Rytų pretorinė prefektūra

Rytų pretorinė prefektūra (), Anatolijos pretorinė prefektūra () – vėlyvosios Romos imperijos, vėliau Bizantijos imperijos administracinis vienetas, viena iš trijų (vėliau keturių) pretorinių prefektūrų. 

Ji apėmė teritorijas Balkanuose (Trakiją), Mažojoje Azijoje, Sirijoje ir Egipte: buvo dabartinių Bulgarijos, Turkijos, Sirijos, Libano, Izraelio, Egipto, rytų Libijos teritorijose.

Raida 
Prefektūra buvo įkurta 337 m., po Konstantino mirties, kuomet trys jo sūnūs pasidalino imperiją į tris prefektūras. Rytų prefektūra atiteko jo sūnui Konstancijui II, ir pradžioje ją sudarė keturios diecezijos. 395 m. padalinus Romos Imperiją į dvi dalis, prefektūra priskirta Rytų Romos imperijai. Tai tapo svarbiausia imperijos prefektūra, kurios administracinis centras Konstantinopolis sutapo su visos imperijos sostine. Jos prefektas pagal statusą buvo antrasis žmogus po imperatoriaus.

Pretorinė prefektūra nunyko VII a., kuomet neteko teritorijų Trakijoje (jas nukariavo slavai), Egipte ir Sirijoje (jas nukariavo Kalifatas). Prefektūros likučiai Mažojoje Azijoje ir Balkanuose buvo perorganizuoti į temas.

Sandara 
Prefektūrai priklausė 5 diecezijos:
 Trakijos diecezija su centru Filipopolyje ir 6 provincijomis;
 Azijos diecezija su centru Efese ir 11 provincijų;
 Ponto diecezija su centru Amasijoje ir 12 provincijų;
 Rytų diecezija su centru Antiochijoje ir 16 provincijų;
 Egipto diecezija su centru Aleksandrijoje ir 6 provincijomis, apie 381 m. atskirta nuo Rytų diecezijos;

Senovės Egiptas
Trakija Romos imperijoje
Senovės Sirija
Mažoji Azija valdant romėnams