Propaganda

Propaganda (no  — 'izplatīt') ir patiesas vai maldīgas informācijas izplatīšana lielam cilvēku skaitam vēlamā efekta panākšanai. Pat ja informācija ir patiesa, propaganda bieži rada maldīgu priekšstatu par kādu lietu kopumā. Propagandu bieži izplata ar dažādu plašsaziņas līdzekļu palīdzību. Propagandu galvenokārt izmanto saistībā ar politiku un patriotismu. Propaganda ir pētniecības objekts žurnālistikā, politoloģijā, socioloģijā, psiholoģijā, kā arī vēsturē. Nevajadzētu jaukt propagandu ar pārliecināšanu vai reklāmu. Termini, kas nereti tiek lietoti kā sinonīmi vārdam ‘propaganda’, ir meli, faktu sagrozīšana, maldināšana, manipulācija, prāta kontrole, psiholoģiskais karš, smadzeņu skalošana un viltus ziņas.

Vārds “propaganda” pirmo reizi fiksēts 1622. gadā, mazliet pēc Trīsdesmitgadu kara sākuma, pāvesta Gregora XV darbā Congregatio de propaganda fide (“Ticības izplatības kongregācija”).

Propagandas veidi 
Propagandas atpazīšana vienmēr ir bijusi problemātiska. Galvenās grūtības sagādā propagandas atšķiršana no pārliecināšanas. Propagandas veidi ir atkarīgi no mērķa. Propagandu pēc mērķa var iedalīt reliģiskajā propagandā, kara propagandā, politiskajā propagandā un reklāmas propagandā.

Propagandas metodes 
Izmantotās metodes propagandas veidošanās ir daudz un dažādas. Izplatītākās propagandas metodes:
 īstenības aizstāšana ar patīkamiem vārdiem,
 no baltā uz pelēko un melno, vai otrādi,
 izraušana no konteksta,
 neiedziļināšanās, virspusējība, sagrozīšana, maldinoša pārstāstīšana,
 darvas karotes medus mucā princips nomelnojot,
 pozitīvā izcelšanas princips attaisnojot,
 manipulācijas ar informācijas avotiem,
 apelēšana pie pierādījumiem,
 pseidoizvēles,
 vēstures viltošana ar pseidovēsturiskām kinofilmām,
 vienādošana caur līdzīgām īpašībām,
 veselā sadalīšana caur atšķirībām,
 manipulācijas ar cēloņiem un sekām,
 manipulācijas ar prioritātēm,
 iesaistīšana uzpērkot.

Atsauces

Ārējās saites