Marija Leticija Ramolino

Marija Leticija Ramolino (Maria Letizia Ramolino, 1750 m. rugpjūčio 24 d., Ajačas – 1836 m. vasario 2 d., Roma) – Napoleono Bonaparto motina.

Biografija 

Būdama 14 metų buvo ištekinta už teisininko Karolio Bonaparto. Jiem gimė 13 vaikų, iš kurių pilnametystės sulaukė 5 sūnūs ir trys dukterys:

 Žozefas Bonapartas (1768–1844), Ispanijos karalius
 Napoleonas Bonapartas (1769–1821), Prancūzijos imperatorius
 Liusjenas Bonapartas (1775–1840), Kanino ir Muzinjano princas.
 Eliza Bonapart (1777–1820), Toskanos didžioji hercogienė.
 Lui Bonapartas (1778–1846), Olandijos karalius.
 Polina Bonapart (1780–1825), Gvastalo hercogienė.
 Karolina Bonapart (1782–1839), Klevo didžioji hercogienė.
 Žeromas Bonapartas (1784–1860), Vestfalijos karalius.

1769 metais Korsika perėjo į Prancūzijos kontrolę, tačiau Leticija taip ir neišmoko prancūzų kalbos. 1785 metais tapo našle ir po 8 metų buvo priversta su vaikais persikraustyti į žemyną, į Marselį. 

Po Napoleono karūnacijos (kurioje ji dalyvauti nepanorėjo ) jis Leticijai davė titulą „Madam Imperatoriaus Motina“  () ir padovanojo Pont-sur-Seine valdas netoli Paryžiaus. Nežiūrint į didelį jos turtą, Madam-motina, pragyvenusi daug metų ant skurdo ribos, išsiskyrė šykštumu, Prancūzijos reikalais nesidomėjo ir retai būdavo dvare.

Literatūra 
 Бонапарты // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: в 86 т. (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.

Pastabos

Išnašos 

Bonapartai