Šv. Agnietė

Šventoji Agnietė (; 290–304 m.) – mergelė kankinė, garbinama kaip šventoji katalikų Bažnyčioje, rytų ortodoksų Bažnyčioje, taip pat anglikonų bendruomenėje ir liuteronų Bažnyčioje. Ji yra viena iš kelių mergelių kankinių, kurios Mišių kanone minimos vardu.

Istorija 

Pasak tradicijos, Agnietė buvo Romos diduomenės narė, gimusi 291 m. po Kr. ir užaugusi ankstyvųjų krikščionių šeimoje. Kankinystę ji patyrė būdama 12 ar 13 metų amžiaus, valdant imperatoriui Diokletianui, 304 m. sausio 21 d.

Graži mergina iš turtingos šeimos, Agnietė turėjo daug aukšto rango sužadėtinių, o jaunuoliai, paniekinti jos ryžtingo atsidavimo religiniam tyrumui, pranešė apie ją, kaip krikščionybės sekėją, pagonių valdžiai.

Prefektas Sempronijus pasmerkė Agnietę nuogą vilkti gatvėmis į viešnamį. Viename pasakojime teigiama, kad jai meldžiantis plaukai užaugo ir uždengė jos kūną. Taip pat sakoma, kad visi vyrai, kurie bandė ją išprievartauti, iškart apakdavo. Prefekto sūnus buvo nužudytas, bet atgijo po to, kai ji už jį pasimeldė. Prasidėjo teismas, nuo kurio Sempronijus nusišalino, leisdamas kitam asmeniui pirmininkauti ir nuteisti Agnietę mirties bausme. Ji buvo išvesta ir pririšta prie kuolo, tačiau medžio ryšulys nedegė arba liepsnos nuo jos atsiskyrė, po to kariuomenei vadovaujantis karininkas išsitraukė kalaviją ir nukirto jai galvą arba, kai kuriais kitais tekstais, dūrė peiliu į gerklę.

Praėjus kelioms dienoms po jos mirties, prie kapo buvo rasta besimeldžianti jos pamotė Emerentiana, kuri teigė esanti Agnietės žindyvė ir buvo užmėtyta akmenimis po to, kai atsisakė išeiti iš tos vietos ir papriekaištavo žmonėms, kad šie nužudė mergaitę. Vėliau Emerentiana taip pat buvo kanonizuota. Konstantino I duktė Konstantina, kaip teigiama, pasimeldusi prie Agnietės kapo, buvo išgydyta nuo raupsų. Ji ir Emerentiana vaizduojamos Agnietės gyvenimo scenose ant XIV a. Karališkosios aukso taurės, saugomos Britų muziejuje.

Ankstyvą pasakojimą apie Agnietės mirtį, kuriame pabrėžiamas jos jaunas amžius, tvirtumas ir nekaltybė, bet ne tradicijos bruožai, pateikia Šv. Ambraziejus.

Garbinimas 

Agnietė buvo garbinama kaip šventoji jau nuo šventojo Ambraziejaus laikų, remiantis egzistuojančia homilija. Ji minima Filokalo „Depositio Martyrum“ (354 m.) ir ankstyvuosiuose Romos sakramentaruose.

Šventosios Agnietės kaulai saugomi po didžiuoju altoriumi Romos Sant’Agnese fuori le mura bažnyčioje, pastatytoje virš katakombų, kuriose buvo jos kapas. Jos kaukolė saugoma atskiroje koplyčioje Sant’Agnese in Agone bažnyčioje Romos Navonos aikštėje.

Ikonografija 
Nuo viduramžių šventoji Agnietė tradiciškai vaizduojama kaip jauna mergina su ilgais nuleistais plaukais, su avinėliu – jos mergaitiško nekaltumo ir vardo simboliu – ir kalaviju (kartu su palmės šakele – jos kankinystės atributu). Avinėlis, kuris lotynų kalboje yra „agnus“, taip pat yra lingvistinė sąsaja su toliau minėtu tradiciniu ėriukų palaiminimu.

Avinėlių palaiminimas 
Per šventosios Agnietės šventę iš Romoje esančios Tre Fontane trapistų abatijos tradiciškai atnešami du ėriukai, kad popiežius juos palaimintų. Vasarą ėriukai nukerpami, o iš jų vilnos audžiamas palijus, kurią popiežius per šventųjų Petro ir Pauliaus šventę įteikia naujai paskirtiems arkivyskupams metropolitams kaip savo jurisdikcijos ir jų sąjungos su popiežiumi ženklą.

Šaltiniai 

Katalikų šventieji