Edward Elgar

Edvardas Elgaras (, 1857 m. birželio 2 d., Broudheto k., Vakarų Midlandsas – 1934 m. vasario 23 d., Vusteris) – vėlyvojo romantizmo XX a. pr. anglų kompozitorius. Žymiausias moderniųjų laikų Anglijos klasikinės muzikos kompozitorius ir pirmas europinės reikšmės anglų kompozitorius nuo H. Perselio (1659−1695) laikų. E. Elgaras geriausiai žinomas muzika vienai populiariausių Anglijos patriotinių dainų „Vilties ir šlovės žemė“.

Biografija 
Edgaras Viljamas Elgaras gimė 1857 m. birželio 2 d. Broudheto kaime netoli Vusterio Vakarų Midlandse. Jis buvo ketvirtasis iš septynių (ar aštuonių) šeimos vaikų. Bent nuo 1872 m. E. Elgaras grojo vargonais katalikų Šv. Jurgio bažnyčioje Vusteryje. 1877 m. jis užėmė vadovo ir instruktoriaus postą Vusterio instrumentalistų mėgėjų draugijoje, kurioje buvo atliktos vienos iš anksčiausių jo kompozicijų. Centrinę vietą E. Elgaro muzikiniame tobulėjime užėmė Trijų chorų muzikos festivalis, vykęs kasmet paeiliui Vusterio, Herefordo ir Glosterio katedrų miestuose. Tikėtina, kad 1869 m. festivalyje išgirsta G. F. Hendelio oratorija „Mesijas“ pastūmėjo E. Elgarą pasirinkti muziko gyvenimo kelią. 1878 m. E. Elgaras kartu su tėvu ir dėde buvo pažymėtas festivalio orkestro sudėtyje. Jis buvo tarp antrųjų smuikininkų ir 1881 m. priimtas į pirmuosius. Jis smuikavo 1884, 1887, 1890 ir 1893 m. Vusterio festivaliuose. 1882−1889 m. E. Elgaras smuikavo tarp pirmųjų smuikininkų Birmingemo koncertų salės orkestre. Orkestro repertuaras buvo progresyvesnis nei Trijų chorų festivalio, buvo atliekami L. van Betchoveno, F. Mendelsono, R. Šumano, R. Vagnerio kūriniai.

1880 m. E. Elgaras lankėsi Paryžiuje, kur matė K. Sen Sansą, grojantį vargonais Madlenos bažnyčioje. 1883 m. jis dvi su puse savaitės praleido Leipcige. Nuolat lankydavosi Londono muzikiniuose renginiuose. 1885 m. E. Elgaras tapo pirmuoju Šv. Jurgio bažnyčios Vusteryje vargonininku, pakeitęs pareigybėje tėvą. 1889 m. E. Elgaras pagal katalikų tradicijas vedė vieną iš savo mokinių Kerolain Elis Roberts iš Molverno kaimo netoli Vusterio, kuriame dėstė muziką mergaičių mokykloje. Kompozitoriui sunkiai sekėsi įsitvirtinti Londone, jis buvo žemos kilmės ir katalikas, priešingai oficialiai anglikonybės bažnyčiai. Be to, savo muzikoje jis rėmėsi žemyninės Europos kompozitorių patirtimi, o ne vietine anglams įprasta muzikine kultūra. E. Elgaro kompozitoriaus susiformavimui didžiausią įtaką padarė vokiškosios muzikos mokyklos kompozitoriai: J. Bramsas, R. Šumanas, A. Dvoržakas ir ypač R. Vagneris. Tarp 1892 ir 1902 m. E. Elgaras lankėsi Vokietijoje 6 kartus ir kiekvieną kartą pabuvojo R. Vagnerio operos pastatymuose Bairoite, Miunchene. 1897 m. jis trumpai dirigavo Vusterio festivalio choro draugijoje ir 1898−1904 m. dirigavo 12 koncertų Vusterio filharmonijos draugijoje. Jo kompozitoriaus pripažinimas pradėjo augti provincijos festivaliuose: 1893 m. Vusterio choro draugijoje atliktas „Juodasis riteris“, 1896 m. oratorija „Gyvenimo šviesa“ atlikta Trijų chorų festivalyje Vusteryje ir „Scenos iš karaliaus Olafo sagos“ − Šiaurės Stafordšyro festivalyje Hanlyje. „Olafo saga“ sulaukė sėkmės ir 1897 m. pakartota Krištoliniuose rūmuose Londone. Ten pat 1897 m. atliktas karalienės Viktorijos deimantiniam jubiliejui sukurtas „Imperijos maršas“. 1898 m. E. Elgaras dirigavo kantatos „Caractacus“ atlikimą Lydso festivalyje. Po žmonos mirties 1920 m. E. Elgaro kūrybiškumas smuko. 1924 m. jis užėmė Karališkosios muzikos meistro postą karališkajame dvare kaip žymiausias šalies muzikas. 1929 m. E. Elgaras grįžo gyventi į Vusterį, kur mirė 1934 m. vasario 23 d. Palaidotas Litl Molvern (Little Malvern) kaimo Šv. Vulstano bažnyčios kapinėse prie žmonos. Kompozitorius paliko kūrinių beveik visuose pagrindiniuose profesionaliosios muzikos žanruose, išskyrus operą. Jo gimtajame name Broudheto (Broadheath) kaime įsteigtas muziejus.

Literatūra 
 Ian Lace, E. Elgaro draugijos svetainė 
 Encyclopaedia Britannica, 2017 03 14

Šaltiniai

Nuorodos 

 E. Elgaro kūrinių partitūros IMSLP svetainėje
 Įrašų indeksas discogs.com svetainėje
 

Anglijos kompozitoriai
Kompozitoriai romantikai