Svara kategorijas boksā

Boksā svara kategorijas jeb divīzijas ir noteikts svara intervāls bokseriem ar fiksētu minimālo un maksimālo robežu. Boksa maču parasti rīko noteiktām svara kategorijām un katrs dalībnieks nedrīkst pārsiegt savai gategorijai noteikto maksimālo limitu. Profesionālajā boksā dalībnieki drīkst piedalīties arī par savu augstākā svara kategorijā, bet amatieru boksā jāievēro arī minimālā svara kategorijas robeža. Noteiktos gadījumos dalībnieki var startēt cīņā bez svara ierobežojuma (catchweight).

Svēršanās 
Profesionālajā boksā, ja bokseris pārsniedz maksimāli atļauto svara robežu par ļoti nelielu iedaļu, viņam ir atļauts uz svēršanos izģērbties pilnībā. Pretējā gadījumā viņš var mēģināt svērties vēlāk, kad ir nometis svaru, piemēram, dehidratācijas rezultātā vai caur intensīvām procedūrām tvaika pirtī. Ja bokseris pārsniedz maksimālo limitu par pārāk lielu iedaļu, tad šādi pasākumi svara zaudēšanai pārāk nogurdinās bokseri un padarīs viņu nepiemērotu cīņai. Šādos gadījumos cīņa tiek atcelta un bokserim ar pārsniegto svaru tiek piemērotas sankcijas vai arī maču var pārnest uz cīņu bez svara ierobežojuma un titula.

Starptautiskajai Boksa federācijai (IBF) ir īpaša svēršanās kārtība titulētajām cīņām. Papildus oficiālajai iesvēršanās dienai pirms cīņas, bokseriem nepieciešams ieraties uz svēršanos arī no rīta pirms pašas cīņas. Šajā, otrajā svēršanās reizē, bokseris drīkst svērt ne vairāk kā 4.5 kg (10 lbs) virs noteiktā svara limita. Ja bokseris uz šo otro svēršanos neierodas, cīņa tāpat var notikt, bet tā nenotiks par IBF titula iegūšanu. Augstākā svara kategorijā nav maksimālā ierobežojuma, tomēr otrā svēršanās tik un tā ir obligāta, bet tā kā maksimālā svara ierobežojuma nav, bokserim par neierašanos var tikai piemērot sankcijas.

Amatieru boksā, kas ir Amatieru Sarptautiskās Boksa asociācijas (AIBA) pārziņā, dalībniekam jāatrodas noteiktajās svara robežās pie pirmās svēršanās, iespēja samazināt svaru un mēģināt vēlreiz netiek dota. Ir galvenā svēršanās pirms turnīra sākuma un ikdienas svēršanās no rīta pirms katras dalībnieka cīņas. Galvenās svēršanās reizē dalībniekam jāatrodas robežās start maksimālo un minimālo svara limitu savā grupā, ikdienas svēršanās reizē tiek ņemta vērā tikai maksimālā robeža. Ja dalībnieks neietilpst noteiktajās robežās viņam ir atļauts piedalīties citā svara kategorijā, ja turnīrā ir brīva vieta. Lielos pasākumos, piemēram, Olimpiskajās spēlēs, kur bokseri tiek iesvērti vadoties pēc amatieru boksa vadlīnijām, no katras valsts var piedalīties tikai viens dalībnieks.

Kultūra 
Bokseris savas dzīves laikā var piedalīties cīņās dažādās svara kategorijās. Parasti boksa profesionāļi, kļūstot vecāki, pārvietojas uz augstākām svara kategorijām, jo laika gaitā pieaug muskuļu masa. Tas tiek uzskatīts par lielu sasniegumu, ja bokseris iegūst titulus vairākās svara klasēs un kļūst par Daudzkārtēju čempionu. Amatieru boksā cīņas ir daudz īsākas un biežākas, kā arī bokseri cīnās savā dabiskajā svara kategorijā.

Vēsture 
19.gs. sākumā standarta svara kategorijas neeksistēja, taču liela svara starpība bija bīstama vieglākiem bokseriem un izraisīja skatītāju neapmierinātību. Nacionālie un pasaules tituli varēja tikt atzīti tikai tad, ja vienosies par noteiktām svara kategorijām. Svarīgas svara grupas tika noteiktas 1909. gadā Londonas Nacionālajā Sporta klubā un minētas 1920. gada "Walker Law" kas nodibināja Ņujorkas Štata Atlētu komisiju (NYSAC).

1960-tajos gados, sašķeļoties WBA un WBC, divīzijas tika sašaurinātas, vienlaicīgi radot vairāk čempionu un atvieglojot procesu kādā cīnītāji pārvietojas starp svara kategorijām. Starp dažādām profesionālajām organizācijām jauno iedalījumu nosaukumi nav standartizēti, lai gan to robežvērtības ir sandartizētas. Svars tiek norādīts mārciņās, atspoguļojot Lielbritānijas (un vēlāk Amerikas) vēsturisko dominanci šajā sporta veidā.

Tradicionālās jeb klasiskās svara kategorijas 
Boksa svara kategorijām ir tā sauktais „Oriģinālais astotnieks", kas pazīstams kā tradicionālās, klasiskās jeb glamūrās svara kategorijas. Šīs divīzijas ir visplašāk pazīstamās un atzītākās boksa svara kategorijas.

Jaunpienācēju svara kategorijas 
Jaunpienācēju jeb „Tweener” svara kategorijas, pārsvarā atpazīstamas ar „super”, „light” (latviski attiecīgi 2. un 1.) vai „junior” (junioru) pirms to nosaukuma, ir boksa svara kategorijas, kuras tika atzītas pēc ilgu gadu pūliņiem.

Cīņa bez svara ierobežojuma 
Nestandarta svara kategorijas sacenšas cīņā bez svara ierobežojuma (catchweight). Tā var būt individuālā cīņa, reizēm pat čempionāta cīņa, bet čempionāta tituli tiek piešķirti tikai standarta svara kategorijās. Piemēram, kad Menijs Pakjao cīnījās ar Antonio Margarito cīņā bez svara ierobežojuma pie 150 lbs, Pasaules boksa padome (WBC) sankcionēja to kā cīņu par jaunpienācēju 1. vidējo svara kategoriju (jr. middleweight), kuras svara limits ir 154 lbs.

Profesionālais bokss 
Zemāk redzamā tabula norāda svara limitus ko atzinušas četras plaši pazīstamas organizācijas Pasaules boksa asociācija (WBA), Pasaules boksa padome (WBC), Starptautiskā Boksa federācija (IBF) un Pasaules Boksa organizācija (WBO)

Bridgerweight ir svara kategorija kuru kopš 2020. gada novembra ir atzinusi WBC, bet neviena cita organizācija to šobrīd neatzīst.

Amatieru bokss 
Kad 1946. gadā, lai pārraudzītu amatieru boksu, tika notibināta Amatieru Sarptautiskā Boksa asociācija (AIBA), tā pārvērta svara kategorijas uz metrisko sistēmu, noapaļojot tās līdz veselam kilogramam, līdz ar to radās nesakritības starp svara kategorijām profesionālajā un amatieru boksā.

Amatieru boksa svara kategorijas arī norāda minimālo svaru, kas ir tāds pats kā iepriekšējās klases maksimālais svars. Drošības apsvērumu dēļ cīnītāji nedrīkst piedalīties cīņās, kas ir virs viņu svara kategorijas. Tas nozīmē, ka arī pašai smagākajai svara kategorijai ir limits, t.i. minimālais limits.

Šo svara kategoriju izmanto Olimpiskajās spēlēs. Ir sekojošas amatieru boksa svara kategorijas:

Atsauces 

Bokss