Diptikas

Diptikas ( 'dvigubas, dukart sudėtas')  –  vaškuota senovės graikų ir romėnų 2 dalių rašymo lentelė; 2 dalių meno kūrinio (tapybos, skulptūros ir pan.) kompozicija, kurios sudedamosios dalys panašios viena su kita siužetu, tema, idėja.

Istorija 

Graikai ir romėnai diptikais vadino dvi tarpusavyje sujungtas lenteles, kurios galėjo būti iš medžio, metalo, dramblio kaulo. Jų vidinės užverčiamosios pusės buvo padengtos vašku ir skirtos užrašams, laiko, kelio žymėjimams. Išorinės, tuo tarpu, buvo įmantriai papuoštos. Tokios užrašų knygos, turinčios daugiau įdėtinių lentelių, vadintos triptikais (triptychos, 3 dalių), pentaptikais (pentaptychos, 5 dalių) ar tiesiog poliptikais (polyptichos, iš daugelio dalių).

Vėlyvosios antikos laikais raižyto dramblio kaulo diptikai buvo užėmę svarbią vietą tometiniame mene, jie buvo įteikiami tampant Romos konsulu. Ankstyvojoje krikščioniškoje literatūroje minimi diptikai, kurių lentelės naudotos bažnytiniams įrašams apie gyvuosius (vienoje pusėje) ir mirusiuosius (kitoje pusėje). Šis terminas išlikęs šiuolaikinėse Rytų krikščionių bažnyčiose. 

Bažnytiniame mene svarbią vietą užėmė tapyti diptikai. Šiuo terminu apibūdinamos ir dviejų dalių varstomos ikonos, turėjusios privalumą keliaujant: užverti šventųjų atvaizdai kelionės metu buvo saugesni.

Kiti pavyzdžiai 

 Spektaklių diptikas: komp. Jono Sakalausko „Izadora“ ir „Džiokeris“ 
 Felikso Bajoro simfonija diptikas, 1984 m.
 Fotografijos diptikas 
 Šaškių kompozicijų diptikas

Šaltiniai

Nuorodos 

 Olandų diptikai 
 Apie diptiką Katalikų enciklopedijoje

Taip pat skaitykite 

 Triptikas
 Konsulinis diptikas
 Poliptikas

Paveikslai pagal žanrą