Oskars Perro

Oskars Perro ( — ) bija latviešu karavīrs un literāts. Vairāku grāmatu par 2. pasaules karu autors. Karu beidza virsleitnanta dienesta pakāpē.

Dzīvesgājums 
Dzimis Mazsalacā. Studēja medicīnu Latvijas Universitātē, sākoties Vācijas un Padomju Savienības karam, brīvprātīgi pieteicās vācu armijā. 1941. gada decembrī nonāca Austrumu frontē. 1942. gada janvārī kopā ar nelielu latviešu karavīru grupiņu piedalījās Holmas cietokšņa aizstāvības kaujās. Kaujas ierindā gandrīz visu laiku līdz cietokšņa atbrīvošanai maijā. Divas reizes ievainots. Par šo kauju laikā izrādīto varonību kļuva par pirmo latvieti, kuru Otrā pasaules kara laikā apbalvoja ar 2. šķiras dzelzs krustu. Ārstējās kara slimnīcās Kauņā, Minhenē un Garmišpartenkirhenē. Pēc atgriešanās Rīgā piešķirts veselības uzlabošanas atvaļinājums un pēc tā izbeigšanās paturēts par mācībspēku instruktoru sagatavošanas kursos. 1943. gada pavasarī viņu atkal ievietoja Rīgas kara slimnīcā atlikušo šķembu izoperēšanai. 

Pēc atveseļošanās dienēja Latviešu leģiona ģenerālinspekcijas štābā un iecelts par šī štāba sakaru virsnieku Rīgas radiofonā.  Leģiona ģenerālinspektors ģenerālis Rūdolfs Bangerskis komandējis Oskaru Perro kā sakaru virsnieku uz VI armijas korpusa štābu laikā, kad abas latviešu divīzijas cīnījās blakus frontes iecirkņos aiz Opočkas, Veļikajas upes pozīcijās.
VI armijas korpusa komandieris ģenerālis Pfefers-Vildenbruhs ieceļ Perro par savu personīgo adjutantu. Kā tāds viņš piedalās visos korpusa komandiera izbraukumos un iepazīstas ar daudziem štābu virsniekiem un vienību komandieriem. Armijas korpusa štābā pildījis arī pretizlūkošanas daļas priekšnieka amatu.

Pēc 1944. gada jūlija kaujām pie Latvijas—Krievijas robežas, kurās praktiski tiek iznīcināta 15. latviešu Waffen-SS divīzija, atgriezās Latvijā. Sakarā ar VI armijas korpusa komandieru maiņu atkomandēts uz 19. latviešu Waffen-SS divīziju. Tur iedalīts štāba virsnieku rezervē. Vēlāk pildīja dienestu majora Ernesta Laumaņa komandētajā 19. divīzijas izlūkbataljonā un dažādās citās divīzijas vienības. Bija arī divīzijas komandiera ģenerāļa Strekenbaha adjutants. 

Kurzemes cietokšņa beigu posmā komandēja rotu 43. grenadieru pulkā. Kurzemes kauju posmā arī apbalvots ar I šķiras dzelzs krustu.  piekto reizi ievainots un  vakarā evakuēts no Ventspils uz Vāciju ar pēdējo kuģi Rudolf Albrecht, kas  ieradās Ķīles reidā. Kuģi atstāt angļu iestādes atļauj tikai . 

Pēc atveseļošanās atsāka studijas Baltijas Universitātē, iestājās studentu korporācijā Fraternitas Cursica. 1948. gadā pārcēlās uz dzīvi Kanādā, kur aktīvi iesaistījās trimdas latviešu kultūras dzīvē. Publicēja vairākas autobiogrāfiskas grāmatas par Otro pasaules karu.

Bibliogrāfija 
 Holmas cietoksnis (1982.)
 Vēstures veidotāji (1985.)
 Neuzvarēto traģēdija (1987.)
 Karavīksnes lokā (1988.)
 Dvēseļu cietokšņi (1997.)

Piezīmes un atsauces 

Mazsalacā dzimušie
Latviešu leģiona virsnieki
Trimdas latvieši