Naujojo Orleano užėmimas

Naujojo Orleano užėmimas () – JAV Sąjungos kariuomenės puolamoji operacija, vykusi 1862 m. balandžio 24 – gegužės 1 d., kuri buvo lemiama užimant Naująjį Orleaną. Sąjunga nesutiko pasipriešinimo pačiame mieste, išvengusiame sunaikinimo, kurį patyrė daugelis kitų Pietų miestų. Tačiau ginčytinas ir konfrontuojantis miesto administravimas, kurį vykdė Jungtinių Valstijų kariuomenės karinis gubernatorius, kėlė ilgalaikį pasipiktinimą.

Mūšio eiga 
  
Pagal vadinamąjį „Anakondos planą“, siekdami atkirsti Pietų konfederacijos rytines valstijas nuo vakarinių, Šiaurės pajėgos karo laivais Misisipės upe nuo žemupio pusės puolė didžiausią Pietų konfederacijos miestą Naująjį Orleaną. D. Farragut vadovaujamos eskadros 43 laivai prasiveržė pro upėje nutiestas miestą saugojusias grandines. Pietiečių kariuomenė, sudaryta iš 3000 žmonių, vadovaujama M. Lovell, į mūšį nestojo ir pasitraukė į šiaurę. 1862 m. gegužės 1 d. B. Butler vadovaujama 15 000 šiauriečių kariuomenė užėmė Naująjį Orleaną ir perėmė Misisipės kontrolę, nepalikdama svarbaus uosto iki karo pabaigos.

Pasekmės 

Miesto praradimas  Pietų konfederacijai reiškė vieną svarbiausių pralaimėjimų, buvo svarbus 1861–1865 m. vykusio Jungtinių Valstijų pilietinio karo eigos lūžio taškas.

Šaltiniai 

JAV pilietinis karas
Luiziana
Naujasis Orleanas
JAV mūšiai