Kāzas

Kāzas jeb vedības ir ceremonija, kuras laikā tiek noslēgta laulība. Dažādām tautām un etniskām grupām kāzu tradīcijas un rituāli ir atšķirīgi. Pirms kāzām vīrieti sauc par līgavaini, sievieti — līgavu, pēc kāzām viņi attiecīgi pārtop par vīru un sievu.

Senlatviešu tradīcijas un ieražas 

Vissenākās sievas apņemšanas tradīcijas bija līgavas zagšana un pirkšana par naudu. Kopš 16. gadsimta šo tradīciju nomaina vedības (kāzas jeb laulības), kas ir dainās visvairāk apdziedātais mūža gods. Vedības parasti notiek rudenī, kad lauku darbi apdarīti, novākta raža; tās ilgst vismaz trīs dienas. Šim notikumam gatavojas gan līgavas, gan tautiešu piederīgie. Vedībās varēja ierasties arī nelūgti viesi, ko sauca par stāvmačiem.

Garlība Merķeļa 1798.—1799. gada darbā „Vidzemes senatne” (Die Vorzeit Livlands) otrās daļas VIII. nodaļā „Kāzu ieražas un sievu sastāvība” aprakstītas senlatviešu vedību ieražas, uzsverot to daudzveidību:

Sociālais pamats 
Kāzas bija viens no svarīgākajiem latviešu zemnieku ģimenes godiem, jo iezīmēja izšķirīgu pagrieziena punktu to dzīvē — kā ekonomiskajā, tā sociālajā un emocionālajā nozīmē. Proti, zemnieka saimnieciskie pienākumi un līdz ar tiem sociālais statuss bija tieši atkarīgs no ģimenes kopdarba gan agrajā feodālismā, attīstot saimes kopsaimniecību, gan vēlāk, ejot muižas klaušās. Tāpēc bērni, it īpaši meitenes ar pūra darināšanu, tika gatavoti ģimenes dzīvei jau no agras bērnības.

Atsauces

Ārējās saites 
Linda Zalāne (2016. gada 29. marts). Dievturu kāzas . PRECOS. Skatīts: 2016. gada 17. septembrī.

Laulības
Antropoloģija