Lakvietai

Lakvietai (kin. 雒越; viet. Lạc Việt, pinyin Luòyuè), kartais sutrumpintai vadinami tiesiog lakais – istorinė austroazijiečių tauta, senovėje gyvenusi dab. šiaurės Vietname ir pietinėje Kinijoje. Lakvietai koncentravosi Raudonosios upės baseine ir laikomi tiesioginiais dabartinių vietnamiečių protėviais.

Istorija 

Kinų šaltiniuose lakvietai minimi kaip viena iš šimto vietų tautų, gyvenusių į pietus nuo Jangdzės upės baseino. Joms buvo priskiriamos pačios įvairiusios lingvistinės grupės, ir lakvietai buvo žinomi kaip piečiasi iš visų vietų.

Archeologiškai lakvietai tapatinami su klestinčia Dongsono kultūra, kurios atstovai išvystė aukšto lygio žemdirbystę, sudėtingą visuomenę ir gamino geros kokybės bronzinius dirbinius.

Remiantis vietnamiečių mitologija, 2879 m. pr. m. e. lakvietus konsolidavo mitinis valdovas Kin Zuongas (Kinh Dương Vương 涇陽王), kuris įkūrė pirmąją karalystę. Jis pradėjo vadinamąją Hong Bang dinastiją (Hồng Bàng 鴻龐), kurios visi valdovai titulavosi Hùng Vương (雄王). Suskaičiuojamos 18 jų dinastijų, kurių kai kurie valdovai laikomi kultūriniais didvyriais, jiems priskiriami įvairūs išradimai.

Hong Bang dinastija valdė pusiau legendinę Vanlango karalystę, kurios sostine tradiciškai laikoma Fongčau (Phong Châu 峯州) gyvenvietė Raudonosios upės vidurupyje (dab. Phu Tho provincija). Iki dabar ši vieta yra viena švenčiausių Vietnamo vietų, ir čia stovi seniesiems valdovams garbinti pastatyta šventykla.

Lakvietai prekiavo ir kariavo su savo pietiniais kaimynais čiamais (austroneziečiai) ir šiauriniais kaimynais auvietais (tai-kadajai). 258 m. pr. m. e. pastarųjų vadas An Zuongas (An Dương Vương 安陽王) nukariavo lakvietus, sujungė Vanlango teritorijas su savomis ir sukūrė Aulako karalystę. Lakvietams maišantis su auvietais išsivystė vietnamiečių tautybė.

Austroaziečiai
Vietnamo istorija
Senovės tautos