Katniava

Katniava, Katinava arba Zavetai (, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Nesterovo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Iljušino kaimo gyvenvietės Furmanovkos kaimo teritorija.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas Katavō prūsiškos – nadruviškos kilmės. XVI a. rašytiniuose šaltiniuose randamas Catthow pavadinimas. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Stalupėnų apskrities kaimas, nuo 1874 m. valsčiaus centras. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Stalupėnų rajono (), vėliau Nesterovo rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Zavetų apylinkės (Заветинский cовет) centras.

Prie gyvenvietės yra Katinavos piliakalnis, kuriame stovėjo nadruvių pilis, kurią 1274 m. užėmė Vokiečių ordinas. Kai kurių tyrinėtojų (Romas Batūra, Rimantas Matulis) manymu, Katinavoje buvusi nadruvių romuva – apylinkėse yra su senovės baltų tikėjimu susijusių vietovardžių. Nuo 1525 m. – Prūsijos kunigaikštystės Įsruties apskrities valsčiaus centras. Katniavos dvaras, kurį 1838 m. valdė šveicarų kilmės Augusto Šavaljė (August Schawaller) šeima, užėmė 576 ha. 1927 m. spalio 10 d. prijungti Mikutėliai (Mikuthelen, nuo 1938 m. Michelsdorf, nuo 1946 m. Stupinas, Gumbinės rajonas, 1905 m. buvo 67, 1910 m. – 52 gyventojai).

Po Antrojo pasaulinio karo suniokota dvaro sodyba, prie Katinavos veikęs trakėnų veislės arklių žirgynas, įkurtas 1821 m. XX a. pabaigoje nugriauta bažnyčia.

Gyventojai

Lietuviai 
Apylinkių gyventojai XVI a. – XIX a. pirmoje pusėje buvo daugiausia lietuvininkai. Vokiečių kolonistų bažnytkaimyje padaugėjo ir apylinkėse atsirado per XVIII a. pirmosios pusės kolonizaciją. Apie 1562 m. greta piliakalnio pastatyta nauja bažnyčia. Pamaldos lietuvių kalba laikytos iki 1905 m. Dėl germanizacijos XIX a. viduryje lietuvininkais užsirašė tik apie 1/4 gyventojų.

Žymūs žmonės 
Katinavoje gimė lietuvių raštijos darbuotojai: 1675 m. – filologas Pilypas Ruigys, apie 1684 m. – Jonas Šulcas, kunigavo: 1633–1662 m. – Jonas Kleinas (apie 1605–1662 m.), 1659–1661 m. – Ernestas Dicelijus, 1662–1673 m. – kalbininkas Teofilis Gotlybas Šulcas, 1882–1903 m. – Kristijonas Polis.

Apylinkė 

Zavetų apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Furmanovka bankgorodov.ru

Stalupėnų apskrities gyvenvietės