Joseph Vendryes

Žozefas Vandriesas (, 1875 m. sausio 13 d. Paryžiuje, Prancūzijoje –1960 m. sausio 30 d. Paryžiuje, Prancūzijoje) – Prancūzijos kalbininkas, įžymus keltų kalbų tyrėjas ir indoeuropeistas, taip pat nagrinėjęs bendrąsias kalbotyros problemas; Įrašų akademijos narys, daugybės universitetų garbės daktaras.

Biografija
Paryžiuje buvo A. Mejė () mokinys, studijavo ir Breisgau Freiburge; nuo 1925 m. dėstė Aukštojoje praktinėje mokykloje, kur vadovavo keltologijos katedrai, 1907 – 1946 m. dėstė Sorbonoje. Kartu su savo mokine M.-L. Sjostedt () buvo keltologijos žurnalo Études Celtiques steigėjas ir redaktorius. Ne vieno keltų kalbų, literatūros, religijos tyrimo autorius, taip pat – airių kalbos etimologinio žodyno bendraautoris. Su A. Mejė publikavo monografiją „Klasikinių kalbų lyginamosios gramatikos tyrimai“ (1924); taip pat nagrinėjo senovės graikų kalbos kirčiavimą.

Ilgą laiką buvo ganėtinai populiari Ž. Vandrieso knyga „Kalba: Lingvistinis istorijos įvadas“ (parašyta 1914 m., dėl prasidėjusio karo išleista tik 1921 m). Šiame veikale patraukliai ir pradedantiesiems suprantamai išdėstyti pagrindiniai XX a. pradžios bendrosios ir istorinės-lyginamosios kalbotyros laimėjimai. Ž. Vandriesas priėmė F. de Sosiūro () ir A. Mejė „sociologinę“ kalbos koncepciją ir kaip teoretikas įnešė nepaprastai didelį indėlį į kalbos normos, idiolekto ir sociolekto sąvokas.

Pagrindiniai darbai 
Recherches sur l'histoire et les effets de l'intensité initiale en latin (1902)
Traité d'accentuation grecque (1904)
Grammaire du vieil-irlandais (1908)
Le language (1921)
La position linguistique du celtique (1930)
Choix d'études linguistiques et celtiques. Paris: Klincksieck, 1952.
Lexique étymologique de l'irlandais ancien (1959)

Šaltiniai

Prancūzijos kalbininkai