Makro že kalbos

Makro že kalbos (Macro-Jê, Macro-Gê) – hipotetinė kalbų makrošeima Pietų Amerikoje, kuriai priskiriamos indėnų kalbos, daugiausiai paplitusios Brazilijos regionuose, taip pat kai kur Argentinoje, Paragvajuje ir Bolivijoje. Makrošeimos branduoliu laikomos že indėnų vartojamos že kalbos. Makrošeima pirmą kartą apibūdinta 1926 m., vėliau hopotezė buvo taisoma, tačiau kalbininkai amerikanistai ją tebelaiko aktualia (pagal Terrence Kaufman, 1990).

Klasifikacija 

Makro že kalbomis laikomos šios kalbų šeimos, tarp jų ir izoliuotos kalbos:

 Že kalbos, kurioms priskiriama 16 kalbų, skirstomų į 3 grupes: kaingangų (keturias kalbas vartoja 18000 žmonių) bei šiaurės ir pietų že kalbos, tokios kaip šavančių kalbos (8000 vartotojų).
 Krenák (Botocudo)
 Borôro
 Kamakã (mirusios)
 Karajá
 Karirí (mirusios)
 Maxakalí
 Ofayé
 Purí (mirusios)
 Rikbaktsá
 Jabutí (nykstančios)

Eduardo Ribeiro iš Čikagos universiteto, priešingai nei Terrence Kaufman, į šią makrošeimą neįtraukia fulniô (yatê) ir guató kalbų. Jis taip pat, priešingai nei Greenberg, makrošeimai nepriskiria otí ir chiquitano kalbų. Šios kalbos turi nereguliarių morfologinių ryšių su tupių ir karibų kalbų šeimomis. Rodrigues (2000) ir Ribeiro visas jas apjungia į že–tupių–karibų kalbų makrošeimą.

Nuorodos 
 Makro že kalbos (glottolog.org)

Indėnų kalbos