Sėdintis Jautis

Sėdintis Jautis (, lak. Tȟatȟáŋka Íyotake – „Bizonas, sėdintis ant žemės“; g. 1831 m. – m. 1890 m. gruodžio 15 d.) buvo indėnų lakotų genties hukpapų šventikas ir vadas, vadovavęs pasipriešinimui prieš JAV pajėgas.

Vaikystėje buvo vadinimas Lėtuoju (Slon-he) dėl savo nerangaus būdo. Būdamas keturiolikos atliko ku ritualą įsiveržęs pas lakotų priešus indėnus krou. Už šį nuopelną tėvas jam skyrė savo vardą Sėdintis Jautis. Jis tapo garsiu kariu.

Sėdintis Jautis vadovavo indėnams, besipriešinusiems perkėlimui į rezervacijas. 1876 m. birželio 25 d. jo vadovaujamos jungtinės sijų ir šajenų pajėgos Litl Bighorno mūšyje (dab. Montana) nukovė generolą Džordžą Kasterį ir jo kavaleriją. Tai buvo viena didžiausių indėnų pergalių kovoje prieš baltuosius.

Sėdintis Jautis tapo įkvėpimu daugeliui sijų karių, jis aktyviai tęsė priešinimąsi amerikiečių vykdytai kolonizacijai, nesąžiningų sutarčių sudarymui ir buvo laikomas vyriausiuoju lakotų vadu. Po 1876 m. JAV pradėjo nuožmiai persekioti nepaklusnius indėnus, todėl Sėdinčio Jaučio grupė patraukė į šiaurę (dab. Kanadą), bet 1881 m. jis buvo suimtas ir pasodintas į Rendelo forto kalėjimą.

1883 m. buvo išleistas, pasisakė prieš rezervacijų žemių pardavinėjimą. 1885 m. dalyvavo įvairiose viešose kampanijose, pvz., Buffalo Bill „Wild West“ pasirodymuose. Tarp sijų paplitus Vaiduoklių šokio kultui, amerikiečiai ėmė nerimauti dėl gresiančio sukilimo, todėl nusprendė suimti įtakingus vadus, visų pirma, Sėdintį Jautį. Vykstant sulaikymui įvyko susišaudymas, kurio metu pareigūnas Red Tomahawk nušovė Sėdintį Jautį. Vado palaikai nugabenti į Fort Jetsą ir palaidoti. 1953 m. lakotai palaikus atkasė ir perlaidojo Mobridže, Pietų Dakotoje. Ten jam stovi paminklas.

Sėdintis Jautis tapo indėnų vado ir besipriešinančiojo Amerikos užkariavimui simboliu, todėl apie jį sukurta daug Holivudo filmų (Bury My Heart at Wounded Knee, Buffalo Bill and the Indians, or Sitting Bull’s History Lesson, Annie Get Your Gun ir kt.).

Lakotai
Karvedžiai