Martynas IV

Martynas IV (, tikroji pavardė Simon de Brion, po 1210 m. Prancūzijos Meinpincien pilyje, Il de Frans provincijoje – 1285 m. kovo 28 d. Perudža) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1281 m. vasario 22 d. iki mirties.

Biografija 
Gimė kilmingoje šeimoje. Studijavo Paryžiaus, Padujos ir Bolonijos universitetuose. Buvo arkidiakonas, kanauninkas. 1260 m. paskirtas Prancūzijos karaliaus Liudviko IX kancleriu. 1261 m. tapo kardinolu. 1262 m. Urbonas IV paskyrė S. de Brioną legatu Prancūzijoje.

Popiežiaus vardas 
Išrinkus S. de Brioną naujuoju popiežiumi, jis pasirinko Martyno IV vardą. Tačiau iki šio išrinkimo buvo klaidingai laikyta, kad Martyno vardą jau turėjo popiežiai Martynas II ir Martynas III, kurių tikrieji pasirinkti vardai buvo Marinas I ir Marinas II. 1417 m. buvo išrinktas popiežius, priėmęs Martyno V vardą. Siekiant išvengti tolimesnės painiavos, palikta esama šių dviejų popiežių numeracija, nors faktiškai jie yra, atitinkamai, Martynas II ir Martynas III.

Pontifikatas 
1281 m. išrinkus popiežiumi, rezidavo Orvjeto mieste, nes dėl ryšių su Prancūzijos karaliumi, Roma atsisakė jį priimti. Pontifikato metu buvo priklausomas nuo Neapolio karaliaus Karolio I Anžu, kuris jį parėmė popiežiaus rinkimų metu. Paraginus Prancūzijos karaliui, ekskomunikavo Bizantijos imperatorių Mykolą VIII. Iš dalies dėl šios priežasties nepavyko įgyvendinti antrajame Liono susirinkime siektos Katalikų ir Stačiatikių bažnyčių unijos. Pasmerkė 1282 m. įvykusį sukilimą Sicilijoje.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Popiežiai
 Katalikų enciklopedija

Martynas 04