Dirko Hartogo sala

Dirko Hartogo sala () – Australijai priklausanti sala, esanti Indijos vandenyne, prie Australijos vakarinių krantų, Ryklių įlankos vakaruose. Pietuose siauru sąsiauriu atskirta nuo žemyno, šiaurėje užsibaigia Įrašo kyšuliu (Cape Inscription). Didžiausia ir labiausiai į vakarus nutolusi Vakarų Australijos sala. Plotas 620 km², ilgis apie 80 km, plotis 3–15 km. Salą daugiausia sudaro krūmais apaugusios kopos, vakarinis krantas vietomis status. Negyvenama, lankoma turistų.

Saloje įkurtas Dirko Hartogo Salos nacionalinis parkas, rytinė pakrantė priklauso Ryklių Įlankos jūrų parkui; visa sala kartu su Ryklių įlanka ir kitomis įlankos salomis bei pusiasaliais įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą.

Istorija 
Salą pakeliui į Bataviją 1616 m. spalio 25 d. atrado ir joje išsilaipino olandų keliautojo Dirko Hartogo (Dirk Hartog) vadovaujama ekspedicija. Prieš išvykdamas D. Hartogas paliko saloje metalinę plokštę su pagrindinių ekspedicijos narių vardais ir data. 1697 m. saloje apsilankęs kitas olandų keliautojas Vilemas de Vlaminkas (Willem de Vlamingh) plokštę rado ir pakeitė kita, pakartojęs buvusį užrašą ir pridėjęs savo. Originalią plokštę išsivežė į Bataviją; šiuo metu ji saugoma Amsterdamo valstybiniame muziejuje. V. de Vlaminko palikta plokštė saugoma Vakarų Australijos jūrų muziejuje Frimantle.

1699 m. saloje lankėsi Viljamas Dampiras, 1772, 1801 ir 1818 m. – prancūzų ekspedicijos, 1822 ir 1858 m. – vėl anglų. Nuo 1869 m. sala išnuomota privatiems asmenims, įkurtas avių ūkis. 1908 m. Įrašo kyšulyje pastatytas švyturys. XX a. viduryje didesnė salos dalis grįžo valstybės nuosavybėn, 2009 m. įsteigtas nacionalinis parkas. Iki 2018 m. išvežtos avys, išnaikintos ožkos ir sulaukėjusios katės, pradėtas vykdyti „Sugrįžimo į 1616 m.” (Return to 1616) projektas, kuriuo siekiama reintrodukuoti 11 anksčiau saloje gyvenusių vietinių gyvūnų rūšių.

Šaltiniai 

Australijos salos
Vakarų Australija