Daugybinio intelekto teorija

Daugybinio intelekto teorija – H. Gardnerio intelekto teorija, teigianti, jog žmogaus intelektas nėra vienas nekaitus duomuo, išmatuojamas intelekto koeficiento (IQ) testu. Šią teoriją H. Gardneris aprašė 1983 m. išleistoje knygoje „Proto ribos: daugialypių intelektų teorija.“ Remdamasis 1989 metais atliktais tyrinėjimais, tvirtina, kad intelektą sudaro ne vienas, o daug lygiaverčių sugebėjimų, kurių kiekvienas turi simbolių sistemą – savitą informacijos perdirbimo vienetą. H. Gardnerio teoriją kritikavo dėl empirinių įrodymų trūkumo ir priklausomybės nuo subjektyvaus sprendimo.

H. Gardnerio teigimu yra 8 skirtingi intelektai. Remdamasis konkrečiais kriterijais jis apibūdino ir pristatė aštuonis intelekto tipus. Vėliau šiuos daugialypius intelektus pedagogas Steven Rudolph papildė dar dviem intelektais. Išskiriami šie intelektai: kalbinis, vizualinis, erdvinis, loginis, bendrasis kūno, kūno subtilusis, tarpasmeninis, intrapersonalinis, muzikinis, gamtinis.

Kriterijai 
Remiantis teorija, intelekto modalumas turi atitikti aštuonis kriterijus:

 smegenys turi būti izoliuotos nuo potencialaus pažeidimo;
 turėti vietą evoliucijos istorijoje;
 atlikti pagrindines operacijas;
 turėti simbolinę išraišką;
 rodyti ryškų vystymosi procesą;
 remti vunderkindų ir kitų išskirtinių žmonių egzistavimą;
 remti eksperimentinę psichologiją;
 turėti psichometrinių duomenų.

Daugialypių intelektų tipai 
Howardas Gardneris knygoje „Proto ribos: daugialypių intelektų teorija“ įvardijo aštuonis daugialypius intelektus:

Kalbinis intelektas 
Kalbinis intelektas – gebėjimas tiksliai vartoti kalbą, siekiant išreikšti mintis, mąstyti ir suprasti kitus.

Vizualinis intelektas 
Gebėjimas mąstyti vaizdiniais, perkelti vaizdinius į realybę – piešti, spalvinti.

Erdvinis intelektas 
Gebėjimas suvoki regimąjį pasaulį, atvaizduoti erdvių, objektų modelius.

Loginis intelektas 
Loginis intelektas – gebėjimas mąstyti ir dėlioti logines sekas, atlikti skaičiavimus, analizes, rasti sekas.

Bendrasis kūno intelektas 
Bendrasis kūno intelektas – gebėjimas pažinti kūną ir juo naudotis.

Kūno subtilusis intelektas 
Kūno subtilusis intelektas – gebėjimas koordinuoti akių ir rankų judesius, įvaldyti smulkiąją rankų motoriką.

Tarpasmeninis intelektas 
Tarpasmeninis intelektas – gebėjimas bendrauti ir suprasti kitą žmogų, pajusti empatiją.

Intrapersonalinis intelektas 
Intrapersonalinis intelektas – gebėjimas reflektuoti, užsiimti introspekcija.

Muzikinis intelektas 
Muzikinis intelektas – gebėjimas atpažinti melodijas, tonus ir ritmus.

Gamtinis intelektas 
Gamtinis – gebėjimas susilieti su gamta, skirti gyvūnų, augalų rūšis, pastebėti pokyčius gamtoje.

Kritika 
J. Traub‘as didžiausiu teorijos trūkumu įvardijo, empirinių tyrimų nebuvimą, patvirtinančių H. Gardnerio teoriją.. D. T. Willingham, hierarchinis požiūris į gebėjimus – vyraujantis požiūris kad tai nėra teorija, o tik tam tikras duomenų išdėstymas. Pagrindinis priekaištas, jog daug atskirų gebėjimų dalyvauja tuose pačiuose pažintiniuose procesuose, kurie pagal H. Gardnerio kriterijus yra laikomi atskirais gebėjimais. Tokią pačią nuomonę išreiškė ir J. White. Kritikai pabrėžia, kad pats H. Gardneris niekada nėra sukūręs išsamaus šios teorijos taikymo ugdymo įstaigoje plano ir propaguojantys šios teorijos sklaidą dirba nepriklausomai nuo H. Gardnerio. Dar vienas ryškus priekaištas, kad H. Gardneris niekada nepalaikė tradicinio mokymo stiliaus, kurio pagrindas yra mokytojas. Jis palaikė mokymo metodą, kai pagrindinis dėmesys sutelkiamas į vaiką, o ne į pedagogą .

Šaltiniai

Daugiau informacijos 

 Prigimtys ir intelektai.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Intelektas