Vincas Slendzinskis

Vincentas Slendzinskis (1838 m. sausio 2 d. Skrebinuose, Rusijos imperija – 1909 m. rugpjūčio 6 d. Vilniuje, Rusijos imperija) – dailininkas, 1863 m. sukilimo dalyvis.

Biografija 

Gimė 1838 m. sausio 2 d. Skrebinuose. Tapybos mokėsi pas tėvą A. Slendzinskį ir Kanutą Rusecką. 1855–1863 m. studijavo Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje. Dalyvavo 1863 m. sukilime, buvo ištremtas į Sibirą, vėliau gyveno Kniagininą, vėliau gyveno Charkove, Žemutiniame Naugarde ir Sumuose. 1867 m. Sankt Peterburgo dailės akademija suteikė V. Slendzinskiui laisvojo dailininko vardą. 1872 m. atvyko į Krokuvą, nuo 1873 m. kelerius metus gilino studijas Drezdene. 1883 m. gavo leidimą grįžti į Vilnių. Tapė peizažus, portretus, buitinės, istorinės, mitologinės ir religinės tematikos kompozicijas. Realistiniams kūriniams didelę įtaką turėjo demokratinė XIX a. II pusės rusų dailė. Mirė 1909 m. rugpjūčio 6 d. Vilniuje, palaidotas Bernardinų kapinėse. Sūnus Ludomir Sleńdziński taip pat buvo dailininkas.

Darbai 

Žymesni darbai – realistinės buitinės kompozicijos: „Senutė veria adatą“ (1860 m.), „Našlaitė“ (1873 m.), „Lietuvių vaikai“ (1873 m.), „Mergaitės balina drobę“ (1874 m.), „Mergaitė prie durų“ (1879 m.); portretai: A. Kirkoro (1860 m.), autoportretas (1862 m.), A. Makoveckio (1866 m.), P. Gulbickytės-Stankevičienės (1887 m.); peizažai: „Miškas“ (1874 m.), „Vilniaus Bernardinų sodas ir pilies kalnas“ (1886 m.); istorinės, mitologinės ir religinės tematikos kompozicijos: „Kęstutis pagrobia Birutę“ (1887 m.), „Linksmybės dievaičio Ragučio šventė“ (1895 m.), „Šv. Kazimieras meldžiasi mėnulio šviesoje“.

Šaltiniai 

Lietuvos dailininkai
1863 m. sukilėliai