Smegeninė

Smegeninė () – kaukolės dalis, jos viduje yra kaukolės ertmė smegenims. Smegeninė yra pailgos (dolichokraninės), pusapvalės (mezokraninės) arba apvalios (brachikraninės) formos dėžė, jos ertmėje () slypi galvos smegenys. Vidutinė ertmės talpa apie 1400 cm3. Iš apačios ją riboja kaukolės pamatas, iš viršaus dengia skliautas. Vidiniame smegeninės paviršiuje atsispindi smegenų reljefas, smegenų kraujagyslės bei smegenų kietojo dangalo veniniai ančiai. Smegenų iškilimai jame palieka vingius, arba pirštų įspaudus, smegenų vagos – smegenų kalveles. Kietasis dangalas tvirtinasi prie skliauto sagitaliai išsibarsčiusių grūdėtųjų duobučių, o paviršinės smegenų arterijos ir venos teka bendravardėmis vagomis. Pamatą pertveria angos kraujagyslėms ir galvos nervams išeiti, o skliauto ir dalies pamato išorės reljefą lemia raumenų tvirtinimas.

Smegeninės sritys:

 Kakta ()
 Viršugalvis ()
 Pakaušis ()
 Smilkinys ()

Smegeninės sandara

Viršutinė smegeninės dalis vadinama skliautu  (), o apatinė – pamatu (). Skliautą nuo pamato skiria siūlė tarp nosikaulių (), bei viršutinio žandikaulio kaktinės ataugos () ir kaktikaulio (), viršakiduobinis kraštas (), siūlė tarp kaktikaulio skruostinės ataugos () ir skruostikaulio (), siūlė tarp skruostikaulio ir pleištakaulio didžiojo sparno (), posmilkininė to paties sparno ketera (), smilkinkaulio skruostinės ataugos (), pamatas, išorinės klausomosios angos (), viršutinis kraštas, smilkinkaulio speninės ataugos (), pamatas, pakaušio viršutinė sprando linija ir išorinis kyšulys ().

Skliautas

Į skliautą įeina kaktikaulio žvynas (), pleištakaulio didžiųjų sparnų () viršutinė dalis, momenkauliai (), smilkinkaulio žvyninė dalis () ir pakauškaulio žvyno () viršutinė dalis, arba pakaušio plokštuma ().

Vidinėje skliauto dalyje iškyla tarpantakis (), abipus jo -  antakių lankas(), šiek tiek aukščiau – porinis kaktos gumburas (), arba pakyla (), šone – momens gumburas (), arba pakyla (), o netoli momenkaulių ir pakauškaulių sandūros esti nepastovi momeninė anga ().

Šoninėje skliauto dalyje nuo kaktikaulio skruostinės ataugos () prasideda to paties kaulo smilkinio linija (), kurios tęsinys driekiasi lanku per momenkaulį ir smilkinio žvyninę dalį iki smilkinkaulio skruostinės ataugos pamato. Smilkinio linija apibrėžia smilkininės duobės kontūrą.

Smilkinio duobė

Smilkinio duobė () yra netaisyklingos formos į apačią, atgal ir iš dalies į šoną atvira duobė, sekli viršuje, gilėjanti į apačią. Didžiausią, vidinę, jos sieną, kartu ir stogą sudaro kaktikaulio smilkininis paviršius (), pleištakaulio didžiojo sparno smilkininis paviršius () ir žvyninę smilkinkaulio dalies smilkininis paviršius (). Iš priekio, o iš dalies ir iš šono duobę užtveria skruostikaulio smilkininis paviršius (). Apačioje duobė pereina į posmilkininę duobę (). Smilkininę duobę užpildo stambus kramtomasis smilkininis raumuo () ir riebalinis audinys facijos.

Kaukolės pamatas

Kaukolės pamatas () yra sudėtingo, grublėto reljefo, į jį įeina pakauškaulio žvyno sprando plokštuma (), šoninės () ir pamatinės () šio kaulo dalys, uolinės smilkinkaulio dalys (), pleištakaulio kūnas, sparnai ir sparninės ataugos (), akytkaulio akytoji plokštelė () ir kaktikaulio akiduobinės dalys (). Pamatas skirstomas į išorinį ir vidinį.

Išorinis kaukolės pamatas

Išorinis kaukolės pamatas  () apžvelgiamas iš apačios. Sudėtingą jo reljefą lemia tai, kad jis glaudžiai siejasi su veidine kaukolės dalimi bei jungiasi su stuburu ir kad prie jo iškilimų tvirtinasi galingi sprando ir kaklo raumenys, o angas perveria gausybė kraujagyslių ir nervų.

Išorinis kaukolės pamatas sąlygiškai skirstomas į priekinį, vidurinį ir užpakalinį sektorius, tačiau griežtų ribų tarp jų nėra, be to, priekinį sektorių ištisai dengia veido kaulai. Tad patogiau pamatą apžvelgti didžiosios angos () atžvilgiu. Ji dominuoja, per ją galvos smegenys jungiasi su nugaros smegenimis.

Atgal nuo didžiosios angos link išorinio pakauškaulio kyšulio () driekiasi išorinė pakauškaulio skiauterė (), kurios vidurį skersai kerta apatinė sprando linija (), o nuo gumburo į šonus nutysta viršutinė sprando linija ().

Į šonus nuo didžiosios angos iškyla pakauškaulio krumpliai () skersai perverti poliežuvinio nervo kanalo (). Už krumplių esti krumplinės duobės (), kurios viena arba abi gali prakiurti ir tapti kanalu (). Krumplių šonuose žiojėja didelės jungo angos (). Nuo kiekvienos jų atgal ir į šoną kyšo po ylinę ataugą (), greta kurios matyti ylinė spenio anga (). Dar šiek tiek į šoną ir atgal yra du įdubimai ir vienas iškilimas: pakaušinės arterijos vaga (), speninė įlanka () ir speninė atauga (). Ataugoje gali būti speninė anga ().

Didžiosios angos priekyje, pamatinėje pakauškaulio dalyje() yra neryškus ryklinis gumburėlis (). Pamatinę pakauškaulio dalį nuo smilkinkaulio uolinės dalies () skiria uolinis pakauškaulio plyšys (). Apatiniame uolinės dalies paviršiuje žiojėja miego arterijos kanalo išorinė atvara (). Nuo jos į šoną ir šiek tiek į priekį, skruostinio lanko () pamate, yra apatinio žandikaulio duobė (). Smilkinkaulio uolinės dalies viršūnė iš užpakalio užtveria netaisyklingos formos plėštinę angą (). Iš šono ir iš priekio angą riboja pleištakaulio dariniai. Tarp pleištakaulio didžiojo sparno ir smilkinkaulio uolinės dalies lieka pleištinis uolos plyšys (). Nuo jos į priekį ir į šoną, pleištakaulio didžiojo sparno pamate, yra ovalioji anga () ir dyglinė anga (). Kitus išorinius kaukolės pamato elementus – pleištakaulio kūną, akytąją akytkaulio plokštelę ir akiduobinę kaktikaulio dalį – uždengia veido kaulai.

Vidinis kaukolės pamatas

Vidinis kaukolės pamatas (), atsikreipęs į kaukolės ertmę ir matomas nupjovus skliautą. Iš vidaus ribos tarp kaukolės skliauto ir pamato nėra, tik jos užpakalinę atkarpą žymi skersinio ančio vaga (). Vidinio kaukolės pamato reljefas susijęs su galvos smegenų paviršiaus nelygumais ir per pamatą einančiomis kraujagyslėmis bei nervais. Labai ryškios žymės skiria tris jo dalis – priekinę, vidurinę ir užpakalinę duobes. Priekinę duobę () nuo vidurinės duobės () atriboja pleištakaulių mažųjų sparnų () aštrūs užpakaliniai kraštai, o vidurinę duobę nuo užpakalinės duobės () – smilkinkaulių uolinės dalies viršutiniai kraštai ir pleištakaulio turkiško balno nugara ().

Priekinės kaukolės duobės

Priekinės kaukolės duobės  () dugno vidurys įdubęs. Tai akytkaulio akytoji plokštelė, o joje kyšo gaidžio skiauterė (), kurios sparneliai () prasiskėsdami užtveria iš užpakalio akląją angą (). Iš kairės ir dešinės didžiąją duobės dugno dalį sudaro  kaktikaulio akiduobinė dalis, skirianti kaukolės ertmę nuo akiduobės. Paviršių ryškiai išraižo smegenų vingių įspaudai ir smegenų kalvelės. Pleištakaulio mažųjų sparnų viršutinis paviršius, sudarančius duobės dugno užpakalinę dalį, sieja pleištakaulio jungas (). Į priekinę duobę remiasi smegenų didžiųjų pusrutulių kaktos skilčių apatiniai paviršiai.

Vidurinės kaukolės duobės

Vidurinės kaukolės duobės () centrinė dalis siauresnė, o į šoninės – plačios. Centrinę dalį sudaro pleištakaulio turkiškas balnas. Jo viduryje esančioje posmegeninės liaukos duobėje () glūdi bendravardis tarpinių smegenų darinys, o šonuose strėline kryptimi besidriekiančioje plačioje miego arterijos vagoje – bendravardė arterija. Balno priekyje, abipus gumburėlio, pleištakaulio mažųjų sparnų pamatą perveria regos kanalas (), kuriuo lenda regos nervas.

Vidurinės kaukolės duobės šoninę dalį sudaro pleištakaulio didžiojo sparno smegeninis paviršius, smilkinkaulio žvyninės dalies smegeninis paviršius ir to paties kaulo uolinės dalies priekinis paviršius. Jos priekyje, po pleištakaulio mažaisiais sparnais, matyti viršutinis akiduobės plyšys (), einant atgal – apskritoji anga (), vedanti į sparninę gomurio duobę (), ovalioji anga ir dyglinė anga, abi atsiveriančios kaukolės pamato išorėje. Šiek tiek medialiau žiojėja plėštinė anga, kurią nemaceruotoje kaukolėje užpildo kremzlė. Nuo jos atgal, piramidės viršūnėje, galima apčiuopti trišakio nervo įspaudą, nuo jo į šoną iškyla lankinė pakyla (), dar lateraliau yra būgno stogas (), o viršutiniu pakauškaulio uolinės dalies kraštu įstrižai vingiuoja viršutinio uolinio ančio vaga. Į vidurinės duobės šonines dalis remiasi galvos smegenų smilkinio skiltys, palikdamos vingių įspaudus ir smegenų kalveles.

Užpakalinės kaukolės duobės

Užpakalinę kaukolės duobę () sudaro beveik visas pakauškaulis (iki skersinio ančio vagos) ir smilkinkaulio uolinės dalies užpakalinis paviršius. Šios duobės dominantė – didžioji anga. Jos priekyje yra nuokalnė (), į kurią remesi pailgosios smegenys ir tiltas. Nuokalnės kraštais, pakauškaulio pamatinės dalies ir smilkinkaulio uolinės dalies paribiu, leidžiasi apatinio uolinio ančio vaga. Apačioje ji įteka į jungo angą, nuo kurios prasideda ir eina atgal gili riestinio ančio vaga. Nuo jungo angos į viršų matyti vidinė klausomoji anga, vedanti į bendravardę landą. Už didžiosios angos pakauškaulio žvynu kyla vidinė pakauškaulio skiauterė, kuri skiria dvi smegenėlių duobes (), į kurias įsistato smegenėlių pusrutuliai.

Literatūra
 G. Česnys, J. Tutkuvienė, A. Bartkus, V. Gedrimas, R. Jankauskas, R. Rizgelienė, J. Žukienė,  „Žmogaus anatomija 1“, „Vilniaus universiteto leidykla“, Vilnius 2008 m., ISBN 978-9955-33-361-6

Anatomija
Kaulų sistema