Orķestra bedre

Orķestra bedre ir vieta teātrī (parasti atrodas pazeminātā vietā skatuves priekšā), kurā uzstājas mūziķi. Orķestra bedres tiek izmantotas teātra formās, kurās nepieciešama mūzika (piemēram, opera un balets). Diriģents parasti atrodas orķestra bedres priekšpusē ar skatu uz skatuvi.

Būvniecība 
Bedrē sienas ir īpaši veidotas tā, lai nodrošinātu vislabāko iespējamo akustiku, nodrošinot, ka orķestra skaņa plūst cauri visai norises vietai, nepārslogojot uzstāšanos uz skatuves. Daudzas orķestra bedres ir arī veidotas tā, lai tām būtu pietiekami zems decibelu līmenis, ļaujot mūziķiem strādāt, nebaidoties sabojāt dzirdi. Parasti diriģentam atrodas neliela platforma bedrē, lai viņu varētu redzēt visi mūziķi, kuri atkarībā no bedres dizaina var sēdēt krēslos. Šeit sēž visādi mūziķi, sākot no diriģenta līdz basģitāristam.

Pacēlāju parasti var nolaist līdz galam līdz noliktavas vietai zem skatuves vai pusceļā līdz grīdas līmenim, vai līdz galam līdz līmenim ar skatuvi. Kad lifts ir nolaists līdz galam, to var piepildīt ar aprīkojumu vai rekvizītiem no skatuves apakšas un pēc tam pacelt un izkraut uz skatuves. Bedri var pacelt tā, lai tā būtu vienā līmenī ar skatītāju sēdvietu grīdu, lai tajā būtu vairāk sēdvietu. Tas ir izplatīts, ja skatuve tiek izmantota rokšovam, bet pēc tam bedres zona tiek izmantota stāvēšanai. Kad bedre ir pacelta līdz galam, vienā līmenī ar skatuvi, to var izmantot kā skatuves daļu, lai dotu vairāk vietas lielākām izrādēm. Šādi uzstādīts lifts dod teātrim daudz lielāku elastību un spēju pielāgoties dažādiem notikumiem, kas notiek teātrī. Tas nodrošina daudz dažādu iestatījumu, katrs no tiem ir individuāls noteikta veida iestudējumiem.

Arī orķestra bedrei nav jāatrodas tieši skatuves priekšā, lai gan daudzi patroni cer redzēt orķestra uzstāšanos skatuves priekšā; ja citur teātros atrodas orķestra bedre, diriģenta kustības var pārraidīt uz monitoriem, kas redzami no skatuves, lai aktieri varētu sekot norādēm.

Vēsture 
Agrāk teātra vēsturē no 1500. līdz 1650. gadam orķestra bedre tika saukta arī par pagalmu, un tas bija zemāks līmenis, kurā zemākas klases skatītāji stāvēja, lai skatītos izrādi. Kopumā tas bija ļoti pārpildīts un bija grūti redzēt visu skatuvi. Vietas apjoms pagalmā mainījās dažādos posmos. Visi pārējie sēdētu parastajās sēdvietās, kur bija redzama visa skatuve. Kopš tā laika orķestra bedre ir mainīta un uzlabota, lai labāk darbotos ar mūsdienu teātri. Tagad orķestra bedres ir izstrādātas daudz labāk, un tām ir daudz dažādu pielietojumu

Lietojumi 
Reizēm, kad teātrī tiek izrādīta opera vai mūzikls un ir nepieciešama dzīvā mūzika, orķestra bedre tiek nolaista līdz galam un mūziķi spēlējas bedrē skatuves priekšā. Tādā veidā orķestra vadītājs var redzēt, kas notiek uz skatuves, un labāk izjust, kad sākt un pārtraukt mūziku. Dažkārt ir ļoti precīzi norādījumi, kas režisoram jādod noteiktiem skaņas efektiem, un ir ļoti svarīgi, lai tie tiktu izdarīti īstajā laikā. Orķestra spēlēšana bedrē rada problēmas, jo bieži vien pietrūkst vietas un cieš skaņas kvalitāte, jo instrumenti ieplūst cita instrumenta mikrofonos, kad visi tiek saspiesti cieši kopā.

Pirms 19. gadsimta diriģents stāvēja pie skatuves malas ar seju pret publiku un orķestri, ar muguru pret skatuves izpildītājiem, kā parādīts Palais Garnier orķestra bedres plānā. 19. gadsimta beigās tipiskā diriģenta atrašanās vieta mainījās. Tagad diriģents stāv skatītāju pirmās rindas priekšā, ar muguru pret publiku, ar seju pret orķestri un pret izpildītājiem uz skatuves.
Klasiskā mūzika
Teātri