Eduards Radziņš

Eduards Jūlijs Radziņš ( — ) bija Latvijas politiķis. Bijis Valmieras pilsētas galva, Tautas padomes loceklis, Satversmes sapulces, 1., 2., 3. un 4. Saeimas deputāts. Pārstāvējis Latvijas Sociāldemokrātisko strādnieku partiju.

Biogrāfija 
Dzimis  Ķieģeļu pagasta Papēnmuižas "Babiņu" (tagad Kocēnu pagasts) saimnieka Miķeļa Radziņa un Trīnes dzimušas Ābeles ģimenē. Ieguvis vidējo izglītību. Krievijas impērijas gados strādājis Valmierā notāra kantorī. Piedalījies 1905. gada revolūcijā, kļuvis par Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (LSDSP) biedru.

Pēc Latvijas Republikas pasludināšanas kļuvis par tās pagaidu parlamenta — Tautas padomes — locekli. Pēc tam ticis ievēlēts visos Latvijas parlamentos: Satversmes sapulcē (1920), 1. Saeimā (1922), 2. Saeimā (1925), 3. Saeimā (1928) un 4. Saeimā (1931). Tāpat bijis Valmieras pilsētas galva. Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada maijā Saeimas darbība tika apturēta. Kā viens no potenciālajiem jaunā režīma pretiniekiem tika apcietināts un nogādāts Liepājas koncentrācijas nometnē, kur pavadīja vairākus mēnešus. Apvērsuma rezultātā zaudējis savus amatus.

Pēc Otrā pasaules kara beigām ticis represēts un izsūtīts uz Sibīriju, taču ap 1956. gadu atbrīvots. Miris  Valmierā.

Atsauces 

1886. gadā dzimušie
1968. gadā mirušie
Valmieras novadā dzimušie
Latvijas sociāldemokrāti
Tautas padomes locekļi
Satversmes sapulces deputāti
1. Saeimas deputāti
2. Saeimas deputāti
3. Saeimas deputāti
4. Saeimas deputāti
Valmieras pašvaldības vadītāji
Padomju represiju upuri