Bokšto ir papilio doktrinos

Bokšto ir papilio doktrinos () – retorinė taktika, kai pateikiamos dvi pozicijos interpretacijos, iš kurių viena lengvai apginama, bet nepageidaujama, ir kita, kuri yra sunkiai apginama, bet pageidautina. Prie lengvai apginamos interpretacijos pereinama, kai oponentai ima pulti sunkiai apginamą interpretaciją.

Pavadinimą pateikė Nikolas Šeklis 2005 m. straipsnyje „The Vacuity of Postmodernist Methodology“. Pavadinimas kilęs iš viduramžių pilių, kurios turėdavo papilį, kuris buvo sunkiau apginamas, ir bokštą, į kurį pilies gynėjai laikinai atsitraukdavo stipresnio puolimo atveju.

Nikolo Šeklio teigimu, paprasčiausias bokšto ir papilio doktrinų variantas yra tai, ką jis pavadino „trolio nuvalkiota tiesa“ () – kai pateikiamas teiginys, kurį galima interpretuoti dviem skirtingais būdais: kaip akivaizdžiai teisingą neįdomų teiginį, arba kaip įdomų, bet neteisingą teiginį. Kitas variantas yra tada, kai naudojami keli skirtingi tų pačių terminų apibrėžimai.

Nikolas Šeklis kaip bokšto ir papilio doktrinų pavyzdžius nurodė keletą postmodernizmo šalininkų darbų ištraukų. Kaip „trolio nuvalkiotos tiesos“ pavyzdį jis pateikia teiginį, kad visa, kas yra sukonstruota, galėjo būti sukonstruota ir kitaip, kuriuo remiasi socialinis konstrukcionizmas. Jo teigimu čia neįdomi tiesa yra ta, kad žmonės sukuria savo įsitikinimus, o įdomi netiesa ta, kad visa, kas žinoma, bet kuri tiesa yra sukonstruota savavališkai.

Kaip kelių apibrėžimų naudojimo pavyzdį Šeklis pateikia Mišelio Fuko aiškinimą apie tiesos ir galios tapatumą. Šeklis nurodo, kad Fuko tiesą apibrėžia kaip procedūras teiginių kūrimui bei reguliavimui, o po to naudoja žodį „tiesa“ tiek sava, tiek ir įprastine prasme.

Teigiama, kad į bokšto ir papilio doktrinas panaši yra netikro škoto logikos klaida.

Išnašos 

Retorika