Belingshauzeno kalnas

Belingshauzeno kalnas () – kūgio pavidalo kalnas, stūksantis Antarktidoje, Viktorijos žemėje, apie 9 km į šiaurės rytus nuo Pristlio kalno, tarp Larseno ir Deivido ledynų. Kalnas išsiskiria iš aplinkos. Aukštis siekia 1380 m.

Šį kalną pirmoji aptiko „Discovery“ ekspedicija (1901–1904 m.), vadovaujama R. F. Skoto. Šis kalną pavadino admirolo Fadėjaus Belingshauzeno, vadovavusio 1819–1821 m. rusų ekspedicijai, garbei.

Išnašos 

Antarktidos kalnai