Pēteris Ozols

Pēteris Ozols (dzimis  Vijciema pagastā, miris  Ādažu slimnīcā) bija latviešu jurists, mag. iur.. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīves gājums 
Dzimis Vijciema pagastā tautskolotāja ģimenē. Mācības uzsācis Dubultos, bet Pirmā pasaules kara dēļ evakuējies uz Vidzemi, kur 1919. gadā Cēsīs pabeidzis ģimnāziju. 1919. gada jūnijā brīvprātīgi iestājies armijā un nosūtīts uz karaskolu. Piedalījies Brīvības cīņās 1919. gada 18. novembrī kaujā pret bermontiešiem pie Vareļiem ticis ievainots. 1920. gadā iestājies Latvijas Universitātes teoloģijas fakultātē. Pēc tam lūdzis pāreju uz medicīnas fakultāti, bet 1924. gadā turpinājis studijas tautsaimniecības un tieslietu zinātņu fakultātē. Paralēli strādājis, bijis Tiesu palātas krimināldepartamenta sekretārs (1926—1936). 1937. gadā pabeidzis universitāti ar tieslietu maģistra grādu. Strādājis tieslietu sistēmā.

Vācu okupācijas laikā bijis Rīgas Bāriņtiesas priekšsēdētājs. Kara beigās ar ģimeni devies uz Ventspili.

Pēc padomju otrreizējās okupācijas un sievas Marijas apcietināšanas nevarējis strādāt par juristu. Strādājis dažādus darbus un bieži mainījis dzīves vietas. Pēdēja dzīves vieta bijusi Ulbroka. Miris 1979. gada 10. novembrī Ādažu slimnīcā.

Atsauces 

Latvijas juristi
Valkas novadā dzimušie