DFS 39

DFS 39 Delta IVc – beuodegis eksperimentinis, orlaivis XX a. ketivrtąjame dešimtmetyje sukurtas Vokietijos sklandymo tyrimų institute (vok. Deutschen Forschungsanstalt für Segelflug – DFS).

Kaonstrukcijos istorija 

Darbus su sparno tipo orlaiviais Gerhardas Fiezleris (vok. Gerhard Fieseler) pradėjo 1932 m. Buvo tikimasi, kad toks orlaivis gali gerai pasirodyti oro lenktynėse.

Tuo metu Aleksandras Lipičas (vok. Alexandeer Lippisch) turėjo problemų su Vokietijos aviacijos ministerija dėl panašaus tipo Delta III katastrofos. RLM, kaip projekto sponsorius, buvo uždraudusi toliau plėtoti orlaivius su delta sparnais.

Lipičo sąjungininku tapo profesorius Walteris Georgijus iš DFS (Vokietijos motorizuotų skrydžių tyrimų instituto), kuris padėjo panaikinti draudimą ir gauti finansinę paramą iš RLM. Už šias lšas buvo įsigytas anksčiau sudužęs panašios konstrukcijos Fiezelerio lėktuvas Fieseler F 3 su gale sumontuotu varikliu ir stumiančiu propeleriu. Lipičas atstatė orlaivį, variklį perkėlė į prienį ir naują konstrukciją pavadino Delta IVa.

Nors lėktuvas skrido geriau nei jo pirmtakas, bandmų metu įvyko dar viena avarija, dėl kurios buvo pradėtas tolesnis Lipičo projekto tyrimas, o RLM ir DVL (Vokietijos aviacijos bandymų institutas) vėl rekomendavo nutraukti tolesnę plėtrą. Georgijus toliau palaikė Lippischą ir tai leido tęsti projektą.

Mašina buvo dar kartą perstatyta, šį kartą pakoregavus aerodinamines konstrukcijas, pagrįstas kuriant Lipičo sklandytuvą Storch IX gautą patirtimi.

Bandomasis Delta serijos orlaivis DFS 39 buvo sukurtas 1935 m. Šios Lipičo sukurtos ekspermentinių orlaivių serijos tikslas buvo ištirti beuodegių lėktuvų, t. y. orlaivių be horizontalaus stabilizatoriaus, skrydžio stabilumą. Delta IVc buvo Lipičo pasiūlymų dėl ankstesnių modelių tobulinimo rezultatas. Kurdamas šį modelį Lipičas siekė įrodyti, kad vertikalų stabilumą galima pasiekti išnaudojant žemyn nukreiptų sparnų galiukų ir lenktų (žuvėdros tipo) sparnų formos kuriamą aerodinaminį efektą. Delta IVc pagalba šį įžvalga buvo patvirtinta.

Statyba 
Lėktuvas buvo suprojektuotas kaip beuodegis konsolinis žemasparnis medinės konstrukcijos monoplanas. Liemens priekyje buvo sumontuotas variklis su traukiančiu propeleriu, liemuo siaurėjo į galą ir baigėsi spyglio formos plukštuma. Orlaivyje buvo montuojma fiksuota trijų taškų važiuoklė. Dviejų žmonių ekipažas sėdėjo atskirose sėdynėse, vienas už kito.

Mašina pasirodė esanti labai stabili ir lengvai valdoma. Ji patraukė RLM dėmesį ir tapo „Projekto X“ – raketinio lėktuvo kūrimo programos – atskaitos tašku. Tolesnės plėtros rezultatas pagaliau buvo raketinis naikintuvas Me 163 Komet.

Techniniai duomenys

Literatūra 

 (EN) Alexander M. Lippisch: Tailless Tailpiece. In: AIR Enthusiast, September 1972, S. 136–138, 150
 (CZ) Balous, Miroslav. DFS 39 Delta IVc. Letectví a kosmonautika. říjen 2014, čís. 10.
 (EN) Günter Frost: FieselerF 3 „Wespe“ (RRG „Delta IV“). 2013.

Išnašos 

Eksperimentiniai orlaiviai
Monoplanai
DFS orlaiviai
Žemasparniai