Norlande

Norlande ( — "Ziemeļu zeme") ir viena no Zviedrijas vēsturiskajām zemēm, kas robežojās ar Svēlandi dienvidos, Norvēģiju rietumos un ziemeļos, ar Somiju ziemeļaustrumos. Norlande aizņem 59% no Zviedrijas teritorijas, bet tajā dzīvo tikai 12,8% Zviedrijas iedzīvotāju.

Vēsture 
Senatnē Norlandi apdzīvoja vienīgi sāmi.
Norlandes kolonizācija sākās pēc 10. gadsimta no tagadējās Jēvleborjas lēnes, kuras dienvidu daļa jeb Jestrika zeme (, ) piederēja zviedru ķēniņu pārvaldītajai Svēlandei. Uz ziemeļiem no tās atradās Helsingija ().
Ādams no Brēmenes savā Hamburgas arhibīskapijas hronikā (Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum) pieminējis, ka ap 1060. gadu Helsingijā ieradies katoļu misionārs Stefans (, ), kas vēlāk ieguvis Helsingijas apustuļa vārdu. Pēc Somijas krusta kariem izceļotāji no Helsingijas apmetās tagadējo Helsinku apvidū, kas ir to nosaukuma pamatā.

Norlandes nosaukums rakstos tiek lietots tikai no 15. gadsimta sākuma un sākumā ar "Ziemeļu zemes" vārdu apzīmēja arī tagadējo Somijas Lapzemi.     
Zviedru ekspansija uz ziemeļiem sākās 17. gadsimtā, 1645. gadā Zviedrija atņēma Dānijas-Norvēģijas karalistei Herjedāleni (Härjedalen) un daļu no Jemtlandes.
1809. gadā Krievijas Impērija atņēma Zviedrijai Norlandes austrumu daļu, ko pievienoja Somijas lielhercogistei. 19. gadsimtā Norlandē sāka celt lielas  papīrfabrikas un dzelzs raktuves.

Zviedrija
Zviedrijas vēsture