Muang Hiranas

Muang Hiran () – istorinis regionas ir istorinė karalystė Pietryčių Azijoje, dabartinio Tailando šiaurinėje dalyje. Jo pagrindiniai miestai koncentravosi netoli dabartinės Tailando ir Mianmaro sienos, nedidelių Mekongo intakų (kaip, pvz., Kok, Ing upių) slėniuose. Tai buvo Vieng Preuksa, Ngoenjangas, vėliau – Čiang Rajus. Pagrindinė etninė regiono grupė buvo šiaurės tajai (tai yuan).

Geografija 
Regionas sutampa su Mekongo baseino aukštupiu. Tai – kalnuotas kraštas, vagojamas siaurų upių slėnių. Regionas šiaurėje ribojosi su Šanų kalnynu, šiaurės rytuose – su Čiang Hungu (dab. rytų Mianmaras ir pietų Junanis), rytuose – su Muang Sua (dab. šiaurės Laosas). Pietuose perėjo į derlingas Tailando žemumas.

Istorija 
Seniausieji regiono gyventojai sukūrė ankstyvąją Jonoko karalystę, į kurią VI–VII a. migravo tajų gentys. 545 m. Jonoko sostinė Naknakornas buvo sunaikinta žemės drebėjimo. Legenda teigia, kad vietos tajai susirinko vietovėje, pavadintoje Vieng preuksa (dab. Mae Sai), ir pavertė ją naujos karalystės sostine. Iš pradžių joje buvo renkama monarchija, bet po 638 m. čia įsitvirtino paveldima valdovų dinastija. Jos pirmasis valdovas Lavačakradžas buvo priverstinai pasodintas į sostą su pietinės Hirano kaimynės Lavo pagalba. Lavačakradžas sostinę pervardino Hiran, ir visa jo karalystė tapo žinoma kaip Hirano karalystė.

Devintasis dinastijos atstovas Laokiangas IX a. viduryje pastatė naują sostinę šiek tiek piečiau ir pavadino ją Ngoenjangu (dab. Čiang Saenas). Dėl to visa karalystė tapo žinoma, kaip Ngoenjango karalystė. Ši karalystė bandė išplėsti savo hegemoniją kituose tajų gyvenamuose regionuose – pirmiausia Muang Sua vakaruose, o jos armijos pasiekė ir Muang Thaengą. Tačiau netrukus ji pati buvo priversta mokėti duoklę šiaurinei kaimynei Čiang Hungui.

Be to, pietuose labai sustiprėjo Haripundžajos valstybė, iš kurios Ngoenjango tajai pamažu perėmė aukštesnius kultūrinius pasiekimus – theravados budizmą, meno principus, šventes. Iš Haripundžajoje vartoto monų rašto išsivystė šiaurinių tajų raštas tai thamas. Ilgainiui Ngoenjangas tapo svarbiu tarpininku perduodant kultūrinius pasiekimus į kitas tajų valstybes.

Pradedant XI a. tajai iš Ngoenjango plito pietų ir šiaurės kryptimis, kolonizuodami dideles teritorijas. Pietinių tajų migracijų metu apgyvendintos derlingos Tailando žemumos, įkurtos Fajao, Sukhotajaus, Ajutajos karalystės. Šiaurinių migracijų metu tajai (šanai) įkūrė daug smulkių kalnų karalysčių Šanų kalnyne ir netgi pasiekė Asamą, kur įkūrė Ahomo karalystę.

1253 m. Mongolų imperijai užėmus Čiang Hungą, keitėsi galios balansas regione, ir Ngoenjangas vėl turėjo galimybę politiškai suklestėti. 16-asis Ngoenjango valdovas Mengrajus suvienijo šalį, pastatė naują sostinę Čiang Rajuje, ir 1262 m. titulavosi naujos valstybės Lan Na karaliumi. Jis žinomas kaip didelis užkariautojas, kuris sunaikino Haripundžajos karalystę. Tai leido ilgainiui perkelti karalystės sostinę gerokai piečiau, į daug derlingesnes lygumų sritis, kur pastatyta nauja sostinė Čiangmajus. Dėl to senieji tajų kultūriniai centrai ir Hirano regionas pamažu prarado reikšmę.

XVI–XVIII a. regioną siaubė gretimo Mianmaro armijos. XIX a. pradžioje regione valdžią susigrąžino Čiangmajaus karalystė, kuri savo ruožtu buvo Tailando karalystės vasalė. Taip regionas įjungtas į Tailando sudėtį.

Valdovai 
 Hirano karaliai:
 Phraya Lavajakaraj;
 Phraya LaoKhao KaewMahMueng;
 Phraya LaoSao;
 Phraya LaoTang;
 Phraya LaoGhrom;
 Phraya LaoLheaw;
 Phraya LaoGab;
 Phraya LaoKim
 Ngoenjango karaliai:
 Phraya LaoKiang;
 Phraya LaoKiw;
 Phraya LaoTerng;
 Phraya LaoTueng;
 Phraya LaoKhon;
 Phraya LaoSom;
 Phraya LaoGuak;
 Phraya LaoGiw;
 Phraya LaoJong;
 Phraya JomPha Rueng;
 Phraya LaoJerng;
 Phraya Lao NgernRueng;
 Phraya LaoTsin;
 Phraya LaoMing;
 Phraya LaoMueng;
 Mengrajus
Tailando istorija
Tailando istorinės valstybės
Tajų kultūriniai regionai