Ualata

Ualata (, ) – miestas pietryčių Mauritanijoje, Hod eš Šargyje, oazėje kalnų masyvo pašlaitėje, į šiaurės rytus nuo Nemos. Miestas žymus savo senovinės architektūros paveldu – smiltainio plytų statiniais, dekoruotais geometrinėmis figūromis, senovine mečete, rankraščių biblioteka. Verčiamasi prekyba, mieste susitinka karavanų keliai iš Marakešo, Idžilio, Šingečio, Tišito bei iš Sidžilmasos, Tegasos ir Taudenio. Oazinė žemdirbystė.

Istorija 

Manoma, kad Ualata įkurta V a. ir buvo Ganos imperijos dalimi, kiti miesto iškilimą sieja su arabų įsigalėjimu regione. Miestas tapo svarbiu Transsacharinės prekybos punktu. 1352 m. čia lankėsi keliautojas Ibn Batuta, keliavęs į Timbuktu. Ualata ypač suklestėjo XV a. vid., kai čia atsikėlė daug tuaregų iš Timbuktu. Vėliau miesto reikšmė sumenko, 1509 m. čia besilankęs Leo Africanus mini, kad Ualatos karalystę sudarė keli gan skurdūs kaimai. XIX a. Ualata dėl sausrų ir antpuolių virto nedidele gyvenviete.

Ualata, drauge su kitais senaisiais maurų miestais, 1996 m. įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Šaltiniai 

Mauritanijos miestai
Afrikos oazės
Transsacharinė prekyba