kanādas pilsētās, Austrālijā, Anglijā un Vācijā – visur, kur bija vairāk kā 5 gundegas. Latvijā Gundega vairs nedarbojās, bet arī tās eksistence nebija pārtraukta. Daļa gundegu turpināja uzturēt savstarpējos sakarus un pēc 1956. gada, kad sāka atgriezties arī represētās un izdzīvojušās, regulāri tika atzīmēta korporācijas dibināšanas gadadiena, par iemeslu minot kādas gundegas dzimšanas dienu.

Atjaunotajā darbība Latvijā (no 1989) 
Darbība atjaunota Latvijā . Korporācijas Gundega valdes priekšsēdētāja un seniore 2021. gadā ir Zane Zentele, viceseniore Laura Pobusa, sekretāre Aivita Moroza. Gundegas Filistru biedrības valdes priekšsēdētāja ir Dita Andersone, pārstāvju komitejas locekles ir sekretāre Zane Galinska, Ingūna Tirzmale - tradīciju un audzināšanas vadītāja, Kristīne Jarinovska - akadēmiski zinātniskā vadītāja, filistru biedrības komitejas priekšsēdētāja. Gundega akadēmiski un patriotiski sadarbojas ar Latvijas valdību, tās konferencēs piedalījušās ministru prezidente Laimdota Straujuma, izglītības un zinātnes ministre Ina Druviete, Latvijas Universitātes rektors Mārcis Auziņš, rektors Indriķis Muižnieks, veselības ministrs Guntis Belēvičs, kā arī citas amatpersonas.  Gundega radusi krietnu mājvietu laikmetīgā akadēmiskā sabiedrībā, slīpējot gluži kā dimantus katru atsevišķu meiteni, krāsnesi un filistri. Korporācija iegulda darbu akadēmiskā godīguma vairošanā, ieinteresētībā pētniecībā un galvenais – drošā, pamatotā un pašcieņas pilnā latviešu nacionālismā, no meiteņu rindām aug jaunas zinātnieces, augstskolu un sabiedrības darbinieces, kuras izmantojot iespēju smelties pieredzi draudzībā, kritikā un atbalstā, rainiski pārvēršoties, kalpos mūsu valstij – labklājībai un tautas gara bagātībai. Tradīcijas kā literāro vakaru organizēšana bagātina klausītāju zināšanas un pieredzi akadēmiski zinātniskā diskusijā, savukārt literārā vakara priekšlasījuma autore – un referāts ir obligāts nosacījums, lai kļūtu par pilntiesīgu gundegu, – gūst vērtīgu pieredzi akadēmiski zinātniska darba izstrādē un prezentēšanā. Biogrāfiskā darba veikšana ir arī "Gundegas" tradīcija, to uztic vēlētai amatpersonai – vēsturniecei –, kas akadēmiskā gada noslēgumā sniedz konkrētā akadēmiskajā gadā notikušā atspoguļojumu. Par tradīciju kļuvusi arī "Gundegas" vēstures zinātniskā pētniecība, ko deviņdesmitajos gados sāka tā laika "Gundegas" Filistru biedrības valdes priekšsēdētāja Liena Bundule bakalaura darbā.

Pazīstamas gundegas

Goda filistri 

Goda filistru vidū ir Imants Lancmanis, mākslas zinātnieks un Guntis Šmidchens, Vašingtonas universitātes profesors.

Atsauces

Ārējās saites
 Studenšu korporācija "Gundega"

Studenšu korporācijas Latvijā