Domininkas Siemaško

Domininkas Siemaško (1878 m. rugpjūčio 4 d. Vilnius – 1932 m. lapkričio 27 d. Kaunas) – Lietuvos baltarusių politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Kilęs iš nusigyvenusių Raseinių bajorų, tėvas Vilniuje dirbo sodininku. Mokėsi realinėje mokykloje, nuo 1895 m. dirbo braižytoju fabrike Kamenskoje. Dalyvavo „Kovos už darbininkų klasės išlaisvinimą sąjungos“ veikloje, dėl to teko bėgti į Austriją. Lvove dalyvavo darbininkų organizacijos „Borba“ veikloje, buvo suimtas ir ištremtas iš Austrijos. Išvažiavęs į Šveicariją studijavo Vintertūro technikume, dalyvavo lenkų studentų socialistų organizacijos, vėliau Paryžiaus draugijos „Želmuo“ veikloje, Ženevoje įsteigė lietuvių studentų draugiją. 1902 m. Londone leido brošiūras baltarusių kalba. Prasidėjus 1905–1907 m. Rusijos revoliucijai grįžo į Kamenskoję, kovėsi barikadose.

Vėliau Vilniuje įsteigė kalnų pramonės biurą. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui Šnipiškėse įsteigė ugniagesių komandą ir, rusams traukiantis iš Vilniaus, su 600 žmonių saugojo miestą nuo gaisrų ir plėšimų. 1915 m. tapo visų Vilniaus ugniagesių viršininku.

1918 m. vienas Vilniaus baltarusių tarybos steigėjų, baltarusių Adomo Mickevičiaus universiteto steigimo iniciatorius. 1918 m. kovo 25 d. dalyvavo Baltarusijos Liaudies Respublikos tarybai skelbiant Baltarusijos Liaudies Respublikos nepriklausomybę. Jo iniciatyva Vilniaus baltarusių taryba įsijungė į Lietuvos Tarybą. Baltarusių tarybos įgaliotas Lietuvos delegacijos sudėtyje atstovavo baltarusių reikalus Paryžiaus taikos konferencijoje.

1920 m. lapkričio 19 d. – 1922 m. sausio 18 d. VI Kazio Griniaus ministrų kabinete – gudų reikalų ministras be portfelio. Dalyvavo Lietuvos ir Tarybų Rusijos derybose dėl taikos sutarties, gindamas Vilniaus ir Gardino gubernijų baltarusių interesus. Redagavo Gudų reikalų ministerijos leistą laikraštį „Pogonia“. Nuo 1922 m. dirbo Lietuvos ugniagesių tarnyboje.

Šaltiniai 

Lietuvos ministrai be portfelio
Lietuvos gaisrininkai
Lietuvos masonai