Tatarbunarai

Tatarbunarai () – miestas pietų Ukrainoje, Odesos srities pietvakariuose, prie Kogilniko upės, netoli Juodosios jūros. Rajono centras.

Istorija 
Iki 1621 m. šias teritorijas valdė Moldavijos kunigaikščiai. 1621–1812 m. visas Budžakas priklausė Osmanų imperijai.

Miesto ištakos siekia 1637 m. Tuo metu šioje teritorijoje klajojo Budžako Orda, o klajokliai įsikūrė, nes vietovėje buvo gėlo vandens šaltinis. Tiurkų kalbomis „bunar“, reiškia šaltinis, versmė, fontanas. Vietovė dėl to ir gavo tokį pavadinimą – „Totorių šaltinis“. Visoje Budžako teritorijoje, kuri buvo netoli Juodosios jūros, vanduo yra ypač sūrus, šuliniai būdavo kasami labai gilūs, kad pasiektų gėlą vandenį. O natūralus gėlo vandens šaltinis buvo labai patogus, ir davė pradžią gyvenvietei. O ilgainiui turkai ir totoriai/nogajai čia pastatė įtvirtinimus ir tvirtovę.

1770 m. per turkų-rusų karą Tatarbunarų tvirtovę užėmė rusai. O vėliau buvo atiduotas turkams.

Nuo 1812 m. miestelis buvo valdomas rusų (atiteko Rusijos imperijai pagal Bukarešto taikos sąlygas). 1856–1862 m. miestas atiteko Moldavijai, o 1862–1877 m. buvo Rumunijos teritorijoje.

1877–1917 m. valdė Rusijos imperija. 1918–1940 m. teritoriją okupavo ir aneksavo Rumunijos karalystė. 1940–1941 m. laikinai regioną ir miestą okupavo sovietų kariuomenė.

1941 m. vasarą rumunai, padedami nacistinės Vokietijos užgrobė miestą ir išlaikė jį iki 1944 m. savo valdžioje. 

Nuo 1944 m. miestas užimtas sovietų, o vėliau buvo prijungtas prie sovietinės Ukrainos.

1991 m. Ukraina paskelbė šalies nepriklausomybę, o miestas tapo Ukrainos dalimi.

Pavadinimo kilmė 
Tatar reiškia totorius, o bunar – šaltinis, gėlo vandens versmė, fontanas. Taigi, Tatarbunarai, būtų „Totorių šaltinis“.

Gyventojai 
 1816 m.- 365 gyv.
 1818 m.- 901 gyv.
 2016 m.- 10 988 gyv.

Nuorodos 
 Тунманн И. Крымское ханство.
 Челеби Э. Книга путешествий.
 Огонь и кровь Татарбунар или Татарбунарское восстание в Бессарабии. Юнко Александра.

Odesos srities miestai