Geltonosios karštligės vakcina

Geltonosios karštligės vakcina – tai skiepas, skirtas apsaugoti nuo susirgimo geltonąja karštlige. Geltonoji karštligė – tai virusinė infekcija, pasitaikanti Afrikoje ir Pietų Amerikoje. Maždaug 99 % paskiepytųjų per vieną mėnesį po skiepijimo įgauna imunitetą, kuris (manoma) išlieka visą gyvenimą. Vakciną galima naudoti siekiant išvengti ligos protrūkių. Vakcina leidžiama į raumenis arba po oda.

Rekomendacijos 
Pasaulio sveikatos organizacija (PSO) rekomenduoja įtraukti šią vakciną į profilaktinių skiepų kalendorių visose šalyse, kuriose liga pasitaiko dažnai. Skiepyti rekomenduojama nuo devynių iki dvylikos mėnesių amžiaus kūdikius. Taip pat patartina skiepyti asmenis, keliaujančius į sritis, kur pasitaiko liga. Paprastai po pirmojo skiepijimo papildomų vakcinos dozių skirti nereikia.

Saugumas 
Geltonosios karštligės vakcina iš esmės saugi, taip pat ir asmenims, turintiems besimptomę ŽIV infekciją. Gali pasireikšti šis lengvas pašalinis poveikis: galvos skausmas, raumenų skausmas, skausmas injekcijos vietoje, karščiavimas, bėrimas ir kiti. Sunkių alergijų pasireiškia maždaug aštuoniais atvejais iš milijono dozių, sunkių neurologinių problemų – maždaug keturiais atvejais iš milijono dozių, o organų disfunkcija – maždaug trimis atvejais iš milijono dozių. Atrodo, kad šia vakcina skiepytis saugu nėštumo laikotarpiu, todėl ji rekomenduojama nėščiosioms, kurioms kyla pavojus užsikrėsti. Negalima skiepyti asmenų, kurių imuniteto funkcija labai nusilpusi.

Istorija, visuomenė ir kultūra 
Geltonosios karštligės vakcina pradėta naudoti 1938 m. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. 2014 m. duomenimis vienos dozės didmeninė kaina buvo 4,30–21,30 JAV dolerių. Jungtinėse Amerikos Valstijose šiai vakcinai kasmet išleidžiama apie 50–100 JAV dolerių. Vakcina pagaminta iš susilpnintų geltonosios karštligės virusų.

Nuorodos

Vakcinos