Palyginimas

Palyginimas – kalbos meninė, stilistinė priemonė, kuria sugretinami du tiesiogiai nesusiję įvaizdžiai. Palyginimas yra viena archajiškiausių kalbos figūrų, gausiai naudojama dainose, religiniuose tekstuose, poezijoje, patarlėse. Palyginimas glaudžiai susijęs su mįsle bei metafora – tai gebėjimas atrasti bendrybes tarp dviejų, iš pažiūros nesusijusių reiškinių ar daiktų. Palyginimas gali būti išreikštas aiškiai, su palyginamaisiais žodžiais (kaip…taip, koks…toks, lyg) arba išreikštas paralele (aš – beržas; seselė – eglelė). Palyginimai būdingi poetikai, proziniams tekstams, ypač dalykiniams, jie nebūdingi.

Palyginimais pagrįsta daugelis patarlių:
 Vanduo kūną, o ašaros sielą plauna.
 Šviesa akis džiugina, meilė širdį glamonėja.
 Tyla – tai auksas, kalba – sidabras.

Palyginimų gausu dainose, ypač folklorinėse, ten dažnas paralelizmas:
 Augo girioj ąžuolėlis, / Augo girioj ąžuolėlis, / Pas tėvelį sūnaitėlis.
 
 Bite, lingo, / Bite, linago. / – Ko ieškoja? / – Savo mielo, // Bite, lingo, / Bite, linago. / Visas tranų / Sugeluotas.
 Siaja, lingo, / Siaja, linago. / – Ko ieškoja? / – Savo mielo, // Siaja, lingo, / Siaja, linago. / Visas karių / Sukapotas.Palyginimas gali būti išreikštas ir neiginiu:
 Aš regėjau <…> Dvi geguti / Bekukuojant. – Mes ne gegės / – Tėvo dukrės.Poezija kupina palyginimų – tiek tradicinių, tiek naujų:
 Įsmigo man širdin, tarsi aštrus erškėtis, / Mergaitės žvilgsnis neapsakomai gražus. (Jonas Aistis)
 Rasa ten laša nuo lelijų – / Kaip dalgio ašmenys – gaili. (Marcelijus Martinaitis)
 Širdį varsto / Kraupus graudulys. / Stoviu aš / Kaip Čiurlionio / Legendų / Šaulys.. (Paulius Širvys)
 Tarp dviejų pušelių – beržas geltonplaukis: / Mes tave mylėsim – baltąjį brolelį. (Salomėja Nėris)
 Jau saulėtekis mėlsvas, spinduliais iškaišytas, / Tvinksta, rausta ir dega lyg veideliai mergaičių. (Maironis)
 Sūrja paskui deivę, žėrinčią Aušrinę – nelyg jaunikis paskui nuotaką – seka. (Rigveda)
 Ten pat srūva nelyg sraujos – daĩnos, viduje širdimi, mintimi skaistinamos. / Šitos plūstančios bangos sviesto – lyg elnės, medžioklio genamos. (Rigveda)

Palyginimas tradiciškai laikomas turintis maginę galią, todėl plačiai naudojamas užkalbėjimuose, užkeikimuose, apeiginiuose tekstuose:
 Kaip Dangus ir Žemė nei bijo, nei galuojas taip, mano dvasia, nebijok ir tu! (Atharvaveda)
 Kaip aras pakildamas sparnais užgauna žemę, taip užgaunu (aš) tavo mintis!'' (Atharvaveda)

Meninės priemonės