Bahreino geografija

Bahreino geografija – Bahreino Karalystės geografinių sąlygų aprašymas.

Padėtis 
Bahreinas – keleto salų grupė Azijoje, Artimuosiuose Rytuose, Persijos įlankoje (jos dalyje – Bahreino įlankoje), tarp Kataro pusiasalio rytuose ir Arabijos pusiasalio (Saudo Arabijos) vakaruose. Tai 187 pagal plotą šalis pasaulyje ir viena mažiausių Azijoje (lenkia tik Singapūrą). 7/8 šalies ploto sudaro Bahreino sala, apie kurią spiečiasi dar kelios salos – Um an Nasanas, Mucharakas, Sitra, Nabi Salicho salos, Muchamadijos salos. Be to, pietryčiuose, už 19 km nuo Bahreino salos, šalia Kataro krantų, yra Havaro salų grupė (iki 2001 m. buvo ginčytina teritorija, į kurią pretenzijas reiškė Kataras). Plotas plečiamas kuriant dirbtines salas.

Pakrantės ilgis – 161 km. Smulkesnes salas su Bahreino sala jungia tiltai, taip pat tiltas nutiestas į Saudo Arabiją (Karaliaus Fahdo tiltas). Salas supa koraliniai rifai.

Kraštiniai taškai 
 šiaurėje – Dijar ar Mucharako dirbtinės salos;
 pietuose – Havaro salos pietinis kyšulys;
 vakaruose – Vidurinė sala (dirbtinė sala, kurioje įrengtas Karaliaus Fahdo tilto pasienio postas);
 rytuose – Suvad al Džanubijos sala (Havaro salos).

Paviršius 

Bahreino sala daugiausia lygi dykuma, tik vidurinėje dalyje paviršius aukštesnis, uolėtas (yra klinčių atodangų, žemų kalvų, negilių raguvų). Aukštis iki 135 m (ad Duchano kalva). Kitos salos žemos ir plokščios, mažos salelės uolingos.

Klimatas 
Bahreino klimatas atogrąžų žemyninis. Sausį temperatūra siekia 10–20, liepą 30–38 °C; vidutinis metinis kritulių kiekis 70 mm. Vasaromis būdingas karštas ir drėgnas oras, naktys drėgnos ir tvankios. Žiemą oras kiek gaivesnis, pasitaiko lietaus (lyja ~10 dienų per metus). Laikosi giedri orai. Didžiausių karščių metu temperatūra gali pasiekti +48 °C, tačiau yra buvę ir -5 °C šalnos su apšalu.

Vandens temperatūra Bahreino įlankoje rugpjūčio mėnesį pakyla iki 35 °C; vandens druskingumas 48 ‰.

Dažnos dulkių audros. Būdingi vėjai – tvankus šiaurės vakarų vėjas šamalis ir karštas bei sausas pietų vėjas kausas.

Hidrografija 
Paviršinio gėlo vandens nėra. Telkšo įdruskėjusios pelkės sebchos. Požeminio vandens ištekliai negausūs. Vanduo daugiausia gėlinamas arba tiekiamas iš Saudo Arabijos.

Gyvoji gamta 
Miškai dengia 0,7 % Bahreino teritorijos (2018 m.). Beveik visą plotą užima smėlio dykumos ir akmeningos stepės. Augalija skurdi, kserofitinė. Drėkinamoje šiaurinėje pakrantėje yra finikų giraičių, vaismedžių plantacijų. Gyvūnija taip pat negausi – yra gazelių, oriksų, kiškių, šoklių, driežų, iš Indijos patekusių mangustų. Pavasarį ir rudenį Bahreine apsistoja migruojantys paukščiai (gausu įvairių vandens paukščių). Didesne gamtine įvairove pasižymi aplinkiniai vandenys: veisiasi baltieji ir tigriniai rykliai, sardinės, lašišos, tunai, medūzos, jūrų žvaigždės ir jūrų ežiai, vėžiagyviai, aštuonkojai ir kiti moliuskai; apie 2000 rūšių koralų.

Saugomos teritorijos užima apie 6 % Bahreino ploto. Yra al Arino laukinės gamtos parkas ir rezervatas, 2 Ramsaro konvencijos saugomos vietovės (plotas apie 68 km²): Tubli įlanka ir Havaro sala (nuo 1997 m.).

Pagrindinės ekologinės problemos: dykumėjimas, pakrančių erozija, jūros tarša (naftos išsiliejimai verslovėse, iš tanklaivių), vandens išteklių druskėjimas.

Šaltiniai