Klaipėdos mūšis 1257 m.

Klaipėdos mūšis – mūšis tarp žemaičių ir Livonijos ordino vokiečių, įvykęs 1257 m. prie dab. Klaipėdos.

Istorija 
Kai Lietuvos valdovas Mindaugas 1257 m. Livonijos ordinui perleido didumą Žemaitijos, žemaičių kunigaikštis Alminas, vadovavęs Žemaičių žemių konfederacijai, ėmėsi organizuoti pasipriešinimą.  

1253 m. strategiškai svarbioje kuršių žemės vietoje – Dangės žiočių kairiajame krante vokiečių pastatyta Klaipėdos pilis kėlė pavojų kuršiams ir žemaičiams. 1256–1257 m. sandūroje Livonijos krašto magistras Anas fon Zangershauzenas buvo išrinktas Vokiečių ordino didžiuoju magistru. Į savo ankstesnes pareigas jis paskyrė buvusį Karaliaučiaus pilies komtūrą Burchardą Hornhauzeną, kuriam bemaž iš karto teko susidurti su rimtu iššūkiu, mat, Klaipėdos  apylinkėse pasirodė žemaičių kariuomenė. Paskubomis surinkęs apie tūkstantį karių (per 40 ordino riterių ir apie 500 kuršių) Burchardas Hornhauzenas išskubėjo ten, bet jis akivaizdžiai neįvertino priešo pajėgumo. Apie  tai, kad mūšis pasibaigė  Ordino pralaimėjimu duomenų nėra, greičiausiai buvo lygiosios, nes po mūšio žemaičiai vyko į Rygą sudaryti dvejų metų paliaubu su Ordinu. Žuvo 12 riterių. Pats Burchardas Hornhauzenas ir Mėmelio komtūras Bernardas Harenas buvo sužeisti ir tik per didžiausią vargą sugebėjo prasimušti į Klaipėdą.

Žemaičiams kunigaikštis Alminas vadovavo ir 1259 m. Skuodo mūšyje bei 1260 m. Durbės mūšyje.

Šaltiniai 

Klaipėdos istorija
Žemaičių mūšiai
Livonijos ordino mūšiai
Mūšiai Lietuvos teritorijoje