Prancūzijos-Tailando karas

Prancūzijos-Tailando karas (1940–1941) – karas tarp Tailando (Siamo) ir Viši Prancūzijos dėl tam tikrų Prancūzijos Indokinijos teritorijų, kurios kažkada priklausė Siamui.

Derybos su Prancūzija prieš Antrąjį pasaulinį karą parodė, kad Prancūzijos vyriausybė buvo pasirengusi padaryti tik nežymius pakeitimus tarp Tailando ir Prancūzijos Indokinijos sienų. Po Prancūzijos kapituliavimo 1940 m., generolas majoras ir Tailando premjeras Plaek Phibunsongkhram (žinomas kaip „Pibun“), nusprendė, kad Prancūzijos pralaimėjimas davė tajams dar geresnę galimybę atgauti savo teritorijas, kurių jie neteko karaliaus Čulalongkorno valdymo metais.

Vokiečių okupacija susilpnino Prancūzijos užjūrio kolonijų, įskaitant Indokinijos, kontrolę. Izoliuota kolonijinė administracija buvo atskirta nuo metropolinės Prancūzijos pagalbos ir prekių tiekimo. Po Japonijos invazijos į Indokiniją 1940 m. rugsėjo mėn., prancūzai buvo priversti leisti Japonijai įkurti savo karines bazes. Toks pavaldus Prancūzijos elgesys įtikino Phibuno režimą, kad Viši Prancūzija stipriai nesipriešins konfrontacijoje su Tailandu.

Konflikto eiga 
1940 m. lapkričio 28 d. tajų vyriausybė pareikalavo iš Viši Prancūzijos perduoti Laoso ir Kambodžos teritorijas, atimtas Prancūzijos XIX a. pabaigoje, bei pradėjo kovą su Prancūzijos kolonijine valdžia. Gruodžio pabaigoje susirėmimai tarp Prancūzijos ir Tailando karių virto plataus masto karine operacija palei Indokinijos ir Tailando sienas. Tada prancūzai nusprendė atakuoti ir sugriauti Tailando laivyną.

1941 m. sausio 28 d. tarp Tailando ir Prancūzijos buvo pasirašytas paliaubų susitarimas. O 1941 m. gegužės 9 d. Tokijuje tarp šių šalių buvo pasirašyta taikos sutartis. Prancūzijos vyriausybė, Japonijos spaudžiama, atidavė Tailandui Laoso ginčijamas teritorijas bei Kambodžos Siemrepo provincijos dalį ir visą Batambango provinciją.

Šaltiniai 

Antrasis pasaulinis karas
Tailando istorija
Prancūzijos karai