Kawasaki C-2

„Kawasaki C-2“ (ankstesni pavadinimai – „XC-2“ ir „CX“) – vidutinio dydžio dvimotoris reaktyvinis didelio nuotolio, greitaeigis karinis transporto lėktuvas, sukurtas ir gaminamas Japonijos įmonėje „Kawasaki Aerospace Company“.

Lėktuvas pakeitė ankstesnį, nuo aštunto dešimtmečio naudotą to paties gamintojo modelį Kawasaki C-1. Oficialios eksploatacijos Japonijos savigynos oro pajėgose (JASDF) pradžia – 2016 m. birželis.

Iki XXI a. trečio dešimtmečio pradžios lėktuvas nebuvo eksportuojamas, nors gamintojas ir šalies vyriausybė dėl šių orlaivių pardavimo dėrėjosi su Naująja Zelandija ir Jungtiniais Arabų Emyratais.

Projekto vystymas 
Dešimtojo dešimtmečio pradžioje, ištyrusi užsienio orlaivius, tokius kaip C-130J Super Hercules, C-17 Globemaster III ir Airbus A400M, Japonijos gynybos ministerija padarė išvadą, kad nėra gaminamų orlaivių, atitinkančių Japonijos gynybos pajėgų reikalavimus. 1995 m. „Kawasaki“ kreipėsi į Japonijos gynybos agentūrą su prašymu finansuoti transportinio lėktuvo, kodiniu pavadinimu „C-X“, kūrimui. Apie 2000 m. JDA suformavo reikalavimus naujam transportiniam lėktuvui: tai turėjo būti reaktyvinis dvimotoris orlaivis, galintis iš Japonijos pasiekti Havajus ir gabenti dvigubai daugiau naudingo kvorinio nei C-130.

2001 m. gegužės mėn. Japonijos gynybos ministerija oficialiai išplatino prašymą teikti pasiūlymus sukurti naują transportinį orlaivį. Ši programa gavo pavadinimą „C-X“. Japonijos gynybos pajėgos planavo įsigyti 40 orlaivių, kurie būtų skirti pakeisti senstančius Kawasaki C-1 ir C-130 Hercules parkus.   2001 m. gruodį buvo paskelbta, kad konkursą laimėjo „Kawasaki Heavy Industries“ aviacijos ir kosmoso padalinys „Kawasaki Aerospace Company“.

C-X „Kawasaki“ kūrė lygiagrečiai su jūriniam patruliavimui skirtu modeliu P-X, kurio kūrimo kontraktą įmonė laimėjo kitame konkurse. Siekiant sumažinti išlaidas buvo priimtas sprendimas abiems orlaiviams naudoti tą patį sklandmenį ir daugumą sisteminių komponentai. Abejuose orlaiviuose naudojama ta pati pagrindinė sparno konstrukcija, nors ir skirtingo strėliškumo, skersinio v ir su skirtinga mechanizacija. Naudojami tokie patys pilotų kabinos langai, sparnų galai, horizontalus stabilizatorius ir kitos sistemos, taip pat pagalbinis generatorius, kabinos prietaisų skydas, skrydžio valdymo sistemos kompiuteris, žibintai ir t. t. 2007 m. bendros dviejų orlaivių kūrimo išlaidos siekė 345 mlrd. ¥ (360,07 mlrd jenų arba 3,3 mlrd. JAV dolerių 2019 m. kainomis), kas yra mažai, palyginti su kitomis programomis: pavyzdžiui, Boeing P-8 Poseidon kūrimo sutarties vertė 2004 m. siekė 3,89 mlrd. JAV dolerių.

Jėgainei buvo renkamasi iš Rolls-Royce Trent 800, General Electric CF6-80C2L1F ir Pratt & Whitney PW4000 agregatų. 2003 m. gegužę „Ishikawajima-Harima Heavy Industries“ paskelbė remianti „General Electric“ variklį CF6-80C2L1F, sudariusi susitarimą dėl jėgainės gamybos vietoje.  Tais pačiais metais CF6-80C2L1F buvo pasirinktas maitinti tipui. 2003 m. rugpjūčio mėn. buvo paskelbta, kad CX projektas praėjo preliminarią JDA projekto peržiūrą, leidžiančią tęsti prototipo gamybą. 

Statant pirmąjį prototipą buvo nustatyta dalies JAV pagamintų kniedžių brokas, dėl ko tiek C-X, tiek P-X, gavusio pavadinimą P-1, pristatymas buvo atidėtas iki 2007 m. liepos 4 d. Stendinių bandymų metu nustatytos horizontalaus stabilizatoriaus deformacijos, taip pat važiuoklės pagrindo konstrukcijos ir fiuzeliažo dalių įtrūkimai. Pranešama, kad įtrūkimų problemąs buvo sunku išspręsti. Vėliau prokuratūra tyrė įtarimus, kad pareigūnai, atsakingi už variklių pasirinkimą, buvo papirkti.

Remiantis laikraštyje „Chunichi Shimbun“ 2008 m. paskelbtu pranešimu, kiekvienas C-2 turėjo kainuoti kainuos apie 10 mlrd. ¥ (10,29 mlrd. jenų arba 94,43 mln JAV dolerių 2019 m. kainomis).

Vyriausybei atidėjus lygiagrečiai vykdytą naikintuvo kūrimo progrramą „F-X“, paskyrus papildimą finansavimą skubiai naikintuvų F-15J parko modernizacijai privertė CX programą atidėti vieneriems metams.

2014 m. lėktuvo kūrimas vėl buvo atidėtas po to, kai atliekant slėgio bandymus sugedo galinės krovinio durys. Dėl vėlavimo programos išlaidos padidėjo 40 mlrd. ¥ (383,35 mln. JAV dolerių) iki 260 mlrd. jenų. 2016 m. kovo mėn. buvo pranešta, kad C-2 programa lyginant su pradiniu grafiku vėlavo penkerius metus, o jos kaštai siekė 264,3 mlrd. jenų, t. y. 80 mlrd. jenų daugiau, nei planuota iš pradžių. 2017 m. kovo 27 d. Japonijos gynybos ministerija paskelbė, kad C-2 kūrimas baigtas. „Kawasaki“ siekė pasiūlyti ir civilinę C-2 versiją. Šiame variante, gavusiame indeksą YC-X, numatyta nedaug modifikuoti C-2, kartu padidinant naudingąjį svorį nuo 26 iki 37 tonų. 2007 metais buvo paskelbta, kad civilinio C-2 varianto kūrimui teikiamas mažesnis prioritetas nei karinio lėktuvo užbaigimui. 2012 m. pabaigoje „Kawasaki“ vykdė konsultacijas su potencialiais klientais dėl negabaritinių krovinių gabenimui skirto YC-X. Konsultacijų pagrindu „Kawasaki“ 2020–2030 m. laikotarpiui prognozavo iki 100 tokių krovininių orlaivių pasaulinę paklausą.

2023 m. kovo 20 d. „Kawasaki“ atstovai paskelbė apie ketinimus mažinti „C-2“ gamybos savikainą, kas sukėlė tiek Gynybos ministerijos, tiek ir potencialių užsienio klientų susirūpinimą.

Konstrukcija 
„Kawasaki C-2“ yra metalinis dvimotoris aukštasparnis monoplanas su iš kompozitinių medžiagų pagaminta uodega, transportinis lėktuvas, skirtas dideliu nuotoliu pervežti vidutinio dydžio krovinius. Lyginant su senesniu modeliu C-1, C-2 gali šešis kartus didesniu atstumu gabenti iki keturių kartų sunkesnius krovinius, tokius kaip MIM-104 Patriot „žemė-oras“ tipo raketų baterijos ar sraigtasparniai Mitsubishi H-60 (licencinis japoniškas „Sikorsky UH-60 Black Hawk“ variantas).

„C-2“ buvo kuriamas pagal šiuos Gynybos ministerijos reikalavimus: degalų papildymo skrydžio metu galimybė, infraraudojųjų spindulių radaras, minimalus naudingas krovinys – 26 tonos, galimybė kilti ir leistis ant trumpų kilimo ir tūpimo takų (orientaciškai – 500 m, toks reikalavimas kilo iš Tachikawa (900 m), Kamigoto (800 m), Hateruma (800 m) aerodromų ypatybių), maksimalus naudingas krovinys – 37 600 kg, kylant nuo 2 300 m ilgio tako, esant iki 141 tonos kilimo svoriui; gebėjimas skristi tarptautiniais oro maršrutais daugiau nei 0,8 Macho greičiu (dėl mažesnio kreiserinio greičio buvo atmestas C-17 variantas). Įprasti krovininiai orlaiviai negali skristi komerciniais maršrutais optimaliame aukštyje dėl mažesnio kreiserinio greičio ir oro erdvės kontrolieriai dažnai jiems suteikia žemesnius ešelonus, kas sąlygoja mažiau efektyvius skrydžio režimus.

Nors būdamas sturktūriškai panašus su „Kawasaki P-1“, „C-2“ fiuzeliažas yra daug platesnis, kas leidžia sutalpinti krovinių denį su automatizuota pakrovimo ir iškrovimo sistema, sumažinančia personalo ir antžeminės įrangos poreikį. Priekinis fiuzeliažas ir horizontalus stabilizatorius yra pagaminti iš Japonijoje sukurtos kompozitinės medžiagos KMS6115. Lėktuve montuojama taktinė skrydžio valdymo sistema ir ant stiklo skrydžio duomenis vaizduojantis ekranas, palengvinantis pilotavimą mažame aukštyje virš kalnuoto reljefo. „C-2“ montuojami pilnai stikliniai pilotų displėjai, didelio tikslumo navigacijos sistema ir lėktuvo savisaugos sistemos.

Eksploatacijos istorija 

2010 m. sausio 26 d. įvyko pirmasis XC-2 skrydis. Lėktuvas pakilo iš Chūbu regione esančio Gifu aerodromo. Skrydis įvyko be jokių problemų. Prieš jį orlaivis buvo pervadintas C-2. 2010 m. kovo 30 d. pirmasis orlaivis buvo pristatytas užsakovui – Japonijos gynybos ministerijai. 

2016 m. vasario 24 d. 1-ąjam prototipui, Nr. 08-1201, buvo baigta sustiprinto kėbulo programa.

2016 m. kovo mėn. JASDF oficialiai paskelbė apie C-2 eksploatacijos pradžią.

2017 m. lapkritį „C-2“ pirmą kartą buvo dislokuotas užsienyje – Japonijos savigynos pajėgų bazėje Džibutyje.

2021 m. rugpjūčio 23 d. Jungtinių Valstijų prašymu Japonija iš Irumos oro bazės išsiuntė vieną „C-2“ padėti evakuoti JAV personalą po Kabulo žlugimo.

RC-2 

2015 m. pradėta kurti elektroninės žvalgybos platforma RC-2. 2018 m. vasario 6 d. Gifu aerodrome buvo pristatytas į „RC-2“ modifikuotas antrasis prototipas, Nr.18-1202. 2020 m. spalio mėn. JASDF oficialiai pristatė šiuos elektroninės žvalgybos (ELINT) orlaivius, kuriuos numatoma dislokuoti Irumos aviacijos bazėje. Jais numatoma pakeisti elektroninei žvalgybai naudotas NAMC YS-11 modifikacijas „EB“ ir „EA“.

Eksporto bandymai 
„C-2“ yra tinkamas vykdyti strateginio transporto misijas taip pat sėkmingai kaip Airbus A400M Atlas ar Ilyushin Il-76 ir pasaulinėje rinkoje turi nedaug konkurentų, todėl „Kawasaki“ siekė jį eksportuoti. Reaguodama į Japonijos vyriausybės planus sumažinti gynybos eksporto apribojimus, 2015 m. Kawasaki pradėjo aktyviai reklamuoti C-2 užsienio klientams 

2017 m. lapkričio mėn. „C-2“ buvo pristatytas Dubajaus aviacijos parodoje. 2018 m. liepos mėn. jis buvo pristatytas Didžiojoje Britanijoje kasmet vykstančioje aviacijos parodoje „Royal International Air Tattoo“. 2021 m. lapkričio 18 d. „C-2“ buvo reklamuojamas Dubajaus aviacijos parodoje.

2019 m. vasario mėn. lėktuvas buvo pristatytas Tarptautinėje Australijos aviacijos parodoje (Australian International Airshow). Ten prasidėjo derybos dėl jo įsigijimo su Naujosios Zelandijos Karališkosiomis oro pajėgoms, jų oro mobilumo ateities pajėgumų (angl. Future Air Mobility Capability – FAMC) programai, kuri „C-2“ pakeistų iki tol naudotus C-130H. Visgi, 2019 m. birželio mėn. Naujosios Zelandijos vyriausybė pasirinko amerikietiškus „C-130J-30 Super Hercules“.

Operatoriai 

  

 Japonijos savigynos oro pajėgos: 2022 m. kovo mėn. JASDF eksploatavo 14 vnt. C-2. 

 Aviacijos vystymo ir bandymų sparnas (nuo 2010 m.)
 3-asis taktinis oro transporto sparnas
 403-oji taktinė oro transporto eskadrilė (nuo 2017 m.)
 2-asis taktinio oro transporto sparnas
 402-oji taktinė oro transporto eskadrilė (nuo 2021 m.)

Techniniai duomenys (C-2) 

 Įgula: 3: 2 pilotai ir 1 krovinio operatorius
 Keliamoji galia:
 32 t (perkrovos riba +2,5G);
 36 t (perkrovos riba +2,25G);
 37,6 t (maksimali), kas sudaro:
 Karo lauko sistema arba
 Kranas sunkvežimio bazėje arba
 8 x 463L paletės arba
 1 x sraigtasparnis UH-60JA arba
 1 x Type 16 pėstininkų kovos mašina – ratinė prieštankinė kovos mašina
 Ilgis: 43,90 m (144 pėdos 0 colių)
 Sparno mojis: 44,40 m (145 pėdos 8 coliai)
 Aukštis: 14,20 m (46 pėdos 7 coliai)
 Svoris:
 tuščio: 69 000 kg (152 119 svarai)
 maksimali kilimo: 141 400 kg (311 734 svarai)
 Jėgainė: 2 × turboventiliatoriniai varikliai General Electric CF6-80C2K1F, po 265,7 kN traukos

Skrydžio duomenys

 Greitis:
 maksimalus: 920 km/h (570 mylių į valandą, 500 mazgų)
 maksimalus: 0,82 Macho
 kreiserinis: 890 km/h (550 mylių į valandą, 480 mazgai) / 0,8 Macho
 Skrydžio nuotolis:
 su 20 t krovinio: 7 600 km (4 700 mylių, 4 100 jūrmylių)
 su 30 t krovinio: 5 700 km (3 500 mylių; 3 100 jūrmylių)
 su 36 t krovinio: 4 500 km (2 800 mylių; 2 400 jūrmylių)
 pervarymo: 9 800 km (6 100 mylių, 5 300 jūrmylių)

 Skrydžio lubos: 13 100 m (43 000 pėdų)
 Minimalus tako ilgis pakilimui: 500 m (1 641 pėda)

Susijusios konstrukcijos 
 Kawasaki P-1 – Japonijos jūrinis patrulinis lėktuvas
 Kawasaki YPX – siūlomas dvimotoris avialaineris, P-1 pagrindu

To paties laikotarpio, konfigūracijos ir paskirties lėktuvai

 Antonov An-70 – karinis transporto lėktuvas, Ukraina/Rusija (keliamoji galia – 47 t),
 Airbus A400M Atlas – Europoje sukurtas keturmotoris turbosraigtinis transporto lėktuvas. (keliamoji galia – 37 t).
 Embraer C-390 Millennium – karinis transportinis lėktuvas / aviacinis tankeris, Brazilija. (keliamoji galia – 26 t).
 Tupolev Tu-330 – karinio transportinio lėktuvo projektas, Rusija. (keliamoji galia – 35 t)

Išnašos 

Aukštasparniai
Kawasaki orlaiviai
Transportiniai lėktuvai (kariniai)