Juknaičių valsčius (Pilkalnis)

Juknaičių valsčius (, nuo 1938 m. Meißnersrode) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Pilkalnio apskričiai. Valsčiaus centras buvo Juknaičiuose.

Istorija
Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms“ iš 17 kaimo bendruomenių ir 1 dvaro apygardos. XIX a. pab. Senųjų Skardupėnų kaimas ir dvaras sujungti į vieną seniūniją – dvaro apygardą, 1923 m. Endrušaičių kaimo bendruomenė prijungta prie Lubinėlių kaimo, 1928 m. Senųjų Skardupėnų dvaro apygarda prijungta prie Karūniškių kaimo. Tais pačiais metais į vieną seniūniją sujungtos Niekelstanaičių ir Užšešupių kaimo bendruomenės bei Lazdynų valsčiaus Lazdynų (Naudvario) dvaro apygarda. 1931 m. prie Šilinėlių kaimo bendruomenės prijungtas Vieškalnių valsčiaus Kalniškių kaimas. 1928–1945 m. Juknaičių valsčių sudarė 14 kaimo bendruomenių: Antbūdupėnų, Beinikiemio, Eigarų, Griklaukių, Juknaičių, Karūniškių, Lazdynų, Lubinėlių, Mažiuikių, Naujųjų Skardupėnų, Šilinėlių, Tulpininkų, Užprūdupių ir Vaitikaičių.

Valsčius buvo šiaurinėje apskrities dalyje, Lietuvos pasienyje,  prie Šešupės. Apėmė plotą tarp trijų girių: Trapėnų – šiaurėje, Užbalių – pietvakariuose, Vieškalnių – pietryčiuose. Didesnė valsčiaus dalis buvo Šešupės dešiniajame krante. Iš Trapėnų girios ar jos pakraščio į Šešupę valsčiumi tekėjo Kampupio, Kumpupio, Skardupės, Prūdupės ir kiti mažesni upeliai.

1905 m. valsčiuje buvo 2267 gyventojai, iš jų – 719 lietuvių (31,7 %). Daugiausia lietuvių gyveno Griklaukiuose (59 %) ir Senuosiuose Skardupėnuose (58,6 %). Didžiausios gyvenvietės 1939 m. buvo Tulpininkai (384 gyv.), Mažiuikiai (262 gyv.) ir Naujieji Skardupėnai (215 gyv.).

Šaltiniai 

Pilkalnio apskrities valsčiai