Draugystė

Draugystė – abipusiu prieraišumu grįsti žmonių tarpusavio santykiai, kuriems būdinga bendra patirtis, panašios vertybės ir artimi tikslai. Būti draugu ar drauge – artimesnė tarpasmenininių santykių forma nei būti pažįstamu, kaimynu, bendraklasiu ar bendradarbiu.

XIX a. pab. draugystė pradėta tyrinėti etnografijoje, psichologijoje, sociologijoje, apibrėžta kaip žmonių tarpusavio santykių tipas, kuris siejasi su visuomenės socialine struktūra.

Kai kuriose kultūrose draugystės sąvoka apsiriboja nedideliu skaičiumi labai artimų santykių (pvz., baltų ir slavų visuomenėse). Tuo tarpu kitose šalyse, pavyzdžiui, anglosaksiškose, ypač JAV ir Kanadoje, žmogus gali turėti daug draugų, o du artimiausi draugai įvardinami gerais draugais () ar geriausiais draugais ().

Kartais daroma skirtis tarp draugų ir šeimos („šeima ir draugai“), o kartais – tarp draugo ir mylimojo. Riba tarp pastarųjų nėra aiški (; draugai su „privalumais“). Pastarasis terminas apibūdina neįpareigojančius, tačiau neatsitiktininius lytinius santykius. Populiariojoje kultūroje yra atsiradęs terminas draugų zona (vertinys iš ), nusakantis aiškią ribą tarp draugo ir meilužio (taip pat sk. meilė be atsako). T. y. draugai tarp kurių niekada jokių lytinių ar romantinių santykių nebuvo.

Vaikystėje draugystės supratimas dažniausiai labiau orientuotas į tokias sritis, kaip bendra veikla, fizinis artumas ir bendri lūkesčiai. Šios draugystės suteikia galimybę žaisti ir išmokti savireguliacijos. Dauguma vaikų draugystę linkę sieti su dalinimusi, todėl vaikai labiau linkę dalytis daiktais su kuo nors, ką laiko draugu ar drauge. Bręsdami vaikai tampa mažiau egocentriški ir ima geriau suvokti kitus. Įgiję gebėjimą įsijausti į savo draugus jie mėgsta žaisti grupėse. Dažna vėlesnės vaikystės patirtis – bendraamžių atstūmimas. Artimų draugysčių užmezgimas ankstyvoje vaikystėje padeda vaikui geriau prisitaikyti visuomenėje vėlesniais metais.

Lietuvos kontekstas 
„Draugystė“ – tos paties šaknies kaip žodis „draugas“. Tiek lietuvių, latvių ir latgalių, tiek rytinių slavų kalbose draugą apibūdinąs žodis siejasi su PIE *dʰrewgʰ-, reiškiančio priklausomumą genčiai ir ištikimybę. Draugystės sinonimas – bičiulystė. Bičiulis etimologiškai siejasi su bite ir anksčiau reiškė žmogų, su kuriuo buvo dalinamasi bitėmis.

Lietuvoje draugystės garbei pavadinta gatvių, parkų ir mokyklų.

Draugystė literatūroje 
Vyriškos draugystės simboliu laikoma legenda apie Deimoną ir Fintijų. Aukojimosi dėl draugystės reikšmė pabrėžiama Jono evangelijoje („Nėra didesnės meilės, kaip gyvybę už draugus atiduoti.“)

Taip pat skaitykite 

 Bruderšaftas

Šaltiniai 

Asmeninis gyvenimas
Socialinė psichologija