Diaspora

Diaspora (no  (diaspora) — ‘izkliede, izsēšanās’) ir tautas (etnosa) daļa, kas dzīvo ārpus savas izcelsmes valsts, kā arī vienkārši pastāvīga dzīvošana ārpus dzimtenes.

Dažās valstīs (Izraēlā, Armēnijā, Indijā) diasporai, kas sniedz politisku un ekonomisku atbalstu vēsturiskajai dzimtenei, ir īpaši svarīga loma. Diasporai var būt nozīmīga loma arī nacionālās kultūras saglabāšanā un nacionālās identitātes veidošanā. Diasporas diezgan bieži uztur saikni ar savu vēsturisko piederības valsti un ietekmē tās valsts politiku, kurā tās atrodas.

Vēsture 
Pēc Vecās derības pārtulkošanas grieķu valodā par diasporu sāka dēvēt ebreju izsūtīšanu un uzturēšanos Babilonijā 6. gs. p.m.ē. 

Diasporas radās iedzīvotāju grupu piespiedu vai brīvprātīgas emigrācijas rezultātā. Tirgotāji bieži vien bija pirmie, kas emigrēja, un jaunizveidotajām kolonijām bija tirdzniecības raksturs. Termins diaspora mūsdienu izpratnē tiek lietots kopš 20. gadsimta beigām, kad tas vairs netiek saistīts tikai ar ebreju etnosu. Termins joprojām nav stingri definēts, un par to notiek aktīvas debates.

Pasaules lielākās diasporas 

 Ķīniešu — vairāk nekā 50 miljoni cilvēku
 Indijas — vairāk nekā 25 miljoni
 Krievu — vairāk nekā 25 miljoni
 Poļu — 21 miljons
 Ukraiņu — aptuveni 12 miljoni
 Armēņu — aptuveni 8 miljoni
 Ebreju — aptuveni 8 miljoni
 Itāļu — aptuveni 8 miljoni
 Grieķu — aptuveni 7 miljoni
 Čerkēšu (adigu) — vairāk nekā 7,5 miljoni
 Vjetnamiešu — aptuveni 4 miljoni
 Turku — vairāk nekā 3,5 miljoni
 Kazahu — vairāk nekā 3,5 miljoni
 Vācu — aptuveni 3,5 miljoni
 Baltkrievu — aptuveni 3,5 miljoni
 Azerbaidžāņu — aptuveni 3,5 miljoni

Atsauces 

Cilvēka ģeogrāfija
Diasporas