Zacharijus Niemčevskis

Zacharijus Niemčevskis (, slapyvardis Kielus, 1766 m. netoli Žemaičių Naumiesčio, Vainutas, Abiejų Tautų Respublika  – 1820 m. Vilnius, Rusijos imperija) – Vilniaus universiteto taikomosios matematikos profesorius.

Biografija

Zacharijus Niemčevskis gimė 1766 m. Šilutės raj., netoli Žemaičių Naumiesčio, Vainute. Baigė Kražių gimnaziją. Dirbo kelis metus mokytoju Gardine.

Įstojo į Vilniaus universitetą. Buvo Pranciškaus Norvaišos mokinys. 1794 m. gavo filosofijos mokslų daktaro laipsnį.

1797 m. Zacharijus Niemčevskis paskirtas Vilniaus universiteto taikomosios matematikos viceprofesoriumi.

1802-1807 m. tobulinosi Paryžiuje, Italijoje, Šveicarijoje. Parašė apie Lietuvą ir lietuvių kalbą prancūzų geografo Konrado Malto Bruno knygai du skyrius. Pabrėžė lietuvių kalbos svarbą istorijos mokslui. Vėliau pritarė minčiai leisti lietuvių kalbos vadovėlius gimnazijoms. Zacharijus Niemčevskis mokėjo lietuvių, lenkų, lotynų, prancūzų, italų kalbas.

Grįžęs į Lietuvą Z.Niemčevskis toliau dirbo Vilniaus universitete, kur dėstė matematinę analizę. 1810 m. išrinktas taikomosios matematikos profesorium.

1817 m.-1820 m. Zacharijus Niemčevskis buvo universiteto Matematikos fakulteto dekanu. Matematiką dėstė iki pat mirties. Jo mokiniais buvo Adomas Mickevičius, Tomas Zanas, Ignas Domeika.
Buvo masonų ložės „Uolusis lietuvis” ir Šubravcų draugijos narys.

Savo straipsnius publikavo žurnale „Dziennik wilenski”, parengė prancūzų trijų matematikos vadovėlių vertimus, iš kurių išleistas Silvestro Fransua Lakrua „Integralinio ir diferencinio skaičiavimo pradmenys”.

Zacharijus Niemčevskis mirė 1820 m. gruodžio 10 d. Vilniuje, palaidotas Bernardinų kapinėse. Testamentu paskyrė 5349 rublius Kražių gimnazijos stipendijai įsteigti.

Nuorodos 

 Vilniaus universiteto dėstytojai