Thomas Hiärn

Tomas Jernas (, taip pat Tomas Hjärne, Hiärne, Hiærne, Hjärn, Hiaern, 1638 m. Skvoricų kaimas, Ingrija – 1678 m. Verdeno ūkis, Švedija) – švediškai kalbėjęs Livonijos poetas ir istorikas.

Biografija 
Apie T. Jerno gyvenimą žinoma nedaug. Baigęs mokyklą tapo Dorpato universiteto studentu. 1666 m. Ingrijoje tarnavo fiskalu (finansų ir teisėtvarkos pareigūnu), vėliau tapo ordino sekretoriumi Saremoje.

T. Jernas yra pasireiškęs kaip poetas, tačiau daugiausia žinomas kaip istorikas. Jis nuodugniai tyrinėjo Baltijos kraštų istoriją, bet pats nespėjo nieko publikuoti. Jo septynių knygų veikalas „Ehst-, lyf- und lettlandische Geschichte“ („Estų, lyvių ir latvių istorija“) iki galo nebuvo išleistas iki 1835 m. (išspausdintas Karlo Napierskio leidinyje „Monumenta Livoniæ antiquæ“). 1794 m. Mintaujoje pasirodęs leidimas laikomas neišlikusiu. Kūrinys reikšmingas Švedijos istorijai, ypač nuodugniai aprašomos XVI a. nuo rusų invazijos sunkiai nukentėjusios šalys.

Rygos Riterių namų archyve saugoma T. Jerno kūrinių kolekcija apie Livonijos istoriją, o Meklenburgo Riterių namuose – apie Rygos arkivyskupų istoriją.

Istorikai T. Jerną vadina estų Titu Livijumi, o švedų poetė Hedviga Nordenflicht (1718–1763) jį lygino su Ovidijumi. Vadinasi, net jos laikais T. Jerno eilės buvo žinomos. Išskyrus vienintelį kūrinį „Lyckones säkreste Afvel“, rastą švedų knygų leidėjo Pero Hanselio kolekcijoje, T. Jerno poezijos darbų neišlikę arba jie tebėra neatpažinti tarp daugybės kitų to laikotarpio nežinomų autorių eilių.

T. Jernas 1677 m. išvertė prancūzų rašytojo ir dramaturgo Ž. P. de la Sero „Pasvarstymus apie amžinybę“.

Išnašos 

Estijos poetai
Estijos istorikai
Švedijos istorikai