Poliaminai

Poliaminai – organiniai junginiai, turintys dvi ar daugiau pirminių amino grupių . Poliaminai atlieka svarbų vaidmenį ląstelėje. Jie taip pat naudojami chemijos pramonėje: etileno diaminas , 1,3-diaminopropanas , ir heksametildiaminas . Eukariotų ir Prokariotų ląstelėse putrescinas , kadaverinas , spermidine , and spermine  yra glaudžiai susiję su Met apykaitos ciklu. Piktybinėje ląstelėje poliaminų pagausėjimas siejamas su auglio progresavimu ir invazyvumu, kadangi jų kiekis koreliuoja su proteazių sintezės apimtimis .

Žinomi ir poliaminų vediniai – tetraetilmetildiaminas, .

Cyklenas yra pagrindinis ciklinių poliaminų klasės atstovas. Polietileno aminas yra polimeras sudarytas iš aziridino monomero.

Funkcijos 
Žinoma, kad poliaminai yra sintetinami ląstelėse stipriai reguliuojamuose apykaitos takuose, tačiau jų funkcija nėra visiškai aiški. Jie prisiriša prie DNR ir svarbūs histonų struktūrai. Transliacijos metu jie veikia kaip programuotos ribosomų formos pokyčių promotoriai.
Sustabdžius poliaminų sintezę, sustoja arba sutrikdomas ir ląstelės augimas. Tai poliaminus daro ir terapiniu taikiniu.

Poliaminai, taip pat, yra svarbūs daugybės jonų kanalų reguliatoriai, veikiantys NMDA receptorius ir AMPA receptorius. Jie blokuoja sodos kanalą taip saugodami ląstelės energiją  pavidale.

Poliaminai gali didinti ir smegenų-kraujo barjero pralaidumą.

Jie moduliuoja ir augalų senėjimą, todėl yra laikomi ir augalų hormonais.

Nuorodos

Nuorodos 
 Poliaminai ląstelių dalijimesi ir mirtyje
 Ornitino dekarboksilazė: raiška ir reguliacija žiurkės smegenų ir transgeninių pelių ląstelėse, 2002, Pekka Kilpelainen, Department of Biochemistry, University of Oulu. Plati literatūros apžvalga iki 2001 metų: poliaminų struktūra, savybės, apykaita, fiziologinė ir fiziopatologinė rolė
 Metaloproteinaziės MMP-7 priklausomybė nuo poliaminų sintezės

Aminai