Boleslovas Buika

Boleslovas Buika (, 1876 m. spalio 7 d. Švenčionių apylinkėse – 1940 m. kovo 9 d. Sen Žan Kap Fera kaimelyje tarp Nicos, Monako) – Lietuvos dailininkas, tapytojas, akvarelistas, iliustratorius.

Biografija 
Boleslovas Buika gimė 1876 m. spalio 7 d. Švenčionių apylinkėse. Ūgtelėjęs mokėsi Vilniaus piešimo mokykloje, Remiamas filantropo Juozapo Montvilos ir tapytojo Boleslovo Rusecko 1896–1902 m. studijavo Krokuvos dailės akademijoje pas Jaceką Malčevskį, Leoną Vičulkovskį, 1898 m. mokėsi privačioje Iljos Repino tapybos studijoje Sankt Peterburge. 1902 ar 1903 m. apsigyveno Paryžiuje. Keliavo į Didžiąją Britaniją, Prancūziją, Italiją.

Nuo 1911 m. Boleslovas Buika buvo tarptautinės akvarelistų draugijos narys, lenkų „Zachęta” draugijos narys. 1912 m. jam suteiktas akademinis Prancūzijos apdovanojimas „Officier d'Académie“.

B. Buika tapė aliejumi, liejo akvareles, piešė tušu plunksnele. Dalyvavo parodose, surengė personalinių parodų Londone, Paryžiuje, Varšuvoje, Lvove, siuntė paveikslus į parodas Vilniuje. 1911 ir 1912 m. dalyvavo Vilniaus dailės draugijos, o 1912 m. – 4-ojoje Lietuvių dailės draugijos parodose. 1921 m. personalinėje parodoje B. Buika eksponavo net 53 klasikinės architektūros miestų peizažus. Kūrinius Paryžiaus parodų salėse su pertrūkiais demonstravo iki 1936 m.

Tapė peizažus, portretus, natiurmortus, temines kompozicijas. Kūriniams būdinga laisvas potėpis, emocingumas, šiltumas. Kūryboje taikė impresionizmo, ypač plenerizmo, principus.

Boleslovas Buika mirė Sen Žan Kap Ferate (prie Nicos).

Kūrinių galerija 

</center>

Nuorodos 

Lietuvos dailininkai
Vilniaus piešimo mokyklos auklėtiniai