Slavoj Žižek

Slavojus Žižekas (, 1949 m. kovo 21 d.) – slovėnų filosofas, Liublianos universiteto menų fakulteto filosofijos katedros tyrėjas; Londono universiteto Birkbeko humanitarinių mokslų instituto tarptautinis direktorius. Jo veikla apima tokias sritis kaip kontinentinė filosofija, politikos teorija, kultūros studijos, psichoanalizė, filmų kritika, marksizmas, hegelianizmas ir teologija.

1989 m. Žižekas publikavo pirmą savo tekstą anglų kalba, pavadinimu Ideologijos sublimuotas objektas, kuriame jis peržengė tradicinę marksizmo teoriją. XX amžiaus 10-ajame dešimtmetyje Žižekas tapo populiaria figūra akademinėje kairėje.

Žižeko idiosinkratinis stilius, populiarūs akademiniai darbai, dažni diskursyvūs straipsniai žurnaluose ir kritinio lygio aukštosios ir žemosios kultūros asimiliacija lėmė, kad Žižekas įgavo prieštaringo filosofo įvaizdį, be to, jis išplėtė savo auditoriją už akademinio pasaulio ribų. 2012 m. „Foreign Policy“ žurnale Žižekas buvo pažymėtas kaip vienas iš 100 didžiausių pasaulio mąstytojų bei buvo pavadintas „garsenybe filosofu“, o kitur jis taip dar buvo vadinamas „kultūrinės teorijos Elvis Preslis“ ir „pavojingiausias Vakarų pasaulio filosofas“. 2005 m. buvo sukurtas dokumentinis filmas, pavadintas „Zizek!“, kuriame buvo pažymėti Žižeko darbai.

Biografija 

Gimė Liublianoje (Slovėnijos SR, Jugoslavija), vidurinės klasės šeimoje. Tėvas Jožė Žižekas buvo ekonomistas ir valstybės tarnautojas, o motina buvo valstybinės įstaigos buhalterė. Tėvai buvo ateistai. Vaikystę praleido pakrantės mieste Portorože.

Studijavo Liublianos universitete filosofiją ir sociologiją. 1981 m. baigė doktorantūrą, apsigynė daktaro laipsnį tema „Prancūzų struktūralizmo teorinis ir praktinis aktualumas“.

Po to jis atliko karinę tarnybą Jugoslavijos armijoje Karlovace.

Vėliau dirbo ir vertė Žako Lakano, Zigmundo Froido ir Luiso Althuserio darbus. Jis naudojosi Žako Lakano darbais savo hėgelizmo ir marksizmo interpretacijai.

1985 m. apsigynė antrąją daktaro disertaciją psichoanalizės srityje.

Besibaigiant 9-ajam dešimtmečiui, Žižekas išgarsėjo kaip publicistas alternatyviame jaunimo žurnale „Mladina“, kuriame kritikavo Josipo Broz-Tito politiką ir visos Jugoslavijos politiką, ypač visuomenės militarizaciją. Iki 1988 m. spalio buvo Slovėnijos komunistų partijos narys, iš jos išėjo protestuodamas prieš JBTZ teismą kartu su kitais 32 slovėnų intelektualais. Tarp 1988 m. ir 1990 m. jis aktyviai dalyvavo įvairiuose pilietiškuose ir politiniuose judėjimuose (žymiausias iš jų buvo žmogaus teisių gynimo komitetas), kuriame kovojo už Slovėnijos demokratizaciją. Pirmuosiuose laisvose rinkimuose 1990 m. buvo Liberalų demokratų partijos kandidatas į Slovėnijos prezidentūrą, kurioje prezidento valdymas tada susidėjo iš keturių žmonių.

Nepaisant aktyvios veiklos liberalų demokratų partijoje, Žižekas buvo prisiekęs savo komunistiniams idealams ir kritiškai vertino dešiniosios pakraipos ideologijas.

2008 m., interviu laidoje „Democracy Now!“ („Demokratija dabar!“) su Emi Gudman, jis apibūdino save kaip „komunistą kvalifikuota prasme“, o kitame savo pasirodyme 2009 m. spalį pavadino save „radikaliu leftistu“. Kitais metais Žižekas pasirodė Arte dokumentikoje „Marx Reloaded“, kurioje gynė komunizmo idėjas.

Asmeninis gyvenimas 
Žižekas vedė keturis kartus. Jo paskutinė žmona yra slovėnų žurnalistė, filosofė ir rašytoja Jela Krečič, turi vieną sūnų.
Laisvai kalba slovėnų, serbų-kroatų, prancūzų, vokiečių ir anglų kalbomis.

Paskelbti darbai

Filmografija

Šaltiniai 

Filosofai
Slovėnijos asmenybės