Kiškėdis vilkas

Kiškėdis vilkas (Canis lepophagus; ) – išnykusi šuninių žinduolių rūšis, kuri buvo endeminė Šiaurės Amerikoje ir gyveno nuo mioceno iki ankstyvojo pleistoceno (prieš 10,3 – 1,8 mln. metų).<ref>[http://paleodb.org/cgi-bin/bridge.pl?action=checkTaxonInfo&taxon_no=44856&is_real_user=1 PaleoBiology Database: Canis lepophagus, age range and collections]</ref> Rūšis egzistavo apie 8,5 mln. metų.

Kiškėdis vilkas yra viena pagrindinių Canis genties rūšių, egzistavusi iki nuo jos ėmė atskilti kitos Canis genties rūšys. Kiškėdžiai vilkai buvo maži šuniniai siauromis kaukolėmis. Iš jų vėliau kilo pilkieji vilkai ir kojotai. Šiauriniame Teksase randamos stambesnių C. lepophagus su platesnėmis kaukolėmis fosilijos galbūt atstovauja senovinėms populiacijoms, iš kurių vėliau kilo tikrieji vilkai.

 Konkuravę šuniniai 
Kiškėdžiai vilkai savo gyveno kartu su kitais šuniniais, būtent su Borophaginae pošeimio rūšimis:
 Epicyon (prieš 20,6–5,330 mln.m.), Paratomarctus (prieš 16,3–5,3 mln.m.), Borophagus (prieš 23,3–3,6 mln.m.), Carpocyon (prieš 20,4–3,9 mln.m.) ir Aelurodon (prieš 23,03–4,9 mln.m.).

 Fosilijų pasiskirstymas 
Pirmosios kiškėdžių vilkų fosilijos aptiktos Cita kanjone (Teksasas). Vėliau jų liekanos aptiktos dar keturiose Teksaso vietose, Tonuco kalnuose Naujojoje Meksikoje, vakarų Vašingtone, prie Santa Fe upės Floridoje, šiaurės Kalifornijoje, taip pat Nebraskoje, Aidache, Jutoje ir Oklahomoje.Legendre ir Roth'' tirti individai turėjo sverti 18,5 ir 17 kg.

Nuorodos 

Šunys
Priešistoriniai žinduoliai