Nemiruvas

Nemiruvas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 8 km į pietryčius nuo Mielniko, apie 25 km į pietryčius nuo Semiatičės ir apie 91 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra šalia Vakarinio Bugo upės.

Istorija 

Manoma, kad pirmoji gyvenvietė šioje vietovėje buvo įkurta XI–XII a. amžiuje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1495 metais – Niwice. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1620 m. rugsėjo 29 d. įkurta Nemiruvo Šv. Stanislavo parapija. 1620 m. kaime pastatyta pirmoji bažnyčia. Nuo 1631 m. minimas jau kaip miestas. Po Švedų tvano mieste liko tik 88 gyventojai. XVIII a. priklausė Čartoriskiams. 1775 m. Mykolas Frederikas Čartoriskis gavo leidimą iš karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio rengti mieste du turgus per savaitę ir dvi muges per metus. 1780–1791 m. pastatyta Šv. Stanislovo bažnyčia, kurios statybas finansavo Mykolas Frederikas Čartoriskis. 1823 m. pastatyti bažnyčios vartai ir varpinė.

1875 m. iš gyvenvietės buvo atimtos miesto teisės. XIX a. įkurtos Nemiruvo žydų kapinės, miestelis tuomet buvo Bielsko apskrityje, priklausė Aleksandruvkos valsčiui.

1921 m. mieste buvo 120 namų ir 777 gyventojai iš kurių dauguma buvo lenkai ir žydai.

Galerija

Šaltiniai 

Melniko valsčius