Urbāns IV

Pāvests Urbāns IV (), īstajā vārdā Žaks Pantaleons (; dzimis: 1195. vai 1200. gadā, miris: ) bija Romas pāvests no 1261. gada līdz savai nāvei 1264. gadā. Lielu sava mūža daļu pavadīja krusta karu misijās Baltijas zemēs un Tuvajos Austrumos, kļūdams par Jeruzalemes katoļu patriarhu. Sava pontifikāta laikā nesekmīgi centās organizēt Konstantinopoles atgūšanu katoļu baznīcas kontrolē un pastiprināja krusta karu sludināšanu pret Kursas un Prūsijas zemēm, kas bija atteikušās no katoļu ticības pēc Durbes kaujas.

Dzīvesgājums 
Dzimis, pēc dažādiem avotiem, 1195. vai 1200. gadā kā kurpnieka dēls Truā, toreizējās Šampaņas grāfistes teritorijā, kas vēlāk tika iekļauta Francijas karaļvalstī. Pēc teoloģijas un tieslietu studijām Parīzes Universitātē viņš kļuva par Ljēžas bīskapijas (tagad - Beļģijā) arhidiakonu toreizējās Svētās Romas impērijas teritorijā. Pēc 1245. gada Pirmā Lionas koncila pāvests Inocents IV viņu nosūtīja misijā uz krusta karu pārņemtajām baltu zemēm, kur viņam 1249. gada februārī izdevās panākt miera līguma noslēgšanu starp prūšiem un Vācu ordeni.

1253. gadā Žaku Pantaleonu izvēlēja par Verdenas bīskapu, bet 1255. gadā pāvests Aleksandrs IV viņu iecēla par Jeruzalemes katoļu patriarhu. 1261. gadā viņš kā patriarhs ieradās pāvesta rezidencē Viterbo lūgt palīdzību apspiestajiem kristiešiem Tuvo Austrumu zemēs.

Pēc pāvesta Aleksandra IV nāves astoņi kardināli viņu pēc trīs mēnešu diskusijām ievēlēja par jauno Romas pāvestu, amatā stājoties viņš pieņēma Urbāna IV vārdu. Īsi pirms viņa ievēlēšanas ortodoksie grieķi atguva Konstantinopoli un likvidēja vairāk nekā 50 gadus pastāvējušo Latīņu impēriju. Sava pontifikāta laikā Urbāns IV nesekmīgi mēģināja organizēt Konstantinopoles atgūšanu un turpināja gvelfu un gibelīnu karu ietvaros notiekošās cīņas pret Hoenštaufenu imperatoru piekritējiem Itālijā, kuras laikā viņš 1264. gada 2. oktobrī mira Perudžas pilsētā Umbrijas provincē.

Pāvesta Urbāna IV lēmumi par Livoniju 

 1262. gadā pāvests, lai palielinātu krustnešu skaitu, atļāva saīsināt dalību krusta karos Livonijā un Kursā uz laiku, kas mazāks par vienu gadu.
 1262. gadā pāvests Kulmas bīskapam lika sludināt krusta karu pret Livoniju un Kursu.
 1263. gadā arī franciskāņu ordeņa mūkiem, visiem bīskapiem, kā arī citu ordeņu mūkiem uzdeva sludināt krusta karu pret Livoniju, Kursu un Prūsiju.
 1264. gadā pāvests aizliedza prelātiem kavēt krusta karu sludināšanu pret minētajām zemēm.

Ārējās saites 

 Latvijas vēstures avoti. 2.sējums: Senās Latvijas vēstures avoti. 2.burtnīca. Red. Švābe, A. Rīga: Latvijas Vēstures institūta apgādiens, 1940.

Skatīt arī 
 Romas pāvestu hronoloģisks uzskaitījums
 Livonijas krusta kari

1264. gadā mirušie
Romas pāvesti