Horatio Nelson

Horacijus Nelsonas (, 1758 m. rugsėjo 29 d. – 1805 m. spalio 21 d.) – baronas (1798 m.), Jungtinės Karalystės admirolas (1803 m.) ir nacionalinis didvyris. Vienas iš žymiausių XVIII a. pabaigos ir XIX a. pradžios Didžiosios Britanijos karinio jūrų laivyno vadų.

Biografija 
Gimė 1758 m. Burnham Thorpo vietovėje, Norfolko grafystėje kaimo dvasininko Edmundo Nelsono šeimoje. Nuo 1770 m. tarnavo laivyne junga, pirklių laivais plaukė į Indiją, dalyvavo mokslinėje ekspedicijoje į Arktiką. 1777 m. tapo leitenantu, o 1779 m. fregatos kapitonu. Ypač pasižymėjo per Prancūzijos revoliucijos ir Napoleono karus. 1793 m. padėjo D. Britanijos ir Ispanijos kariuomenei užimti Tulono uostą. Prancūzijos kariuomenei susigrąžinus Tuloną, britai laivyno bazę perkėlė į Korsiką. 1796 m. tapo komandoru ir prie Portugalijos šv. Vincento kyšulio įveikė tuomet Prancūzijos sąjungininkės Ispanijos laivyną. 1797 m. nesėkmingai puolė Santa Kruso miestą Kanarų salose. Puolimo metu jam buvo sužeista ranka, kurią vėliau teko amputuoti. 1798 m. sumušė Prancūzijos laivyną Abu Kyro mūšyje. 1800 m. grįžo į Angliją. 1801 m. balandžio mėn. sumušė Danijos laivyną prie Kopenhagos. 1803 m. buvo paskirtas D. Britanijos laivyno Viduržemio jūroje vadu. Dvejus metus blokavo Prancūzijos laivyną Tulono uoste, neleisdamas jam išplaukti į Atlanto vandenyną ir pulti Anglijos. 1805 m. Prancūzijos laivynui prasiveržus, Britanijos laivynas jį pavijo ir spalio 21 d. ties Trafalgaro kyšuliu laimėjo vieną didžiausių to meto jūrų mūšių. Jo metu H. Nelsonas buvo prancūzų jūrų pėstininko sunkiai sužeistas ir mirė. Pergalė Trafalgaro mūšyje sužlugdė Napoleono planus įsiveržti į D. Britaniją ir užtikrino pastarosios dominavimą jūrose XIX amžiuje. Palaidotas Londono šv. Pauliaus katedroje.

Laikomas vienu geriausių vadovų, puikiu jūrų mūšių strategu ir taktiku.

Šaltiniai 

Admirolai