Allāhs

Allāhs (, Allāh, ) ir standarta arābu vārds Dieva apzīmēšanai. Rietumu pasaulē šo terminu vairāk saista ar musulmaņiem un viņu Dievu, bet arābvalodīgie šādi sauc ne tikai islāmā, bet arī kristietībā, jūdaismā un citās reliģijās esošo Dievu. Arābu pasaulē izplatīts cilvēku vārds ir Abdulla (, Abdullah), kas burtiskā tulkojumā nozīmē ‘Allāha kalps’ vai ‘Allāha vergs’.

Etimoloģija 
Vārds ‘Allāhs’ ir radies no arābu valodas vārda  (Allāh), kuru veido noteiktais artikuls al- un vārds ilāh, kas nozīmē ‘dievība’, ‘dievs’. Kopīgas cilmes vārdi atrodami arī citās semītu valodās, piemēram, ivritā vai aramiešu valodā. Seno semītu valodās dievs tika saukts par Eloh, un tā dievu svētajos rakstos ir nosaukuši arī Mozus un Jēzus Kristus.

Unikodā vārds Allāhs tiek attēlots ar simbolu ﷲ un tā kods ir U+FDF2.

Vārda lietošana 

Pirms 7. gadsimtā radās islāms, arābi, kas tajā laikā ticēja vairākām dievībām, ar vārdu Allāhs apzīmēja dievību, kas radīja pasauli, vai arī visu dievību galveno dievu. Allāhs nebija viens vienīgais dievs, kā tas mūsdienās ir islāmā.

Islāmā Allāhs ir īpašvārds ar kuru apzīmē vienīgo dievu. Allāham nav dzimuma, kā arī šo terminu nelieto daudzskaitlī. Atsevišķi musulmaņu speciālisti uzskata, ka vārdu Allāh tādā nozīmē, kādā to lieto islāmā, nedrīkst tulkot, jo šis vārds esot ārkārtēji svēts un īpaši aizsargājams termins. Arī citās reliģijās Dievu nedrīkst saukt par Allāhu. Islāmā Allāham ir 99 tā sauktie skaistie vārdi, kuri katrs izceļ kādu Dieva īpašību. Visizplatītākie no tiem ir Žēlīgais un Līdzjūtīgais.

Kā aizguvums 
Daudzās Eiropas valstīs ar vārdu Allāhs saista tikai Dievu islāmā, kas tādā veidā ir iesakņojies kā aizguvums.

Atsauces 

Islāma mācība un doktrīna
Dievi