Kankinys

Kankinys (, iš  'liudininkas') – žmogus, kuris patyrė persekiojimus, kančias ir mirtį už tikėjimo skelbimą ir/ar tikėjimo neatsisakymą. Paprastai kankiniai laikomi šventaisiais, tampa tikėjimo simboliais. Perkeltine prasme kankinys gali reikšti žmogų, nukentėjusį už kitokį, nereliginį reikalą.

Prasmė 
Pradžioje žodis  reiškė 'liudininkas', tiek pasaulietinėje sferoje, tiek Naujajame Testamente. Tada liudijimo procesas nereiškė kad liudijimas turi baigtis liudytojo mirtimi, nors iš senųjų rašytojų (pvz., Juozapo Flavijaus) veikalų žinoma, kad liudytojai dažnai dėl liudijimo žūdavo.

Ankstyvosios krikščionybės laikais žodžio martyr prasmė prasiplėtė, jis ėmė reikšti tikintįjį, kuris turi paliudyti savo tikėjimą, ir dėl to liudijimo patiria kankinimus ir/ar mirtį. T.y., nuo tada martyr ėmė reikšti ir 'kankinys'. Su tokia pasme martyr tapo anglų kalbos skoliniu. Išvestinis žodis  ėmė reikšti 'kankinystė' (t. y., kankiniška mirtis, pasiryžimas jai ir pan.).

Ankstyvieji krikščionys, kurie žodį  ėmė naudoti naująja prasme, Jėzų suvokė kaip pirmąjį ir didžiausią kankinį, nes jis buvo nukryžiuotas. Ankstyvieji krikščionys, manoma, Jėzų suvokė kaip archetipinį kankinį.

Dabar anglų kalboje žodis  reiškia įvairius žmones, kuriuos sieja tam tikri bendrumai.

Šaltiniai  

Krikščionybė