Europos neolito ūkininkai

Europos neolito ūkininkai – archeogenetinis terminas, naudojamas apibūdinti atskirą genetinės kilmės komponentą, kuris nurodo Europos ankstyvojo neolito ūkininkų kilmę.
Manoma, kad Europos neolito ūkininkų protėviai nuo Vakarų Europos medžiotojų-rinkėjų atsiskyrė apytiksliai 43 tūkstantmetyje pr. m. e. Nuo pastarųjų atsiskyrė ir Kaukazo medžiotojai-rinkėjai apytiksliai 23 tūkstantmetyje pr. m. e.

Ankstyvojo neolito laikotarpiu Anatolijos ūkininkai pradėjo masiškai migruoti į Europą, tai paskatino jų ir Vakarų Europos medžiotojų-rinkėjų asimiliaciją tarpusavyje. Kita vertus, Europos neolito ūkininkai nebuvo įsikūrę šiaurinių ir rytinių Europos regionų didesnėse dalyse.

Minėto genetinės kilmės komponento Y chromosoma turėjo tipus, kurie apėmė daugiausia haplogrupę G2a ir mažiau haplogrupes H, T, J, C1a ir E1b1. Tuo tarpu, Europos neolito ūkininkų mitochondrinė DNR buvo įvairi. Viduriniojo neolito laikotarpiu Europos neolito ūkininkų vyriškosios lyties atstovų tarpe atsirado Vakarų Europos medžiotojų-rinkėjų genetinės kilmės išaugimas, paskatinęs tėvo linijos haplogrupės I2 dažnių padidėjimą tarp jų. 

Eneolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus metu Europos neolito ūkininkai patyrė Vakarų stepių pastoralistų invaziją iš Ponto stepės. Tai paskatino Y chromosomos tarp europiečių pokytį: Europos neolito ūkininkų vyraujančioji buvo pakeista Rytų Europos medžiotojų-rinkėjų / Vakarų stepių pastoralistų Y chromosoma (daugiausia haplogrupių R1a ir R1b). Tačiau Europos neolito ūkininkų mtDNR išliko dažna. Tai rodo maišymąsis tarp Rytų/Vakarų stepių pastoralistų vyrų ir Europos neolito ūkininkų moterų. Dėl vėlesnių stepių pastoralistų migracijų į Šiaurės Europą ir atgal į Eurazijos stepę, Europos neolito ūkininkų mtDNR buvo paskleista naujose žemyno vietose. 

Europos neolito ūkininkų genetinė kilmė išlieka Euroje, kuri svyruoja nuo 90 % prie Viduržemio jūros iki 30 % netoli Baltijos jūros.

Tyrimai 
2014 m. „Nature“ paskelbtame tyrime Europos neolito ūkininkai buvo išskirti kaip atskiras genetinės kilmės komponentas. Nustatyta, kad Europos neolito ūkininkai, kaip ir senovės šiaurės eurazijiečiai ir Vakarų Europos medžiotojai-rinkėjai, yra viena iš trijų pagrindinių šiuolaikinių europiečių protėvių populiacijų. Dabartinėje Europoje Europos neolito ūkininkų genetinė kilmė svyruoja nuo 30% Baltijos jūros regiono valstybėse iki 90%  netoli Viduržemio jūros. Buvo ištirta, kad minėti neolito ūkininkai yra daugiausia Artimųjų Rytų neolitinių populiacijų kilmės su silpna Vakarų Europos medžiotojų-rinkėjų priemaiša. Būtent per Europos neolito ūkininkų protėvius dauguma šiuolaikinių pietų europiečių įgijo Vakarų Europos medžiotojų-rinkėjų genetinės kilmės. Nustatyta, kad apie 44 % Europos neolito ūkininkų genetinės kilmės buvo gauta iš bazalinių eurazijiečių populiacijos, kuri atsiskyė anksčiau negu atsirandant kitoms ne afrikiečių genetinėms linijoms. Buvo ištirta, kad Ötzi priklauso Europos neolito ūkininkams.

2015 m. birželį „Nature“ publikuotame novatoriškame genetiniame tyrime nustatyta, kad Vakarų Europos medžiotojų-rinkėjų genetinės kilmės kiekis, dokumentuojant jų atsinaujinimą, tarp Europos neolito ūkininkų ženkliai padidėjo neolito laikotarpiu. Buvo ištirta, kad Europos neolito ūkininkų Y-DNR turėjo haplogrupės G2a tipus. Tuo tarpu, mtDNR buvo įvairi. Vėlyvuoju neolitu ir ankstyvuoju bronzos amžiumi G2a beveik išnyksta iš Europos ir ją pakeičia R1b ir R1a tipai, nurodant masinę žmonių iš Ponto stepės migraciją. Manoma, kad ši migracija gali būti susijusi su indoeuropiečių kalbų paplitimu Europoje. 

2015 m. lapkritį „Nature Communications“ paskelbtame genetiniame tyrime nustatyta, kad Europos neolito ūkininkų protėviai nuo Vakarų Europos medžiotojų-rinkėjų atsiskyrė apie 43 tūkstantmetį pr. m. e., galimai per pastarųjų migraciją į Europą. Apie 23 tūkstantmetį pr. m. e. minėti protėviai skilo į Europos neolito ūkininkus ir Kaukazo medžiotojus-rinkėjus. Pastarųjų priemaiša buvo aptikta tarp Duobinių kapų kultūros atstovų, kurie masiškai plito per Europą maždaug nuo 3000 m. pr. m. e.

2015 m. lapkritį „Nature“ publikuotame genetiniame tyrime ištirta, kad Europos neolito ūkininkai yra genetiškai artimai susiję su Anatolijos neolito ūkininkais. Buvo nustatyta, kad Europos neolito ūkininkai turi 7–11% daugiau Vakarų Europos medžiotojų-rinkėjų genetinės kilmės negu minėti Anatolijos ūkininkai. Tai leidžia manyti, kad Europos neolito ūkininkai priklausė bendrai protėvių populiacijai, prieš jų ekspansiją į Europą. Kalbant apie Y-DNR, Europos neolito ūkininkų vyrai turėjo G2a tipus. Tyrimo metu nustatyta, kad daugumą europiečių galima laikyti Vakarų Europos medžiotojų-rinkėjų, Europos neolito ūkininkų ir Duobinių kapų kultūros atstovų palikuonių asimiliacijos tarpusavyje rezultatu.

2018 m. „Nature“ paskelbtame genetiniame tyrime nustatyta, kad Europos neolito ūkininkai iš pradžių žemės ūkį daugiausia išplatino Europoje be maišymosi su vietiniais Vakarų Europos medžiotojais-rinkėjais. Taip pat pažymima, kad šis procesas vyko per masinį žmonių judėjimą. Tačiau viduriniojo neolito laikotarpiu Vakarų Europos medžiotojų-rinkėjų genetinė kilmė, nulemta vyrų, išaugo Vidurio Europoje ir Iberijos pusiasalyje.

Fizinė išvaizda 
Europos neolito ūkininkai buvo žemesni už Vakarų stepių pastoralistus, gyvenusius Ponto stepėje. Minėtų ūkininkų genetinės kilmės dažniai Pietų Europoje gali paaiškinti žemesnį ūgį tarp pietų europiečių, lyginant su šiaurės europiečiais, turinčiais stepių pastoralistų genetinės kilmės aukštą lygį.

Pastabos

Išnašos

Šaltiniai 
 
 
 
 
 
 

Genetika
Neolitas