Rosa šelfa ledājs

Rosa šelfa ledājs () ir lielākais šelfa ledājs Antarktīdā. Tā platība ir aptuveni  (nedaudz mazāka, kā Francijas platība), garums dienvidu—ziemeļu virzienā ir , rietumu—austrumu virzienā . Vertikālā ledāja fronte stiepjas  garumā un paceļas 15-50 m augstumā virs jūras līmeņa. Ledājs ir vairākus simtus metru biezs, un ap 90% ledus masas atrodas zem ūdens līmeņa. Ledājs izvietojies starp Viktorijas un Mērijas Bērdas Zemi Transantarktīdas kalnu pakājē un to ziemeļos apskalo Rosa jūra. Gandrīz pilnībā ietilpst Jaunzēlandes pretenzijā Rosa Teritorijā.

Ledāju 1841. gada janvārī atklāja Džeimsa Rosa ekspedīcija. Tā kā ledājs bija par iemeslu, kādēļ ekspedīcijas dalībnieki nevarēja virzīties tālāk uz dienvidiem, Ross to nosauca par Viktorijas ledus barjeru par godu Anglijas karalienei Viktorijai. Vēlāk ledājs un to apskalojošā jūra tika nodēvēti pirmatklājēja vārdā.

Ledāja piekrasti apraksta vairāki dabas apgabali ar saviem nosaukumiem: Širases krasts, Saipla krasts un Gūlda krasts gar Rietumantarktīdas piekrasti un Amundsena krasts, Dufeka krasts, Šekltona krasts un Hilarija krasts gar Transantarktīdas kalnu grēdas pakāji. Ledājā ir vairākas tā saucamās "salas" - jūras reljefa paaugstinājumi, pāri kuriem plūstot ledājs veido pacēlumus virs apkārtējās virsmas. Lielākās ir Rūzvelta sala netālu no ledāja frontes un Krerija ledus sala ledāja dienviddaļā.

Rosa šelfa ledājs veidojas no okeānā noplūstošiem kontinentālajiem ledājiem, no Transantarktīdas kalniem rietumos (Brīdmora glečers, Bērda glečers, Nimroda glečers, Levereta glečers) un no Mērijas Bērdas Zemes austrumos (Makeiīla ledus straume, Bindšadlera ledus straume, Horlika ledus straume). Austrumu puses ledus straumes atnes vairāk ledus, tādēļ tā ir stabilāka un šelfa ledāja kustības ātrums ir ap  gadā. Rietumu pusē ātrums ir ap  gadā (1,5— dienā). Ledāja biezums variējas no  jūras pusē līdz pat  pie tā sākuma. Ledājs ir peldošs, un tas paceļas un nolaižas līdzi paisumam un bēgumam. Dažādu iemeslu rezultātā no ledāja atdalās aisbergi, lielākais no tiem (Aisbergs B-15  platībā (Beļģijas izmērā) tika reģistrēts 2000. gada martā.

No 1929. līdz 1959. gadam ledāja austrumos darbojās amerikāņu polārstacija Litlamerika. Pašlaik ar ledāja pētniecību nodarbojas Rosa salā izvietotās polārstacijas Makmerdo un Skota. Ledāju ziemeļrietumu — dienvidaustrumu virzienā šķērso Makmerdo — Dienvidpola lielceļš.

Atsauces 

 
Antarktīdas ledāji
Šelfa ledāji