Ispanijos administracinis suskirstymas

Ispanijos administracinis suskirstymas – grindžiamas Ispanijos konstitucijos aštuntuoju straipsniu, sudarytu 1978 m., kuriame šalis, administraciniais tikslais yra skirstoma į savivaldybes, provincijas bei autonominius regionus. Pirmoji grupė sudaro antrojo padalinius, o antra grupė sudaro paskutiniojo padalinius.
  
Autonominiai regionai buvo įsteigti pasinaudojus autonomijos ir savivaldos teise.

Autonominiai regionai ir autonominiai miestai 
Autonominiai regionai (isp. ir ,  bei ) sudaro pirmojo (aukščiausiojo) lygmens Ispanijos teritorinius padalinius.

Provincijos 
Ispanijos provincijos (isp. ir ,  ir ) – antro lygmens teritoriniai ir administraciniai šalies vienetai. 1833 m., provincijų struktūrą sukūrė ispanų teisininkas Chavieras de Burgosas (), remiantis senomis ispanų karalysčių ribomis, dalijant jas (jei būtina), bet atsižvelgiant į geografines ir/arba demografines priežastis. Ši schema, nuo 1833 m. buvo pakeista nedaug. 1927 m. buvo padalintos Kanarų salos į dvi provincijas. Ispanija yra padalinta į penkiasdešimt provincijų.

Savivaldybės 
Savivaldybės ( arba concejos, ,  ir ) yra žemiausio lygmens teritoriniai vienetai, atitinka savivaldybių tarybą ir yra administruojami mero arba tarybos nario, kurie renkami visuotiniuose rinkimuose.

Kiti teritoriniai subjektai 
Autonominiai regionai turi teisę įsteigti papildomus teritorinius vienetus, paliekant provincijas ir savivaldybes. Pvz. Katalonija turi papildomai du teritorinius subjektus: komarkas ir bagurijas.

Šaltiniai 

Ispanijos administraciniai vienetai