Psilocibīns

Psilocibīns ir triptamīna grupas alkaloīds, kas iedarbojas un tiek lietots kā psihedēlisks halucinogēns. To iegūst no vairāk kā 200 sugu sēnēm (galvenokārt kailgalvēm (Psilocybe) un virpainītēm (Stropharia)), kas aug Meksikā un arī citās pasaules valstīs. Sēnes, kuru sastāvā ir psilocibīns un psilocīns, dažkārt ir pazīstamas arī ar nosaukumu maģiskās sēnes. Pirms psilocibīns tika ieviests Rietumu pasaulē, sēnes ar psilocibīnu jau ļoti ilgu laiku izmantoja Meksikas teritorijā dzīvojošie indiāņi izklaidējošiem un reliģiskiem mērķiem. Mūsdienās psilocibīna un to saturošo sēņu glabāšana un lietošana lielākajā daļā pasaules valstu ir aizliegta.

Lietošana un iedarbība 
Psilocibīnu parasti uzņem orāli ieēdot. Tas gandrīz vienmēr tiek uzņemts sēņu, nevis tīrā veidā. No sēnēm var gatavot arī tēju. Psilocibīna efekts pēc sēņu ieēšanas turpinās apmēram 5—7 stundas. Tā galvenie efekti ir:

 labsajūtas paaugstināšanās un eiforija;
 sakāpinātas emocijas;
 krāsu un skaņu uztveres paaugstināšanās;
 apkārtējo priekšmetu atdzīvošanās un vizualizāciju veida halucinācijas;
 radošās un filozofiskās domāšanas spēju paaugstināšanās;
 laika lēnāks ritums vai sajūta, ka tā nav vai tas ir apstājies;
 apkārtējo priekšmetu pārveidošanās un sasaiste ar halucināciju tēliem (lielās devās);
 pašas personas "es" zaudēšana un saplūšana ar apkārtējo pasauli (lielās devās).

Galvenās blakusparādības: paplašinātas acu zīlītes, ķermeņa temperatūras paaugstināšanās, muskuļu vājums un neliela miegainība. Bieži novērojama arī depersonalizācija, paranoja un apjukums. Ja psilocibīns uzņemts, ieēdot sēnes, tad iespējams nelabums, retos gadījumos arī vemšana. Līdzīgi kā LSD un citi halucinogēni psilocibīns, cilvēkam atrodoties nepatīkamā vidē vai emocionāli nenosvērtā garastāvoklī, var radīt bailes un paniku iedarbības laikā. Psilocibīns neizraisa fizisku atkarību, arī paģiras nav novērojamas.

Psilocibīnu kopš 1960. gadiem izmanto medicīniskos pētījumos. Tam ir medicīnisks potenciāls narkotiku atkarību, alkoholisma, hroniska nemiera un depresijas ārstēšanā.

Psilocibīnu parasti lieto devās ap 15—20 mg (aptuveni 2,5 grami kaltētu Kubas kailgalvju). Psilocibīna letālā deva (LD50) žurkām ir 280 mg/kg.

Psilocibīns Latvijas likumdošanā 
Psilocibīns ir iekļauts Latvijā kontrolējamo narkotisko vielu, psihotropo vielu un prekursoru I sarakstā (aizliegtās sevišķi bīstamās narkotiskās vielas, tām pielīdzinātās psihotropās vielas un augi). Saskaņā ar likuma "Par Krimināllikuma spēkā stāšanās un piemērošanas kārtību" 2. pielikumu, psilocibīna daudzums līdz 0,01 gramam atzīstams par nelielu, bet virs 1 grama - par lielu. Kontrolējamo narkotisko vielu, psihotropo vielu un prekursoru I sarakstā ir iekļautas arī halucinogēnās sēnes.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

Alkaloīdi
Halucinogēni