Kuršo vyskupija

Kuršo vyskupija (, ) – bažnytinė valstybė, gyvavusi 1234–1585 m. dabartinėje vakarų Latvijoje. Nuo 1435 m. iki 1561 m. buvo Livonijos konfederacijos dalis, 1560–1585 m. priklausė Danijai (tuo metu vadinta ).

Istorija 
Vyskupija įkurta 1234 m., po to, kai kuršių kunigaikštis Lamechinas 1230 m. pasirašė sutartį su Popiežiaus vice-legatu dėl krikščionybės priėmimo. Tada buvo skirtas pirmasis vyskupas, dominikonų vienuolis Engelbertas. Formaliai vyskupijai iš pradžių priklausė visos kuršių žemės. Tačiau nuo 1242 m. kuršių krašte įsigalėjo Teutonų Livonijos ordinas. 1253 m. kuršių žemės perdalintos tarp vyskupo ir Livonijos ordino, vyskupijai paliekant tris tarpusavyje nesusisiekiančias valdas pajūryje.

1260 m. ordinui pralaimėjus Durbės mūšį, kuršių krašte kilo dideli neramumai, ir 1263 m. vyskupas išvyko iš krašto. Vyskupai grįžo reziduoti tik 1290 m., kai visi neramumai buvo numalšinti. 1435 m. vyskupija įsijungė į Livonijos konfederaciją.

1560 m., vykstant Livonijos karui ir Livonijai pralaimint, vyskupas Jonas II Miunhauzenas (tuo metu jis valdė ir Ozelio-Vikos vyskupiją) nutarė parduoti vyskupijas Danijos karalystei. Teritorijas Danijos karalius perleido teritorijas Magnusui Holšteiniečiui. Nuo 1570 m. šis susidėjo su Rusija ir net buvo nominaliai tituluojamas Livonijos karaliumi, ketindamas prisijungti visą Livoniją, tačiau 1577 m. atsisakė savo planų.

1578 m. jis pasiprašė ATR globos, tačiau to nepripažino nei Seimas, nei Danija. 1583 m. po Magnuso mirties ATR kariuomenė įsiveržė į vyskupiją. 1585 m. Kronebergo sutartimi vyskupijos teritorijos parduotos ATR. Jos buvo inkorporuotos į Infliantus.

Šaltiniai 

Livonijos konfederacija