Valdis Kalnroze

Valdis Kalnroze (līdz 1961. gadam Voldemārs Rozenbergs,  — ) bija latviešu gleznotājs, smalks tonālās glezniecības meistars.

Biogrāfija 
Dzimis Kuldīgā 1894. gada 17. janvārī maiznieka ģimenē. Mācījās Liepājas pamatskolā. Iesākumā strādāja gadījuma darbos, arī Liepājas teātrī. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Sāmsalu, kur Kuresārē strādāja pie Ārensburgas pils nocietināšanas. Piedalījās Brīvības cīņās, par ko apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.

Pēc kara beigām strādāja dzelzceļa administrācijā. Glezniecībai pievērsās vēlu, to apgūdams mākslinieka Anša Stundas studijā un Latvijas Mākslas akadēmijā (1927—1932), beidza Vilhelma Purvīša vadīto Dabasskatu glezniecības meistardarbnīcu ar diplomdarbu "Darbs". Studiju gados kopā ar Eduardu Kalniņu uz motocikla apceļoja Beļģiju, Holandi un Vāciju (1930). Bija mākslinieku biedrības "Zaļā vārna" biedrs.

1944. gadā kļuva par Latvijas PSR Mākslinieku savienības biedru, 1952. gadā no tās tika izslēgts, bet 1957. gadā atkal uzņemts.

Miris 1993. gada 16. aprīlī Rīgā, apbedīts Meža kapos.

Mākslinieciskā darbība 
Galvenais glezniecības žanrs ir bijusi ainava, māksliniekam paticis gleznot pilsētas ainavas ar ezeru krastiem, upes līčiem un pilsētas atspulgiem tajos un marīnas. Taču pievērsies arī klusajām dabām. Valdis Kalnroze uzskatāms par smalku tonālās glezniecības meistaru, kurš veidojis pastozas, fakturētas, sudrabaini pelēcīgas kompozīcijas, kas tikušas papildinātas ar spektra krāsu spožiem akcentiem. Sākumposma radīto darbu ekspresijā īpaša nozīme ir gaišo un tumšo laukumu attiecību plašajam diapazonam. Vēlāk radītajos darbos noteicošā kļūst pelēcināto toņu gamma, gleznojuma maniere kļūst diferencētāka, vēlīno darbu raksturīga iezīme — sarkanas un baltas krāsas akcenti, kur kontrasts palīdz izcelt harmoniju, lai arī tas ir neiederīgi tonālās glezniecības klasiskajos principos. 1930. gados mākslinieks attīsta ne tikai otas gleznojumu, bet lieto arī paletes nazi ekspresijas sasniegšanai. Darbos ikdienišķais, reālais gūst mazliet teiksmainu noskaņu, ainavas gandrīz vienmēr papildina stafāža, kas neienes sadzīviskus akordus.
Galvenokārt strādājis eļļas glezniecības tehnikā.

Izstādes 
Izstādēs piedalījies no 1927. gada. Ņēmis dalību visās "Zaļās vārnas" rīkotajās izstādēs. Personālizstādes bijušas Vecgulbenē (1928), Rīgā (1933, 1934 (kopā ar Kārli Padegu), 1942, 1964, 1970, 1975, 1979). Piemiņas izstāde notikusi 1994. gadā Ogrē.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Latvijas PSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1963) 
 Latvijas PSR Tautas mākslinieks (1970) 
 LPSR Valsts prēmija.

Izmantotā literatūra 
 Red. Romis Bēms. Latviešu tēlotāja māksla. 1860 — 1940. Rīga:Zinātne, 1986. 500lpp.

Ārējās saites 
 Biogrāfija un darbi
 Biogrāfija
 Mākslas darba apskats
 Darbi
 Darbi

Atsauces 

1894. gadā dzimušie
1993. gadā mirušie
Latvijas mākslinieki
Latvijas gleznotāji
Latviešu mākslinieki
PSRS gleznotāji
Latvijas PSR Nopelniem bagātie mākslas darbinieki
Latvijas PSR Tautas mākslinieki
Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri
Mākslinieku biedrības "Zaļā vārna" mākslinieki
Latvijas Mākslas akadēmijas absolventi
Rīgas Meža kapos apbedītie