Šakalai

Canis aureus - Paprastieji šakalai
 Lupulella adusta - Dryžuotieji šakalai
 Lupulella mesomelas - Juodnugariai šakalai

Šakalai – nesisteminė biologinė gyvūnų grupė, kurią sudaro nedideli, sausringose vietose gyvenantys šuninių (Canidae) šeimos, šunų (Canis) genties gyvūnai.

Žodis „šakalas“ kilęs iš persų žodžio  (shaghāl), kuris paplito per turkų çakal bei sanskrito śṛgāla.

Šakalai nedideli, kiek didesni už įprastus naminius šunis, kailis smėlinės ir juodos spalvos. Gyvena Afrikos ir Eurazijos pusdykumėse, stepėse, savanose. Visaėdžiai, dažnai maitinasi dvėseliena, ėda smulkius žinduolius, driežus, paukščius ir jų kiaušinius. Šakalai gali ilgai bėgti, išvysto 16 km/h greitį. Aktyviausi prieblandos metu. Gyvena monogamiškomis poromis.

Rūšys 
Šakalais bendrinėje kalboje vadinamos trys šuninių (Canidae) šeimos rūšys, priskiriamos dviem gentims:
 Canis aureus Linnaeus, 1758 - Paprastasis šakalas;
 Lupulella adusta (Sundevall, 1847), sin. Canis adustus - Dryžuotasis šakalas;
 Lupulella mesomelas (Schreber, 1775), sin. Canis mesomelas - Juodnugaris šakalas;

Šaltiniai 

Šunys