Stanley Baldwin

Stenlis Boldvinas (,  – ) – britų valstybės veikėjas, konservatorių partijos politikas, tarpukariu dominavęs Didžiosios Britanijos politikoje, tris kartus ėjęs ministro pirmininko pareigas.

Biografija 
Boldvinas gimė pasiturinčioje šeimoje Biudlyje, Vusteršyro grafystėje. Baigęs mokslus prisijungė prie šeimos geležies ir plieno verslo. 1908 m. išrinktas į Bendruomenių rūmus. Deivido Loido Džordžo koalicinėje vyriausybėje 1917–1921 m. iždo finansų sekretorius, 1921–1922 m. prekybos tarybos prezidentas. 1922 m. Boldvinas buvo vienas iš konservatorių partijos lyderių, raginusių pasitraukti iš Deivido Loido Džordžo vyriausybės. Galiausiai, Boldvinas tapo iždo kancleriu Endriu Bonaro Lo konservatorių vyriausybėje. 1923 m. Bonarui Lo atsistatydinus dėl sveikatos priežasčių, Boldvinas tapo ministru pirmininku ir konservatorių partijos lyderiu. Boldvinas dėl tarifų reformos klausimo paskelbė pirmalaikius rinkimus ir prarado konservatorių daugumą parlamente. Po rinkimų leiboristų mažumos vyriausybę suformavo Ramzis Makdonaldas.

Po pergalės 1924 m. eiliniuose rinkimuose Boldvinas suformavo antrąją savo vyriausybę, kurioje dirbo Austen Chamberlain (Užsienio reikalų sekretorius), Vinstonas Čerčilis (iždo kancleris), Nevilis Čemberlenas (sveikatos ministras). Pastarieji du ministrai sustiprino konservatorių partijos patrauklumą reformomis tose srityse, kurios anksčiau buvo siejamos su leiboristų partija. Reformas apėmė nedarbo išmokų, senatvės pensijų sistemos, atsikratymo lūšnynais, privačių gyvenamųjų namų, motinystės ir vaikų priežiūros plėtros klausimai. Tačiau vangus ekonomikos augimas, kasybos ir sunkiosios pramonės nuosmukis susilpnino paramą Boldvino vyriausybei.

1929 m. Boldvinas pralaimėjo eilinius rinkimus, tačiau liko vadovauti partijai. 1931 m. leiboristų ministras pirmininkas Ramzis Makdonaldas suformavo naują vyriausybę, kurioje didžioji dalis ministrų buvo konservatoriai. Pablogėjus Makdonaldo sveikatai, Boldvinas perėmė didžiąją dalį ministro pirmininko pareigų. Ši vyriausybė priėmė Indijos valdžios aktą, kuris padidino Indijos autonomijos lygį. 1931 m. Kanadai, Australijai, Naujajai Zelandijai ir Pietų Afrikai suteiktas dominijos statusas – tai davė pradžią Tautų sandraugai. Boldvinas išnaudojo radijo ir kino (naujienų juostų) galimybes, kad būtų labiau matomas visuomenėje, o tai sustiprino konservatorių patrauklumą. 

1935 m. Boldvinas didžiuliu balsų skirtumu laimėjo eilinius rinkimus ir trečią kartą tapo ministru pirmininku. Trečiosios kandencijos metu buvo pradėtas Britanijos apsiginklavimas, iš karališkojo sosto pasitraukė karalius Edvardas VIII, įvyko Reino srities remilitarizacija, prasidėjo Ispanijos pilietinis karas. 1937 m. Boldvinas pasitraukė į pensiją, jo vietą ministro pirmininko poste užėmė Nevilis Čemberlenas. Boldvinas buvo laikomas populiariu ir sėkmingu ministru pirmininku, tačiau paskutiniais jo gyvenimo metais jis buvo vertinama kritiškai dėl aukšto nedarbo lygio 4-ajame dešimtmetyje ir kaip vienas iš britų valstybės veikėjų, nuolaidžiavusių Adolfui Hitleriui, ir galimai nepakankamai apginklavusių Britanijos galimam karui.

Išnašos 

Jungtinės Karalystės premjerai
Jungtinės Karalystės Parlamento nariai
Jungtinės Karalystės iždo kancleriai