272. Daugavgrīvas policijas bataljons

272. Daugavgrīvas policijas bataljons () bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar iekļaušanu Latviešu leģionā 1943. gada februārī.

Izveidošana 
272. Daugavgrīvas bataljonu saformēja pulkvežleitnants Kārlis Mangulis 1942. gada 1. jūlijā Bolderājā no Rīgas apkaimes brīvprātīgajiem, vadību 22. jūlijā pārņēma pulkvežleitnants Juris Taube. Formēšanas laikā bataljonā bija 6 virsnieki, 19 instruktori un 317 kareivji bez iepriekšējas dienesta pieredzes, bataljona vadība bija šāda:

Bataljona komandieris — pulkvežleitnants Juris Taube

 1. rotas komandieris — kapteinis Liepiņš
 2. rotas komandieris — kapteinis Ziediņš
 3. rotas komandieris — virsleitnants Kronis.

Dienesta gaitas 
Apmācības pilnībā nenobeidzot, taču saņēmis vienotus formas tērpus, melnus ar pelēkiem atlokiem, kā arī apšaubāmi bruņots (bruņojumā bija krievu un kanādiešu šautenes) bataljons jau 25. jūlijā saņēma pavēli 26. jūlija vakarā, kopā ar 22. Daugavas bataljonu doties uz Varšavu, tur bataljons nonāca 31. jūlijā. Varšavā bataljonu novietoja Prāgas priekšpilsētā, Otvocka ielā 1. Ar 1. augustu 272. bataljons uzsāka Varšavas geto ārējā perimetra apsardzi trīs rotu sastāvā, piedaloties arī vienai no 22. Daugavas bataljona rotām, pienākumos ietilpa nepieļaut iekļūšanu vai izkļūšanu no geto teritorijas, kā arī sazināšanos caur žogu. Sardzes pienākumu izpildē fiksēti vairāki reglamenta pārkāpumi, tostarp atrašanās postenī reibumā, brāļošanās ar poļu civiliedzīvotājiem, kā arī pavēļu nepildīšana. 23. septembrī SS un policijas tiesa sodīja ar nāvi trīs latviešu karavīrus par sargkareivja uzpirkšanu, novietojuma pašrocīgu pamešanu, kā arī reibumā veiktu vietējo māju izlaupīšanu aviācijas uzlidojuma aizsegā. Bataljona kareivis Paulis Sprincis aprakstījis dienestu Varšavas geto apsardzē:

1942. gada 1. oktobrī no bataljona atdalīja 1. rotu un to pārdēvēja par 274. latviešu kārtības dienesta bataljonu, pēc šīs pārformēšanas bataljonā palika vien 3 virsnieki, 11 instruktori un 170 kareivji.
23. oktobrī bataljona atlikušie vīri kapteiņa Pētera Ziediņa vadībā ieradās Dņepropetrovskā, kur piedalījās tuvējās apkaimes partizānu apkarošanā, kā arī pildīja sardzes pienākumus. 1943. gada februārī bataljonu iekļāva Latviešu leģionā.

Atsauces