Callipogon relictus

Callipogon relictus ir koksngraužu dzimtas vaboļu suga no Prioninae apakšdzimtas. Sastopamas jauktu koku un platlapu mežos Krievijas Tālo Austrumu dienvidos, ziemeļaustrumu Ķīnā, Ziemeļkorejā un Dienvidkorejā. Kāpuru attīstība ilgst 4—6 gadus; attīstās dzīvos kokos, kuru saknes ir nedaudz satrūdējušas; vienā un tajā pašā kokā iemitinās vairākas reizes gadā. Kāpuri reizēm inficē kokus, kurus apdzīvo, ar Pleurotus citrinopileatus sēnēm, kuras izraisa koku trupi. Imago var sastapt no jūlija pirmās dekādes līdz septembrim. Tā ir vislielākā vabole Krievijas teritorijā, to garums var sasniegt 108 milimetrus. Vienlaicīgi ar koksngraužu Callipogon relictus kāpuriem vienā kokā var attīstīties arī citu koksngraužu sugu kāpuri, piemēram: Rosalia coelestis, Leptura thoracica, Rhaphuma acutivittis (kļavās), Anoplodera cyanea un daži citi.

Sistemātika 
Callipogon relictus ir terciāra relikts. Šī ir vienīgā Callipogon ģints suga Vecajā pasaulē, visas pārējās ģints sugas dzīvo Centrālamerikā un Dienvidamerikā. Šī suga bija izdalīta ar pirmatklājēju - Krievijas entomologu Andreju Semenovu-Tjan-Šanski īpašā apakšģintī — Eoxenus.

Apraksts 
Pieaugušo vaboļu ķermenis melns vai darvmelns, segspārni rūsgani kastaņbrūnā krāsā, kājiņas melnas, reizēm ar rūsganu nokrāsu. Dažiem tēviņiem ir mainīgs žokļu lielums un veidojums, mainās arī taustekļu apveids: gan lauzītāks, gan vairāk vai mazāk gludāks. Kāpuru ķermenis ir balts, žokļi melni.

Dzīves veids 
Šī vabole apdzīvo jauktos un platlapju mežus; vai dzīvo skujkoku mežos, nav zināms, bet tā dažreiz sastopama skujkoku stādījumos. Kokā kāpuri pārtiek no koksnes trūdiem, bet imago barojas ar sulu, kura tek no koka stumbra mizas. Laboratorijas apstākļos pieaugušais kukainis barojas ar cukuru sīrupu; mātīte viena paņēmienā var izdzert pat līdz 0,5 mg sīrupa. Mātītes sastopamas biežāk nekā tēviņi, jo labprāt pārlido. Imago ir aktīvi un lido nakts laikā; naktī tie lido uz gaismas avotiem.

Kāpuri attīstās galvenokārt kokos ar resnu stumbru: Ulmus propinqua, Fraxinus mandshurica, Tilia amurensis un Populus maximowiczii, kā arī Quercus mongolica, Quercus acutissima, Ulmus pumila, Ulmus japonica, Carpinus laxiflora, Betula costata un Acer mandshuricum.

Slimības 
Šīs sugas imago var būt nāvīgi inficēti ar sēnītēm Metarhizium anisopliae no Clavicipitaceae dzimtas.

Vairošanās 
Mātīte ir 58—85 mm gara, bet tēviņš — 60—108 mm garš. Lai pievilinātu partneri, mātīte izdala speciālu sekrētu. Pārošanās notiek uz veca koka, kurā var baroties kāpuri, un ilgst apmēram pusstundu; pēc pārošanās tēviņš nepamet mātīti, bet, uzlecot ar priekškājām mātītei uz segspārniem, kopā paceļas augstāk kokā, kur mātīte dēs oliņas. Mātīte izdēj oliņas uz kāpuru barības auga stumbra; tā izvēlas stumbrus no 30 līdz 100 cm diametrā. Oliņas mātīte dēj mazliet slīpi pret stumbra virsmu. Dzīves laikā mātīte var izdēt līdz 28 oliņām. Mātīte dēj oliņas atsevišķi citu no citas, dažreiz kaudzītēs. Pēc tam, kad mātīte izdējusi visas oliņas, abas vaboles laižas lejā un pēc diennakts mirst. Imago dzīvo no pusmēneša līdz vienam mēnesim. Tā kā kokā kāpuri var iemājot vairākas reizes gadā, tur var sastapt atšķirīga izmēra kāpurus. Lai kāpuri varētu labi attīstīties, tiem ir nepieciešams stāvošs trūdošs koks; nereti notiek tā ka koks ļoti satrūd, tad zars nolūst un ar esošiem tur kāpuriem krīt zemē. Ja kāpuri attīstās kritušos kokos, tad iznāk pavisam nelielas vaboles.

Nesen izšķīlušies kāpuri iegraužas zem koku mizas. Zem tās kāpuri izgrauž ejas līdz 40 centimetriem garumā (eju platums ir līdz 2 cm), pēc tam kāpuri iedziļinās koksnē, atstājot paralēli stumbra virsmai ieejas caurumu. Koksnē no 5 līdz 30 cm dziļumā kāpurs būvē ejas garenvirzienā, šķērsvirzienā vai līkumotas; reizēm krustojošās vai kopā saplūstošas. Ejas cieši aizsērē ar koksnes miltiem. Koksnē eju garums ir no 2,8 līdz 11 cm un no 2 līdz 2,5 caurmērā.

Kāpurs pārziemo vairākas reizes. Pēc pēdējas pārziemošanas koksnē 20 cm dziļumā taisa plašu, paralēlu stumbram kūniņas gultiņu. Pirms iekūņošanās kāpurs var būt no 10 līdz 15 cm garš. Starp virsmu un kūniņas gultiņu paliek koksnes slānis no 2 cm un biezāks. Pēc kūniņas gultiņas izveidošanas kāpurs tajā pagriežas ar galvu pret koksnes stumbra virsmu un pēc neilga laika iekūņojas. Iekūņošanās notiek jūnijā-jūlijā. Kūniņas stadija, pēc vieniem datiem, ilgst 20 dienas, pēc citiem — 28-35 dienas. Kūniņas ķermenis ir 7-10 cm garš, vēderiņa platums ir 2,4-3,0 cm.

Mātītes iznāk no kūniņām par 13-20 dienām agrāk par tēviņiem. Mātītes pēc iznākšanas nākamajās dienās barojas papildus.

Aizsargāšana 
Šī suga ir ierakstīta Krievijas Sarkanās grāmatas otrajā kategorijā (populācijas skaits samazinās). Aizsargāšanas rekomendācijas: samazināt mežu izciršanu Habarovskas novada dienvidos, Amūras apgabalā un Piejūras novadā, saglabāt mežos lielus vecus lapu kokus, viscaur aizliegt vaboļu, kāpuru un kūniņu kolekcionēšanu.

Interesanti fakti 
 Usūrijas rezervāta nozīmītē ir attēlots Callipogon relictus.
 Entomologs Ions I.O. ir sacerējis satīrisku dzeju pār citu entomologu Semjonovu-Tjan-Šanski un Callipogon relictus, kuru viņš (otrs) ir aprakstījis.

Atsauces un piezīmes

Avoti 
 Callipogon relictus Semenov, 1901: фотографии П. Корзуновича, О. Берлова и др. на сайте ЗИН РАН
 Изображения самцов реликтового дровосека: на сайте Coleop Terra
 Pārošanās uzvedība: video YouTube

Koksngraužu dzimta