Šv. Pranciškaus malda

Šv. Pranciškaus malda, dar vadinama Taikos malda – plačiai paplitusi nežinomos autorystės krikščioniška malda už taiką. Nors dažniausiai siejama su italų šventuoju Pranciškumi Asyžiečiu, šios maldos pats šv. Pranciškus nebuvo užrašęs savo raštuose, o pirmąkart išspausdinta ji sutinkama tik 1912 m. Pirmąkart pasirodė prancūzų kalba, Paryžiuje įsikūrusios katalikiškos organizacijos La Ligue de la Sainte-Messe (šv. Mišių lyga) leidžiamame dvasinio pobūdžio žurnale La Clochette (Varpelis). Maldos autorystė nenurodyta, tačiau spėliojama, kad ją galėjęs parašyti šv. Mišių lygos įkūrėjas tėvas Eseras Bukerelis. Malda buvo gausiai platinama Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų metais. Malda buvo ne kartą adaptuota ir įdainuota, jos ištraukas citavo pasaulio lyderiai ir garsenybės, o įtrauki kalba ir siunčiama žinia sulaukė prielankumo ne tik iš katalikų ir krikščionių. Šv. Pranciškaus maldos vertimas į lietuvių kalbą išpopuliarėjo XXI a. antrajame dešimtmetyje.

Tekstas 
Daugumoje publikuotų maldos versijų tekstas yra dirbtinai sutrumpintas ar perfrazuotas. Žemiau pateikiamas pilnas (originalus) tekstas, koks jis buvo publikuotas 1912 m., ir vertimas į lietuvių kalbą.

Pranciškonų požiūris 
Pranciškonų ordinas nepriskiria šios maldos prie oficialių „Šv. Pranciškaus maldų“.. Kita vertus, lietuvių pranciškonų parapijos interneto svetainėje ši šiek tiek sutrumpinta ir perfrazuota malda yra publikuojama pavadinimu Šv. Pranciškaus (Taikos) malda. Bažnyčios istorikas yra pastebėjęs, kad pirmojoje teksto dalyje vartojama konstrukcija („leisk“ lietuviškai, arba que je prancūziškai) yra netipiškai į save orientuota ir nebūdinga šv. Pranciškui.  Nepaisant to, malda yra rekomenduojama paties ordino, autorystės nepriskiriant šv. Pranciškui.

Tuo tarpu yra pastebėta, kad antroji maldos dalis turi panašumų su Egidijaus Asyžiečio, vieno iš artimų Pranciškaus Asyžiečio bendražygio ištartais žodžiais:

Maldos citavimas 

1986 m. Popiežius Jonas Paulius II padeklamavo šią maldą atsisveikindamas su pasauliniais religiniais vadovais, su kuriais buvo susitikęs į pirmąjį Pasaulinės maldos už taiką metu Šv. Pranciškaus bazilikoje Asyžiuje.

Motina Teresė šią maldą įtraukė į religinės kongregacijos, kurią įkūrė, rytinę maldą. 1979 m. atsiimdama Nobelio taikos premiją ji pabrėžė šios maldos reikšmę. Pietų Afrikos anglikonų arkivyskupas Dezmondas Dudu, 1984 m. Nobelio taikos premijos recipientas už vadovavimą nesmurtinei kovai prieš apartheidą, yra sakęs, kad malda buvo „neatsiejama jo pašaukimo dalis“.

Šaltiniai 

Pacifizmas
Romos katalikų maldos