Kobryno kunigaikštystė

Kobrynės kunigaikštystė, Kobryno kunigaikštystė () – LDK dalinė kunigaikštystė gyvavusi XV–XVI amžiais  istorinio Voluinės regiono šiaurinėje dalyje, dabartinės Baltarusijos Bresto srities vakarinėje dalyje.

Istorija 
Būsimosios kunigaikštystės teritoriją iki tol valdė Voluinės kunigaikštystė, kuri nuo XIII a. sudarė Haličo-Voluinės dalį. Kobrynės miestas pirmą kartą paminėtas 1287 m. kaip vienas Berestijos miestų. 

1340 m. mirus Haličo-Voluinės kunigaikščiui Boleslovui Jurijui II, prasidėjo Haličo-Voluinės karai, kuriuose varžėsi LDK (savo teises reiškė Liubartas) ir Lenkijos karalystė. 1349 m. Kobrynę paėmė Lenkija, bet 1366 m. ji perėjo Lietuvai. Algirdas Ratne pasodino savo sūnų Teodorą, kuris valdė ir Kobrynę, ir buvo nepriklausomas nuo Liubarto valdomos Voluinės. 

Apie 1386 m. Teodoras padalino savo valdas sūnumus, ir taip suformavo teritorijas aplink Kobrynę kaip atskirą valdą. Ją gavo jo sūnus Romanas Teodoraitis, ir tai laikoma kunigaikštystės pradžia. 1404 m. Vytautas patvirtino Romano teises į Kobrynę, kaip dalinę LDK kunigaikštystę.

Romanas pradėjo kunigaikščių Kobrynskių giminę, ir po jo kunigaikštystę valdė jo įpėdiniai Simonas ir Jonas. Apie 1491 m. Ivanas mirė bevaikis, todėl kunigaikštystę liko valdyti jo žmona Teodora. Ji priėmė katalikų tikėjimą ir ištekėjo už Mikalojaus Radvilos. 1512 m. jai mirus kunigaikštystę perėmė paskutinė gyva Kobrynskių atstovė, Semiono duktė Ona.

1518 m., po Onos mirties, Kobrynės kunigaikštystė panaikinta ir paversta Kobrynės ekonomija. Ji turėjo pavieto (apskrities) statusą ir 1566 m. kuris priskirta Bresto vaivadijai.

Kunigaikščiai 
 Romanas Teodoraitis (1386-~1416);
 Simonas Kobrynskis (~1416-~1460);
 Jonas Kobrynskis (~1460-~1491);
 Teodora Ivanovna (~1491-1512);
 Ana Semionovna (1512–1518).

 
LDK kunigaikštystės
Kobrynas