Yul Brynner

Julis Brineris (, , 1920 m. liepos 11 d. Vladivostokas, Tolimųjų Rytų respublika – 1985 m. spalio 10 d. Niujorkas, JAV) – amerikiečių teatro ir kino aktorius, laimėjęs „Oskarą“ už geriausią vyro vaidmenį filme „Karalius ir aš“ („The King and I“, 1956).

Biografija 
Gimė Vladivostoke. Jo senelis pirklys Julijus Jozefas Brineris (Julius Joseph Bryner) buvo į Vladivostoką atsikėlęs vokietakalbis šveicaras. Be to, Julis Brineris turėjo rusiško ir buriatiško kraujo. Pats Julis Brineris apie save mėgo skleisti legendą, neva jis esąs romas, gimęs romų tabore Sachaline.

Po to, kai 4–ajame dešimtmetyje tėvas paliko šeimą, vaikystę praleido tarp Pekino ir Paryžiaus, net studijavo filosofiją Sorbonoje. 1940 m. atvyko į JAV mokytis aktorystės. 1949 m. jis debiutavo kine su filmu „Niujorko uostas“ („Port of New York“).

1951 m. jis nusiskuto galvą, kai buvo pakviestas vaidinti Siamo karalių Brodvėjaus miuzikle „Karalius ir aš“ – šį spektaklį jis vaidino 30 metų. Po metų J. Brineris, kaip geriausias aktorius, laimėjo „Tony“ apdovanojimą už vaidmenį šiame miuzikle, o 1956 m. gavo „Oskarą“ už vaidmenį filme „Karalius ir aš“, kuris buvo sukurtas pagal miuziklą. 8–ajame dešimtmetyje J. Brineris atnaujino šį personažą televizijos seriale.

Jis vaidino keliuose sėkminguose filmuose, iš kurių galima paminėti: „Dešimt Dievo įsakymų“ („The Ten Commandments“), „Šaunusis septynetas“ („The Magnificent Seven“), „Anastasija“ („Anastasia“), „Broliai Karamazovai“ („The Brothers Karamazov“), „Tarasas Bulba“ („Taras Bulba“) ir „Švyturys pasaulio gale“ („The Light at the Edge of the World“).

Buvo vedęs keturis kartus ir turėjo keturis vaikus. Mirė nuo plaučių vėžio tą pačią dieną kaip ir aktorius Orsonas Velsas.

Anglų pankroko grupė „Toy Dolls“ apie pliką aktoriaus galvą sukūrė dainą „Yul Brynner Was a Skinhead“ („Julis Brineris buvo skustagalvis“).

Filmografija 
 J. Brinerio filmografija

Išnašos 

JAV aktoriai