Kenijos kolonija

Kenijos kolonija () – Britų Imperijai priklausiusi kolonija Afrikoje, dabartinės Kenijos teritorijoje.

Raida 

Kenijos kolonija buvo įkurta 1920 m., kai buvęs Rytų Afrikos protektoratas buvo pertvarkytas į Britanijos karūnos koloniją. Formaliai Kenijos kolonija buvo tik vidinės žemės, nes dešimties mylių pločio pakrantės ruožas (tariamai išnuomuotas iš Zanzibaro sultono), buvęs Vitu sultonatas, buvo vadinamas Kenijos protektoratu. Iš tiesų tiek Kenijos kolonija, tiek Kenijos protektoratas buvo valdomi kaip vieningas administracinis vienetas su vienu administraciniu centru Nairobyje.

Kolonija buvo panaikinta 1963 m., kai buvo sutarta šaliai suteikti nepriklausomybę. Nepriklausoma šalis pasivadino Kenija.

Administraciniai vienetai 
1921 m. Mombasa buvo didžiausias tų žemių miestas (32 tūkst. gyventojų), tačiau sostine buvo Nairobis šalies gilumoje.

1921 m. visoje Kenijos kolonijoje buvo 2 376 000 gyventojų. Dalis jų buvo nevietiniai:
 9 651 europietis
 22 822 indai
 10 102 arabai

Įkūrimo metu Kenijos koloniją sudarė 8 provincijos: Kenijos, Naivašos, Njanzos, Sejidės, Tanalando, Ukambos, Džubalando ir Šiaurinės ribos (Northern Frontier). 1922 m. Sejidės ir Tanalando provincijos sujungtos, suformuojant Pakrantės provinciją, Kenijos provincija pervardinta Kikuju. Iš Ukambos provincijos dalies suformuotas Masajų rajonas. 1925 m. Džubos provincijos teritorijos į vakarus nuo Džubos upės (vadinamoji Transdžuba) atiduota Italijos Somaliui. Iki 1948 m. susiformavo šios 6 provincijos su administraciniais centrais:

 Centrinė provincija (Njeris)
 Pakrantės provincija (Mombasa)
 Masajų rajonas (Nairobis)
 Šiaurinės ribos provincija (Isiolas)
 Njanzos provincija (Kisumu)
 Riftinio slėnio provincija (Nakuru)

Kenijos istorija
Britų kolonijos Afrikoje