Julius Pokorny

Julijus Pòkornas (Julius Pokorny; g. 1887 m. birželio 12 d. – m. 1970 m. balandžio 8 d.) – čekų kalbininkas, indoeuropeistas keltologas, dirbęs vokietkalbėse šalyse.

Biografija 

Gimė žydų kilmės čekų šeimoje Prahoje (tada – Austrija-Vengrija), mokėsi Prahos pijorų mokykloje, vėliau – benediktinų abatijos mokykloje Kresmiunsteryje (dab. Austrija). Vienos universitete studijavo teisę ir filologiją (1905–1911 m.), vėliau (1914–1920 m.) jame dėstė. Nuo 1920 m. – Berlyno universiteto profesorius. Rėmė airių nacionalizmą. Nors Pokornas buvo nacionalsocializmo rėmėjas, dėl žydiškos kilmės 1935 m. iš universiteto atleistas. Kurį laiką dar gyveno Berlyne, bet 1943 m. emigravo į Šveicariją, dėstė Ciuricho ir Berno universitetuose. Miuncheno universiteto garbės profesorius (1955 m.). 1921–1940 m. ir 1954–1967 m. Julijus Pokornas buvo žurnalo Zeitschrift für Celtische Philologie redaktorius. Mirė 1970 m. po to, kai buvo partrenktas tramvajaus.

Veikla 

Julijus Pokornas plėtojo substrato teoriją, daug dėmesio skyrė indoeuropeistikai. Buvo panilyrinės teorijos, jog ilyrai užėmė plačias sritis Vidurio Europoje, šalininkas. Redagavo A. Valdės „Lyginamąjį indoeuropiečių kalbų žodyną“ (Vergleichendes Wörterbuch der indogermanischen Sprachen 3 t. 1928–32).

Bibliografija 
  
Svarbiausi veikalai:
 Airijos istorija (Irland, 1916, angliškai perleistas kaip A History of Ireland, 1933)
 Senovės airių kalbos gramatika (Altirische Grammatik, 1925)
 Keltologija (Keltologie, 1953)
 Indoeuropiečių kalbų etimologinis žodynas (Indogermanisches etymologisches Wörterbuch, 2 t. 1959–69)

Šaltiniai

Nuorodos 
 J. Pokorno „Indoeuropiečių kalbų etimologinis žodynas“

Austrijos kalbininkai
Čekijos kalbininkai
Vokietijos kalbininkai
Šveicarijos kalbininkai