Vytautas Viržonis

Vytautas Viržonis (1930 m. rugpjūčio 25 d. Biržuose – 2010 m. birželio 25 d.) – Lietuvos dirigentas, pedagogas, pianistas.

Biografija 
Pirmąsias muzikos žinias gavo iš savo tėvo – vargonininko ir chorvedžio Jono Viržonio. 1953 m. baigė Lietuvos konservatoriją (prof. Stasio Vainiūno fortepijono klasę). 1953–1958 m. įsidarbino Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre pianistu koncertmeisteriu, 1958–1961 m. dirigento asistentu. 1959 m. paruošė savo pirmąją premjerą – V. Gokijelio operą „Raudonkepuraitė“. Nuo 1961 m. dirbo dirigentu. 1961 m. stažavosi Maskvos Didžiajame teatre pas Aleksandrą Meliką-Pašajevą. 1963–2010 m. dėstė Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (iki 1992 m. Lietuvos konservatorija, 1992–2004. mm. Lietuvos muzikos akademijoje), kur 1992 m. jam suteiktas profesoriaus vardas. 1989–1991 m. dirbo Kauno valstybinio muzikinio teatro meno vadovu. Nuo 2003 m. dirbo Lietuvos operos ir baleto teatro operos studijos dirigentu repetitoriumi.

Vytautas Viržonis dirigavo teatro gastrolėse Maskvos Kremliaus Suvažiavimų rūmuose (1963 m.), Maskvos didžiajame teatre (1970 m., 1986 m.), Varšuvos didžiajame teatre (1988 m.), Veimaro nacionaliniame teatre (1990 m.), Heilbrono operos teatre (1991 m., 1992 m., 1995 m., 1996 m.), Savonlinos operos festivalyje (1993 m.), Olandijos teatruose (1993 m., 1995 m.), Taivane (2000 m.). Taip pat Rygoje, Taline, Maskvoje, Kazanėje, Kišiniove, Jerevane, Bulgarijoje, Vokietijoje, Čikagoje, Olandijoje, Suomijoje, Belgijoje, Šveicarijoje, Taivane ir kt. Dirigavo muzikiniams spektakliams Europos teatruose, tarp jų – „Estonia“ (1972 m.), Latvijos nacionalinėje operoje (1977 m., 1984 m., 1986 m., 1987 m., 1999 m.), Rusės (Bulgarija) operos teatre (1977 m.), Erfurto operos teatre (1978 m., 1981 m.), Armėnijos operos ir baleto teatre (1986 m.).

1995 m. Vytautas Viržonis subūrė kamerinį operos orkestrą, su kuriuo tris kartus koncertavo Šveicarijoje (Bazelyje, Ciuriche ir kt.) bei Vokietijoje (Niurnberge, Štutgarte ir kt.).

Repertuaras 

Lietuvos operos ir baleto teatre parengė ir dirigavo 47 operas, tarp jų – N. Rimskio‑Korsakovo „Mozartas ir Saljeris“, Džiuzepės Verdižio „Aida“ (1963 m., 1971 m., 1983 m.), A. Račiūno „Saulės miestas“, Džiakomo Pučinio „Madam Baterflai“ (abi 1965 m.), V. Paltanavičiaus „Kryžkelėje“ (1967 m., 1975 m.), A. Borodino „Kunigaikštis Igoris“ (1974 m.), R. Wagnerio „Skrajojantis olandas“ (1978 m.) ir „Tanhoizeris“ (1990 m.), J. Juozapaičio „Marių paukštė“ (1979 m.), A. Bražinsko „Kristijonas“ (1985 m.) ir „Liepsna“ (1987 m.), V. Bellini „Norma“ (1987 m.), Ch. Gounod „Faustas“ (1988 m.), J. Karnavičiaus „Gražina“ (1990 m.), A. Ponchielli „Lietuviai“ (1991 m.), 12 baletų, tarp jų – A. Klenickio „Beširdis“ (1970 m.), A. Ch. Adamo „Žizel“ (1975 m., 1985 m.), P. Čaikovskio „Miegančioji gražuolė“ (1981 m.), „Gulbių ežeras“ (1983 m.), S. Prokofjevo „Romeo ir Džuljeta“ (1993 m.), A. Rekašiaus „Medėja“ (1996 m.).

Nuorodos 
Vytauto Viržonio diriguotų spektaklių sąrašas

 Vytautas Viržonis: laida su juo ir apie jį (2004)

Šaltiniai 

Lietuvos dirigentai
Lietuvos pedagogai