Bajorų geležinkelio stotis

Bajorų geležinkelio stotis – buvusi geležinkelio stotis šiaurės vakarų Lietuvoje, Kretingos miesto pietuose, Bajoruose, netoli kelio .

Stoties pastatų kompleksas – kultūros paveldo objektas (unikalus Nr. ). Jam priklauso vandens bokštas (41957), geležinkelininkų namas (42242), keleivių namas (42243), sandėlis (42244), darbininkų namas (42245), skalbykla (42258).

Istorija 

XIX a. Vokietija vystė savo geležinkelių tinklą – 1875 m. nutiestas Tilžės–Karaliaučiaus geležinkelis, 1892 m. – jo atšaka Klaipėdos–Bajorų geležinkelis, vedęs iki Rusijos imperijos sienos. Nuo Bajorų geležinkelio prasidėjo tolesnė vakarų Lietuvos geležinkelių plėtra (1915 m. pastatyta Kretingos geležinkelio stotis ir nutiestas Bajorų–Priekulės geležinkelis į Kuršo guberniją). Tiesdami šį geležinkelį, vokiečiai per Tenžės slėnį išmūrijo Bajorų tiltą ir Bajorų viaduką, o tuometiniame Lampsaičių kaime pastatė raudono mūro geležinkelio stotį ir vandens bokštą. Ilgainiui šią vietovę ir šalia jos išaugusią gyvenvietę imta vadinti Bajorais.

Bajorų geležinkelio stoties reikšmė buvo didelė – ji tapo tuo strateginiu ir atramos tašku, nuo kurio prasidėjo tolimesnė vakarų Lietuvos geležinkelio plėtra. Svarbiausią stimulą tam davė per I pasaulinį karą naujai nutiesta atšaka – Bajorų–Priekulės geležinkelis. Nuo 1915 m. geležinkelis per Bajorus, Kretingą, Darbėnus, Skuodą nutiestas iki latvių Priekulės ir taip sujungė vokiečių Klaipėdos–Tilžės geležinkelį bei rusų Liepojos–Romnų geležinkelį. Jis kirto trijų valstybių sienas.

Po karo Bajorams tapus Kretingos priemiesčiu, geležinkelio stotis neteko buvusios paskirties. Joje stodavo tik priemiestiniai traukiniai. Stoties pastatas paverstas daugiabučiu, o seniausias Kretingoje vandens bokštas nyko neprižiūrimas. 2018 m. stoties pastatų kompleksas įtrauktas į Kultūros paveldo registrą.

Šaltiniai 

Kretinga
Kretingos rajono savivaldybės geležinkelio stotys
Lietuvos kultūros vertybės: geležinkelio stotys