Alfrēds Rubiks

Alfrēds Rubiks (dzimis  Daugavpilī) ir PSRS un Latvijas politiķis, Latvijas Sociālistiskās partijas priekšsēdētājs no 1999. līdz 2015. gadam. Starptautiskās Informatizācijas akadēmijas loceklis.

Biogrāfija 
Tēvs kritis karā Sarkanajā armijā, patēvs dienēja Latviešu leģionā. 1954. gadā iestājies LVU Enerģētikas fakultātē. 1954. gadā, kā arī no 1957. līdz 1961. gadam strādāja Rīgas Energomašīnbūves rūpnīcā, pārtraukumā dienējis armijā.

1959. gadā kļuvis par PSKP biedru. 1963. gadā absolvējis RPI Mehānikas fakultāti, inženieris. No 1962. līdz 1982. gadam komjaunatnes, PSKP darbā. No 1976. līdz 1982. gadam Rīgas pilsētas Ļeņingradas rajona (tagadējās Kurzemes rajona) izpildkomitejas loceklis. 1980. gadā beidzis Ļeņingradas Augstāko partijas skolu.

No 1980. līdz 1992. gadam LPSR, vēlāk LR Augstākās Padomes deputāts (izslēgts no AP pirms termiņa, ar kolēģu balsojumu). No 1981. līdz 1991. gadam LKP CK loceklis. No 1982. līdz 1984. gadam LPSR Vietējās rūpniecības ministrs. No 1984. līdz 1990. gadam Rīgas pilsētas izpildkomitejas priekšsēdētājs. No 1989. līdz 1991. gadam PSRS Tautas deputāts.

No 1990. līdz 1991. gadam PSKP centrālās komitejas un tās politbiroja loceklis, LKP pirmais sekretārs, LPSR un PSRS Konstitūcijas un pilsoņu tiesību komitejas un Sabiedrības glābšanas komitejas priekšsedētājs. 1991. gada augustā — Latvijas Ārkārtas stāvokļa valsts komitejas priekšsēdētājs.  aizturēts, izvirzīta apsūdzība apvērsuma organizēšanā. 1993. gadā ievēlēts Saeimā no kustības "Līdztiesība" saraksta, kuras biedrs Rubiks bija līdz 1996. gadam.

1995. gadā notiesāts, sodīts ar brīvības atņemšanu uz 8 gadiem par darbībām, kas vērstas uz valsts varas gāšanu. Svītrots no Latvijas Sociālistiskās partijas Saeimas vēlēšanu saraksta. 1996. gadā izvirzīts Valsts prezidenta amatam, 1996. gada Latvijas prezidenta vēlēšanās ieguva 5 balsis no 100. 1997. gada novembrī pirms termiņa atbrīvots no cietuma. 1998. gadā piedalījās PCTVL izveidošanā.

1999. gadā ievēlēts par Latvijas Sociālistiskās partijas priekšsēdētāju. Automātiski kļuva par PCTVL līdzpriekšsēdētāju (līdz 2003. gadam, kad LSP izstājās no apvienības). No 2003. līdz 2006. gadam mēnešrakstu "Latvijas Sociālists" un "Социалист Латвии" apvienotās redakcijas vadītājs. Līdz 2004. gadam žurnāla "Марксизм и современность" redakcijas padomes loceklis.

Kopš 2005. gada "Saskaņas Centra" priekšsēdētāja vietnieks. 2009. gadā ievēlēts Eiropas Parlamentā, kur darbojās kā Eiropas Apvienoto kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālo grupas prezidija loceklis.

2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās A. Rubiks neguva vēlētāju atbalstu. 2015. gadā pameta Latvijas Sociālistiskās partijas priekšsēdētāja amatu (viņa vietā stājās Rīgas domes deputāts Vladimirs Frolovs).

Grāmatas 
 "Голосовали цветами" (Рассказ политзаключенного-кандидата в президенты Латвии) — Rīga, 1997 (izdots arī Maskavas apgādā "Информпечать" 1999. g. ar nosaukumu "Отечество — боль моя")
 "Требyю признать невиновным" — Москва: Международные отношения, 2001. — 638 с.

Atsauces

Ārējās saites 

 Personas dati  LSP mājaslapā

1935. gadā dzimušie
Daugavpilī dzimušie
LKP CK locekļi
PSKP CK locekļi
Latvijas Sociālistiskās partijas politiķi
Latvijas PSR ministri
PSRS tautas deputāti no Latvijas apgabaliem
LR Augstākās Padomes deputāti
5. Saeimas deputāti
Eiropas Parlamenta deputāti no Latvijas
Rīgas pašvaldības vadītāji
Latvijas inženieri
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie