Koljasujus

Koljasujus (, ) – toliausiai į pietus nutolusi Inkų imperijos (Tauantisujaus) žemė. Pavadinimas kilo nuo kečujų žodžio qulla reiškiančio pietus bei pietinį kečujų pogrupį – koljus. Koljasujus apėmė Andų ir aplinkinių aukštikalnių sritis, besidriekiančias tolyn į pietus nuo Kusko – per dabartinę pietų Peru, vakarų Boliviją, šiaurės Čilę ir šiaurės vakarų Argentiną. Į Koljasujų pateko inkų (vadovaujamų Huaina Kapako) užkariauti aimarai, diagitai, dalis mapučių ir kitos, dabar išnykusios, tautos (čičai, karankai, lupakai, jamparai, purumaukai, omagvakai, čaniai). XV a. pab. įvykusiame Maulės mūšyje tarp kečujų ir mapučių nustatyta pietinė Inkų imperijos riba, kuri ėjo Maulės upe. Kaip ir kitose užkariautose žemėse, Koljasujuje inkai tiesė kelius (inkų keliai), statė gynybinius bokštus (pukaras). Inkų imperija didžiąja dalimi užsiklojo ant seniau čia gyvavusių aimarų valstybių (Tihuanako kultūros) ir „suinkino“ didelę dalį krašto gyventojų.

Koljasujus žlugo 1535–1541 m. įsiveržus ispanams.

Vamaniai 

Koljasujus buvo padalintas į šias sritis, vadinamas vamaniais (wamani):

 Arika
 Kana
 Kančė
 Karanga
 Karuma
 Kavina
 Čiča
 Kočabamba
 Koljagva
 Lipė
 Lokumba
 Lupaka
 Pakasa (Pakachesas)
 Kolja Urkusujus
 Sama
 Tambas
 Tarata
 Ubina
 Jampara
 Humahuaka
 Sikuanis (Čikoana)
 Kiri Kiris
 Tukumanas
 Čilė

Inkai
Centro-pietiniai Andai