Alfonsas II (Astūrija)

Alfonsas II (apie 760 – 842 m.), pravardžiuojamas Paprastuoju (isp. k. el Casto) buvo Astūrijos karalius du kartus: 783 metair ir nuo 791 iki savo mirties 842 m. Po Alfonso II mirties giminaitis Nepocianas bandė užimti sotą, bet greitai jį nuvertė Ramiras I.

Alfonsas II karaliaudamas tariamai atrado Apaštalas Jokūbo kapą Kompostelos mieste, kuris vėliau buvo pervadintas Santjago de Kompostela. Jo tėvas buvo Fruelas I ir baskė Munija, jo pagrobta per karinį žygį.

Alfonsas gimė Ovjede 759 ar 760 m. Po tėvo mirties jį globojo teta Adosinda, bet kita istorija teigia, kad jis buvo auginamas Samo vienuolyne. Jis buvo rūmų valdytojas, kai Silo buvo karalius. Po Silo mirties Adosindos sąjungininkai norėjo jį padaryti karaliumi, bet kilmingieji išrinko Mauregatą. Alfonsas pabėgo į Alavą pas motinos giminaičius. Mauregato įpėdiniu tapo Veremundas I, Alfonso pusbrolis, kuris atsisakė sosto po pralaimėjimo maurams Burbijos upės mūšyje 791 m. Alfonsas buvo išrinktas karaliumi rugsėjo 14 d.

Hišamas I, Kordobos emyras, surengė keletą karo žygių į Pirėnų regioną. 794 m. Abd al-Karimo žygis sudavė stiprų smūgį Alfonso rytinėms žemėms. Astūrijos karalius paprašė frankų vasalo basko Belasko, kuris valdė Alavą, pagalbos. Kadangi Abd al-Karimas ir jo brolis Abd al-Malikas veržėsi į vakarus, Alfonsas II siutė Karoliui Didžiajam pasiuntinius į Tulūzą ir Acheną 796, 797 ir 798 m. Šios diplomatinės pastangos turėjo sustiprinti Alfonso valdymo teisėtumą, nes be maurų išpuolių jam kėlė problemų maištas Galisijoje. Pirmąkart popiežius ir Karolis Didysis pripažino Alfonsą II karaliumi, o Astūriją - karalyste. Karalius susidomėjo frankų Martyno Turiečio kultu ir skatino karalingų bažnyčios įtaką Astūrijoje. 

825 m. Alfonas nugalėjo Kordobos pajėgas Narone ir Anceo bei pradėjo nuniokotų teritorijų apgyvendinimą.

Alfonsas II perkėlė sostinę iš Pravijos į Ovjedą, kur statė bažnyčias ir rūmus. 

Astūrijos karaliai