Įstatymų leidžiamasis susirinkimas (Prancūzija)

Įstatymų leidžiamasis susirinkimas () – aukščiausioji Prancūzijos įstatymų leidžiamoji institucija. Įkurta 1791 m. spalio 1 d. per Prancūzijos revoliuciją. Veikė iki 1792 m. rugsėjo 20 d., kai jį pakeitė Nacionalinis Konventas.

Įstatymų leidžiamasis susirinkimas buvo vienerių rūmų parlamentas, susidedantis iš 745 narių su 2 metų kadencija.

Pagal konstituciją Įstatymų leidžiamasis susirinkimas galėjo leisti įstatymus (karalius turėjo veto teisę), įvesti mokesčius, nustatyti armijos ir karo laivyno dydį, skelbti karą, ratifikuoti taikos ir prekybos sutartis, pradėti bylas (sprendžiamas aukščiausiojo teismo) prieš ministrus.

Faktiškai Įstatymų leidžiamasis susirinkimas veikė apie metus, o tada buvo pakeistas Nacionaliniu Konventu. Rinkimus į Nacionalinį Konventą, kuris turėjo sudaryti naują konstituciją, paskelbė pats Įstatymų leidžiamasis susirinkimas 1792 m. rugpjūčio 10 d.

Istorija 
1791 m. rugsėjo 30 d. Steigiamasis susirinkimas paleido save. 1791 m. spalio 1 d. darbą pradėjo Įstatymų leidžiamasis susirinkimas. 1792 m. rugpjūčio 10 d. sankiulotai, vadovau­jami Paryžiaus komunos, užėmė Tiuilri rūmus. Įstatymų leidžiamasis susirinkimas nušalino Liudviką XVI nuo sosto ir su šeima uždarė Liuksemburgo rūmuose. 1792 m. rugsėjo 20 d. prie Valmi miestelio prancūzų kariuomenei pavyko sustabdyti Paryžiaus link judančią Prūsijos kariuomenę. Tą pačią dieną Paryžiuje susirinko naujai išrinktas Nacionalinis Konventas, pakeitęs Įstatymų leidžiamąjį susirinkimą.

Struktūra 
Įstatymų leidžiamąjį susirinkimą sudarė 745 deputatai: dešinėje apie 260 konstitucinės monarchijos šalininkų feljanų, kairėje 136 respublikos rėmėjai jakobinai (tarp kurių buvo ir vėliau pavadintų žirondistais) ir kordeljerai, likę 345 deputatai buvo nepriklausomi („Pelkė“), prisidėdavę prie tos grupės, kuri tuo metu būdavo stipriausia.

Išnašos

Išorinės nuorodos 

Didžioji Prancūzijos revoliucija