Savivaldybės obligacija

Savivaldybės obligacijos () – Savivaldybių obligacijas JAV Municipalinių vertybinių popierių cirkuliacijos teisinio reglamentavimo taryba apibrėžia kaip obligacijų leidėjo įsipareigojimą išmokėti pagrindinę sumą nustatytu laiku kartu su nustatyta palūkanų norma.

Pagrindiniai skirtumai, skiriantys savivaldybių obligacijas nuo kitų ūkio subjektų obligacijų yra šie:
 aukštesnis nei bankų ar korporacijų obligacijų patikimumas;
 žemesnės nei bankų ar korporacijų obligacijų palūkanų normos;
 palūkanų pajamos neapmokestinamos pajamų mokesčiu.

Obligacijų emisija 

Skolinimasis tėra vienas iš savivaldybės poreikių finansavimo būdų. Tačiau priėmus sprendimą dėl konkretaus projekto finansavimo skolos būdu, būtina apsvarstyti ir rasti patį tinkamiausią skolinimosi tipą. Paprasčiausias būdas – skolintis iš regioninio ar nacionalinio banko. Alternatyva jam – išleisti obligacijas vietinėje arba tarptautinėje kapitalo rinkoje.

Alternatyvus modelis banko paskoloms – obligacijų emisija vidinėje ar tarptautinėje kapitalo rinkoje. Šiuo atveju savivaldybės tik išplatinusios obligacijas turi galimybę gauti visą reikalingą finansavimą iš karto bei išvengti nuolatinės banko priežiūros (kokią pažangą įgyvendinant projektą jos padarė). Be to, kreditingumo įvertinimus, lemiančius obligacijų palūkanų normos nustatymą, atlieka nepriklausomos agentūros, ne bankai, o įvairios funkcijos, kurias gali atlikti municipalinis bankas, yra paskirstytos įvairiems emisijos dalyviams, pvz., finansiniams bei teisiniams patarėjams, emisijos platintojams.

Ilgesnis paskolos terminas nei banke – vienas pagrindinių argumentų už obligacijų išleidimą padedantis sumažinti
biudžeto riziką lemiančią savivaldybių finansinį stabilumą. Obligacijų rinkos taip pat gali suteikti pigesnių finansavimo šaltinių nei vietinių bankų paskolos. Tačiau naudojimasis obligacijų rinkų šaltiniais, iškelia rizikos valdymo būtinybę. Pvz., esant situacijai, kai palūkanos mažesnės obligacijoms užsienio nei nacionaline valiuta, pirmuoju atveju iškyla valiutų kursų svyravimo rizika. Kita problema ta, kad obligacijų rinkos nėra vienodai atviros visiems emitentams. Didesnės ir labiau žinomos savivaldybės sėkmingiau išleidžia obligacijas nei mažiau žinomi vietinės valdžios subjektai. Nežiūrint į riziką bei apribojimus, tiek tarptautinė, tiek nacionalinė obligacijų rinkos teikia privalumų:
 Pirma, suteikiamas papildomas finansavimo šaltinis, pritraukiantis eilę rinkos dalyvių – pradedant individualiais investuotojais, baigiant pensijų bei savitarpio pagalbos fondais, tai sąlygoja šalies vertybinių popierių rinkos plėtrą.
 Antra, pigesnis kreditinių lėšų pirkimas. Skirtumas šiuo atveju paprastai būna tarp pirmosios ir vėliau sekančių obligacijų emisijų, kadangi pirmosios savivaldybių obligacijų emisijos išleidimo organizavimas reikalauja neabejotinai didesnių išlaidų nei tolesnės emisijos.
 Trečia, emitentų ir investuotojų santykiai sąlygoja skaidresnes finansines operacijas ir atskleidžia emitento finansinę būklę. Tuo tarpu savivaldybei betarpiškai derantis su banku, visuomenė neinformuojama apie paskolų sąlygas bei tikslus.

Savivaldybės pasirinkimą tarp banko paskolų ir obligacijų išleidimo sąlygoja tokie veiksniai kaip, centrinės vyriausybės reguliaciniai suvaržymai, rinkos paklausa, teisiniai apribojimai. Savivaldybės pasirinkimus riboja ir šalies makroekonominės sąlygos bei kapitalo rinkų išsivystymo lygis. Šalies potencialas vystyti funkcionuojančią vidaus kapitalo rinką priklauso nuo finansinio sektoriaus išsivystymo lygio. Išvardintos priežastys eliminuoja galimybę besąlygiškai pritaikyti kitų šalių naudojamus savivaldybių obligacijų išleidimo modelius neatlikus tam tikrų teisinių, organizacinių bei vadybinių procedūrų. Kitas svarbus veiksnys, lemiantis savivaldybių pasirinkimą išleisti obligacijų emisiją yra tikslus šio finansinio instrumento pritaikymo galimybių išmanymas, kadangi nuo savivaldybių
obligacijų rūšių priklauso jų panaudojimo galimybės.

Obligacijos