Vilsandis

Vilsandis () – dvylikta pagal dydį Estijai priklausanti sala Baltijos jūroje, į vakarus nuo Saremos salos, su kuria ją skiria seklus sąsiauris. Toliausiai į vakarus nutolusi gyvenama šalies sala. Plotas – 8,75 km², ilgis – 6,3 km, plotis – 2,3 km. Priskiriama Kihelkonos valsčiui. Pasiekiama valtimis iš Saremos ar sunkvežimiais nuslūgus vandeniui.

Saloje gyvena apie 30 žmonių. Yra 1809 m. pastatytas 37 m aukščio švyturys.

Istorija 
Iš jūros iškilo prieš maždaug 2000 metų. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Vilsandis paminėtas 1645 m. Pirmieji gyventojai buvo jūreiviai, atsikraustę XVIII a. Geriausiais laikais, prieš Antrąjį pasaulinį karą, saloje gyveno apie 200 gyv. 1927 m. atidarytas Vilsandžio muziejus.

Geografija 
Vakariniai ir šiauriniai salos krantai sudaryti iš kietų dolomitinių uolienų. Beveik visa salos teritorija įeina į Vilsandžio nacionalinį parką, kuris 1910 m. įkurtas kaip paukščių rezervatas (pirmasis Baltijos šalyse). Parke apsistoja ir peri dauguma praskrendančių paukščių. Atrastos apie 247 paukščių rūšys. Sutinkamos pilkosios žąsys, paprastosios gagos, didžiosios ir urvinės antys, taip pat Estijoje retas uolinis kalviukas. Dažniausiai aptinkami žinduoliai yra stirnos, ežiai bei įvairūs maži mėsėdžiai ir graužikai. Pasitaiko ir šernų ar briedžių. Taip pat aptinkamas geltonskruostis žaltys ir pilkoji rupūžė.

Rasta apie 660 augalų rūšių, iš kurių 57 Estijoje paskelbtos saugomomis. Paplitusios ir Saremoje aptinkamos tuklės rūšys bei mažasis barškutis.

Šaltiniai 

Estijos salos