Riccardo Castellani

Rikardas Kastelanis (, 1910 m. vasario 26 d. Bodensdorfas, Austrija-Vengrija – 1977 m. balandžio 21 d. Barčisas, Italija) – friulų poetas.

Biografija 
R. Kastelanio vaikystė ir jaunystė glaudžiai susijusi su Karnija. Pirmojo pasaulinio karo metais jo tėvas, prekiavęs mediena Austrijoje, Vila Santinoje, Karnijoje, atidarė smuklę, o Inviline lentpjūvę. 1921 m. potvyniai tėvo verslui pridarė nuostolių ir šeima buvo priversta išvykti į San Floreano di Kazarsą, o 1924 m. apsigyveno Kazarsoje. Paauglystėje R. Kastelanis buvo dailidės mokinys ir dirbo įvairius darbus, kol įsidarbino įmonėje, kurioje dirbo ir tėvas. R. Kastelanio mokslai buvo fragmentiški, tačiau, kaip savamokslis, R. Kastelanis ugdymuisi skyrė daug pastangų ir 1935 m. Katerinos Perkoto institute Udinėje išlaikė magistrantūros egzaminus. Tapo pradinių klasių mokytoju. 1948 m., jau vedęs ir turėdamas tris vaikus, Urbino universitete įstojo į kalbų fakultetą. Mokslinį laipsnį gavo 1956 m., o nuo 1962 m. vidurinėse mokyklose dėstė vokiečių kalbą.

R. Kastelanio poezijos šaknys susijusios su Č. Bortoto kūryba. Drauge su šiuo poetu R. Kastelanis dalyvavo friulų pedagoginiuose renginiuose, poetiniuose ir lingvistiniuose debatuose, jis tyrė ir rinko friulų tautosaką, moksliškai nagrinėjo friulų tarmes. R. Kastelanis oponavo P. P. Pazolinio, įtakingos to meto friulų kultūrinio ir visuomeninio gyvenimo figūros, poetikai ir jo friulų kalbos vartojimui, tai jam atrodė atėję iš pašalės ir iš esmės svetima friulų kalbos vertybėms. Pirmosios R. Kastelanio eilės pasirodė 1943 m. žurnale „Ce fastu?“, jis laikomas vienu žymiausių friulų pokario poetų. R. Kastelanis rašė ir prozą. Siekė išsaugoti friulų kalbą. R. Kastelanis ir Dž. D’Aronkas buvo draugai.

Išnašos

Bibliografija 
 R. Kastelanio bibliografija

Italijos poetai