Johanness Hēsterss

Johanness Hēsterss (Johannes Heesters; īstajā vārdā Johans Mariuss Nikolass Hēsterss, pazīstams arī ar skatuves iesauku Jopī, dzimis  Amersfortā, miris  Štarnbergā) bija nīderlandiešu izcelsmes vācu aktieris un dziedātājs.

Savu karjeru veidojis vāciski runājošajās zemēs, tostarp sasniedzis vērā ņemamus panākumus Trešajā reihā, strādājot propagandas ministrijas kontrolētajā UFA filmu studijā, kamdēļ visa mūža garumā bijis spiests saņemt pārmetumus un apsūdzības par sadarbošanos ar nacistisko režīmu, jo īpaši no oponentiem savā dzimtenē Nīderlandē.

Vienlaikus Johannesa Hēstersa sasniegumi filmu mākslā un uz skatuves tiek pielīdzināti tādām Eiropas 20. gadsimta ekrāna un skatuves parādībām kā Zāra Leandere, Marika Reke u.c. Līdz pat savai nāvei Johanness Hēsterss nenokāpa no skatuves un pamatoti tika uzskatīts par vienu no vecākajiem jelkad praktizējušiem aktieriem pasaulē.

Biogrāfija

Ģimene un jaunības gadi 
Johanness Hēsterss piedzima tirgotāja Jakobusa Hēstersa (1865–1946) un mājsaimnieces Gērtreides Jakobas (dzimusi van den Heivele) (1866–1951) ģimenē kā jaunākais no četriem dēliem. Johanness jau no mazotnes brīvi pārvaldīja vācu valodu, tā kā vairākus gadus pavadīja sava onkuļa ģimenē Bavārijā.

1912. gadā Johanness kopā ar ģimeni pārcēlās uz Amsterdamu, kur pēc skolas beigšanas kādu laiku strādāja bankā par praktikantu. 16 gadu vecumā Johanness apjauta, ka vēlas veidot citu karjeru un iestājās operetes solistu un dramatisko aktieru kursos. Pēc kursu beigšanas Johanness saņēma pirmos lomu piedāvājumus un 1921. gadā debitēja uz profesionālās skatuves.

Hēsterss strādāja Amsterdamas Carré un Paleis voor Volksvlijt teātros, kā arī citviet Nīderlandē. 1924. gadā Hēsterss ar nelielu lomu debitēja arī kinemotogrāfā — Teo Frenkela mēmajā filmā Cirque hollandais.

1934. gadā sekoja nākamā kinoloma — Aleksa Benno and Riharda Osvalda komēdijā "Derības" (), kurā Hēsterss uz ekrāna beidzot varēja demonstrēt arī savas vokālās dotības, izpildot dziesmu O mooie Westertoren.

Ceļā uz Vīni un Berlīni 

1934. gadā Johanness Hēsterss debitēja uz Vīnes Tautas operas skatuves ar lomu Karla Millekera operetē "Nabaga students" (). Iestudējums ar Hēstersu guva žilbinošus panākumus un 1936. gadā UFA studijā operete tika adaptēta Georga Jakobija režisētajai muzikālajai filmai ar tādu pašu nosaukumu. Šajā pašā periodā Hēsterss aktīvi apguva dažādu teātru skatuves, izpildot operešu lomas Vīnē, Zalcburgā un Čehoslovākijā.

UFA filmu zvaigzne 
1936. gadā Johanness Hēsterss pārcēlās uz Berlīni, kur paralēli operešu lomām Berlīnes Komiskajā operā uzsāka aktīvu filmēšanos UFA muzikālajās filmās un operešu ekranizācijās. "Nabaga studentam" sekoja "Pasūtījuma koncerts" (1936) un "Gasparone" (1937), kurā Hēstersa ekrāna partnere bija Marika Reke. Hēsterss ieguva ne vien Berlīnes publikas mīlestību, bet arī draudzīgo iesauku Jopī ().

1938. gada vecgada vakara koncertā Minhenes Staatstheater am Gärtnerplatz Hēsterss izpildīja Grāfa Danilo lomu Franča Lehāra operetē "Jautrā atraitne" (), kas vēlāk kļuva par Hēstersa skatuves mākslas vizītkarti visa viņa mūža garumā.  Savā slavenajā lomā Hēsterss ir uzstājies vairāk kā 1600 reižu. Lielā mērā var apgalvot, ka tieši šī loma Hēstersam bruģēja ceļu uz trešā reiha zvaigznes statusu, tā kā Ādolfa Hitlera iecienītākā operetes izrāde bija tieši "Jautrā atraitne". Vienlaikus, neskatoties uz to, ka Hēstersa izrādēs mēdza ierasties reihskanclers Nīderlandē slavenā tautieša panākumi joprojām tika aprakstīti ar lepnu sajūsmu. Tautiešu attieksme gan radikāli mainījās līdz ar Nīderlandes okupāciju, kamēr Hēsterss joprojām turpināja uzstāties un filmēties Berlīnē.

Bēdīgi slavena ir kāda 1941. gada "viesizrāde", kurā Hēsterss tika "uzaicināts" apmeklēt Dahavas koncentrācijas nometni. Ir saglabājušās dokumentālas liecības un fotogrāfijas, kurās Hēsterss redzams kopā ar nometnes virsniekiem. Vēlāk, gadu desmitu garumā, Hēsterss ir ticis tirdīts par šī apmeklējuma iemesliem un viņa kolobaratīvo darbību nacistiskā režīma laikā, uz ko pats mākslinieks vienmēr ir atbildējis, ka nekad nav interesējies par politiku un viņa vārdu ļaunprātīgi izmantojusi propagandas ministrija.

1944. gadā Johanness Hēsterss tika iekļauts trešā reiha Apdāvināto sarakstā, kurā tika iekļauti trešā reiha idejām un estētikai atbilstīgākie aktieri, komponisti, gleznotāji un arhitekti. Vienlaikus jāatzīmē, ka Hēsterss nebija nedz Vācijas pilsonis, nedz nacionālsociālistu partijas biedrs.

Pēckara gadi 
Johanness Hēsterss turpināja intensīvi strādāt filmu paviljonos un uz teātru skatuvēm līdz pat kara beigām. Hēstersa lomas bija pilnīgs pretstats noziedzīgā režīma un kara laika šausmām — tā bija skaistu cilvēku laimīgas dzīves priekšnesums operetiskās dekorācijās. Šāda bija arī viena no pēdējām Hēstersa lomām UFA ražojuma Johana Štrausa operetes ekranizējumā "Sikspārnis", kuras uzņemšana sakarā ar intensīvo Berlīnes bombardēšanu tika pārnesta uz Prāgas studiju. Gadu pēc Berlīnes kapitulācijas tika uzskatīts, ka nofilmētais materiāls ir gājis bojā, taču filma tika atrasta un tās pirmizrāde norisinājās 1946. gada Austrumberlīnē. 

Operešu ekranizāciju vieglais, apolitiskais raksturs nodrošināja Johannesam Hēstersam ātru un nesarežģītu tranzītu no totalitārā laikmeta mākslas uz pēckara Eiropas ekrāniem un skatuvēm. Jau drīz vien Hēsterss atkal kļuva par pieprasītu filmu un operešu aktieri, bieži vien strādājot kopā arī ar saviem vecajiem UFA laika kolēģiem.
1940. gadu otrā pusē — 1950. gadu sākumā Hēsterss tika uzaicināts uz vairākām kinolomām: "Vīnes melodijas" (1946), "Mīļā draudzene" (1949), "Kad sieviete mīl" (1950), "Kāzu nakts paradīzē" (1950), "Profesors Naktstauriņš" (1951), "Čardaša karaliene" (1951, kopā ar Mariku Reki), "Pie baltā zirga" (1952), "Šķiertene" (1953, kopā ar Mariku Reki).

1953. gadā austriešu izcelsmes amerikāņu producents un režisors Oto Premmingers uzaicināja Hēstersu uz ASV galvenās lomas tēlojumam romantiskajā komēdijā "Jaunava uz jumta". Filma vienlaicīgi tika uzņemta angļu un vācu valodā, izmantojot divas aktieru trupas.

Hēstersam šī tomēr izrādījās vien neliela epizode aktiera karjerā, pēc filmēšanās viņš atgriezās Eiropā un līdz 1960. gadu sākumam turpināja piedalīties vācu un austriešu ražojuma spēlfilmās un muzikālo izrāžu un operešu ekranizācijās.

Sākot ar 1960. gadiem Hēsterss no lielā kino aizgāja un savu turpmāko karjeru saistīja ar skatuvi, TV ierakstiem, kā arī neskaitāmiem TV šoviem, kuros Hēstersu bieži aicināja un, kuros tas labprāt piedalījās.

No 1996. — 2001. gadam Johanness Hēsterss spēlēja viņam speciāli uzrakstītajā izrādē "Svētītās vecumdienas", kas kļuva par pamatu viņa ierakstīšanai Ginesa rekordu grāmatā (1997. gadā), kā pasaulē vecākais spēlējošais aktieris.

Privātā dzīve 
1930. gadā Johanness Hēsterss salaulājās ar beļģu aktrisi Luīzu Geisu. Šai savienībai bija lemts ilgs mūžs, viņi nodzīvoja kopā līdz pat Luīzas nāvei 1985. gadā. Johannesa un Luīzas laulībā piedzima divas meitas: Vīsje (dzim. 1931. gadā Hāgā) un Nikole (dzim. 1938. gadā Potsdamā).

1992. gadā, 89 gadu vecumā, Hēsterss apprecējās otrreiz - ar tobrīd 43 gadus veco vācu aktrisi Simonu Rēteli, lielu Hēstersa talanta un personības pielūdzēju.

Hēsterss mūža nogalē gandrīz pilnībā zaudēja redzi, tomēr turpināja kāpt uz profesionālās skatuves līdz pat sava mūža pēdējam gadam. Vienlaikus viņa profesionālo mūžu raksturo ne vien neatslābstošs darbs, bet arī dzīvesprieks un vitalitāte ar kuru viņš spēja iedvesmot daudzus. Hēsterss bija kaislīgs smēķētājs, kā arī neatteicās no alkoholiskajiem dzērieniem līdz pat savai nāvei. Savu garo mūžu Hēsterss reiz raksturoja ar vārdiem: "Dzīve vēlas, lai to dzīvotu".

Filmogrāfija

Diskogrāfija 
1930 Freuderl, mir geht es heut’ so gut / Ich lade Sie ein, Fräulein / Mein Mädel ist nur eine Verkäuferin
1936 Eine Frau, so wie Du / Heimatlied
1936 Ich knüpfte manche zarte Bande / Nimm mein Herz in Deine Hände
1937 Ich werde jede Nacht von Ihnen träumen / Einmal von Herzen verliebt sein
1937 Du hast mich noch nie so geküßt / Nimm mein Herz in Deine Hände
1938 So verliebt wie heut’ war ich nie / Mein Herz liegt Dir zu Füßen
1939 Jede Frau hat ein süßes Geheimnis / Meine Welt, die bist Du
1940 Lippen schweigen, ’s flüstern Geigen / Da geh' ich ins Maxim
1941 Bist du’s, lachendes Glück? / Eine nach der anderen
1941 Man müßte Klavier spielen können / Liebling, was wird nun aus uns beiden?
1941 Mein Ahnherr war der Luxemburg / Wann sagst du ja?
1942 Durch Dich wird diese Welt erst schön / Karussell
1949 Ich spiel mit Dir (Und Du mit mir) / Ein Glück, daß man sich so verlieben kann
1949 Tausendmal möcht' ich Dich küssen / Das kommt mir Spanisch vor
1950 Es kommt auf die Sekunde an / Alle Wege führen mich zu Dir
19?? Sehnsucht nach Dir / Das ist die Nacht uns’rer Liebe
1966 O, mooie molen / Wir sind zwei gute Kameraden
1998 Ich werde 100 Jahre alt
2006 Bunte Tulpen
2006 Ich danke Gott für all die schönen Jahre
2007 Generationen

Apbalvojumi 
1967, 1987, 1990, 1990, 1997, 2003, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011: "Bambi balva" (Bembijs)
1967 Vīnes pilsētas goda balva
1975 Vācu kino balva "Zelta lente" () par ilgu un bagātu radošo devumu vācu kinoindustrijā
1982 Johannes-Heesters-Ring
1982 Berlīnes Theaters des Westens goda biedrs
1983 Medaļa München leuchtet
1983 Minhenes Gärtnerplatztheaters goda biedrs
1984 Vīnes Tautas Operas goda biedrs
1984 Bavārijas nopelnu ordenis
1993 Berlīnes nopelnu ordenis
1996 Berlīnes "Zelta Priekškars" () balva kā iemīļotākajam 95/96 gada sezonas aktierim
1999 Vīnes pilsētas goda gredzens
1999 Dramaturgu apvienības "Sudraba lapa" ()
2000 DIVA-Award
2001 "Platīna Romija" () par mūža ieguldījumu
2002 "Zelta kamera" () par mūža ieguldījumu
2004 Kamerdziedātāja goda titula piešķiršana
2005 "Augšzalcburgas zelta vērsis" () par mūža ieguldījumu, sirsnību un humoru
2006 Radio Regenbogen goda balva
2008 Eiropas kultūras laboratorijas Berlīne-Vīne goda biedrs ()
2009 Vīnes zelta žetons

Skatīt arī 
 Marika Reke
 Zāra Leandere
 UFA filmu studija

Atsauces

Ārējās saites 

Johannesa Hēstersa oficiālā mājaslapa 
Literatūras saraksts par Johannesu Hēstersu Vācijas Nacionālās bibliotēkas katalogā 
Fotoattēlu katalogs interneta vietnē "Virtuālā vēsture" 

1903. gadā dzimušie
2011. gadā mirušie
Vācijas kinoaktieri
Utrehtas provincē dzimušie
Ginesa rekordu grāmata
Simtgadnieki