Juozapas Kimbaras

Juozapas Kimbaras (, gimė apie 1750 m. – mirė apie 1800 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas kilęs iš Kimbarų giminės, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas, papulkininkis, generolas-adjutantas, nuo 1776 m. Upytės pavieto teismo teisėjas ir miesto raštininkas, nuo 1783 m. Upytės pavieto pastalininkis, nuo 1787 m. Upytės pavieto stalininkas, Upytės pavieto pasiuntinys 1793 m. Gardino (Nebyliajame) Seime.

Politinė ir valstybinė veikla 
Po kalbos 1793 m. liepos 1 d. sesijoje, kurioje Rusijos imperatorės Jekaterinos II politiką Juozapas Kimbaras pavadino „siekiančia Respubliką paversti Rusijos provincija“, Rusijos Imperijos nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus Lenkijoje Jokūbo Sieverso įsakymu buvo suimtas. Kartu su kitais Lietuvos atstovais buvo išlaisvintas iš arešto tarpininkaujant vyskupui Juozapui Kazimierui Kosakovskiui. Juozapo Kimbaro patriotinę kalbą, pasakytą 1793 m. liepos 15 d. sesijoje, buvo uždrausta spausdinti, tačiau ji paplito šalyje nuorašų pavidalais. Patvirtinus padalijimą, Juozapas Kimbaras be užuolankų pavadino karalių Stanislovą Augustą Poniatovskį išdaviku.

Karinė veikla 
Juozapas Kimbaras išliko ištikimas savo pažiūroms - 1794 m. prasidėjus sukilimui, jis tapo Upytės kriminalinio teismo nariu, buvo pašauktas į Lietuvos kariuomenę generolu-adjutantu, o 1794 m. liepos 15 d. Tado Kosciuškos įsakymu paskirtas papulkininkiu.

Šeima 
Juozapas Kimbaras buvo vedęs Oną Kosciuškaitę (), sūnus Anupras Kimbaras () – Varšuvos kunigaikštystės kariuomenės karininkas.

Šaltiniai 

Kimbarai
1794 m. sukilimo generolai
ATR generolai adjutantai
Upytės stalininkai
ATR Seimo atstovai