Šv. Pranciškus Ksaveras

Šv. Pranciškus Ksaveras SJ (Francis Xavier, vardas gimimo metu , ,, , , , 1506 m. balandžio 7 d. – 1552 m. gruodžio 3 d.) – baskų katalikų misionierius ir šventasis, vienas iš Jėzaus draugijos įkūrėjų.

Gimė Ksavero mieste, tuometėje Navaros karalystėje (dab. Ispanija). Ignaco Lojolos bendražygis ir vienas pirmųjų septynių jėzuitų, 1534 m. Monmartre, Paryžiuje, davusių skurdo ir skaistybės įžadus. Vadovavo didžiulio masto misijoms Azijoje, daugiausiai Portugalijos imperijos Rytuose, pasiekė rezultatų, ypač tuometėje Portugalijos Indijoje, kur aktyviai dalyvavo misionieriškoje veikloje. 1546 m. Pranciškus Ksaveras laiške, adresuotame Portugalijos karaliui Jonui III, pasiūlė įkurti Goa inkviziciją. Kai kurie šaltiniai teigia, kad jis iš tikrųjų prašė paskirti ypatingąjį ministrą, kurio vienintelė pareiga būtų platinti krikščionybę Goa. Jis taip pat buvo pirmasis krikščionių misionierius, išvykęs į Borneo, Molukų salas ir kitas atokias nuo Europos vietoves. Minėtose vietovėse susidūrė su pasipriešinimu, taip pat sunkiau sekėsi išmokti vietines kalbas, tad misijų sekmė buvo gerokai menkesnė nei Indijoje. Ksaveras ruošėsi pratęsti savo misiją Ming Kinijoje, tačiau to padaryti nesuspėjo – sulaukęs 46 metų mirė Šančuano saloje.

1619 m. spalio 25 d. popiežius Paulius V jį paskelbė palaimintuoju, o 1622 m. kovo 12 d. popiežius Grigalius XV paskelbė šventuoju. 1624 m. jis tapo Navaros globėju. Žinomas kaip „Indijos apaštalas“, „Tolimųjų Rytų apaštalas“, „Kinijos apaštalas“ ir „Japonijos apaštalas“. Laikomas vienu žymiausių misionierių nuo apaštalo Pauliaus laikų. 1927 m. popiežius Pijus XI paskelbė dekretą „Apostolicorum in Missionibus“, kuriuo Pranciškus Ksaveras kartu su Šv. Kūdikėlio Jėzaus Terese buvo paskirti visų užsienio misijų globėjais. Kartu su šv. Ferminu yra Navaros globėjas. Navaros diena Navaroje mini Pranciškaus Ksavero mirties metines gruodžio 3 d.

Šventuoju laikomas katalikų, anglikonų ir liuteronų bažnyčiose.

Mene vaizduojamas vidutinio amžiaus, tamsaus gymio, trumpa barzda, dažniausiai vilkintis kamžą, laikantis krucifiksą arba leliją, besimeldžiantis, pamokslaujantis prie pagonių šventyklų, krikštijantis, stebuklingai išgydantis nepagydomus ligonius. Pranciškaus Ksavero mirtį vaizduojančiuose paveiksluose vaizduojamas vienišas su krucifiksu mažoje trobelėje.

Misionieriavimas 

Gimė kilmingoje šeimoje. 1525 m. Paryžiaus universitete pradėjo studijuoti teisę ir teologiją, kur 1529 m. susipažino su Ignacu Lojola ir tapo jo bendražygiu. Universitete iš viso praleido 11 metų.

1534 m. Monmartro koplyčioje Paryžiuje su Ignacu Lojola, šv. Pjeru Favru, Nikolu Bobadilja, Diegu Lainesu, Simuanu Rodrigešu ir Alfonsu Salmeronu įsteigė Jėzaus draugiją, o 1537 m. įšventintas kunigu. Dirbo sielovados darbą Bolonijoje, vėliau – Romoje, kur buvo Jėzaus draugijos sekretorius. 1540 m. vykdė misijas Lisabonoje, o kitais metais paskirtas popiežiaus nuncijumi visai Azijai ir išsiųstas misijoms į Indiją. 1542 m. atvyko į Goa, kur slaugė ligonius, apaštalavo tarp portugalų ir Indijos gyventojų, ypač vaikų ir vergų. Vėliau misionieriavo pietinės Indijos pakrantės žvejų kaimuose. Grįžęs į Goa davė iškilmingus vienuolinius įžadus. 1544 m. vyko į misiją Malabaro Krante, Ceilone, 1545 m. – Malakoje. 1549 m. išsilaipino Kagošimos saloje, kur skleidė krikščionybę tarp vietinių japonų (1551 m. duomenimis, Japonijoje į krikščionybę atsivertusiųjų skaičius buvo apie 1000). Grįžo į Indiją, paskirtas Goa provincijolu.

Mirė nuo karštinės Čangčuano saloje Kinijoje 1552 m. gruodžio 3 d., laukdamas valties, kuri jį nuplukdytų į žemyninę Kinijos dalį.

Šaltiniai

Literatūra

Nuorodos 

Katalikų šventieji
Liuteronų šventieji
Jėzuitai
Misionieriai