Vasilijus Ulrichas

Vasilijus Ulrichas (; 1889 m. liepos 13 d. Ryga – 1951 m. gegužės 7 d. Maskva) – TSRS valstybės veikėjas, armvoenjuristas (armijos karo juristas, laipsnis suteiktas 1935 m. lapkričio 10 d.), vėliau – justicijos generolas pulkininkas (laipsnis suteiktas 1943 m. kovo 11 d.). Vienas pagrindinių stalininių represijų vykdytojų, vadovavo TSRS Aukščiausiojo teismo Karinei kolegijai.

Biografija

Ankstyvieji metai 
Buvo krikštytas kaip stačiatikis. Jo tėvas buvo Latvijos revoliucionierius, kilęs iš baltvokiečių, o motina – iš rusų bajorų šeimos. Dėl tėvo atviro dalyvavimo revoliucinėje veikloje visa šeima 5 metus išbuvo tremtyje Irkutske.

1908 m. prisidėjo prie revoliucinio judėjimo. 1910 m. įstojo į RSDDP (bolševikas). Rygoje baigė realinę mokyklą. 1914 m. baigė Rygos politechnikos instituto komercinį skyrių.
1914-1915 m. dirbo kontoros darbuotoju.

1915 m. paimtas į kariuomenę. Baigė praporščikų mokyklą, tarnavo pionierių batalione. 1917 m. gavo paporučikio laipsnį.

Tarnyba VČK-OGPU organuose 
Nuo 1918 m. dirbo RTFSR NKVD organuose ir VČK, buvo finansų skyriaus vedėjas. Nuo 1919 m. – vidaus apsaugos kariuomenės štabo komisaras. Vėliau paskirtas Juodosios ir Azovo jūrų pajėgų ypatingojo skyriaus viršininku. 1922 m. vasarį vadovavo Kryme likusių baltagvardiečių laivyno karininkų masiniams suiminėjimams ir šaudymams.

Veikla teismuose 
1926–1948 m. buvo TSRS Aukščiausiojo Teismo Karinės kolegijos pirmininkas ir kartu 1935–1938 m. – TSRS Aukščiausiojo Teismo pirmininko pavaduotojas. Buvo Boriso Savinkovo proceso teismo pirmininkas, Savinkovas nuteistas mirti, bet nuosprendis čia pat pakeistas 10 metų kalėjimo.
Pirmininkavo svarbiausiems stalininių represijų laikų procesams: Pirmajam Maskvos procese (1936 m. rugpjūčio 19-24 d.), antrajam Maskvos procesui (Lygiagrečiojo antitarybinio centro procesas; 1937 m. sausio 23-30 d.), trečiajam Maskvos procesui (Antitarybinio dešiniojo trockistinio bloko procesas; 1938 m. kovo 2-13 d.), Tuchačevskio procese (1937 m. birželio 11 d.) ir t. t.
Buvo vienas iš pagrindinių represijų organizatorių. Iš J. Stalino gaudavo nurodymus apie teisiamųjų bausmių griežtumą.

1948 m. Politbiuro nutarimu pašalintas iš Aukščiausiojo teismo pirmininko pavaduotojo pareigų dėl trūkumų darbe ir „kai kurių TSRS Aukščiausiojo teismo narių bei jo aparato darbuotojų piktnaudžiavimo tarnybine padėtimi“, paskirtas Juridinės akademijos dėstytoju.

Oficialiais duomenimis mirė laisvėje nuo infarkto. Palaidotas Maskvos Novodevičės kapinėse. Žinoma ir versija, kad prieš mirtį V. Ulrichas buvo suimtas ir mirė kalėjime.

V. Ulricho žmona buvo Ana Kasel (Анна Давыдовна Кассель; 1892–1974), RSDDP narė nuo 1910 m., buvusi V. Lenino sekretoriato darbuotoja.

Apdovanojimai 
 Lenino ordinas (dukart)
 Raudonosios Vėliavos ordinas (dukart)
 1-o laipsnio Tėvynės karo ordinas
 Raudonosios Žvaigždės ordinas

Nuorodos 

Ulrichas
Ulrichas