Luoja (Dubininkai)

Luoja (; ; 1938–1945 m. ) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose: Varmijos Mozūrų vaivadijos Geldapės apskrities Dubininkų valsčiuje. Kaimui priklauso ir Luojos vienkiemis ().

Aprašymas 
Luoja išsistačiusi Varmijos Mozūrų vaivadijos rytuose, 17 kilometrų nutolusi į rytus nuo apskrities centro Geldapė. Pasiekiamas vaivadijos keliu Nr.. Traukinių prieigos nebeliko, kai po Antrojo pasaulinio karo buvo uždaryta geležinkelio linija Geldapė-Žydkiemis su artimiausia stotele Dubininkuose. Rytuose telkšo Luojos ežeras (; seniau per šį vandens telkinį ėjo valstybinė Vokietijos–Lenkijos karalystės siena; vokiečiai jį vadino Luoja, o lenkai – Prieraslio ežeru). Kiek vakariau iškilusi 230 m aukščio kalva, XX a. pr. vokiškuose žemėlapiuose žymima kaip Rautotiškis (), vėliau vadinama . 1953 m. kovo 4 d. ši kalva buvo pavadinta Jastrzębia Góra.

Kaimas žinomas nuo 1590 m. Užežerės () vardu, vėliau vadinamas Užežeriais (). Iki 1871 m. buvo pasidalijęs į Senąją ir Naująją Luoją, po to vėl susijungė. Iki pat 1945 m. tai buvo plačiai išsiskaidžiusi gyvenvietė. 1874 m. tapo naujai įkurto to paties pavadinimo prūsiško valsčiaus centru, įėjusiu į Geldapės apskritį. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos tikintieji evangelikai liuteronai buvo priskirti Dubininkų parapijai, o katalikai – bažnyčiai Geldapėje. Pokaryje evangelikai liuteronai priklauso Geldapės parapijai, o katalikai meldžiasi Dubininkų bažnyčioje. 1910 m. Luojoje buvo 291 gyventojas, 1933 m. – 242 gyv., o prieš Antrąjį pasaulinį karą registruoti 231 kaimiečiai.

Šaltiniai 

Geldapės apskrities gyvenvietės