Domhnall Gleeson

Dounalas Glysonas (, g. 1983 m. gegužės 12 d.) ​​– airių aktorius, režisierius ir scenaristas. Jis yra aktoriaus Brendano Glysono sūnus, su kuriuo kartu vaidino keliuose filmuose bei teatro spektakliuose. D. Glysonas yra įgijęs medijų menų bakalauro laipsnį Dublino technologijos institute.
 
Ankstyvaisiais savo karjeros etapais D. Glysonas parašė ir režisavo keletą trumpametražių filmų, o 2006 m. pelnė Tony apdovanojimo nominaciją už vaidmenį Brodvėjaus spektaklyje „Inišmoro leitenantas“ bei tais pačiais metais atliko antraplanį vaidmenį filme „Nepaleisk manęs“. Vis dėlto, didesnio populiarumo susilaukė suvaidinęs Bilą Vizlį Hario Poterio filmų serijoje (2001–2011 m.) kartu su savo tėvu B. Glysonu, kuris suvaidino Alastorą Rukną. Kiti žymūs D. Glysono vaidmenys: Konstantinas Levinas filme „Ana Karenina“ (2012 m.), Timas Leikas filme „Laiko tiltas“ (2013 m.) ir Ruselas Alenas Filipsas tikrais faktais paremtoje karinėje dramoje „Nepalūžęs“ (2014 m.). D. Glysonas taip pat yra laimėjęs tris IFTA apdovanojimus už vaidmenis filmuose „Kai Harvis sutiko Bobą“ (2010 m.), „Ana Karenina“ (2012 m.) ir „Frenkas“ (2014 m.).
 
2015 m. D. Glysonas sulaukė plataus pripažinimo už vaidmenis keliuose Oskarui nominuotuose filmuose: „Ex Machina“, „Bruklinas“ ir „Prisikėlęs“. 2017 m. kartu su savo broliu Brianu Glysonu jis pasirodė filme „Motina!“, bei įkūnijo A. A. Milną filme „Lik sveikas, Kristoferi Robinai“. 2018 m. jis suvaidino filme „Triušis Piteris“. 2015–2019 m. D. Glysonas suvaidino generolą Armitažą Haksą „Žvaigždžių karų“ tęsinio trilogijoje. 2020 m. jis atliko pagrindinį vaidmenį HBO juodosios komedijos seriale „Bėk“. Tais pačiais metais jis užėmė 21 vietą „The Irish Times“ geriausių Airijos kino aktorių sąraše.

Ankstyvasis gyvenimas 
D. Glysonas gimė Dubline, Airijoje. Būsimasis aktorius užaugo Malahaide, Dublino grafystėje ir yra vyriausias Merės ir aktoriaus Brendano Glysono sūnus. D. Glysonas turi tris brolius: Fergusą, Brianą (taip pat aktorių) ir Rorį. Augdamas lankė Malahaido vidurinę mokyklą, kurioje vaidino mokyklos spektakliuose. Vėliau D. Glysonas Dublino technologijos institute įgijo medijų menų bakalauro laipsnį.

Karjera

2001–2009 m.: teatras ir ankstyvasis pripažinimas 
Baigęs studijas, D. Glysonas pradėjo režisuoti ir rašyti scenarijus filmams bei spektakliams. Pirmą kartą ekrane kaip aktorius jis pasirodė 2001 m. kartu su britų aktoriais Džeimsu Darsiu ir Paloma Beiza suvaidinęs mini seriale „Maištingoji širdis“. Kine D. Glysonas debiutavo 2004 m. suvaidinęs Martino Makdono trumpametražiame filme „Šešių šūvių revolveris“, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko jo tėvas. Filmas pelnė Oskarą kaip geriausias trumpametražis filmas. 2005 m. jis suvaidino nedidelį vaidmenį siaubo komedijoje „Berniukai valgo mergaites“. 2006 m. D. Glysonas kartu su tėvu suvaidino filme „Eržilai“. 2005 m. jis buvo vienas iš pagrindinių RTÉ komedijos serialo „Paskutinis Furlongas“ veikėjų. Būdamas dvidešimt trejų D. Glysonas pasirodė Brodvėjaus spektaklyje „Inišmoro leitenantas“ ir už silpnapročio Deivio vaidmenį gavo Tony apdovanojimo nominaciją. 2007 m. pabaigoje D. Glysonas suvaidino Herbertą Poketą Čarlzo Dikenso „Didžiųjų lūkesčių“ spektaklio adaptacijoje. Šį vaidmenį laikraščio „Irish Independent“ kritikas Briusas Arnoldas apibūdino kaip „šmaikščiai suvaidintą“. Anksčiau tais pačiais metais jis atliko Bobio vaidmenį Deivido Mameto spektaklyje „Amerikos buivolas“.

2008 m. D. Glysonas suvaidino RTÉ komedijos laidoje „Tavo blogasis aš“, kuri buvo transliuojama tų pačių metų gruodžio 26 d., o vėliau 2010 m. išaugo į serialą. 2009 m. kovo mėn. buvo patvirtinta, kad jis atliks Bilo Vizlio vaidmenį filme „Haris Poteris ir Mirties relikvijos“. Jo tėvas Brendanas filme vaidino Alastorą Rukną. D. Glysonas iš pradžių nenorėjo vaidinti kartu su savo tėvu tame pačiame filme, bet vėliau persigalvojo. Dar 2006 m. interviu metu jis sakė: „Buvau tikras, kad nenoriu vaidinti dėl savo tėvo. Maniau, kad visada turėsiu tą tėvo ir sūnaus dalyką, apie kurį žmonės sako: „Dėl jo tau paskyrė vaidmenį“.“ 2009 m. HBO seriale „Šuns metai“, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Džefas Bridžesas, D. Glysonas suvaidino meistrą Entonį Armstrongą. Tais pačiais metais filme „Sensacija“ D. Glysonas atliko jauno ūkininko vaidmenį.

2010–2014 m.: karjeros proveržis 

 
Pirmasis jo vaidmuo 2010 m. buvo distopiniame romantiniame filme „Nepaleisk manęs“, kuriame vaidino kartu su Kere Maligan, Keira Naitli ir Endriu Garfildu. 2010 m. lapkritį ekranuose pasirodė filmas „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. 1 dalis“. Antroji šio filmo dalis ekranuose pasirodė kitų metų liepą. Jo sukurtas Bilas Vizlis, vyresnysis Ronio Vizlio brolis, pristatė D. Glysoną platesnei auditorijai. 2010 m. D. Glysonas nusifilmavo Oskarais nominuotame Koen brolių filme „Tikras išbandymas“, kuriame jis suvaidino jauną nusikaltėlį Muną. D. Glysono režisuotas trumpametražis filmas „Norynas“, kuriame suvaidino jo tėvas ir brolis, buvo rodomas Tribekos kino festivalyje. Filme „Kai Harvis sutiko Bobą“ jis suvaidino muzikantą Bobą Geldofą, kuris buvo vienas iš 1985 m. Live Aid organizatorių. Filmas buvo transliuojamas per BBC Four 2010 m. gruodžio 26 d. 2011 m. D. Glysonas laimėjo IFTA apdovanojimą kaip geriausias aktorius už vaidmenį šiame filme.
 
2012 m. dramoje „Šešėlių šokėja“ jis suvaidino Airijos respublikonų armijos narį, kurio sesuo apie jį praneša MI5. Istoriniame filme „Ana Karenina“, sukurtame pagal Levo Tolstojaus romaną, D. Glysonas suvaidino dvarininką Konstantiną Leviną.​​ Dienraščio „The Daily Telegraph“ kritikas Timas Robis gyrė jo vaidmenį, sakydamas, kad D. Glysonas „priima žavingą Levino savigarbą, nesureikšmindamas, kad gali būti priverstas sunkiai dirbti“. Jo paskutinis vaidmuo 2012 m. buvo mokslinės fantastikos filme Dredas, kuriame jis suvaidino neįvardytą kompiuterių ekspertą, dirbantį gaujai, su kuria kovoja Dredas.
 
2013 m. D. Glysonas pasirodė mokslinės fantastikos serialo „Juodasis veidrodis“ serijoje „Tuoj sugrįšiu“ (). Kartu su Heile Atvel jis suvaidino vyrą, žuvusį automobilio avarijoje, bet dėka sintetinio savo paties androido klono grįžta pas savo merginą. Vėliau, 2013 m., D. Glysonas atliko pagrindinį vaidmenį romantinėje komedijoje „Laiko tiltas“. Filmui scenarijų parašė ir jį režisavo Ričardas Kurtisas. Istorija pasakoja apie jaunuolį, kurį vaidina D. Glysonas, keliaujantį laiku, kad sužavėtų amerikietę, kurią vaidina Reičelė MakAdams. Filmavimas vyko Londone, Anglijoje, 2012 m. birželį. Iš esmės neigiamoje filmo apžvalgoje dienraščio „The Guardian“ kritikė Katerina Šord apibūdino D. Glysoną kaip „raudonplaukį Hju Grantą“.
 
Lenio Abrahamsono filme „Frenkas“ (2014 m.) jis suvaidino Džoną – muzikantą, kuris prisijungia prie ekscentriško, papjė mašė galvą dėvinčio pagrindinio veikėjo, kurį vaidina Maiklas Fasbenderis, grupės. Tais pačiais metais D. Glysonas atliko nedidelį psichiškai nesveiko žudiko vaidmenį airių dramoje „Golgota“, kurioje jo tėvas suvaidino katalikų kunigą, kuris aplanko žudiką kalėjime. Paskutinis jo 2014 m. vaidmuo buvo karinėje dramoje „Nepalūžęs“, kuris buvo Andželinos Žioli kaip režisierės debiutas. Filme D. Glysonas suvaidino kareivį, dingusį jūroje po lėktuvo katastrofos Ramiajame vandenyne Antrojo pasaulinio karo metais. Dėl vaidmens aktorius numetė nemažai svorio.​​

Šaltiniai 

Airijos aktoriai
Airijos rašytojai