Škotinė žvyrė

Lagopus lagopus scoticus

Škotinė žvyrė (Lagopus lagopus scotica) – vištinių paukščių (Galliformes) būrio, fazaninių (Phasianidae) šeimos, paprastųjų žvyrių (Lagopus lagopus) rūšies porūšis.
 
Tai tik Britų salose gyvenantis endeminis porūšis, izoliacijoje susiformavęs nuo kitų paprastųjų žvyrių populiacijų natūraliai paplitusių šiaurinėse Eurazijos ir Šiaurės Amerikos dalyse. Dalis ornitologų ją kartais išskiria kaip atskirą Lagopus scotica rūšį.

Paplitimas 
Škotinė žvyrė ištisus metus sutinkama Didžiosios Britanijos ir Airijos kalnų viržynuose, durpynuose bei pelkėse. Randama beveik visoje Škotijoje, Orknio, Šetlando, Išorinių Hebridų salose, vietomis Velse (Snoudonijoje, Kambrijos kalnuose, Brekono Bakenuose), Anglijoje (Ežerų krašte, Peninuose, šiaurinėse grafystėse, Dartmūre, Šropšyro kalvose ir kt.), uždaromis populiacijomis daug kur Airijoje, Meno saloje. Anglijos pietryčiuose negyvena.

Išvaizda 
Paukščio ilgis 37-42 cm, atstumas tarp išskleistų abiejų sparnų galų 55-66 cm, svoris 650–750 g. Galva palyginus su kūnu nedidelė, snapas trumpas. Tiek patinas, tiek patelė turi raudonus antakius (nors patelių ryškesni). Patino plunksnos rausvai rudos, kartais pereinančios į juodumą. Kojas ir pirštus dengia baltos plunksnelės. Patelių plunksnos kiek šviesesnės, raibos. Apatinių sparnų plunksnų spalva balta.

Škotinės žvyrės, priešingai nei dauguma kitų paprastųjų žvyrių porūšių, neturi balto žieminio apdaro ir nors šeriasi, bet žiemos meto laikmečiui nekeičia plunksnų spalvos, o visus metus jų kūną dengianti plunksnų spalva išlieka rausvai ruda.

Būdas 
Poruojasi balandžio–birželio mėnesiais. Patinai per tuoktuves atlieka skrydžius, kuriais vilioja pateles ir gina savo valdas. Skleidžia šaižius, gergždžiančius garsus, įsikuria ant uolų, kalvų viršūnių. Patelės lizdą suka iš samanų, viržių ir žolių ant žemės, gerai paslėpusios viržynuose ar krūmuose. Padeda 6–9 kiaušinius, tada juos peri 19–25 dienas. Išsiritę jaunikliai jau būna apsipūkavę ir laksto ieškodami maisto drauge su motina. Skraidyti pradeda po 2 savaičių. Rudenį jaunikliai buriasi kartu su suaugėliais ir klajoja iš vietos į vietą ieškodami maisto.

Škotinės žvyrės gyvena besislapstydamos kalnų viržynuose, 300–600 m aukštyje, nors būna, kad laikosi ir aukščiau (iki 900 m) ar žemumose. Į žemumas linkusios traukti šaltomis, sniegingomis žiemomis, nors paprastai nuo savo gyvenamųjų vietų labai nenutolsta.

Maitinasi žemų krūmokšnių ūgliais, žole, sėklomis, žydinčiais augalais, uogomis; jaunikliai – daugiausia vabzdžiais. Virškinimui gerinti ryja smulkius akmenukus ir smiltis.

Populiacijos gausumas 
Škotinių žvyrių populiacija mažėja, manoma kad dėl ligų ir jų pamėgtų viržiais (Calluna) apaugusių dykynių užsodinimo pušūnų (Pinophyta) medžių plantacijomis. JK peri apie 265 000 porų.

Didžiojoje Britanijoje nuo rugpjūčio 12 iki gruodžio 10 d. škotinės žvyrės medžiojamos (medžioklė perėjimo metu uždrausta dar XV a.). Siekiant išsaugoti žvyrių gyvenamąsias erdves, seni viržynai deginami, kad ataugtų jauni sodrūs viržiai, reikalingi paukščiams maitintis.

Vietiniai pavadinimai 
Vietiniai pavadinimai: , .

Šaltiniai

Nuorodos 
 nbnatlas.org / Lagopus lagopus scotica (Latham, 1787); Red Grouse (scotica)
 ebird.org / Red Grouse Lagopus lagopus scotica
 uksafari.com / Red Grouse
 birdguides.com / Red Grouse (Lagopus lagopus scotica)

Galerija 

Fazaniniai