Dauginčių II piliakalnis

Dauginčių II piliakalnis, vadinamas Pilale, rečiau – Mėnulio kalnu (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus objekto kodas - , senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AR499) – spėjamas piliakalnis rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Dauginčiuose (Kartenos sen.), Minijos kairiajame krante, Šilpelkės miške.

Pasiekiamas nuo magistralinio kelio . Dauginčių kryžkelėje pasukus iš plento šiaurės kryptimi į gyvenvietę ir Vyšnių gatve pavažiavus 1,1 km, sukama į kairėje pusėje esančią Kalno gatvę, kuria važiuojama 500 m vakarų kryptimi. Už abipus gatvės stūksančių ūkinių pastatų sukama į dešinę ir toliau važiuojama 1,65 km šiaurės rytų kryptimi iki atokvėpio aikštelės, įrengtos priešais Dauginčių senąsias kapines. Piliakalnis yra kitapus kelio, priešais aikštelę.

Piliakalnis 
Piliakalniu laikoma slėnyje stūksanti laiptuota, trijų tarpsnių, apie 70 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir apie 10–15 m pločio, į pietryčius aukštėjanti ketera. Jos šlaitai nuožulnūs, 3–5 m aukščio. Iš šiaurės rytų, šiaurės vakarų, pietvakarių ir pietų keterą juosia daubos. Tik rytuose siauras ožnugaris jungia ją su greta esančia aukštuma.

Pietrytiniame keteros pakraštyje stūkso pylimą primenantis 3–4 m aukščio ir apie 15 skersmens kauburys išgaubtu viršumi. Į daubą besileidžiantis pietrytinis jo šlaitas siekia iki 16 m aukščio.

Antros terasos viršūnėje iš žemės kyšo pora stambių akmenų, gulinčių vienas šalia kito.

Šiaurės vakarinėje papėdėje prie miško kelio stovi pora anotacinių ženklų. Vienas jų stilizuotų pilies kuorų pavidalo, su užrašu: „DAUGINČIŲ K. KALNAS, VAD. PILALE“ (autorius – Arvydas Klovas, pastatė – Salantų regioninio parko direkcija, 2003 m.). Antrasis – horizontaliai pailgas, ant dviejų atramų, su Salantų regioninio parko ženklu ir užrašu: „DAUGINČIŲ PILIAKALNIS – PILALĖ“.

Teritorijos plotas – 3,0 ha.

500 m į pietvakarius yra Dauginčių piliakalnis, o 370 m į šiaurės vakarus – Sauserių piliakalnis.

Istorija 
Ketera yra gamtinės kilmės, nuo seno vadinama Pilale. Jos pietrytinėje dalyje stūksantis kauburys dėl apvalios formos pavadintas Mėnulio kalnu. 

1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR499),

Tyrimai 
1966 m. žvalgė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (tyrimų vadovas Adolfas Tautavičius), 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), 2013 m. – Julius Kanarskas.

Piliakalniui būdingų gynybinių įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio nepastebėta.

2013 m. kalvos rytinėje papėdėje ištirtas 14 m² plotas, apie 25–40 m į šiaurės rytus nuo piliakalnio teritorijos aptiktas gruntinis pylimas, supiltas XVI–XVII a. ir iki XX a. 3-čio dešimtmečio žymėjęs ribą tarp Grabšyčių (dab. Sauserių) ir Dauginčių kaimų.

Šaltiniai 

 Diana Jomantaitė. Pilalių turtas – reti augalai ir paukščiai. – Pajūrio naujienos – 2013 m. kovo 15 d.

Nuorodos 
 
 Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2013 metais
 Pilalių turtas – reti augalai ir paikščiai - UAB Pajūrio naujienos
 Dauginčių piliakalniai - Švyturys – 2017 m. vasario 25 d. 
 Dauginčių piliakalniai - Kretingos muziejus 
 Dauginčių piliakalniai - Švyturio laikraštis

Piliakalniai Kretingos rajone
Salantų regioninio parko paveldas