Žvyrkelis

Žvyrkelis – kelias, padengtas žvyro danga. Dažniausiai driekiasi užmiesčiuose, atokesniuose regionuose arba sudaro kaimų, priemiesčių gatves.

Žvyrkeliai savo pravažumu gerokai lenkia gruntinius kelius, tačiau yra sunkiau pravažiuojami nei asfaltbetoniu ar betonu dengti keliai. Žvyrkeliai paprastai pravažiuojami ištisus metus, bet kokiomis transporto priemonėmis. Kelio danga sudrėkusi nepatyžta, todėl lietus itin ženkliai nemažina kelio pravažumo. Tačiau žvyrkelio projektinis greitis yra mažesnis nei leistinas užmiestyje (50–80 km/h). Be to, priklausomai nuo kelio priežiūros, meteorologinių ir geologinių ypatybių važiavimas žvyrkeliu gali kelti papildomų nepatogumų:
 pavasarį ar po liūčių kelio dangoje dažnai susiformuoja duobės, važiuojant keliančios vibraciją ir mažinančios važiavimo greitį;
 pučiant stipriems vėjams gali susidaryti smėlio vėpūtiniai, kuriuose automobilis gali įstrigti;
 žvyre pasitaikantys stamboki akmenys gali pažeisti automobilį ar apgadinti prasilenkiančius automobilius;
 esant sausam orui nuo žvyrkelio kyla daug dulkių, keliančių nepatogumą tiek automobilių vairuotojams, tiek pakelės gyventojams.

Be to, žvyrkelyje automobilis sunkiau valdomas nei ant asfalto, greitėja detalių susidėvėjimas. Dėl susidarančių duobių ir provėžų žvyrkelį reikia dažnai tvarkyti.

Lietuvoje žvyrkeliai dažniausiai eina tarp kaimų ir sudaro didelę dalį rajoninių kelių (jie palaipsniui asfaltuojami). Seniau nedidelė dalis krašto kelių (pvz., ) turėjo žvyrkelio ruožų, tačiau dabar visi jau asfaltuoti. Daugelyje skurdesnių ar dideles teritorijas užimančių šalių žvyrkeliai sudaro žymią respublikinės reikšmės kelių dalį.

Keliai