Mahabalipuramas

Mahabalipuramas () – miestelis ir svarbus šventyklų kompleksas pietų Indijoje, Tamilnado valstijoje, 60 km į pietus nuo Čenajaus, Bengalijos įlankos pakrantėje. Vystomas turizmas, verčiamasi žvejyba.

Paveldas 

Vietovėje išlikę daug Palavų dinastijos laikotarpio (VII–VIII a.) dravida architektūrinio stiliaus šventyklų ir kitų objektų. Svarbiausi objektai: Tirukadalmalajaus hindų šventykla, skirta Višnui, bareljefas „Gangos nužengimas“ (vaizduoja Bhagirathos iš dangaus žemėn vedamą deivę Gangą), Varahos urvo šventykla, skirta Višnaus įsikūnijimui Varahai, vandenyno pakrantėje stovinti Šivai skirta Pakrantės šventykla, bei žymiausia – Penkių važiuoklių (panca ratha) šventykla, sudaryta iš 5 atskirų dalių („važiuoklių“ arba „ratų“); tiesa, statiniai niekad nebuvo pašventinti ir šventyklomis netapo. Taip pat yra XIX a. švyturys. Mahabalipuramo architektūrinis kompleksas 1984 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Istorija 

Vietovė gyvenama nuo senovės, čia rasta ankstyvų megalitinių radinių. Tamilų poemoje Perumpanarruppatai (I a. pr. m. e.–I a. m. e.) minimas Nirppeyyaru uostas siejamas su dabartiniu Mahabalipuramu. Kad antikoje čia būta svarbaus uosto rodo čia rastos IV a. kiniškos, romėniškos monetos. Valdant Palavų dinastijai, Mahabalipuramas buvo pagrindinis šalies uostas. Iš čia vyko prekybinės ir diplomatinės misijos į Šri Lanką, Pietryčių Aziją. VII–VIII a. tapo svarbiu religiniu centru (daugiausia remiant valdovui Narasimhavarmanui I). Ikoniškas Pakrantės šventyklos ir keleto kitų, iki dabar neišlikusių, šventyklų vaizdas Mahabalipuramą išgarsino Vakaruose kaip „Septynių pagodų miestą“.

Vėliau miestas nunyko. Dabartinis Mahabalipuramas įkurtas britų 1827 m.

Šaltiniai 

Tamilnado miestai