Ibanai

Ibanai (iban) arba jūrų dajakai – Pietryčių Azijos tauta, gyvenanti Borneo salos šiaurėje. Laikomi dajakų dalimi. Kalba malajų kalbų grupei priklausančia ibanų kalba bei malajų kalba. Populiacija – virš 600 tūkst. žmonių. Ibanai gyvena daugiausia Malaizijos valstijoje Saravake, šiek tiek – Sabahe, Brunėjuje, Indonezijoje (Vakarų Kalimantane).

Ibanai tradiciškai gyvena džiunglių kaimuose (kampong) upių pakrantėse. Kaimą sudaro ilgasis namas, vadinamas rumah panjai. Dabar daug jaunų ibanų gyvena miestuose. Tradiciškai ibanai verčiasi medžiokle, žvejyba, veisia kiaules, augina sago palmes, ryžius. Dabar nemažai žmonių dirba aliejinių palmių plantacijose, miškų kirtime.

Dabar didesnioji dalis ibanų (>46 %) yra krikščionys. Likusieji daugiausia išpažįsta tradicinį tikėjimą, yra šiek tiek musulmonų. Paplitęs sinkretizmas. Tikima aukščiausia dievybe Kri Petara, kitomis dievybėmis, augalų, gyvūnų, vietovių dvasiomis (animizmas). Vyksta daug švenčių, susijusių su žemdirbyste. Religinėms apeigoms vadovauja šamanas (dukun). Ibanų muzika (agung) perkusinė, atliekama įvairiais būgnais ir gongais. Atliekami įvairūs šokiai.

Ibanai kaip ir kiti dajakai yra Borneo salos čiabuviai. Iki europiečių kolonizacijos apie juos jokių rašytinių šaltinių nėra. Kolonizacijos laikotarpiu ibanai liūdnai pagarsėjo kaip nuožmūs galvų medžiotojai. Ibanai kolonizavo didesniąją dalį šiaurės Borneo ir sunaikino ten gyvenusias tautas. Priešinosi Brunėjaus sultonų duoklių rinkėjams. Jie taip pat kovojo su atvykėliais iš Filipinų – badžau ir ilanunais. Greičiausiai iš šių tautų jie išmoko plaukiojimo jūra (todėl ir vėliau pavadinti „jūrų dajakais“). Saravaką valdant Charles Brooke, vyko nuožmūs karai tarp kolonizatorių ir ibanų. Nuo XX a. vid. ibanai pacifikuoti.

Malajai polineziečiai
Malajų salyno tautos