Butelio kakliuko laisvoji valstybė

Butelio kakliuko laisvoji valstybė () buvo nuo 1919 m. sausio 10 d. iki 1923 m. vasario 25 d. gyvavusi pseudovalstybė. Ji susidarė iš Prūsijos provincijos Heseno-Nasau po to, kai pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui prancūzai ir amerikiečiai okupavo Reino kraštą. Dabar "butelio kakliukas" yra Vokietijos žemių Heseno ir Reino krašto-Pfalco dalis.

Sukūrimas
Po Kompjeno paliaubų sąjungininkai okupavo Vokietijos teritoriją į vakarus nuo Reino. Norėdami laikyti karines pajėgas ir rytinėje pusėje sąjungininkai praplėtė savo okupacines zonas sukurdami tris pusapvalias teritorijas su 30 km spinduliu, kurių centrai buvo Kelne (britų zona), Koblence (amerikiečių zona) ir Maince (prancūzų zona).

Dėl apsiskaičiavimo prancūzų ir amerikiečių zonos nesusisiekė. Tarpe tarp jų rytinėje Reino pusėje buvo Visperio slėnis, Lorcho ir Kaubo miesteliai ir kaimai Lorchhausen, Sauerthal, Ransel, Wollmerschied, Welterod, Zorn, Strüth ir Egenrod. Supamas okupacinių zonų ir Taunuso kalnų šis nedidelis regionas buvo faktiškai atkirstas nuo likusios Vokietijos ir dėl to turėjo atskirą nuo Veimaro respublikos administraciją. Dėl apskritos okupacinių zonų rytinėje Reino pusėje formos ši teritorija buvo panaši į butelio kakliuką, dėl to taip ir buvo pavadinta, kai 1919 m. sausio 10 d. ji buvo paskelbta nepriklausoma.

Gyvenimas butelio kakliuke
Regione gyveno apie 8000 žmonių, o didžiausias miestelis Lorchas buvo paskelbtas sostine. Lorcho meras Edmund Pnischeck buvo išrinktas šios mažos teritorijos prezidentu. Pnischeck vadovavo "butelio kakliukui" visą jo egzistavimo laikotarpį, per kurį buvo  leidžiami savi pašto ženklai ir valiuta.

Į neokupuotą Vokietijos dalį nevedė nei vienas kelias.

Vokietijos istorija