Tarybų Sąjungos rublis

Tarybų Sąjungos rublis – buvusi TSRS valiuta, naudota nuo 1923 m. iki 1991 m. gruodžio 26 d., o po šios datos, kai kurių žlugusios Tarybų Sąjungos valstybių valiuta. Iki 1947 m. buvo naudojamas kartu su červoncais.

Didžiosios dalies tarybinių banknotų dizainą kūrė rusų graveris ir dailininkas Ivanas Dubasovas.

Nuo 1923 m. lapkričio iki 1924 m. vasario, TSRS, visi popieriniai piniginiai ženklai vadinosi „Valstybiniai Tarybų Socialistinių Respublikų Sąjungos piniginiai ženklai“. 1924–1991 m. banknotų nominalas iki 10 rublių (vieno červonco) vadinosi „TSRS valstybinio iždo bilietas“, nuo 10 rublių – „TSRS valstybinio banko bilietas“. Nuo 1991 m. visų nominalų banknotai buvo vadinami „TSRS valstybinio banko bilietais“.

Po 1961 m. sausio 1 d. pinigų reformos, tarybinis rublis formaliai buvo lygus 0,987412 g aukso. TSRS auksą buvo galima įsigyti juvelyrinių dirbinių pavidalu, kurių 1985 m. buvo įsigyta už 2,926 mlrd. rublių. Taip pat buvo gaminamos auksinės proginės monetos. TSRS valstybinis bankas nustatinėjo oficialų rublio kursą atsižvelgiant į kitas valiutas. Todėl 1991 m. gruodžio 25 d. 1 JAV doleris buvo prilyginmas 0,5571 rublio, 1 svaras sterlingų – 1,0389 rublio.

Po TSRS žlugimo, 1992–1995 m., tarybiniai rubliai po truputį buvo išimami iš apyvartos. Paskutinė valstybė, atsisakiusi Tarybų Sąjungos rublio, buvo Tadžikija (1995 m. gegužės 10 d.). Lietuva iš tarybinio rublio zonos pasitraukė 1991 m. rugpjūčio 5 d., įvedus talonus, kurie buvo keičiami kursu 1:1.

Rublio perkamoji galia 
TSRS dauguma tiesioginių atsiskaitymų vyko grynaisiais pinigais, todėl apyvartoje turėjo būti didelis kiekis banknotų. Pinigai buvo spausdinami „Goznak“ () spaustuvėse Maskvoje ir Leningrade. Rublio perkamoji galia buvo diferencijuojama valstybės, priklausomai nuo rinkų tipo ir kainų; ypatingai pagal klimatines zonas: I, II, III, IV.

Rublių pervežimas per valstybės sieną, sumai viršijus 30 rublių (banknotais po 10 rublių), buvo draudžiamas. Užsienyje rublis buvo nenaudojamas. Pervedamasis rublis buvo savarankiška mokėjimo priemonė, tokia kaip ir Vnešekonombanko čekiai.

1950 m., daugiausia užsienio atsiskaitymams, rublis buvo prilygintas 0,222168 g aukso, nors valstybės viduje jo perkamoji galia tuo metu buvo mažesnė negu prieš karą. 1960 m. lapkričio 15 d. rublio prilyginimas auksui pakilo iki 0,987412 g ir tuo pačiu 10 senų rublių pakeista vienu nauju. Rublis nuvertėjo iki 55,5 %, tačiau jo vertė ir toliau išliko pervertinta.

Ikireforminis rublis 
Pirmaisiais TSRS piniginiais ženklais tapo 10, 15 ir 25 tūkst. nominalo rublių banknotai, išleisti pagal TSRS CVK ir LKT dekretą atitinkamai nuo 1923 m. lapkričio 23 d. ir gruodžio 18 d. ir nuo 1924 m. vasario 7 d. Pirmuoju dekretu taip pat buvo siūloma išleisti piniginius ženklus, kurių nominalas – 100, 250, 500, 1000 ir 5000 rublių, tačiau jis nebuvo įgyvendintas.

Ant banknotų buvo užrašai rusų, baltarusių, ukrainiečių, gruzinų, armėnų ir tiurkų-totorių (azerbaidžaniečių) kalbomis, kurie buvo parašyti TSRS konstitucijos 34 straipsnyje ir ant 1923 m. laidos TSRS herbo su 6 juostomis, ant kurių tomis pačiomis kalbomis buvo parašytas šūkis „Visų šalių proletarai, vienykitės!“. Ant kiekvieno banknoto buvo TSRS Liaudies finansų komisaro Grigorijaus Sokolnikovo (1923–1926) ir vieno iš kasininkų parašai. Serijos numerio pavyzdys: AB-12345 ().

Šie banknotai kursavo lygiagrečiai su anksčiau išleistais, 1923 m. laidos Rusijos TFSR piniginiais ženklais.

1924 m. pinigų reformos metu buvo įvesta tvirta valiuta, besiremianti auksu, o 1923 m. laidos rublių leidyba buvo nutraukta 1924 m. vasario 15 d. Piniginių ženklų keitimas į naujus vyko iki 1924 m. gegužės 31 d. (Jakutijos ASSR teritorijoje iki 1924 m. birželio 30 d.), kursu 50 000:1.

Rublis po 1922–1924 m. pinigų reformos

1924–1925 m. pavyzdžio monetos 
Pirmosios 1, 2, 3, 5, 10, 15, 20 kapeikų,  ir 1 rublio nominalo TSRS monetos buvo išleistos 1924 m. vasario 22 d., pagal TSRS CVK ir LKT dekretą. Vėliau monetų rinkinį papildė .

1924 m. į apyvartą taip pat buvo išleistos 1921–1923 m. nukaldintos sidabrinės (50 kapeikų ir 1 rublio) ir biloninės (10, 15 ir 20 kapeikų) monetos su Rusijos TFSR simboliais.

1926–1931 m. pavyzdžio monetos 
1926 m. sausio 6 d. TSRS CVK ir LKT priėmė nutarimą dėl naujo pavyzdžio 1, 2, 3 ir 5 kapeikų kaldinimo pakeičiant jomis senąsias. Toks nutarimas priimtas dėl pirmųjų tarybinių monetų didelio svorio ir matmenų.

Vėliau, 1932 m. buvo įvestos naujo pavyzdžio 10, 15 ir 20 kapeikų monetos, nukaldintos iš nikelio. Nei pagal masę, nei pagal matmenis naujos nikelio monetos nesiskyrė nuo esamų sidabrinių, tačiau didelis nikelio tvirtumas ir atsparumas dėvėjimuisi darė monetas ilgaamžes, o jo lydymosi temperatūra, ( = 1453 °С) palyginus su sidabro ( = 962 °С), darė jas sunkiau padirbamas.

Naujo pavyzdžio monetų kaldinimas leido surinkti daugiau grynų metalų – vario ir sidabro, iš kurių buvo kaldinamos pirmosios monetos. Surinktas metalas buvo naudojamas pramonėje ir kitose srityse.

Šio leidimo bronzinės monetos be pakeitimų buvo kaldinamos iki 1935 m., kai buvo pakeistas averso atvaizdas. Reversas be pakeitimų išliko iki 1961 m. pinigų reformos.

1935 m. pavyzdžio monetos 
1935 m. buvo išleistos naujo pavyzdžio monetos. Monetų charakteristikos išliko nepakitusios, tačiau monetų averse buvo supaprastintas atvaizdas, o nikelio monetose supaprastintas ir reverse. Monetų pakraštyje panaikintas šūkis „Visų šalių proletarai, vienykitės!“, o vietoje jo atsirado valstybės pavadinimas; priešingoje 10, 15 ir 20 kapeikų pusėje liko tik nominalas ir išleidimo metai, įrėminti augaliniame ornamente. Šie išvaizdos pakeitimai buvo atlikti dėl per didelio monetos ploto apkrovimo atvaizdo elementais, kurie apsunkino monetų gamybą.

Šio pavyzdžio monetos buvo leidžiamos nuo 1935 iki 1957 m. Per šį laikotarpį, TSRS herbe, pavaizduotame monetos averse, kelis kartus keitėsi juostelių kiekis, sutampantis su respublikų, patenkančių į TSRS sudėtį, skaičiumi. 1935–1936 m. buvo 6 juostelės, 1937–1946 m. – 11, 1948–1956 m. – 16, o 1957 – 15 juostelių.

1947 m. pinigų reforma nepalietė monetų, todėl po reformos jos buvo kaldinamos nepakitusio vaizdo.

1924 m. pavyzdžio banknotai 

Pagal TSRS CVK ir LKT dekretą, nuo 1924 m. vasario 22 d., siekiant užpildyti cirkuliuojančių pinigų poreikį dėl apyvartoje esančių monetų trūkumo, buvo išleisti laikini 1, 2, 3, 5, ir 50 kapeikų nominalo iždo bonai. Taip pat buvo ruošiamasi išleisti 20 kapeikų popierinį banknotą, bet tai neįvyko, o šio nominalo banknotas žinomas tik kaip pavyzdys.

Ant visų pakaitinių bonų buvo pavaizduotas 1923 m. TSRS herbas su 6 juostomis ir užrašais šešiomis TSRS respublikų kalbomis, nebuvo serijos numerio, o TSRS Liaudies finansų komisaro G. Sokolnikovo ir kasininko M. Kozlovo parašai buvo tik ant 50 kapeikų banknoto.

1, 3 ir 5 rublių auksu nominalo iždo bilietai buvo išleisti 1924 m. vasario 5 d., pagal TSRS CVK ir LKT dekretą. Kaip ir ant ankstesnio leidimo banknotų buvo TSRS Liaudies finansų komisaro G. Sokolnikovo ir vieno iš kasininkų parašas. Serijos numeris – septynženklis, pati serija 1-3-ženklė ant 1 rublio bilietų ir 1-2-ženklė ant 3 ir 5 rublių.

1928 m. buvo išleistas 1 rublio auksu bilietas, nuo 1924 m. rublio besiskiriantis vandens ženklu ir naujo TSRS Liaudies finansų komisaro N. Briuchanovo (1926–1930) parašu. Serija 1-3-ženklė arba 1-2 raidžių.

1924 m. rugpjūtį cirkuliuoti pradėjo 3 červoncų nominalo TSRS Valstybinio banko bilietai. Vaizdas ant jų buvo tik vienoje banknoto pusėje, o serijos numerio pavyzdys: AB-12345 (). Ant červoncų buvo Valstybinio banko vadovybės narių parašai. Buvo ruošiami, bet taip ir neišleisti į apyvartą, 1924 m. pavyzdžio 1 ir 5 červoncų nominalo bilietai.

TSRS CVK ir LKT nutarimu, nuo 1926 m. gegužės 21 d., buvo nustatytas terminas iki kada iš apyvartos turi būti išimti laikinieji iždo bonai, juos keičiant į 1-50 kapeikų nominalo monetas. Termino pabaiga 1926 m. rugpjūčio 31 d., o kai kuriose azijinės TSRS dalies vietovėse iki 1927 m. sausio 1 d.

1, 3, 5 rublių auksu ir 3 červoncų nominalo banknotai iš apyvartos išimti 1947 m. pinigų reformos metu, nors iš tiesų dar anksčiau buvo pakeisti vėlesniojo leidimo bilietais.

1925 m. pavyzdžio banknotai 
Nuo 1925 m. kovo iki ketvirtojo dešimtmečio pradžios TSRS Valstybinis bankas išleido 1925 m. pavyzdžio, 3 ir 5 rublių nominalo, iždo bilietus. Ant banknotų buvo TSRS Liaudies finansų komisaro G. Sokolnikovo ir vieno iš kasininkų parašai. Serijos numeris – šešiaženklis, pati serija 1-2-ženklė.

Šie iždo bilietai iš apyvartos išimti 1947 m. pinigų reformos metu, nors iš tiesų dar anksčiau buvo išstumti vėlesniojo leidimo banknotais.

1926–1932 m. pavyzdžio banknotai 
1926–1932 m. TSRS Valstybinis bankas į apyvartą išleido kelių nominalų červoncų banknotus. 1, 2 ir 3 červoncų nominalo banknotai buvo spausdinami ant balto popieriaus be vandens ženklų, o 5 červoncų nominalo su vandens ženklais, bet be reverso. Visų banknotų serijos numerio pavyzdys: AB 123456 (). Ant červoncų buvo Valstybinio banko vadovybės narių parašai.

Šio leidimo banknotai teisėtai apyvartoje cirkuliavo iki 1947 m. pinigų reformos, nors iš tiesų dar anksčiau buvo išstumti 1937 m. leidimo tų pačių nominalų banknotais.

1934 m. pavyzdžio banknotai 
Nuo 1934 m. birželio TSRS valstybinis bankas pradėjo leisti naujo pavyzdžio, 1, 3 ir 5 rublių nominalo, iždo bilietus. Nuo 1934 m. iki 1936 m. banknotai buvo leidžiami su TSRS Liaudies finansų komisaro Grigorijaus Grinko parašu. Po jo arešto, 1937 m., pinigų apyvarta su „liaudies priešo“ parašu politiniu požiūriu atrodė „neteisinga“. Dėl to buvo priimtas sprendimas išleisti to pačio nominalo, analogiškos išvaizdos, piniginius ženklus, tačiau be G. Grinko parašo. Siekiant išvengti tokios situacijos pasikartojimo, buvo numatyta ir toliau leisi popierinius pinigus be kieno nors parašų, pavyzdžiui G. Grinko įpėdinio, TSRS Liaudies finansų komisaro Vlaso Čiubario. Šis sprendimas pasirodė „toliaregiškas“, kadangi vėliau, naujasis vadovas taip pat buvo areštuotas ir sušaudytas. Abiejų leidimų banknotai buvo be vandens ženklų. Serijos numerio pavyzdys: A 123456 (tik pirmasis leidimas) arba AB 123456 () (abu leidimai).

Šio leidimo banknotai buvo teisėta mokėjimo priemone iki 1947 m. reformos, nors iš tiesų dar anksčiau jie buvo išstumti 1938 m. leidimo banknotų.

1937–1938 m. pavyzdžio banknotai 
1938 m. buvo išleisti nauji 1, 3 ir 5 rublių nominalo iždo bilietai. Banknotų spalvos tradicinės, skiriasi nuo ankstesnių tuo, kad nėra vandens ženklų. Daugiau privalumų turinčius piniginius ženklus, kurių nominalas nurodytas červoncais, leido TSRS valstybinis bankas.

Didžiojo Tėvynės Karo metu nacių okupacinė valdžia leido naudoti 1, 3 ir 5 rublių nominalo banknotus atsiskaitymams okupuotose teritorijose, o didesnio nominalo banknotai buvo prievarta keičiami į vietinius pinigus (okupacines reichsmarkes arba Ukainos Rechkomisariato karbovanecus) arba konfiskuojami pagal kvitus.

1, 3 ir 5 rublių banknotuose pavaizduotos figūros taip pat buvo atvaizduotos ant TSRS 6-tojo leidimo standartinių pašto ženklų, to pačio spalvinio dizaino, tačiau skirtingo nominalo.

Rublis po 1947 m. reformos 

1947 m. įvyko eilinė pinigų reforma. Taikant tą pačią kainų skalę, seni pinigai buvo keičiami į naujus santykiu 10:1. Moneta apyvartoje liko pagal nominalą.

Po 1947 m. reformos buvo du banknotų leidimai, besiskiriantys TSRS herbe esančių vainiko juostelių skaičiumi: pirmame leidime jų buvo 16, antrame (1957 m.) – 15. Atitinkamai pasikeitė ir užrašų „vienas rublis“ skaičius skirtingomis Tarybų Sąjungos respublikų kalbomis. To priežastis buvo Karelijos-Suomijos TSR panaikinimas. Nepaisant apipavidalinamo pasikeitimo, data ant antrojo leidimo banknoto išliko ta pati – 1947 m.

Rublis po 1961 m. reformos 
1961 m. įvyko eilinė pinigų reforma. Kainų skalė nuo 1961 m. sausio 1 d. pasikeitė 10 kartų. 1, 2 ir 3 kapeikų nominalo monetos liko apyvartoje. 1961 m. pavyzdžio pinigai pasirodė esą ilgaamžiškiausi per visą TSRS istoriją: nepakitusios išvaizdos išliko iki pat 1991 m. sausio 23 d. pinigų reformos.

1961 m. pavyzdžio monetos 
Šio pavyzdžio monetos apyvartoje buvo ilgiausiai. Formaliai šios monetos buvo teisėta mokėjimo priemone iki 1998 m. pabaigos, o iki 2002 m. gruodžio 31 d. jas buvo galima išsikeisti Rusijos banko padaliniuose (1 naujo pavyzdžio kapeika buvo keičiama į 10 seno pavyzdžio rublių).

Su 1961 m. pavyzdžio monetomis kartu cirkuliavo ir 1926–1957 m. pavyzdžio, identiško dydžio, 1, 2 ir 3 kapeikų nominalo monetos.

Proginės monetos 
TSRS proginės monetos buvo pradėtos leisti 1965 m., kai buvo išleista 1 rublio moneta, skirta pergalės Didžiajame Tėvynės kare 20-osioms metinėms paminėti. Monetos buvo leidžiamos paminint įvairių įvykių jubiliejus, iškilių asmenybių sukaktis, o taip pat architektūros paminklus. Kaldinamos dažniausiai buvo iš vario-nikelio lydinio. Taip pat buvo leidžiamos monetos pagamintos iš sidabro, aukso, platinos ir paladžio.

1961 m. pavyzdžio banknotai

Rublis po 1991 m. reformos

1991 m. pavyzdžio monetos 
1991 m. TSRS valstybinis bankas išleido naujo pavyzdžio, 10 ir 50 kapeikų ir 1, 5 ir 10 rublių nominalo monetas.

Monetų averse pavaizduotas Maskvos kremliaus vaizdas ir užrašas rusų kalba „VALSTYBINIS BANKAS • TSRS •“, reverse – nominalas, kalyklos ženklinimas, augalinis ornamentas (kviečio varpa ir ąžuolo šakelė su gilėmis) ir išleidimo metai.

1991 m. pavyzdžio banknotai 
1991 m. pinigų reformos metu pirmiausia buvo išleisti nauji, 1991 m. pavyzdžio banknotai, kurių nominalas 50 ir 100 rublių. Ant šių banknotų vietoje piniginio vieneto užrašo visomis TSRS valstybių kalbomis liko tik užrašas rusų kalba.

Kitų nominalų banknotai, tame tarpe ir nauji 200, 500 ir 1000 rublių, buvo išleisti vėliau.

1961 m. pavyzdžio, 1, 3, 5, 10 ir 25 rublių banknotai ir visos apyvartoje esančios monetos tebeliko teisėta mokėjimo priemone.

1992 m. pavyzdžio banknotai 
1992 m. buvo išleisti naujo pavyzdžio, 50, 100, 200, 500 ir 1000 rublių banknotai. Banknotuose buvo šiek tiek pakeistas grafinis apipavidalinimas.

Nepaisant to, kad 1991 m. gruodžio 20 d. buvo panaikintas TSRS valstybinis bankas ir savo veiklą nustojo vykdyti 1992 m. kovo 1 d., 1992 m. pavyzdžio banknotai, leidžiami Centrinio Rusijos banko, tebesivadino TSRS valstybinio banko bilietais. 1993 m. liepos 26 d., prasidėjus pinigų reformai, Rusijos teritorijoje jie buvo išimti iš apyvartos kartu su ankstesnių leidimų banknotais

Valiutos kurso režimas 
Oficialus Tarybų Sąjungos rublio kursas buvo susietas su auksu. Bet jis veikė tik dėl užsienio prekybos operacijų, kurioms veikė valstybinė monopolija. Eiliniai Tarybų Sąjungos piliečiai neturėjo teisės laisvai turėti užsienio valiutos grynaisiais ar banko sąskaitose. Net jei jie ją ir gaudavo, pavyzdžiui, dirbdami užsienyje, grįžę į TSRS, valiutą oficialiu kursu iškeisdavo į rublius arba Vnešekonombanko ir Vnešposyltorgo čekius. Neoficialios valiutų operacijos buvo nusikalstama veika už kurią buvo baudžiama net sušaudymu. Nepaisant to, juodoji valiutų rinka egzistavo, o dolerio vertė ten buvo 14–15 kartų didesnė už oficialų kursą. Tuo pačiu juodojoje rinkoje pagrindiniai sandoriai buvo vykdomi atsiskaitant ne valiuta, o Vnešekonombanko ir Vnešposyltorgo čekiais, už kuriuos specialiose parduotuvėse buvo galima įsigyti deficitinių prekių.

Žemiau pateikiama lentelė su oficialiu JAV dolerio kursu skirtingais metais, palyginti su Tarybų Sąjungos rubliu.

Tarybų Sąjungos rublio atsisakymas ir rublio zonos žlugimas 

Nuo 1993 m. liepos 26 d. iki rugpjūčio 7 d. Rusijoje vyko konfiskacinė pinigų reforma, kurios metu iš apyvartos buvo išimti iždo ir TSRS valstybinio banko bilietai. Reforma taip pat išsprendė Rusijos ir kitų NVS šalių, kurios naudojo rublį kaip mokėjimo priemonę vidaus pinigų apyvartoje, pinigų sistemos padalijimo problemą.

1992–1993 m. buvusios Tarybų Sąjungos respublikos įsivedė savo valiutą, kai kurios lygiagrečiai su rublio apyvarta. Išimtis buvo Tadžikija (Rusijos rublis apyvartoje cirkuliavo iki 1995 m.). Padniestrė Padniestrės rublį įsivedė 1994 m., Abchazijoje ir Pietų Osetijoje įvestas Rusijos rublis.

Literatūra 
 Леонтьева Г. А., Шорин П. А., Кобрин В. Б. Вспомогательные исторические дисциплины: учебник для вузов. – М.: Владос, 2009. – 368 с. – ISBN 978-5-6910-0495-7.

Šaltiniai 

Istorinės valiutos
TSRS ekonomika