Dybovas

Dybovas (,  (1938–1945 m. ) – kaimas Lenkijos šiaurėje: Varmijos Mozūrų vaivadijos Alėckos apskrities Šventainės valsčiuje. Šaltyšijos centras.

Išsidėstęs Luko ežeryne, 15 kilometrų į šiaurės vakarus nuo apskrities centro Alėckos ir dešimt km į šiaurę nuo Šventainės.

Istorija
Kaimas Diboffsky vardu žinomas nuo 1564 metų, prieš 1785 m. buvo vadinamas Dyboven. Laikotarpyje tarp 1874 m. ir 1945 m. buvo priskirtas Čychen prūsiškam valsčiui ir iki 1945 m. priklausė Rytprūsių Gumbinės apygardos Alėckos apskričiai. 

1910 m. kaime suskaičiuoti 272 gyventojai. Sutinkamai su Versalio sutarties nutarimais 1920 m. krašte buvo vykdomas visuotinis plebiscitas – 195 dyboviečiai pasisakė už priklausymą Rytprūsiams, už perėjimą į Lenkijos administracinį valdymą nebalsavo niekas. 1938 m. buvo pakeistas kaimo pavadinimas į Dybauen. 1933 m. jame gyveno 359, o 1939 m. – 309 kaimiečiai.

Po Antrojo pasaulinio karo kartu su visa pietine Rytprūsių dalimi perduotas Lenkijai ir iki 1998 m. priklausė Palenkės vaivadijai, vėliau įėjo į Varmijos Mozūrų vaivadijos sudėtį.

Piliakalnis
Tarp Dlugė ir Stopkos ežerų iškilusi 167 m aukščio kalva. Tai – buvęs jotvingių piliakalnis. Vienas pirmųjų 1576 m. jį paminėjo žinomas Prūsijos tyrinėtojas Kasparas Henenbergeris, vėliau – Emilis Holakas (Der Zamzisko Chelchen).

Ovalo formos viršutinė aikštelė 80 m x 60 m, jos rytinėje dalyje dar iki Antrojo pasaulinio karo telkšojo mažas ežerėlis (bala). Aikštelė apsupta dvigubu apsauginiu pylimu, kuris rytinėje pusėje susijungia į vieną galingą apsauginį užtvarą. Patekti į piliakalnį buvo galima iš rytų pusės, kelias į jį vedė nuo papėdės gyvenvietės per pylime paliktą išimą. Objektas datuojamas X–XIII amžiais.

Šaltiniai

Varmijos Mozūrų vaivadijos gyvenvietės