Hartmano viksva

Carex buxbaumii  auct. non Wahlenb
  Carex emasculata  V.I.Krecz.

 Carex buxbaumii var.australis
 Carex buxbaumii var.cylindrica
 Carex buxbaumii var.cylindrostachya 
 Carex polygama var.heterostachya
 Carex buxbaumii var.macrostachya 
 Carex buxbaumii f.heterostachya
 Carex buxbaumii f.macrostachya 
 Carex hartmanii f.heterostachya 
 Carex buxbaumii subsp.hartmanii 
 Carex polygama subsp.hartmanii 

Hartmano viksva  (Carex hartmanii) – viksvuolinių (Cyperaceae) šeimos, viksvų genties daugiametis augalas.

Morfologija 

Daugiametis, pilkai žalias, retakeris, 30– 70 cm aukščio augalas, išauginantis ilgą, kietą, horizontaliai šlaiužiantį šakniastiebį. Stiebai stambūs, statūs, ploni, tribriauniai, žemiau žiedyno šiurkstūs, su kaštoniškai arba rausvai rudomis, belakštėmis, tinkliškai suskidusiomis makštimis pamate, ilgesnis už lapus. Lapai žali, standūs, statūs, plokšti, 2– 3 mm pločio, jų apatinė pusė skiauterėta, pakraštys šiurkštus, viršūnė smaili. Žiedynas – ilga varpa, susidedanti iš 3– 5 daugiažiedžių, retokų, viena nuo kitos atitolusių varpučių. Apatinis žiedynlapis stambus, toks pat kaip ir stiebiniai lapai, šiurkščiais pakraščiais, lygus su žiedynu arba už jį trumpesnis. Visos varputės, išskyrus viršūninę, piestelinės. Viršūninė varputė ginekandrinė, stati, siaurai cilindriška arba pailgai kiaušiniška, 1,5– 3,5 (4) cm ilgio, su 3– 8 kuokeliniais žiedais apačioje; jos pamate neretai yra 2– 3 trumpos, 0,6– 1,5 cm ilgio ir 3– 5 mm pločio, cilindriškos, bekotės arba trumpakotės piestelinės varputės. Likusios piestelinės varputės ilgesnės (2– 4 cm ilgio) ir platesnės (4– 6 mm pločio), cilindriškos, kotuotos, daugiau ar mažiau viena nuo kitos nutolusios. Viršūninės varputės viršutinėje dalyje žiedai piesteliniai (todėl vaisiams atsiradus virsšunė būna storesnė). Viršūninėje žiedyno varputėje tik kuokeliniai žiedai. Šoninės varputės 3– 5, retai 2, viena ar dvi šoninės varputės labai arti viršūnės. Pažiedės plačiai lencetiškos, rausvai rudos, su šviesiu ruoželiu ir žalsva gysla per vidurį; jų viršūnė gana staigiai akuotiškai nusmailėjusi; varpučiu viršūnėje jos tokio pat ilgio, kaip ir maišeliai arba net dar trumpesnės, o į apačią tampa vis ilgesnės ir pamate jų ilgis, įskaitant ir akuotiška viršūnė, gerokai viršija maišelių ilgį. Maišeliai plėvėtesni, eliptiški, iš pradžių plokšti, vėliau neryškiai tribriauniai, 2,5– 3 mm ilgio, 1,5– 2 mm pločio, pilkai žali, paskui truputį paruduoja, su 5– 6 plonomis, bet aiškiomis gyslomis, viršūnėje staigiai užsibaigia trumpu, dvidančiu snapeliu; danteliai tiesūs, statūs išėma tamsiai apkraštuota, siaura. Vaisiai  kiaušiniski, 1,8– 2 mm ilgio ir 1,2– 1,5 mm pločio, aštriai tribriauniai, bukomis viršūnėmis, kotuoti, šviesiai rusvi.

Žydi balandžio ir gegužės mėn. Hemikriptofitas; geofitas.

Augavietės 

Auga drėgnose pievose, žemapelkėse, taip pat lapuočių miškuose ir krūmuose. Apyretė, išskyrus šiauriniuose rajonuose.

Paplitimas Lietuvoje: gana dažnai šiaurinėje šalies dalyje, einant į pietus retėja.
Anksčiau nebuvo skiriamas nuo pievinės viksvos. Visi esami herbariniai egzemplioriai
klaidingai priskirti  Wahlnb. Taigi Lietuvoje vyrauja Carex hartmani Cajander, o ne
Carex buxbaumii  Wahlnb. Apie pastarosios rūšies augimą Lietuvoje kol kas patikimų duomenų
nėra.

Bendras paplitimas: Vakarų ir Vidurio Europa, europinės Rusijos dalies vakarų ir vidurio
rajonai, Kaukazas, Vakarų Sibiras, šiaurinė Vidurinės Azijos dalis. Priklauso eurazinam floros
elementui.

Literatūra 

 P. Snarskis, „Vadovas Lietuvos augalams pažinti“, Vilnius, 1969 m.
 V. Galinis, „Vadovas Lietuvos TSR vandens augalams pažinti“, Vilnius, 1980 m.

Viksvos