Parčevas

Parčevas () – miestas rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje; apskrities centras. Miestas yra istoriniame Mažosios Lenkijos krašte, 60 km į šiaurę nuo Liublino, 70 km į pietus nuo Biala Podlaskos, prie Pivonijos upelio. Yra neogotikinė Šv. Jono Krikštytojo mažoji bazilika ir kolegija, medinė varpinė (1675 m.), XIX a. sinagoga.

Istorija 

Parčevas šaltiniuose minimas nuo XII a. Valdant karaliui Jogailai, jam suteiktos Magdeburgo teisės (1401 m.). Miestas augo prie svarbaus kelio tarp Krokuvos ir Vilniaus. Pagal 1413 m. Horodlės uniją, Parčeve vykdavo tarybų suvažiavimai. ATR laikais miestas buvo aptvertas gynybine tvora su trimis vartais, buvo karališkoji pilis, veikė turgus, dvi pirtys, keturi malūnai ir alaus daryklos, 3 katalikų bažnyčios, cerkvė, sinagoga, ligoninė, mokykla. Tačiau 1500 ir 1544 m. Parčevą nuniokojo totoriai, o 1655 m. sudegino švedai. Po to miesto reikšmė sumenko.

Liublino vaivadijos miestai