Pandžabai

Pandžabai arba pandžabiečiai (sav. پنجابی, ਪੰਜਾਬੀ, पंजाबी) – indoarijų tauta, gyvenanti Pietų Azijoje, Pandžabe, kuris dabar padalintas tarp Indijos ir Pakistano. Gyvena taip pat kitur Indijoje ir Pakistane, Afganistane, Singapūre, Šri Lankoje, Jungtinėje Karalystėje, JAV, Kanadoje, Malaizijoje ir kitur. Populiacija – daugiau kaip 125 mln. gyventojų. Vartoja pandžabų kalbą (užrašoma skirtingais raštais – gurmukhi, arabų, devanagari), taip pat kalba hindi, urdu kalbomis. Tikintieji – sikhai (tradicinė pandžabų religija), musulmonai (daugiausia sunitai), hinduistai.

Istorija 

Apie II tūkstm. pr. m. e. iš Vidurinės Azijos į Pandžabą („penkių upių kraštą“) atsikėlė arijų tautos, kurios palaipsniui persimaišė su vietinėmis tautomis. Nuo I tūkstm. pr. m. e. Pandžabe kūrėsi persai, graikai, sakai ir kt., o nuo VIII a. ėmė plisti islamas, ėmė keltis arabai, tiurkai, afganai, mongolai, persai, tadžikai ir kiti. Susidarė 3 gimininės grupės: džatai (jų kalba – pandžabų kalbos pagrindas), gudžarai ir radžputai (radžastaniečių protėviai). Visos šios trys grupės dalyvavo pandžabų etnogenezėje. Kaip tauta ėmė ryškėti susikūrus sikhizmui.

Kultūra 

Tradiciniai verslai – sėjamoji žemdirbystė (auginami kviečiai, soros, kukurūzai, garstyčios, medvilnė, cukranendrės), amatai (drobių, šalių, kilimų dirbimas, indų, papuošalų gamyba, medžio, dramblio kaulo, akmens raižyba). Dirba pramonėje, smulkiajame versle, paslaugų, administracinėje sferoje. Didelė dalis pandažbiečių dirba policijoje, valstybinėse įstaigose.

Tradicinis pandžabų būstas mieste – vienaukštis ar dviaukštis namas plokščiu stogu, dengta veranda; kaime – plūkto molio vienaukštis namas. Tradicinė vyrų apranga – dhoti, lungi, palaidos kelnės su marškiniais, liemenė, turbanas; moterų – ilgas platus sijonas, ilga kofta ar šarovarai su marškiniais, galva ir pečiai dengiami šaliu. Miestuose vyrai taip pat rengiasi vakarietiškai, moterys – sariu.

Pandžabai turi gausią tautosaką, muzikinę tradiciją, spalvingas šventes, vestuvių apeigas.

Šaltiniai