Moravijos markgrafystė

Moravijos markgrafystė (, ) – valstybė, dabartinės Čekijos teritorijoje, Šventosios Romos imperijos, vėliau Habsburgų monarchijos dalis. Ji koncentravosi Moravijos istoriniame regione.

Istorija 
Viduramžiais Moraviją kontroliavo germanai kvadai, vėliau slavai moravai. VII a. čia susikūrė Samo valstybė, o 830 m. – Didžioji Moravija. Rytuose kilus madjarų grėsmei, šie nukariavo didžiąją dalį Moravijos teritorijos. Po 955 m. Lechfeldo mūšio Šventosios Romos imperatorius Otonas I atkariavo šias žemes iš Vengrijos ir atidavė valdyti Čekijos kunigaikščiui Boleslovui Rūsčiajam. Vėliau teritorija keletą kartų ėjo iš rankų į rankas tarp Čekijos ir Lenkijos.

Oficialiai markgrafystė suformuota 1182 m., kuomet Frydrichas Barbarosa sujungė Pšemyslų kunigaikštystes Brno, Olomoucą ir Znojmo. Pirmuoju markgrafu tapo Konradas II. Vėliau markgrafystė buvo valdoma kaip atskira valda, ir ją kas kartą paveldėdavo Čekijos karaliai. Iš pradžių čia valdė Pšemyslai, vėliau – Liuksemburgai. 1348 m. markgrafystė oficialiai įjungta į Čekijos karalystės žemes.

Nepaisant to, kad Moraviją formaliai valdė Čekijos karaliai, ji išlaikė teritorinį atskirumą ir savivaldą. Turėjo savo parlamentą (), į kurį rinkdavosi Moravijos diduomenė ir kuris varžė markgrafų valdžią.

1526 m. kartu su kitomis Čekijos karūnos žemėmis Moravija atiteko Habsburgų monarchijai, vėliau buvo valdoma kaip Austrijos karūnos žemė, o nuo 1867 m. – kaip Cisleitanijos dalis. 1918 m. susikūrus Čekoslovakijai, Moravijos markgrafystė panaikinta ir tapo Moravijos žeme jos sudėtyje.

Administracija 
Nuo XIV a. markgrafystės teritorija buvo dalinama į kraštus (kraj) su centrais didžiuosiuose miestuose. 1848 m. jie buvo susmulkinti ir paversti apskritimis (okres).

1880 m. Moravijos markgrafystėje gyveno 2,15 mln. gyventojų. Iš jų 70 proc. buvo čekai, o 29,2 proc. – vokiečiai. Pastarieji koncentravosi pasienio teritorijose su Austrija ir Silezija bei didžiausiuose miestuose.

Moravijos markgrafai 
 Pšemyslai:
 Bretislavas I (1019–1055), 1033-34 m. valdė jo tėvas Ulrichas I
 Spytihnevas II (1055–1061)
 Konradas I (1061–1092)
 Ulrichas II (1092–1113)
 Sobeslavas I (1113–1123)
 1123-1182 atskiras dalis Brno, Olomouce ir Znojme valdė skirtingos kunigaikščių atšakos
 Konradas II Otonas (1182–1191)
 Vladislovas I Henrikas (1197–1222)
 Vladislovas II (1223–1227)
 Pšemislas (1227–1239)
 Vladislovas III (1239–1247)
 Otokaras I (1247–1278)
 Venceslavas II (1283–1305)
 Venceslavas III (1305–1306)
 Rudolfas I (1306–1307)
 Henrikas Karintietis (1307–1310)

 Liuksemburgiečiai
 Jonas (1310–1333)
 Karolis (1333–1349)
 Jonas Henrikas (1349–1375)
 Jobstas (1375–1411)
 Zigmantas (1419–1423)
 Albertas V Austras (1423–1439)
 Vladislovas (1440–1457)
 Jurgis Podiebradietis (1458–1468)
 Motiejus Korvinas (1468–1490)
 Jogailaičiai
 Vladislovas II Jogailaitis (1490–1516)
 Liudvikas II (1516–1526)
 Habsburgai
 Ferdinandas I (1527–1564)
 Maksimilijonas II (1564–1576)
 Rudolfas II (1576–1608)
 Motiejus II (1608–1617)
Nuo 1611 m. markgrafai nesiskyrė nuo Čekijos karalių

Išnašos 

Čekijos istorinės valstybės
Čekijos karūnos žemės
Valstybės Šventojoje Romos imperijoje
Moravija