Renelas

Renelas (; vietinių taip pat vadinama Mugaba) – pagrindinė iš dviejų gyvenamų salų, sudarančių Renelo ir Belonos provinciją Saliamono Salose. Renelo salos plotas siekia apie 660 km², ilgis – 80 km, plotis 14 km. Tai antras aukščiausiai virš jūros lygio iškilęs koralinis atolas pasaulyje, ir kurio teritorijoje telkšo didžiausias izoliuotas Ramiojo vandenyno ežeras (Te Nganas). Saloje gyvena apie 3000 polineziečių kilmės žmonių, kalbančių renbelų, pidžin ir šiek tiek anglų kalbomis. 

Sala yra 236 km į pietus nuo šalies sostinės Honiaros ir 1900 km į šiaurės rytys nuo Brisbeno (Australija). Provincijos sostinė Tigoa išsidėsčiusi vakariniame salos pakraštyje.

Rytų Renelas įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Istorija 
Pirmieji gyventojai, priklausę Lapitos kultūrai, į salą atsikraustė 2000–1600 m. pr. m. e. 1000 m. e. m. į salą atsikėlė daugiau gyventojų.

Renbelo gyvenvietė įkurta polineziečių iš Uvea salos (dab. Volisas) šiek tiek anksčiau nei 1400 m. HMS Walpole kapitonas Batleris, prieš tai atradęs salą Naujojoje Kaledonijoje ir pavadinęs ją Volpolu, atrado ir Renelo ir Belos salas 1801 m. 1933 m. Templtono Krokerio (Templeton Crocker) ekspedicijos metu salose buvo atrasta keletas endeminių rūšių. 

Antrojo pasaulinio karo metu japonai nuo saloje esančio Te Ngano ežero leisdavo Rufe lėktuvus iki kol teritoriją užėmė amerikiečiai ir po 1943 m. taip pat įsirengė lėktuvų Catalina pakilimo punktą. 1943 m. saloje vyko Renelo salos mūšis, paskutinis svarbus Gvadalkanalio kampanijos mūšis. Karo pabaigoje aštuoni Catalina lėktuvai buvo paskandinti salos ežere ir lyg šiol galima išvysti iš vandens styrančias jų dalis. Vėliau danai į salą buvo surengę keletą mokslinių ekspedicijų.

Šaltiniai 

Saliamono Salų salos