Kotryna Dičkienė

Kotryna Dičkienė (mergautinė pavardė Šukytė, 1919 m. lapkričio 15 d. Karužiškiuose, Panevėžio valsčiuje – 2004 m. rugpjūčio 9 d.) – Lietuvos bibliotekininkė.

Biografija 
Gimė Juozo ir Emilijos Šukių šeimoje. Mokėsi Panevėžio mergaičių gimnazijoje, kurią baigė 1940 m. Antrasis pasaulinis karas sugriovė planus siekti aukštojo mokslo. K. Dičkienė mokytojavo Šilagalio pradinėje mokykloje, ištekėjo už Jono Dičkaus, susilaukė sūnaus ir dukros. 1947 m. mirė vyras.

1948 m. K. Dičkienė priimta dirbti į Panevėžio miesto biblioteką, pradžioje skaityklos vedėjos, o nuo 1949 m. – vedėjos pareigoms.

1963 m. baigė Vilniaus valstybinį V. Kapsuko universitetą, įgijo bibliotekininkės-bibliografės kvalifikaciją.

1969 m. įvyko bibliotekos reorganizacija ir Masinės bibliotekos Nr. 1 bazėje buvo įkurta Panevėžio viešoji biblioteka (nuo 1989 m. Panevėžio Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka). Jos direktore paskirta K. Dičkienė.

Direktorės K. Dičkienės iniciatyva biblioteka slaptai kaupė sovietinės cenzūros viešai naudoti uždraustus leidinius: išsaugojo senosios bibliotekos išlikusias knygas (apie 350 egz.), antikvariniuose knygynuose ir iš privačių asmenų pirko tarpukario metais leistas knygas ir periodinius leidinius. Apie 1969–1971 m. K. Dičkienės pastangomis biblioteka įsigijo dalį pedagogo, kalbininko Leono Kuodžio tarpukariu sukauptos lituanistinės bibliotekos. Su kolegomis ji sukaupė ir išsaugojo apie 3000 senų ir retų leidinių. Atkūrus Nepriklausomybę, šie spaudiniai sudarė pagrindą bibliotekos Retų spaudinių skyriaus įkūrimui ir tapo prieinami skaitytojams.

1977 m. K. Dičkienė išvyko gyventi į Vilnių. 1994 m. ji išleido kalbininko, pedagogo Leono Kuodžio rankraštinio palikimo dalį – jo eilėraščių rinkinį „Pro žydinčius langus“.

Mirė 2004 m. rugpjūčio 9 d. Palaidota Panevėžio Kristaus Karaliaus katedros kapinėse (Ramygalos g.).

Įvertinimas 
1969 m. LTSR nusipelniusi kultūros darbuotoja.

Šaltiniai 

Lietuvos bibliotekininkai