Tanenbergo mūšis

Tanenbergo mūšis, taip pat žinomas kaip Antrasis Tanenbergo mūšis – mūšis tarp Rusijos ir Vokietijos, vykęs 1914 m. rugpjūčio 23–30 d., pirmąjį Pirmojo pasaulinio karo mėnesį. Mūšis baigėsi beveik visišku Rusijos 2-osios armijos sunaikinimu ir jos vado generolo Aleksandro Samsonovo savižudybe. Keli tolesni mūšiai taip pat sunaikino didžiąją dalį 1-osios armijos ir neleido rusams išlaikyti stabilumo iki 1915 m. pavasario.

Mūšis ypač išsiskyrė greitu vokiečių 8-osios armijos judėjimu geležinkeliais, kuris leido jai sutelkti jėgas prieš kiekvieną iš dviejų rusų armijų paeiliui, iš pradžių stabdant pirmąją armiją, vėliau sunaikinant antrąją, o po kelių dienų vėl atsigręžiant prieš pirmąją armiją. Jis taip pat pasižymėjo tuo, kad rusai nesugebėjo užkoduoti savo radijo pranešimų ir savo kasdienius žygio įsakymus transliavo atvirai, o tai leido vokiečiams judėti, nes jie buvo tikri, kad nebus apsupti.

Beveik stebuklingas rezultatas feldmaršalui Pauliui fon Hindenburgui ir jo vadovaujamam štabo karininkui Ėrichui Liudendorfui atnešė didelį prestižą. Nors mūšis iš tikrųjų vyko netoli Olštyno, Hindenburgas pavadino jį už 30 km į vakarus esančio Tanenbergo vardu, norėdamas atkeršyti už kryžiuočių pralaimėjimą Žalgirio mūšyje prieš 500 metų.

Pokario paveldas 
1927 m. Olštyneke buvo pastatytas mūšį įamžinantis vokiškas paminklas, tačiau per Antrąjį pasaulinį karą vokiečiai jį susprogdino 1945 m. sausio mėn. traukdamiesi iš Prūsijos.

Išnašos

Šaltiniai 

 
 
 
 

Rytų Prūsija
Pirmojo pasaulinio karo Rytų fronto mūšiai