Semerenio dėsnis

Semerenio dėsnis – O. Semerenio () atrastas fonetinis dėsnis, galiojęs ankstyvuoju indoeuropiečių prokalbės laikotarpiu. Dėl šio dėsnio žodžio galo skiemenyse, besibaigiančiuose junginiu balsis+sonantas+s arba h₂, garsai s ir h₂ nukrito ir, kompensuodami išnykimą, pailgino prieš juos esantį balsį.

Pagrindiniai atvejai 
Žodžio gale išnyksta pučiamasis priebalsis *s arba laringalai (gerkliniai priebalsiai) *h₁, *h₂ ,*h₃ (bendrasis jų simbolis – *H), todėl žodžio paskutiniame skiemenyje pailgėja balsis:

 */-VRs/, */-VRH/ > *-VːR (kur V – balsis, R – kuris nors iš sonantų r, l, m, n, bet H – laringalas)
 */-VRH-/ > *-VR- (nėra žinoma aiškių ide. pavyzdžių su šiuo atveju išnykusiu s)

Morfologinis poveikis 
Šis dėsnis padarė įtaką daugumos vyriškosios ir moteriškosios giminių daiktavardžių vienaskaitos vardininkui, jeigu šie daiktavardžiai baigėsi sonantais:

 ide. */ph₂térs/ 'tėvas' > */ph₂tḗr/ (, )
 ide. */ǵénh₁tors/ 'gimdytojas (tėvas)' > */ǵénh₁tōr/ (, )
 ide. */dʰéǵʰoms/ 'žemė' > */dʰéǵʰōm/ (, , )
Dėsnis turėjo įtakos ir bevardės giminės kuopinių (daugiskaitos) daiktavardžių vardininkui-galininkui, kuris baigėsi laringalu *-h₂:
 ide. */ǵénh₁monh₂/ 'sėklos' > */ǵénh₁mōn/ > */ǵénh₁mō/ (apie n iškritimą žr. žemiau)
Taip pat buvo paveikta ide. perfekto daugiskaitos III asmens galūnė:
 ide. */-ers/ (daugiskaitos III asmens galūnė) > */-ēr/ (, )

Palyginimas:
 ide. */werh₁-dʰh₁-o-/ 'vardas, žodis' > */werdʰh₁o-/ ()

Kiti poveikio atvejai 
Pasak kitos ide. fonetinės taisyklės, sonantas *n po ilgojo balsio *ō žodžio gale nukrenta, paprastai veikiant Semerenio dėsniui:
 ide. */ḱwóns/ 'šuo' > */ḱwṓn/ > */ḱwṓ/ (, sen. )

Rekonstruojant ide. žodį širdžiai pavadinti, čia yra tas atvejis, kai *d nukrenta po *r ir pailgina prieš jį einantį balsį. Neaišku, ar tai yra pavienis reiškinys, ar priskirtina Semerenio dėsnio poveikiui.
 ide. */ḱérd/ 'širdis' > */ḱḗr/ (, )

Išimtys 
Kai kuriais atvejais Semerenio dėsnis negalioja:
 tematinių vardažodžių daugiskaitos galininko galūnėje *-ons;
 priebalsinių vardažodžių sonantais besibaigiančiame vienaskaitos kilmininke, pavyzdžiui, *déms 'namo' (išlikę posakyje *dems potis 'namo pats (namų šeimininkas)');
 vadinamojoje antrinėje vienaskaitos II asmens galūnėje *-s, kai ji eina po sonantų, pvz., *gʷéms (šaknis *gʷem- 'žengti, ateiti').

Morfologizavimas 
Indoeuropiečių prokalbėje vienaskaitos vardininke ilgieji balsiai ėmė rastis ir tuomet, kai Semerenio dėsnis neturėjo veikti, tačiau balsius imta ilginti pagal šio dėsnio analogiją (ide. */pṓds/ 'pėda, koja'). Žodžio gale imta numetinėti ir kitus priebalsius, ne tik *-n, o tai rodo, kad šis dėsnis pradėjo morfologizuotis (perėjo į morfologijos lygmenį) jau pačioje ide., bet ilgųjų balsių susidarymas neturėtų būti vertinamas kaip sinchroniškas pučiamųjų priebalsių numetimui reiškinys. Žodžio gale matyti tokios Semerenio dėsnio išimtys:
 ide. */gʷénh₂s/ 'žmona' > */gʷḗn/ (sen. ), bet taip pat ir */gʷénh₂/ ()
 ide. */sals/ 'druska' (bet ne **/sāl/) > 
taip pat vidurio padėtyse:
 ide. */gen-/ > , ide. */genh₁-/ > 

Formos be laringalų laikomos senesnėmis, turbūt jos buvo leksikalizuotos vėlesniuoju ide. laikotarpiu.

Išnašos

Literatūra 
 Prehistory, History, and Historiography of Language, Speech, and Linguistic Theory. (Papers in Honor of Oswald Szemerényi) (Amsterdam/Philadelphia 1992)
 Historical Philology. Papers in Honor of Oswald Szemerényi II (Amsterdam/Philadelphia 1992)
 Comparative-Historical Linguistics: Indo-European and Finno-Uralic. Papers in Honor of Oswald Szemerényi III (Amsterdam/Philadelphia 1993)
Fonetika
Fonologija