Kūlupėnų senosios kapinės

Kūlupėnų senosios kapinės, vadinamos Markapiais (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas – , senas vertybės kodas – L564, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV516) – neveikiančios kapinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kūlupėnuose (Kūlupėnų seniūnija), 0,58 km į pietryčius nuo kelio Kretinga–Salantai, 0,14 km nuo geležinkelio Kretinga–Šiauliai, 0,1 km į vakarus nuo Salanto ir Kūlupio santakos.

Vieta 
Įrengtos upių santakos slėnio terasoje, nežymiai žemėjančioje į pietų pusę. Ovalo plano, pailgos šiaurės – pietų kryptimi, apjuostos iš lauko akmenų sukrauta tvora, kurios rytų ir vakarų pusėje įrengti varteliai. Vakarinėje dalyje matosi keli kapų kauburiai, prie kurių stovi geležinis ir medinis kryžiai, auga seni medžiai, į vieną iš kurių įsirėmęs nuvirtusio seno ąžuolinio kryžiaus stiebas.

Kaltinis kryžius 
Geležinis, kryžmiškas, kalvio darbo. Stiebas ir skersinis stačiakampio pjūvio, viršūnės ir pečių galai profiliuoti, pagrindas įtvirtintas į stambų aptašytą akmenį.

Medinis kryžius 
Monumentalus, kryžmiškas, ornamentuotas. Stiebas ir skersinis plokšti, stačiakampio pjūvio. Viršūnės ir pečių galai profiliuoti. Prie kryžmos prikalta lieto metalo Nukryžiuotojo figūrėlė, kurią iš viršaus dengia dvišlaitis, kiauraraščiais ornamentais puoštas stogelis. Virš stogelio prikalta profiliuota lentelė Kristaus monograma: „INRI“.

Teritorijos plotas – 0,15 ha, perimetras – 152 m.

Istorija 
Kapinės veikė XVI–XIX a. Vadinamos Markapiais, Kapeliais, Senkapiais. Jose laidoti Kūlupėnų gyventojai. Kapinėse buvo statomi aukšti ąžuoliniai kryžiai. Šalia gyvenantys Drakšai tarpukariu prie savo protėvių ir artimųjų kapų pastatė koplytėlę su šventųjų skulptūromis. Kitą koplytėlę ant savo senelio kapo 1932 m. pastatė Kazimiera Daukantaitė-Ozolinia. Kiekvienų metų gegužę kūlupėniškiai rinkdavosi kapinėse pasimelsti, giedodavo šventas giesmes. Tarpukariu ir pirmaisiais pokario metais kapinėse ir šalia jų buvo kasamos duobės bulviarūsiams
 
Sovietmečiu kapinės primirštos, apleistos. Tarybinio ūkio vadovų nurodymu buvo nupjautos palei kapinių pakraštį augusios brandžios pušys. Koplytėlės sunyko, kryžiai išvirto. Metalinį kryžių piktadariai kartu su akmens postamentu ištraukė ir įvertė į krūmokšnius.

1971–1984 m. kapinės (senkapis) buvo įrašytos į vietinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą (AV516).

1994–1995 m. Kūlupėnų gyventojai Pranas Daukantas, Augustas Drakšas ir Petras Saladuchinas kapines sutvarkė, atstatė metalinį kryžių. P. Daukantas savo lėšomis prie prosenelio kapo 1995 m. pastatė monumentalų ornamentuotą kryžių (meistras Kazys Paulauskas iš Nasrėnų). Abu kryžius ir atnaujintus kapus 1995 m. birželio 9 d. iškilmingai pašventino Palangos dekanas ir Kartenos parapijos klebonas kunigas Antanas Striukis.

1997 m. įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

Tyrimai 
1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1995 m. – Kultūros paveldo centro istorikės Loreta Kazlavickinė ir Jadvyga Verksnienė, 2000 m. – Julius Kanarskas.

Šaltiniai 

 Kretingos rajono gamtos ir kultūros paminklų ir saugotinų objektų katalogas. – Vilnius: Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1976
 Kretingos rajono kapinių apskaitos duomenys (1982 m. lauko darbai). – Kaunas: Visasąjunginio žemės ūkio ministerijos žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų instituto Vakarų filialas, 1983. – L. 115, 122

Nuorodos 
 
 
Kretingos rajono paveldas
Salantų regioninio parko paveldas
Kretingos rajono kapinės