Sąsiaurio gyvenvietės

Sąsiaurio gyvenvietės arba Sąsiaurio kolonijos (, , ) – Britų imperijos kolonija, XIX–XX a. su pertrūkiu egzistavusi dabartinės Malaizijos ir Singapūro teritorijose. Tai buvo viena iš 3 Britų Malajos dalių.

Raida 
Britai Malajų salyne kolonijines valdas kūrė nuo XVII a pabaigos, konkuruodami su olandais, kuriems sekėsi daug geriau. Vienintelė išlaikyta britų kolonija salyne Benkulu (Bencoolen) Sumatros vakarinėje pakrantėje, nebuvo pelninga.

Britų kolonizacija labai suintensyvėjo XVIII a pabaigoje. Tuo metu salynas buvo susiskaldęs į mažus sultonatus, kuriuos vieną po kito siekė kolonizuoti Nyderlandų Rytų Indija. 1791 m britai gavo mažą Penango salą prie vakarinės Malakos pusiasalio pakrantės, iki tol priklausiusią Kedaho sultonatui, kuri tapo jų atsparos punktu.

1811–1814 m. Europoje vykstant Napoleono karams ir Nyderlandus užėmus Prancūzijai, britai buvo užėmę olandų kolonijas Malajų salyne, laikinai tapdami pagrindiniais valdovais. T. S. Raffles įvykdė daug pažangių reformų, buvo tyrinėjama salyno istorija ir kultūra. Nors olandų kolonijos buvo grąžintos Nyderlandams, britai galutinai įsitvirtino Malajų salyne ir ieškojo kelių, kaip įgyti hegemoniją. 1819 m T. S. Raffles dėka iš Džohoro sultonato buvo atplėšta nedidelė Singapūro salelė, kuri efektyvaus valdymo dėka labai suklestėjo ir tapo vienu svarbiausių salyno prekybos centrų.

1824 m. sutartyje olandai ir britai galutinai pasidalijo įtakos sferomis salyne. Britai nutarė apsiriboti Malakos pusiasaliu, o olandams liko visos kitos teritorijos (sudarančios dabartinę Indoneziją). Tai buvo patvirtinta kolonijų apsikeitimu: britai atidavė olandams savo koloniją Benkulu (Sumatroje), už ką mainais gavo Malaką.

1826 m. visos trys Malakos pusiasalyje britų valdomos teritorijos buvo oficialiai paskelbtos kolonija ir pavadintos Sąsiaurio gyvenvietėmis (Straits settlements). 1832 m. sostinė buvo perkelta į Singapūrą. Iš pradžių kolonija buvo administruojama iš Britų Indijos, tačiau 1867 m. ji tapo pavaldi tiesiogiai iš Londono.

Šioje kolonijoje didžiąją gyventojų dalį sudarė kinai, taip pat europiečiai kolonistai: portugalų, olandų ir britų palikuonys. Šią etninę sudėtį kolonizatoriai papildė indais – jie masiškai čia vežė kalinius iš pietinės Indijos.

1874 m. kolonija išaugo, kuomet gavo iš Perako sultonato gabalėlį pajūrio, vadinamą Dindingu. 1798 m. Kedaho sultonas irgi davė gabalą pajūrio ties Penango sala – vadinamąją Veleslei provinciją. 1886 prie kolonijos prijungtos Kokosų salos ir Kalėdų sala. Paskutinis prijungimas buvo 1906 m., kuomet prie Sąsiaurio gyvenviečių prijungtas Labuanas.

1941 m. pabaigoje–1942 m. pradžioje Japonijos imperija okupavo visą Malakos pusiasalį, įskaitant Sąsiaurio gyvenvietes. Japonai išlaikė kontrolę iki 1945 m. Jiems pralaimėjus karą, trumpam sugrįžo britų valdžia. 1946 m. balandžio 1 d. dauguma Sąsiaurio gyvenviečių dalių apsisprendė prisijungti prie naujai sukurtos Malajų Sąjungos. Tačiau Singapūras, kartu su Labuanu, Kokosų ir Kalėdų salomis išliko Britų kolonija.

Gubernatoriai 

Malaizijos istorija
Singapūro istorija
Britų kolonijos Azijoje
Kolonijos Pietryčių Azijoje