Longonotas

Longonotas () – užgesęs ugnikalnis Didžiajame Lūžių slėnyje, Kenijoje, į pietus nuo Naivašos ežero. Manoma, kad ugnikalnis paskutinį kartą išsiveržė 7-ajame XIX a. dešimtmetyje. Jo pavadinimas kilęs iš masajų žodžio oloonong’ot, reiškiančio „kalnai iš daugelio atšakų“ arba „statūs kalnagūbriai“.

Tai stratovulkanas, turintis 8 x 12 km kalderą, kurią suformavo prieš ~21 tūkst. metų išsiveržusi trachitinė lava. Dabartinė kūginė viršūnė, turinti 1,8 km skersmens kraterį, susidarė ankstesnės kalderos vietoje. Kalderos šlaituose ir jos dugne karts nuo karto prapliumpa lava, sudarydama nedidelius satelitinius kūgius. 2004–2006 m. užregistruotas periodinis geodezinis aktyvumas rodo magminių sistemų po ugnikalnio paviršiumi aktyvumą.

Longonoto kalnas kaip dalis Longonoto kalno nacionalinio parko yra Kenijos laukinės gamtos tarnybos saugomas objektas. Nuo parko įėjimo iki pat kraterio pakraščio veda takas, kuris supa ir patį kraterį. Šio tako ilgis tėra apie 8–9 km, bet jis labai status, todėl kelionė šia perėja trunka apie 3–4 val. Dantyta kalnų perėja iškilusi į ~2150 m aukštį virš jūros lygio, tuo tarpu kalno viršūnės aukštis siekia 2780 m.

Kraterio dugnas apaugęs nedideliais medžiais, o kraštuose yra nedidelių angų, pro kurias veržiasi garai. Kalno apylinkėse auga įvairių rūšių augmenija, sutinkami tokie gyvūnai kaip zebrai, žirafos, buivolai, galvijinės antilopės. Retais atvejais pastebimi ir leopardai.

Longonoto kalnas yra 60 km į šiaurės vakarus nuo Nairobio ir nuo jo gudronuotu plentu yra pasiekiamas per valandą. Netoliese esantis miestelis taip pat pavadintas Longonotu. Į pietus nuo kalno yra palydovinė antžeminė stotis.

2009 m. iki pat kraterio nusidriekęs gaisras nusiaubė kalno apylinkes, įkalindamas gyvūnus ir suniokodamas sudžiuvusius krūmus.

Šaltiniai 

Afrikos ugnikalniai
Kenijos geografija