Elias von Cyon

Elijas von Cionas (1843 m. kovo 25 d. Telšiuose, Rusijos imperija – 1912 m. spalio 23 d. Paryžiuje, Prancūzija) – Lietuvos žydų kilmės rusų-prancūzų fiziologas, gydytojas, profesorius ir visuomenės veikėjas.

Biografija 

Gimė 1843 m. kovo 25 d. Telšiuose. Baigė gimnaziją Černigove. 1858–1859 m. studijavo Varšuvos medicinos universitete, tačiau metė mokslus ir perėjo mokytis į Kijevo universitetą, kurį baigė 1862 metais. 1862–1864 m. studijavo Berlyno Frydricho Vilhelmo universitete, kur įgijo medicinos ir chirurgijos daktaro laipsnį. 1865 m. dar kartą mokėsi doktorantūroje Sankt Peterburge. 1866 m. Leipcige ir Vienoje dirbo kartu su vokiečių fiziologais Carl Ludwig ir Ernst Wilhelm von Brücke. Nuo 1867 m. dėstė anatomiją ir fiziologiją Sankt Peterburgo universitete, buvo fiziologijos laboratorijos direktorius. Tuo metu vienas iš jo studentų buvo būsimasis Nobelio premijos laureatas Ivanas Pavlovas.

1870 m. tapo profesoriumi, 1874 m. studentų nepasitenkinimu dėl jo politinių pažiūrų buvo atleistas iš universiteto. 1877 m. emigravo į Prancūziją, kur dirbo su prancūzų fiziologu Claude Bernard. 1878 m. Paryžiuje įgijo medicinos daktaro laipsnį ir tapo Prancūzijos piliečiu. 1908 m. tapo kataliku. Mirė 1912 m. spalio 23 d. Paryžiuje.

Darbai 

Moksliniai:
 De choreae indole, sede et nexu cum rheumatismo articulari peri- et endocarditide; 1864 (dissertatio inauguralis)
 Über den Einfluß der Temperaturveränderungen auf Zahl, Dauer und Stärke der Herzschläge ; 1866
 mit Carl Ludwig: Die Reflexe eines der sensiblen Nerven des Herzens auf die motorischen der Blutgefässe; 1866
 Die Lehre von der Tabes dorsualis, kritisch und experimentell erläutert; 1867
 Über die Wurzeln, durch welche das Rückenmark die Gefäßnerven für die Vorderpfote aussendet; 1868
 Über die Nerven des Peritoneum; 1868
 Hemmungen u. Erregungen im Central-System der Geschweren; Petersburg, 1871
 Principes d'électrothérapie; Paris, 1873
 Zur Hemmungstheorie der reflectorischen Erregungen; 1874
 Methodik der physiologischen Experimente und Vivisectionen; 1876
 Rapports physiologiques entre le nerf acoustique et leappareil moteur de le Oil; 1876
 Les organes périphériques du sens de leespace; 1877
 Recherches expérimentales sur les fonctions des canaux semi-circulaires et sur leur rôle dans la formation de la notion de l’espace; 1878
 Gesammelte physiologische Arbeiten; 1888
 Les nerfs du coer: anatomie et physiologie; avec une préface sur les rapports de la médicine avec la physiologie et la bactériologie; 1905
 Die Nerven des Herzens, ihre Anatomie und Physiologie; 1907
 Das Ohrlabyrinth als Organ der mathematischen Sinne für Raum und Zeit; 1908
 Leib, Seele und Geist : Versuch einer physiologischen Differenzirung der psychischen Functionen; 1909
 Die Gefäßdrüsen als regulatorische Schutzorgane des Zentral-Nervensystems; 1910
 Gott und Wissenschaft; 1912
 1. Psychologie der großen Naturforscher 2. Neue Grundlagen einer wissenschaftlichen Psychologie

Istoriniai, politiniai:
 La guerre ou la paix?; 1891
 Nihilisme et anarchie; 1892 (im selben Jahr wurde unter dem Pseudonym Jéhan-Préval Anarchie et nihilisme herausgebracht)
 M. Witte et les finances russes d’après des documents officiels et inédites; 1895
 Histoire de l’entente franco-russe, 1886–1894: documents et souvenirs; 1895 (Online)
 Ou la dictature de m. Witte conduit la Russie (Online)
 Les Finances russes et l'épargne française; 1895
 Du la dictature de M. Witte conduit la russie; 1897
 M. Witte et ses projets de faillite devant le conseil de l’empire; 1897

Literatūra 

 Gurko: Features and figures of the past: government and opinion in the reign of Nicholas II; S. 616
 Morgenstern: Jüdisches biographisches Lexikon; S. 158 (Online)
 Fritz Richard Stern: Gold und Eisen: Bismarck und sein Bankier Bleichröder; S. 614–618, 833 (Online)
 Frank Fox, "The Protocols of the Elders of Zion and the Shadowy world of Elie de Cyon, " East European Jewish Affairs, 27:1 (1997), 3-22. doi:10.1080/13501679708577838

Fiziologai
Prancūzijos mokslininkai