Aleksandrs I Karadžordževičs

Aleksandrs I (); dzimis , miris ) bija Dienvidslāvijas Karalistes (līdz 1929. gadam - Serbu, Horvātu un Slovēņu Karaliste) karalis no 1921. gada līdz savai nāvei atentātā Marseļā 1934. gadā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1888. gadā Melnkalnē, kur viņa tēvs Pēteris I atradās trimdā, jo Serbijā valdīja Karadžordževiču sāncenši — Obrenoviču dzimta. Mācījās Ženēvā un Sanktpēterburgā. Kad 1903. gadā asiņainā pučā tika nogalināts Serbijas karalis Aleksandrs I Obrenovičs, Aleksandrs Karadžordževičs atgriezās Serbijā. 1909. gadā Aleksandra vecākais brālis Džordže Karadžordževičs atteicās no troņa tiesībām. 1914. gadā Aleksandrs kļuva par Serbijas reģentu.

Viņš bija viens no serbu armijas komandieriem Pirmā un Otrā Balkānu kara laikā. Pirmā pasaules kara laikā Aleksandrs I formāli bija armijas virspavēlnieks, tomēr reāli armiju komandēja ģenerālštāba vadība.

1921. gadā pēc tēva nāves Aleksandrs I kļuva par Serbu, Horvātu un Slovēņu Karalistes karali. Pēc horvātu līdera Stjepana Radiča noslepkavošanas parlamenta ēkā 1928. gadā, 1929. gadā Aleksandrs I atcēla valsts konstitūciju, sagrāba varu un valsti pārdēvēja par Dienvidslāviju. 1931. gadā tika pieņemta jauna konstitūcija, nodibinot unitāru valsti.

1934. gada 9. oktobrī Aleksandru I nogalināja atentātā Marseļā kopā ar Francijas ārlietu ministru Bartū. Atentātu veica IMRO kaujinieks Vlado Černozemskis ar ustašu atbalstu.

Ārējās saites

1888. gadā dzimušie
1934. gadā mirušie
Dienvidslāvijas monarhi
Karadžodževiču dinastija