Poviso karalystė

Poviso karalystė () ― viena iš Velso viduramžių karalysčių, gyvavusi nuo V a. iki 1160 m. Karalystė buvo išsidėsčiusi Velso rytuose. Susidarė kornovijų () genčių žemėse po to, kai romėnai paliko Britaniją, ir pradžioje užėmė teritoriją nuo Vakarų Velso kalnų iki dabartinio Vakarų Midlandso, taip pat ir derlingas Severno ir Terno upių lygumas. Senasis kornovijų genčių centras buvo Rokseteris (). 

XI ir XII a. Poviso karalystė tapo savotišku nesantaikos obuoliu tarp Valų markos anglų-normanų lordų ir stiprėjančio Gvinedo. 1160 m. po karaliaus Madogo ap Maredido mirties Poviso karalystė buvo padalyta į dvi dalis: Povisą Vadogą (šiaurinė dalis) ir Povisą Venvinviną (pietinė dalis).

Manoma, kad Poviso pavadinimas () kilęs iš vėlyvosios lotynų kalbos pagenses (iš  'kaimiška vietovė', 'apylinkė', kas susiję su lot. paganus) ― 'pasienio sritys'. Kambrijos analų įraše apie karaliaus Kadelo ap Brochvailo mirtį sakoma, kad šalis, kuri vėliau buvo pavadinta Povisu, pradžioje vadinosi Ternilugu ().

Šiomis dienomis didžiąją buvusios Poviso karalystės dalį užima Poviso sritis.

Išnašos

Velso istorija