Avėdra

Avėdra (Gypaetus barbatus) – vanaginių paukščių (Accipitriformes) būrio, Gypaetinae pošeimio plėšriųjų paukščių rūšis, paplitusi Europos, Azijos ir Afrikos žemynuose.

Kūno sandara 
Avėdros kūno ilgis 94–125 cm, išskleistų sparnų plotis 2,31–2,83 m. Sveria 4,5–7,8 kg (vidutiniškai – 6,2 kg). Patelės kiek stambesnės už patinus, stambiausi individai aptinkami Himalajuose. Priešingai nei kitų grifų, avėdros galva plaukuota. Suaugusio grifo sparnai ir nugara tamsiai rudi, krūtinė, papilvė, kaklas, galva – šviesiai rudos, karamelinės, pereinančios į balkšvą spalvos. Aplink akis – juodas dryžis. Po snapu būna nedidelis plunksnų kuokštas, primenantis barzdą. Jauniklio plunksnos tamsiai rudos, šviesios dalys išryškėja po 5 metų.

Paplitimas 
Avėdros sutinkami kalnuotose šiltesnio klimato Eurazijos ir Afrikos vietose. Europoje gyvena Alpėse, Pirėnuose, Kaukazo kalnuose; Azijoje – Elburso, Zagroso, Himalajų, Hindukušo, Altajaus kalnuose bei mažesniuose masyvuose Vidurinėje Azijoje bei Artimuosiuose Rytuose; Afrikoje – Atlaso, Drakono kalnuose, Etiopijos kalnyne, kitur Rytų Afrikoje. Įsikuria aukštuose kalnuose ant stačių atbrailų šalia kanjonų, tarpeklių, taip pat giliuose vadžiuose, prie aukštikalnių pievų. Laikosi atokiose nuo žmonių vietovėse. Paprastai skraido tik virš medžių ribos, gali pakilti į virš 7 km aukštį. Daugelyje savo arealo vietų rūšis nyksta (dideliuose plotuose jau išnyko) dėl medžioklės bei žmonių, infrastruktūros (ypač elektros linijų) veržimosi į šių paukščių gyvenamas vietas.

Mityba 
Avėdra – maitėdis. Minta daugiausia kritusių nedidelių atrajotojų (pvz., avių) kaulų čiulpais. Didelius kaulus sutrupina mėtydamas iš aukštai ant akmenų. Kartais gali užpulti gyvus žinduolius, driežus, ypač mėgsta vėžlius (mėtydami iš didelio aukščio ant uolų, avėdros sutrupina jų kiautus). Retai pasitaiko, jog užpuola antilopes ar kalnų ožius.

Dauginimasis 
Laikosi pavieniui, poras sudaro tik perėjimo laikotarpiu. Lizdą krauna sunkiai pasiekiamose vietose, virš skardžių, ant atbrailų. Patelė deda 1–2 kiaušinius, kuriuos peri 53–60 dienų. Išsiritę jaunikliai apsiplunksnuoja po 100–130 dienų. Jaunikliai su tėvais laikosi iki 2 metų. Gamtoje išgyvena ~21 metus, nelaisvėje – iki 45 m.

Kultūroje 
Avėdros minimos senovės graikų, persų, žydų tekstuose. Iranėnų mitologijoje avėdros yra mitinio Humos paukščio provaizdis.

Taip pat skaityti 
 Pasaulio stambiausių plėšriųjų paukščių rūšių sąrašas
 Senojo pasaulio grifai

Šaltiniai 

Vanaginiai paukščiai