Aleksandrs Kerenskis

Aleksandrs Kerenskis (; dzimis , miris ) bija krievu politiķis, jurists, brīvmūrnieks. Krievijas Republikas pastāvēšanas laikā 1917. gadā bija Krievijas Pagaidu valdības premjerministrs līdz lielinieku apvērsumam.

Biogrāfija 
Dzimis Simbirskā skolas direktora ģimenē. Kerenska tēvs bija sava priekšnieka skolu inspektora dēla Vladimira Ļeņina skolotājs, abas ģimenes pazina viena otru.

1903. gadā beidza Sanktpēterburgas universitātes Juridisko fakultāti un kopš 1904. gada strādāja par zvērinātu advokātu. 1905. gada decembrī tika arestēts sakarā ar aizdomām par iesaistīšanos eseru kaujas grupā. Kā advokāts piedalījās daudzās skaļās tālaika tiesas prāvās (Ļenas zelta raktuvju strādnieku apšaušanas izmeklēšanā, Beilisa prāvā, procesā pret Valsts domes boļševiku frakciju).

No 1915. gada A. Kerenskis vadīja Krievijas Valsts domes Darba frakciju (t.s. "trudovikus"). Līdz 1917. gadam pildīja neregulārās brīvmūrnieku lielložas Krievijas Tautu Lielais Austrums ģenerālsekretāra pienākumus.

Kerenskis, būdams Petrogradas Strādnieku un kareivju padomes priekšsēdētāja biedrs, aktīvi piedalījās 1917. gada Februāra revolūcijā. Martā viņš pievienojās sociālistu revolucionāru (eseru) partijai un kļuva par tieslietu ministru, vēlāk (maijā—septembrī) ieņēma kara un jūras ministra posteni.

1917. gada 21. jūlijā Kerenskis nomainīja Georgiju Ļvovu Pagaidu valdības ministru priekšsēdētāja amatā. Iesaistījās Korņilova dumpja likvidēšanā. 6.—7. novembrī (24.—25. oktobrī pēc vecā stila) lielinieku vadītās sacelšanās rezultātā viņa valdība tika gāzta. Pats Aleksandrs Kerenskis palika brīvībā, laikus pameta Petrogradu un neveiksmīgi vērsās pie karaspēka, lai atgūtu varu.

Vēlāk Kerenskis centās organizēt pretestību padomju varai, 1918. gadā izbrauca no Krievijas un dzīvoja Parīzē, bet pēc Otrā pasaules kara sākuma pārcēlās uz ASV. Kad Vācija uzbruka PSRS, Kerenskis vērsās pie Staļina ar sadarbības piedāvājumiem, bet tika ignorēts. Pēc Kerenska nāves 1970. gadā vietējā pareizticīgā baznīca atteicās apglabāt Kerenski savā kapsētā, uzskatīdama viņu par vienu no Krievijas sagrāves galvenajiem vaininiekiem.

Atsauces

Ārējās saites 

Krievijas juristi
Krievijas valdības vadītāji
Krievijas vēsture
1881. gadā dzimušie
1970. gadā mirušie
Uļjanovskas apgabalā dzimušie