Alexander Wienerberger

Aleksandras Vinerbergeris (, 1891 m. gruodžio 8 d. Vienoje – 1955 m. sausio 5 d. Zalcburge) – austrų inžinierius chemikas, 19 m. dirbęs TSRS chemijos įmonėse. Dirbdamas Charkove sukūrė 1932–1933 m. Holodomoro fotografijų seriją, kuri yra masinio bado Ukrainoje įrodymas.

Biografija 

Aleksandras Vinerbergeris gimė 1891 m. (kituose šaltiniuose klaidingai nurodoma 1898 m.) Austrijos-Vengrijos sostinėje Vienoje, žydo ir čekės šeimoje, bet, pasak dukters, pats save laikė austru ir ateistu.

1910–1914 m. mokėsi Vienos universiteto Filosofijos fakultete.

Pirmojo pasaulinio karo metu buvo mobilizuotas į Austrijos-Vengrijos kariuomenę, dalyvavo mūšiuose su rusų armija, 1915 m. pateko į nelaisvę.

1917 m. galėjo persikelti į Maskvą, kur su draugais įkūrė chemijos laboratoriją. 1919 m. rudenį su padirbtais dokumentais per Estiją iš Tarybinės Rusijos bandė bėgti į Austriją, bet Pskove buvo areštuotas ČK agentų. Vinerbergeris buvo nuteistas už šnipinėjimą. Didžiąją 1920-ųjų dalį praleido Lubiankos kalėjime Maskvoje. Kalint jo chemijos įgūdžius įvertino valdžia. Fabrikuose dirbo kaliniai užsieniečiai, Vinerbergeris paskirtas lakų ir dažų gamybos inžinieriumi, vėliau dirbo sprogmenų gamyklose.

1927 m. iširo jo santuoka su Pabaltijo vokiete Josefina Renimoise (Rönimois), kuri kartu su dukra Annemarie ir sūnumi Aleksandru liko Estijoje (vėliau Annemarie emigravo į Austriją).

1928 m. Vinerbergeris pirmąkart po nelaisvės aplankė gimines Vienoje ir susituokė su Lilly Zimmermann, Švechato fabrikanto dukra. Grįžus į Maskvą jam buvo panaikinti apribojimai, tai leido jo žmonai atvykti gyventi į TSRS. 1931 m. šeimoje gimė duktė Margot (valdžia leido žmonai gimdyti Vienoje).

1930-ųjų pradžioje su šeima gyveno Maskvoje, kur dirbo vadovaujantį darbą chemijos gamykloje. 1932 m. išsiųstas į Liubučianų gyvenvietę Maskvos srityje, kur dirbo plastiko gamyklos techniniu direktoriumi, o 1933 m. – į Charkovą panašioms pareigoms.

Fotografiniai 1932–1933 m. bado įrodymai 

Gyvendamas tuometinėje Ukrainos TSR sostinėje Charkove, Vinerbergeris tapo didžiulio bado liudininku, fotografavo šį reiškinį miesto gatvėse, nepaisydamas NKVD arešto grėsmės.

Charkove per badmetį A. Vinerbergeris slapta padarė apie 100 nuotraukų. Jose užfiksuota žmonių eilės prie parduotuvių, išbadėję vaikai, lavonai gatvėse, masinės bado aukų kapavietės. Fotografuojama buvo su vokiška Leica fotokamera, kurią, tikėtina, jam perdavė draugai iš užsienio.

1934 m. išvykdamas į Austriją, Vinerbergeris negatyvus persiuntė diplomatiniu paštu per Austrijos ambasadą. Imtis šios atsargumo priemonės reikalavo Austrijos diplomatai, nes buvo didelė inžinieriaus asmeninių daiktų kratos pasienyje tikimybė, o rastos nuotraukos galėjo kainuoti gyvybę. Grįžęs į Vieną Vinerbergeris perdavė nuotraukas kardinolui Teodorui Innitzeriui, kuris kartu su Tarptautinio tautinių mažumų komiteto generaliniu sekretoriumi Ewald Ammende jas pristatė Tautų Lygai.

1934 m. Tėvynės Frontas Austrijoje išleido Vinerbergerio medžiagą kaip nedidelę brošiūrą pavadinimu „Rusija, kokia ji yra iš tikrųjų“ („Rußland, wie es wirklich ist“), bet be nurodyto autoriaus.

Vinerbergerio fotografijos pirmą kartą tapo prieinamos visuomenei 1935 m., kai Ewald Ammende išleido knygą „Ar Rusija turėtų badauti?“ („Muss Russland Hungern?“), nors saugumo sumetimais nebuvo nurodytas nuotraukų autorius.

Po Anšliuso Vinerbergeris išvengė persekiojimo dėl savo tėvo žydiškos kilmės pareikšdamas, kad šis nebuvo jo biologinis tėvas. Dėl Vinerbergerio žinomumo ir jo ankstesnės antisovietinės veiklos hitlerininkai buvo linkę juo tikėti, nors ir atsisakė priimti į NSDAP. 1939 m. A. Vinerbergeris Austrijoje išleido savo atsiminimų knygą apie gyvenimą Tarybų Sąjungoje, o dvi knygos dalys skirtos Holodomorui. Nuotraukos taip pat buvo įtrauktos į 1942 m. išleistus jo memuarus.

1944 m. Vinerbergeris užėmė karininko ryšininko pareigas Rusijos išvadavimo armijoje. Po karo jam pavyko išvengti perdavimo tarybinei armijai – jis atsidūrė JAV okupacinėje zonoje Zalcburge, kur ir mirė 1955 m.

Nuorodos

Rusų kalba 
 Уникальные фото Голодомора в Украине: их тайком снял Александр Винербергер
 «Кормили свиней трупами»: опубликованы неизвестные ранее фото Голодомора
 «Рискуя попасть в застенки НКВД, мой прадед фотографировал жертв Голодомора»
 «Это был геноцид»: история британской фотохудожницы, которая рассказывает о Голодоморе

Ukrainiečių kalba 
 Невідомі фото Голодомору інженера Вінербергера

Kitomis kalbomis 
  Alexander Wienerberger: His Daughter’s Memories [tikrinta 2020-03-07].
 http://britishphotohistory.ning.com/profiles/blogs/alexander-wienerberger
 https://www.rferl.org/a/holodomor-ukraine/25174454.html
 Josef Vogl. Alexander Wienerberger – Fotograf des Holodomor. In: Dokumentationsarchiv des österreichischen Widerstandes (Hrsg.), Feindbilder, Wien 2015 (= Jahrbuch 2015), S. 259–272

Šaltiniai 

Austrijos asmenybės
TSRS asmenybės
Chemikai