Trombofilija

Trombofilija (: krešulys, trombas, kamštis, ir : meilė, polinkis) – padidėjęs kraujo polinkis krešėti, dėl ko didėja trombozių rizika. Tai gali būti dėl įgimtų arba įgytų veiksnių:trombocitų funkcijos sutrikimo ar suaktyvėjimo, dėl kraujo plazmos pakitimų, krešėjimo faktorių pokyčių. Trombofilija gali būti įgyta arba įgimta, ji pati savaime nėra liga, o tik vienas iš kitų ligų ar genetinio polinkio sukeliamų simptomų. Didžioji dalis žmonių turi rizikos faktorių trombofilijai, tačiau trombozei išsivystyti dažniausiai reikia arba kelių faktorių kombinacijos, arba papildomų išorinių veiksnių.

Epidemiologija 
Trombofiliją sąlygojančių būklių paplitimas Europa|Europoje pateikiamas lentelėje. Kaip matoma iš šių duomenų, santykinės rizikos padidėjimas ir tikimybė atsirasti trombozei yra nevienoda, priklauso nuo rizikos faktoriaus ir jų kombinacijų.

Klasifikacija ir priežastys 
Trombofilija gali būti įgimta ir įgyta. Įgimtos būklės, padidinančios riziką išsivystyti trombozėms, yra:
 Leideno faktorius: mutacija, kurios rezultate V krešėjimo faktorius dėl pakitusios struktūros negali būti inaktyvinamas C proteino
 Protrombinas G20210A yra protrombino mutacija, kuri maždaug tris kartus padidina trombozės riziką
 XIII krešėjimo faktoriaus mutacija
 Krešėjimo faktorių trūkumas: antitrombino III trūkumas, proteino C trūkumas, proteino S trūkumas
 Disfibrinogenemija: fibrinogeno struktūros pakitimai
 Hiperhomocisteinemija: padidėjusi homocisteino koncentracija
 Kraujo grupė taip pat turi įtaką trombozės rizikai, mažiausia rizika nustatoma O kraujo grupę turintiems asmenims
Igytų trombofilijos priežasčių sąrašas yra dar ilgesnis:
 Antifosfolipidinis sindromas
 Atsparumas aktyvuotam C proteinui
 Įgytas proteino C trūkumas
 Igytas proteino S trūkumas
 Antitrombino trūkumas
 Padidėjusi fibrinogeno koncentracija
 Hiperhomocisteinemija
 Padidėjusi VIII faktoriaus koncentracija
 Kiti krešėjimo sistemą aktyvinantys ir trombozės riziką didinantys faktoriai:
 Trauma, operacija
 Hormoninė kontracepcija
 Pakaitinė hormonų terapija
 Nėštumas
 Onkologinės ligos ir piktybinės kraujo ligos
 Heparino sukelta trombocitopenija
 Nefrotinis sindromas
 Nutukimas
 Ilgas skrydis lėktuvu (>8 h)
 Postrombozinis sindromas
 Rūkymas

Simptomai 

Venų trombozės yra būdingiausios trombofilijai. Ligoniai skundžiasi šių ligų simptomais. Dažniausiai pasitaiko giliųjų kojų venų trombozė, kur kas rečiau – sunkiausia ir pavojingiausia trombozės forma – plaučių arterijos tromboembolija. Taip pat trombofilijai būdingos trombozės netipinėse lokalizacijose: vartų venos trombozė, kepenų venų trombozė (Budd-Chiari sindromas), smegenų venų trombozė. Kaip taisyklė, arterijų trombozės rizika (tuo pačiu insulto, miokardo infarkto) padidėja mažiau nei venų, išskyrus kai kurias trombofilijos formas. Nėštumo metu trombofilija gali sąlygoti vaisiaus žūtį (persileidimą), vystymosi sutrikimus.

Diagnostika 
Diagnostikai surenkama ligonio anamnezė atkreipiant dėmesį į trombozės atvejus šeimoje. Laboratoriniai tyrimai turi būti atliekami praėjus pakankamai laiko nuo kraujo krešėjimą slopinančių vaistų vartojimo, rekomenduojamas laiko tarpas yra 4 savaitės. Tai negalioja genetiniams tyrimams, jie gali būti atliekami bet kuriuo metu. Priklausomai nuo konkretaus ligonio ir situacijos, gali būti atliekami šie tyrimai:
 Mikroskopinis kraujo tyrimas
 Protrombino laikas ()
 Dalinis aktyvuoto tromboplastino laikas ()
 Trombino laikas
 Reptilazės laikas
 Lupus antikoaguliantas, antikūnai prieš kardiolipiną, antikūnai prieš beta-2 glikoproteiną
 Atsparumas aktyvuotam proteinui C
 Proteino C ir proteino S koncentracija
 Fibrinogeno koncentracija
 Homocisteino koncentracija
 VIII faktoriaus koncentracija
 Genetiniai tyrimai: Leideno faktorius G1691A ir protrombino mutacija G20210A
Trombofilijos diagnostika yra sudėtinga ir brangi, todėl pagrindinis klausimas, kada ji turėtų būti taikoma ir kiek turėtų būti atliekama tyrimų. Į šį klausimą aiškaus atsakymo nėra, rekomendacijos neturi vieningos nuomonės. Sutariama, kad nesant trombozės simptomų ir niekada ja nesirgus tyrimai neturėtų būti atliekami, taip pat neturėtų būti tiriama esant aiškiai priežasčiai (kontraceptiniai vaistai, ilgas gulėjimas po operacijos). Tyrimus dėl trombofilijos rekomenduojama atlikti ligoniams, sirgusiems tromboze ir turintiems teigiamą šeimos anamnezę, taip pat atsinaujinus trombozei arba esant trombozei netipinėse lokalizacijose. 
2012 metais paskelbta duomenų, kad moterims, vartojančioms hormoninius kontraceptikus, trombozės riziką galima nustatyti matuojant lytinius hormonus surišančio globulino koncentraciją, tačiau šis metodas dar netapo standartu.

Gydymas 
Gydymo pagrindas yra kraujo krešėjimą slopinantys vaistai. Paprastai gydoma tik simptomus turinti trombofilija, t. y. ligoniai, kuriems jau yra ar buvo diagnozuota trombozė. Esant įgimtai trombofilijai kai kuriose rizikos situacijose rekomenduojama trombozės profilaktika (pavyzdžiui, profilaktinis heparino skyrimas ilgų skrydžių metu). Konkrečios gydymui skiriamos priemonės, gydymo ar profilaktinio vaistų skyrimo trukmė priklauso nuo trombofilijos priežasties.

Nuorodos 
 Lytinį hormoną surišantis globulinas trombozės diagnostikai

Šaltiniai 

Kraujo ligos
Hematologija