Arktinis ryklys

Leiodon echinatum Wood, 1846
 Scymnus glacialis Faber, 1829
 Scymnus gunneri Thienemann, 1828
 Scymnus micropterus Valenciennes, 1832
 Somniosus brevipinna Lesueur, 1818
 Squalus borealis Scoresby, 1820
 Squalus carcharis Gunnerus, 1776
 Squalus norvegianus Blainville, 1825
 Squalus squatina

Arktinis ryklys arba Grenlandinis ryklys (Somniosus microcephalus) – stambių ryklių rūšis, priklausanti poliarinių ryklių genčiai. Paplitę daugiausia Šiaurės Atlante ir Arkties vandenyne.

Arktiniai rykliai yra ilgiausiai gyvenantys stuburiniai (manoma, kad gyvena 300-500 metų), tai taip pat viena stambiausių ryklių rūšių. Maisto racionas platus, minta įvairiu prieinamu maistu. Dėl adaptacijos gyventi dideliame gylyje ryklių audiniuose yra didelė trimetilamino N-oksido koncentracija, dėl to jų mėsa yra toksiška.

Aprašymas 
Arktinis ryklys yra vienas stambiausių iš neišnykusių ryklių rūšių. Jis išauga iki 6,4 m ilgio ir 1 000 kg svorio. Auga labai lėtai, į metus paauga po 1 cm. Jų kūno išmatavimų iki šiol nebuvo daug atlikta. Dažniausiai pastebimi 3-5 m ilgio individai.

Maksimaliai gali užaugti iki 7,3 m ilgio. Patelės yra didesnės už patinus.

Kūno spalva – nuo blyškios kreminės pilkos iki juosvai rudos, ji paprastai tolygi, nors kartais pasitaiko balkšvos dėmelės ar neryškios tamsios juostos ant nugaros. Snukis trumpas ir apvalus, kūnas apvalus su dviem nugaros pelekais.

Arktinių ryklių rega prasta, o akys, lyginant su kūnu, mažytės. Tai lėčiausia ryklių rūšis, vandenyje plaukia 0,34 m per sekundę greičiu (lėčiau nei 1,6 km/val.).

Elgesys

Mityba ir priešai 

Minta daugiau žuvimi (rajos, unguriai, stintenės, apvaliapelekinės, baltieji paltusai, atlantinės silkės), Kanadoje stebėti aktyviai medžiojantys ruonius. Medžioja ir mažesnius ryklius, stebėti besimaitinę banginių lavonais. Yra griebę prie kranto prisiartinusį šiaurinį elnią. Maži arktiniai rykliai minta daugiausia kalmarais.

Kadangi jie labai lėti, grobiui pasigauti naudoja klastą. Yra manoma, kad jie atsargiai priplaukia, kuomet jų auka užmigusi. Dėl savo spalvos jie gali prisiartinti arti savo aukos ir siurbdami įtraukti grobį.

Arktinių ryklių skrandžiuose yra rasti baltojo lokio, briedžio,  šiaurės elnio likučiai (vienu atveju visas šiaurės elnio kūnas) likučiai, bet nėra duomenų, ar jie buvo ryklio sumedžioti, ar tik dvėseliena.

Remiantis tarptautine ryklių užpuolimų byla, istoriškai užfiksuotas tik vienas atvejis, kuomet 1859 m. buvo užpultas žmogus. Manoma, kad beveik nėra žmonių užpuolimų todėl, kad šie rykliai gyvena labai šaltuose vandenyse, kuriuose žmonės nesimaudo.

Išskyrus žmones, savo gyvenamame biotope jie neturi kitų natūralių priešų.

Amžius 
Išgyvena mažiausiai 272 metus, maksimalus jų amžius 392 ± 120 metų. Patelės subręsta ir ima gimdyti jauniklius, sulaukusios 156 ± 22 metų amžiaus ir būdamos 4 m ilgio. Jų jaunikliai iš kiaušinių išsirita dar būdami motinos kūne. Vienu metu gimsta iki 10 jauniklių, kurie būna 38-42 cm ilgio.

Paplitimas 
Iki šiol nėra tvirtai nustatyta, bet, kaip manoma, pirmieji arktinių ryklių protėviai galėjo pasirodyti pleistoceno epochos pradžioje prieš 2,34 milijonus metų.

Jie gyvena Šiaurės Amerikos šiaurės rytinėse ir Europos šiaurės ir šiaurės vakarinėse pakrantėse – šaltuose (nuo +1 °C iki +12 °C) ir giliuose šiaurinio Atlanto vandenyse ir gretimose jūrose. Kartais laikosi daugiau nei 1500 m gylyje, giliausiai užregistruotas buvo pasinėręs į 2774 m gylį. Žiemos metu paprastai laikosi netoli vandens paviršiaus, o vasarą dažniausiai laikosi 180–550 m gyliuose.

Rytų populiacijos pietinis paplitimas yra Šiaurės jūroje, nors retkarčiais užklysta iki Senos žiočių ar Portugalijos pakrančių. Vakarų populiacijos pietų pakraščiuose reguliariai aptinkamos prie Niufaundlando salos pakrančių ir Šv. Lauryno įlankos šiaurinės dalies. Retkarčiais atplaukia ir į Meino įlanką.

Santykis su žmogumi 
Neperdirbta, žalia šio ryklio mėsa yra nuodinga, bet džiovinta – valgoma. Jų kepenys naudojamos ryklių kepenų aliejaus gamybai, kuriuo gydomos kai kurios ligos, bei manyta, kad juo galima išgydyti vėžio ligas. 

Nuo 1700 m. iki pat XX amžiaus vidurio arktiniai rykliai buvo gaudomi Norvegijos, Islandijos ir Grenlandijos žvejų. XX a. pačioje pradžioje į metus buvo pagaunama 30 tūkstančių šių ryklių. Dabar gaudoma labai mažai, per metus pagaunama apie 100 individų, bet dar apie 1200 individų žvejams įkliūva gaudant kitas rūšis.

Arktinis ryklys yra ypač pažeidžiama rūšis. Kadangi jie yra ilgaamžiai, auga ir bręsta lėtai, vaisingumas žemas, populiaciją labai įtakoja visuotinis klimato atšilimas ir žmonių veikla.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 
 frontiersin.org / Advancing Research for the Management of Long-Lived Species: A Case Study on the Greenland Shark; Jena E. Edwards, Elizabeth Hiltz, Franziska Broell, Peter G. Bushnell, Steven E. Campana, Jørgen S. Christiansen, Brynn M. Devine, Jeffrey J. Gallant, Kevin J. Hedges, M. Aaron MacNeil, Bailey C. McMeans, Julius Nielsen, Kim Præbel, Gregory B. Skomal, John F. Steffensen, Ryan P. Walter, Yuuki Y. Watanabe, David L. VanderZwaag and Nigel E. Hussey | 02 April 2019
 scientificamerican.com / Caught on Camera: Ancient Greenland Sharks. By Brynn Devine, Jonathan A. D. Fisher | The Conversation US on March 1, 2018
 oceanwide-expeditions.com / 9 Facts about the Greenland Shark; by Holly Chavez
 fishbase.se / Somniosus microcephalus (Bloch & Schneider, 1801) Greenland shark
 bbc.co.uk / 400-year-old Greenland shark ‘longest-living vertebrate’. By Rebecca Morelle Science Correspondent, BBC News | Published: 12 August 2016
 nationalgeographic.com / Rare Sleeper Shark Caught on Video Beneath the Arctic. BY ELAINA ZACHOS | PUBLISHED MARCH 1, 2018
 youtube.com / The 400-Year-Old Shark – Greenland Sharks

Rykliai