Imbarės kapinynas

Imbarės kapinynas (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas – , senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2402/A) – kapinynas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Imbarėje (Imbarės seniūnija), 0,14 km į vakarus nuo kelio Nasrėnai–Gedgaudžiai, Salanto kairiajame krante.

Kapinynas 
Įrengtas pakilioje aukštumoje ir žemesniame jos vakariniame pakraštyje. Teritorija dirvonuoja. Anotacinio ženklo ir riboženklių nėra.

Teritorijos plotas – 5,8 ha.

Į šiaurę ir šiaurės vakarus prasideda Imbarės piliakalnio papėdės gyvenvietė.

Istorija 
Kapinynas datuojamas X–XIII a. Vėliau jo teritorijos rytiniame pakraštyje veikė ankstyvos Imbarės kapinės, kuriose XV–XVIII a. laidoti kaimo ir dvaro gyventojai.

XIX a. dirbant žemę buvo randama senienų, apie kurias 1884 m. pranešta Lietuvos praeities tyrinėtojui Tadui Daugirdui. 1898 m. kapinynas pažymėtas Fiodoro Pokrovskio išleistame Kauno gubernijos archeologijos žemėlapyje, o 1928 m. Petro Tarasenkos parengtame leidinyje apie Lietuvos archeologą.

Kapinynas smarkiai apnaikintas XIX a. pabaigoje jį tyrinėjant, vėliau – intensyviai ariant, o XX a. 8 dešimtmetyje – melioruojant laukus. Melioracijos metu suartos ir pakraštyje buvusios kapinės.

1972 m. registruotas vietinės reikšmės archeologijos paminklų sąraše (AV497), tačiau nepavykus jo lokalizuoti, 1977 m. iš kultūros paminklų sąrašo išbrauktas. 1993 m. įrašytas į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, o 2005 m. jam suteiktas registrinio kultūros paveldo objekto statusas.

Tyrimai 
Tyrinėjo: 1885–1886 m. – Tadas Daugirdas, 1898 m. – Juozapas Žiogas.

Žvalgė: 1984–1985 m. – Vytautas Daugudis (Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas), 1987 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (vadovas Bronius Dakanis), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (vadovas Vilnius Morkūnas).

1885–1886 m. rasti 2 nedegintų ir 3 sudegintų mirusiųjų kapai su X–XI a. įkapėmis. 1898 m. ištirti 33 X–XIII a. sudegintų mirusiųjų kapai.

Daugumoje kapų rasta įkapių: papuošalų (žalvarinių apyrankių, pasaginių segių, gintaro ir žalvario karolių), buities reikmenų (diržų apkalų, skirstiklių), ginklų ir darbo įrankių (geležinių kirvių, ietigalių, peilių).

J. Žiogo kolekcija pateko į Šiaulių „Aušros” muziejų, kitų radinių saugojimo vieta nenustatyta.

Kapinynas priskiriamas kuršiams.

Šaltiniai 

 Vytautas Daugudis. Iš tolimos Imbarės praeities. – Švyturys – 1986 m. sausio 9 d.
 Pranas Kulikauskas, Regina Kulikauskienė, Adolfas Tautavičius. Lietuvos archeologijos bruožai. – Vilnius, 1961. – P. 551
 Regina Volkaitė-Kulikauskienė. IX–XII amžių kalavijai Lietuvoje. – Iš lietuvių kultūros istorijos. – Vilnius, 1964. – T. 4. – P. 226
 Regina Volkaitė-Kulikauskienė. Lietuviai IX–XII amžiais. – Vilnius, 1970. – P. 279

Nuorodos 
 
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. – F. 1, ap. 1, b. 20, l. 226–231 

Lietuvos kapinynai
Kretingos rajono paveldas
Salantų regioninio parko paveldas
Imbarė