Nuėmimas nuo kryžiaus (Caravaggio)

Nuėmimas nuo kryžiaus (kitur „Guldymas į karstą“) – italų baroko dailininko Karavadžo (1571–1610) altorinis paveikslas, esantis Vatikano pinakotekoje.

Apie paveikslą 
Paveikslą „Nuėmimas nuo kryžiaus“ užsakė Romos didikas Džirolamas Vitričė () savo giminės koplyčiai Santa Maria in Valicella bažnyčioje Romoje. Tai buvo vienas iš reikšmingiausių Karavadžo užsakymų Romoje. Jis datuojamas atliktas 1602−1604 m. Jame pavaizduota Naujojo Testamento Kristaus gyvenimo istorija. Epizodas, kai nukryžiuotas Kristus buvo nuimtas nuo kryžiaus Nikodemo ir Šv. Jono. 

Nikodemas pavaizduotas pirmajame plane, prilaikantis Kristaus kūną už kojų. Šv. Jonas pavaizduotas prilaikantis Kristų už torso. Šalia Karavadžas pavaizdavo Mergelę Mariją, Mariją Magdalietę ir Mariją Kleopietę, dramatiškai pakėlusią rankas ir akis į Dangų. Kristaus kūno vaizdavimas turi panašumų su Mikelandželo „Pietos“ Kristaus figūra. Pavyzdžiui, mirusio Kristaus kūno oda pasikelia į viršų po Šv. Jono pirštais kaip „Pietoje“. Šv. Jono pirštai atkreipia dėmesį į Kristaus žaizdą šone. Karavadžas nutapė paveikslą pasirinkęs netradicinį scenos vaizdavimą. Paveiksle nėra pavaizduotas nei kryžius, nei karstas. Vaizduojamas momentas, kada Kristaus kūnas nuleidžiamas ant Patepimo akmens. Tarsi arka sukomponuoti veikėjai atkreipia žiūrovo žvilgsnį į mirusio Kristaus veidą, į kurį taip pat žiūri Šv. Jonas, Mergelė Marija ir Marija Magdalietė. Nusvirusios Kristaus rankos, liečiančios stambų šaltą akmenį, veiksmas simbolinis − liudija apie būsimą prisikėlimą.

1797 m. Napoleono armijos okupacijos metu paveikslas kartu su kitais kūriniais iš Romos buvo pergabentas į Paryžių. 1817 m. grąžintas į Romą, kur pateko į popiežiaus Pijaus VII pinakoteką. „Nuėmimas nuo kryžiaus“ tapo vienu iš geriausiai žinomų Karavadžo paveikslų dėka daugelio kopijų. Savas paveikslo versijas nutapė Rubensas, T. Žeriko, P. Sezanas.

Išnašos 

Caravaggio religiniai paveikslai