Šeštokų geležinkelio stotis

Šeštokų geležinkelio stotis – stotis Šeštokuose (Lazdijų rajonas), miestelio centre prie Kauno–Varšuvos geležinkelio. Geležinkelio mazgas, kurio ypatinga savybė – dviejų skirtingo pločio vėžių sankirtos vieta. Stotyje susieina dvi – 1435 mm ir 1520 mm pločio – geležinkelio vėžės, todėl miestelis yra svarbus tranzitinis taškas tarp Baltijos valstybių ir į vakarus esančių Europos Sąjungos šalių.

Stoties kompleksas yra valstybės saugomas nekilnojamojo kultūros paveldo objektas (unikalus Nr. ) – jam priklauso stoties pastatas (32383) ir sandėlis (32384).

Istorija 

Geležinkelio stotis pastatyta 1898 m. šalia tuo metu stovėjusio Šeštokų dvaro. Stoties pastatą suprojektavo ir statybas prižiūrėjo inžinierius Aleksandras Gasketas. Vėliau pastatyti sandėliai, butai tarnautojams, čia ir šiandien dar gyvena žmonės. 1921–1923 m. nutiestas Kazlų Rūdos–Šeštokų geležinkelis sujungė Šeštokus su Lietuvos geležinkelio tinklu.

Iš Šeštokų geležinkelio stoties 1941 m. birželio 14 d. buvo pradėti tremti į Sibirą šviesiausi Lietuvos žmonės, taip pat iš tos pačios stoties 1941 m. žydai buvo išvaryti link Kalvarijos, kur pasitiko tragišką savo likimą. Tremtiniams pagerbti skverelyje prie geležinkelio stoties pastatytas kryžius ir paminklas.

Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę Šeštokai tapo Lietuvos vartais į Europą. 1992 m. liepos 7 d. atidarytas keleivinių traukinių eismas į Lenkiją (Suvalkus). Įrengus tinkamą infrastruktūrą 1994 m. pradėta vežti krovinius. 1998 m. suremontuotas stoties pastatas. 2000 m. spalio 29 d. atidarytas tiesioginis keleivinių traukinių eismas maršrutu Vilnius–Varšuva.

Šaltiniai 

Šeštokai
Lazdijų rajono savivaldybės geležinkelio stotys
Lietuvos kultūros vertybės: geležinkelio stotys