Daba un dvēsele

Daba un dvēsele ir Emiļa Melngaiļa dziesma jauktajam korim ar filozofiska Raiņa dzejoļa vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota Sestajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1926. gadā.

Raksturojums 
Jēkabs Graubiņš rakstīja, ka atzīstama dziesmu "Daba un dvēsele", tāpat kā "Mūsu Tēvs debesīs" plaši iecerētā un izvestā kompozīcija, drošie, efektīvie balsu gājieni un vispār ērtā dziedamība, bet svaigs, nemākslots dabīgums, kā viņa agrākajās dziesmās ("Senatne", "Rekviēms"), te tādā mērā vairs nav atrodams. 

Valentīns Bērzkalns rakstīja, ka Melngaiļa "Daba un dvēsele" ir veidota konvencionālā izteiksmē. Šai dziesmai ir kāds savdabīgs neanalizējams skaistums, lai gan
koriski tā, neraugoties uz rūpīgo balsu izveidojumu, nav no autora skanīgākiem darbiem. Īpatnais 3-balsīgais vienveida balsu dalījums, kas pats par sevi ir interesants, zemākās vietās šķiet par blīvu un varbūt atstātu lielāku efektu, ja komponists to lietotu retāk. Toties skaista — ar visu skopo tematiku
— ir šis dziesmas muzikālā izaugšana un kopnoskaņa.

Dziesmas vārdi

Atsauces 

Emiļa Melngaiļa dziesmas
Dziesmas latviešu valodā