Šakltono šelfinis ledynas

Šakltono šelfinis ledynas (arba Šekltono šelfinis ledynas, ) – šelfinis ledynas Rytų Antarktidos pakrantėje, prie Mausono jūros, ties Karalienės Marijos Žemės ir Vilkso Žemės (Nokso Kranto) sandūra. Tęsiasi iš vakarų į rytus 440 km, iš pietų į šiaurę 170 km. Vidutinis aukštis 15–35 m, ledo stotis 180–200 m. Plotas 31 000 km². Iš žemyno slenkantis Denmano ledynas dalija Šakltono šelfinį ledyną į 2 dalis. Ledyno viduje yra kelios salos (Bangerio oazėje yra su vandenynu besijungiančių ežerų-lagūnų). Nuo šelfinio ledyno atitrūkstantys ledo luitai formuoja ledkalnius.

1840 m. ledyną atrado JAV keliautojas Čarlzas Vilksas, o 1911–1914 m. australų Daglaso Mausono ekspedicija pavadino britų keliautojo Ernesto Šakltono garbei.

1912 m. ant ledyno veikė laikina australų mokslinė Vakarų bazė, 1978 m. įkurta laikina TSRS stebėjimų bazė „Saliut“.

Šaltiniai 

Antarktidos šelfiniai ledynai