Stango dėsnis

Stango dėsnis – fonetinis dėsnis, atrastas norvegų kalbininko Kristiano Stango (Christian Stang). Pasak šio dėsnio, dviejų sonantų arba laringalo ir sonanto grupė, uždaranti paskutinį žodžio skiemenį, būdavo supaprastinama šalinant pirmąjį sonantą arba laringalą ir kompensuojamai ilginant prieš jį einantį balsį.

Pavyzdžiai:
  'dangų' > *dyēm > vedų skr. द्याम्} (),  arba Ζῆν, ;
  'jautį' > gʷōm > vedų skr. गाम् (), ;
  'grūdai, duona', galininkas *dʰoHnā́m, o ne **dʰoHnéh₂m.

Išnašos

Literatūra
  Fortson B. Indo-European language and culture. An Introduction. — Padstow: Blackwell Publishing, 2004.
 Kapović M. Uvod u indoeuropsku lingvistiku. — Zagreb: Matica Hrvatska, 2008. — S. 269
Fonetika