Eksmuto įlanka

Eksmuto įlanka () – Indijos vandenyno dalis prie vakarinių Australijos krantų, Vakarų Australijoje. Įsiterpusi tarp žemyno ir Šiaurės Vakarų Kyšulio pusiasalio (kai kuriuose šaltiniuose vadinamas Eksmuto pusiasaliu). Ilgis 90 km, plotis žiotyse 30 km, gylis iki 22 m.

Vakarinei pakrantei būdingi žemi kalkakmenio krantai su siaurais stambiagrūdžio žvirgždo paplūdimiais, pietinei ir rytinei – dumblėtos ir smėlingos seklumos su mangrovių sąžalynais, už kurių plyti dumblėtos, smėlingos ir druskingos užliejamos žemumos. Įteka Janaris (Yannarie). Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Eksmuto miestas, Šiaurės Vakarų kyšulyje veikia Australijos karinių jūrų laivyno ryšių stotis (atidaryta 1967 m.).

Įlankoje suskaičiuotos 8 jūrų žinduolių (kuprotieji banginiai, diugoniai, delfinai), daugiau kaip 63 selachijų (rajų ir ryklių), daugiau kaip 15 jūrinių gyvačių, 5 jūrinių vėžlių, 790 kaulingųjų žuvų, 831 pilvakojų, dvigeldžių ir galvakojų, 143 dygiaodžių ir 173 vėžiagyvių rūšys; pakrantėse pastebėtos 95 migruojančių ir perinčių paukščių rūšys, tarp jų 11 endeminių. Nedidelė įlankos dalis (šiaurėje, prie Šiaurės Vakarų kyšulio) priklauso į Pasaulio paveldo sąrašą įtraukto Ningalu rifo teritorijai.

1644 m. vakarinį įlankos krantą ištyrė olandų jūrininkas Abelis Tasmanas. 1818 m. įlanką britų admirolo Edvardo Pelu (Edward Pellew), Eksmuto vikonto, garbei pavadino įlanką tyrinėjęs australų keliautojas Filipas Parkeris Kingas (Phillip Parker King).

Šaltiniai 

Australijos geografija
Indijos vandenyno įlankos
Vakarų Australija