Izoliacinė kalba

Izoliacinė kalba – žodyje tik labai ribotą morfemų skaičių galinti turėti kalba. Maksimalios izoliacinės struktūros kalbose žodžiai sudaryti tik iš vienos morfemos –
šaknies, nesudaromi nei sudurtiniai žodžiai, nei junginiai su afiksais (priešdėliais, priesagomis, galūnėmis ar kitkuo). Šiuo atžvilgiu izoliacinės kalbos yra priešingos fleksinėms ir agliutinacinėms kalboms, kuriose žodžiai gali būti sudaryti iš keleto ar daugiau morfemų. 

Kaitybos (linksniavimo, asmenavimo, laipsniavimo ar kt.) nėra, gramatinius ryšius lemia žodžių tvarka sakinyje.

Pavyzdys
Izoliacinėse kalbose ne tik kad nėra pagalbinių, žodžio ryšius sakinyje nurodančių, morfemų, bet ir matyti polinkis vengti pagalbinių žodžių, kurie atliktų šią paskirtį, todėl ypač svarbi žodžių tvarka sakinyje. Tad izoliacinėje kinų kalboje veiksnio ir tiesioginio papildinio santykis reiškiamas žodžių tvarka, pavyzdžiui:

1会 (huì) — sustiprinamoji forma 将 (jiāng), reiškianti veiksmažodžio būsimąjį laiką. Galima versti su įsitikinimą reiškiančiu žodžiu („būtinai iškeps“).
2 生日(shēngri) — gimtadienis, šis žodis čia ne laiko prieveiksmis, o su tortu susietas būdvardis – kaip anglų kalboje „birthday cake”.

Taip pat skaitykite
 Fleksinė kalba
 Agliutinacinė kalba
 Inkorporacinė kalba
 Analitinė kalba

Literatūra
 Sapir, Edward (1921). Chapter 6: "Types of linguistic structure". In Language: An Introduction to the Study of Speech.

Šaltiniai

Kalbos