Idi Amin

Idi Aminas Dada (Idi Amin Dada, g. po 1920 m. – m. 2003 m. rugpjūčio 16 d.) – Ugandos generolas, prezidentas (faktiškai diktatorius), valdęs šalį 1971–1979 m.

Apie Idi Amino jaunystę nėra žinoma nieko konkretaus. Spėjama, kad gimė tarp 1923 ir 1928 m. netoli Kampalos, kakvų gentyje, atsivertusiojo į islamą Amino Dados šeimoje. Kelerius metus lankė Bombo islamiškąją mokyklą. 1946 m. kaip virėjo padėjėjas pateko į britų armijos Karaliaus Afrikos šaulių būrį. Tarnavo Kenijoje, Somalyje. Pasižymėjo Mau Mau sukilimo Kenijoje malšinimu, 1953 m. gavo seržanto laipsnį. 1959 m., grįžęs į Ugandą, Aminas kopė karinės karjeros laiptais, 1962 m. tapo jau nepriklausomos Ugandos armijos kapitonu.

1965 m. Aminas kartu su Milton Obote buvo apkaltintas dramblio kaulo ir aukso kontrabanda iš Zairo. Vėliau Obotė nuvertė šalį valdžiusį karalių Mutesą II. 1969 m. Obotė paskyrė Aminą generolu majoru. Netrukus kilo trintis tarp Amino ir Obotės, ir 1971 m. sausio 25 d. Idi Aminas įvykdė karinį perversmą, taip uzurpuodamas valdžią Ugandoje.

Tapęs prezidentu, Idi Aminas suvaržė bet kokią opoziciją, Obotės rėmėjai buvo persekiojami, todėl dauguma pabėgo į Tanzaniją. Kilo etniniai valymai, nuo kurių daugiausia nukentėjo ačioliai ir langiai. Iš šalies buvo priversti pasitraukti čia britų laikais apsigyvenę azijiečiai ir europiečiai, jų turtas konfiskuotas.

Idi Aminas palaikė gerus tarptautinius santykius su komunistinėmis valstybėmis, ypač Libija ir TSRS, buvo JAV, Jungtinės Karalystės, Izraelio priešininkas. 1976 m. liepos 4 d. jungtinės palestiniečių ir vokiečių „Revoliucinių Ląstelių“ teroristų pajėgos užgrobė „Air France“ keleivinį lėktuvą ir nutupdė Entebėje. Įkaitus Entebės operacijos metu išvadavo Izraelio specialiosios pajėgos. Po šio įvykio, Vakarų šalys nutraukė diplomatinius santykius su Uganda.

Palaipsniui Idi Amino valdžia silpnėjo, prastėjo ekonominė padėtis, vis daugėjo sukilėlių. Aminas apkaltino Tanzaniją nesantaikos kurstymu ir 1978 m. aneksavo Kageros regioną šiaurės vakarų Tanzanijoje. Tanzanijos armija, palaikoma Ugandos sukilėlių (Ugandos nacionalinės išsivadavimo armijos) kontraatakavo ir atkovojo ne tik Kageros regioną, bet ir užėmė Ugandą. 1979 m. balandžio 11 d. buvo užimta Kampala, ir Idi Aminas buvo priverstas palikti šalį. Pradžioje jis išvyko į Libiją, o 1980 m. persikėlė į Saudo Arabiją, kur gavo politinį prieglobstį. Idi Aminas gyveno Džidoje iki pat mirties 2003 m. Tiesa, 1989 m. jis bandė grįžti į Ugandą, tačiau pasiekęs Kinšasą buvo priverstas grįžti atgal į Saudo Arabiją.

Idi Aminas praktikavo poligamiją, oficialiai turėjo 5 žmonas. Jo palikuonių priskaičiuojama nuo 30 iki 45. Aminas pasižymėjo asmenybės kulto siekiu, save įvardijo tokiu titulu: „Jo Didenybė, Prezidentas Gyvenimui, maršalas al Hadžis daktaras Idi Aminas Dada, VC, DSO, MC, visų žemės žvėrių ir jūros žuvų viešpats, Britų Imperijos Afrikoje užkariautojas bendrai ir Ugandoje tiksliai“. Taip pat save vadino nekarūnuotuoju Škotijos karaliumi, tapo Makererės universiteto teisės daktaru, sau prisiskyrė Britanijoje teikiamus Karinio kryžiaus, Už nuopelnus karo tarnyboje, Pergalės kryžiaus ordinus. Paplito gandas, kad Aminas praktikavo kanibalizmą.

Apie Idi Aminą ir susijusią Entebės operaciją sukurta daug vaidybinių ir dokumentinių filmų (žymiausias – „Paskutinis Škotijos karalius“, 2006 m.), parašyta knygų.

Ugandos asmenybės
Ugandos prezidentai