Andžejus Maksimilianas Fredro

Andžejus Maksimilianas Fredro (; apie 1620–1679 m. balandžio 28 d., Peremislis) – Lenkijos publicistas, filosofas, moralistas, valstybinis veikėjas ir karinis vadovas, Podolės vaivada, Lvovo kaštelionas nuo 1654 metų, Krasnosensko seniūnas, senatorius, delegatas ir seimo maršalka nuo 1652 metų.

Fredro kūriniai duoda supratimą apie XVII amžiaus lenkų aristokratijos idėjas, – Fredro įrodinėjo, kad valstietis yra gimęs vergauti ir negali naudotis laisve. Fredro vadino „lenkų Tacitu“.

Darbai 
 „Militaria“ (Amsterdamas, 1668 ir Leipcigas, 1757)
 „Gesta populi poloni sub Henrico Valesio“ (Dancigas, 1652; Kondratovičiaus vertimas į lenkų kalbą, SPб., 1855);
 „Monita politico-moralia“ (Dancigas, 1664);
 „Vir Consilii“ (leidimas po mirties, Lvovas, 1730).

Šeima 
 Tėvas – Jurijus Steponas Fredro (m. 1634) – stalininkas.
 Motina – Katerina Berecka
 Žmona – Katerina Gudzinska
 Dukra – Tereza Ana Fredro
 Dukra – Ana Vinčensa Fredro
 Sūnus – Jurgis Boguslavas Fredro
 Sūnus – Stanislovas Juozapas Fredro

Literatūra 
 Фредро, Андрей-Максимилиан // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.
 Czapliński W. Fredro Andrzej Maksymilian, Polski Słownik Biograficzny, vol. VII, p. 114.

|-

Lenkijos bajorai
Podolės vaivados
ATR seimo maršalkos
Lvovo kaštelionai