Karpuotoji meškapėdė

Karpuotoji meškapėdė (Peltigera aphthosa) – meškapėdinių (Peltigeraceae) šeimos kerpių rūšis, paplitusi šiaurės pusrutulio vidutiniuose, šiaurės rajonuose, poliarinėse ekosistemose. Pietiniuose pakraščiuose užima alpinio klimato zonas.

Kerpė turi didelį, kartais viršijantį 1 m plotį gniužulą. Jis padalintas į skiltis iki 10 cm ilgio ir 6 cm pločio. Būdinga ryški žalia spalva išblykšta sausėjant. Gniužulo paviršius padengtas mažytėmis cefalodėmis, kurias sudaro vienas iš melsvabakterių simbiontų Nostoc. Kitas yra Coccomyxa. Tai jie vykdo fotosintezę, o Nostoc taip pat atlieka azoto fiksaciją. Kerpė daug gamina reprodukcinių vaisiakūnių. Mikobiontas (Ascomycete) sudaro didžiąją dalį gniužulo, o dumblių komponentas šioje struktūroje teužima 3–5 proc.

Nustatyta, kad karpuotosios kerpės absorbavo aliuminį ir silicį iš 1980 m. JAV išsiveržursio ugnikalnio Šv. Elenos kalne išmestų pelenų.

Lietuvoje rūšis įtraukta į Raudonąją knygą, priklauso „nulinės“ kategorijos rūšiai, kai Lietuvoje ji yra už savo arealo ribų. Buvo žinoma 1 radavietė Trakų rajone. Nuo 1930 m. Lietuvoje daugiau neaptikta.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Karpuotoji meškapėdė. Botaninės ir ekologinės charakteristikos

Kerpės