Mijakedžima

Mijakedžima () – viena iš Idzu salyno salų, esanti į pietryčius nuo Honšiu; priklauso Japonijai. Administraciškai sala priskiriama Tokijui, nuo kurio yra nutolusi 180 km į pietus. Salos plotas siekia 55,50 km², aukščiausia vieta virš jūros lygio – 815 m. Kaip ir kitos Idzu salyno salos, Mijakedžima sudaro dalį Fudži-Hakonė-Idzu nacionalinio parko.

Mijakės kaimas (三宅村 Miyake-mura), įsikūręs pietrytinėje salos pakrantėje, yra salos administracinis centras. Kaimas šiuo atveju atstoja savivaldybės statusą. Jis taip pat administruoja ir keletą vakaruose išsidėsčiusių mažesnių Onoharadžimos salų. 2008 m. saloje gyveno 2 406 gyventojai.

Ojamos kalnas 
Sala sudaryta iš granitinių uolienų ir kūginės formos ugnikalnio. Ojama buvo išsiveržęs keletą kartų per pastaruosius kelis dešimtmečius. 1940 m. lavos srautas nusinešė 11 žmonių gyvybes, vėlesni išsiveržimai įvyko 1962 ir 1983 m.

2000 m. liepos 14 d. Ojama vėl išsiveržė, sala buvo visiškai evakuota. Gyventojams buvo leista sugrįžti 2005 m. Po paskutinio išsiveržimo iš ugnikalnio nuolat veržiasi sieros dujos.

Kultūra ir turizmas 
Mijakedžima garsėja tradiciniais taiko pasirodymais, žinomais kaip kamitsuki kiyari taiko, taip pat sala yra endeminio Idzu strazdo (akakokko) buveinė. Sala pasižymi didele floros ir faunos įvairove, keletu retų paukščių ir gyvūnų rūšių, tačiau natūralioms jų buveinėms pastovų pavojų kelia žmonių veikla ir ugnikalnio aktyvumas.

Gyventojai visuomet privalo su savimi nešiotis dujų kaukes, bet neprivalo nuolatos jų dėvėti. Įsijungusi sirena praneša apie ryškų sieros lygio ore padidėjimą.

Edo laikotarpiu saloje buvo įkurta pataisos kolonija.

Taip pat skaitykite 
 Velnio jūra

Šaltiniai 

Idzu salos
Tokijas