Finų kalbos

Finų kalbos – viena iš dviejų finougrų kalbų atšakų. Kita atšaka – ugrų kalbos. Finų kalbos paplitusios Rusijoje, Suomijoje, Estijoje, Norvegijoje ir Švedijoje. Mordvių ir marių kalbos kartais jungiamos į Volgos finų pogrupį. Dabar geografiškai nesusisiekiančias Baltijos ir Volgos finų kalbas jungė mirusios (XIII a. asimiliavo slavai) merių, meščerų ir muromų kalbos.

Skirstymas 
Finų kalboms priklauso:
 Permės finų kalbos (permiečių, permių)
 Komių (zyrių)
Komių jazvinų
 Permės komių (komių permiečių, komių permių)
 Udmurtų
 Marių (čeremisų)
 Rytų marių 
 Vakarų marių
 Mordvių
 Erzių
 Mokšų
 Samių kalbos (10 kalbų, kartais laikomos tarmėmis) 
Vakarų samių kalbos
 Pietų samių
 Umėjo samių (beveik išnykusi)
 Lulėjo samių
 Pitėjo samių (beveik išnykusi)
 Šiaurės samių
 Rytų samių kalbos
 Kemės samių (išnykusi)
 Inario samių
 Akalos samių (beveik išnykusi)
 Kildino samių
 Skolto samių
 Terio samių (beveik išnykusi)

 Baltijos finų (Pabaltijo finų)
 Vepsų
 Karelų
 Karelų pagrindinė bendrinė
 Liudikų
 Oloneco karelų (livikų)
 Suomių – įskaitant: Tornijo suomių, koinų, kvenų, ingrų
 Ižorų (ingrų) – prie išnykimo ribos
 Vodų (votų) – beišnykstanti
 Estų
Veru
 Lyvių (lybių) – beveik išnykusi, dabar bandoma atgaivinti

Išnašos 

Finų kalbos