Lietuvos ministras pirmininkas

– Lietuvos vyriausybės ministras pirmininkas (vad. premjeras), jos vadovas. Seimo teikimu skiriamas valstybės vadovo – prezidento.

Istorija 
Pareigybė Lietuvoje įsteigta 1918 m., veikė iki 1940 m. Sovietams okupavus Lietuvą, pareigybė panaikinta. 1990 m., pasirašius Nepriklausomybės atkūrimo aktą, pareigybė atkurta.

Įgaliojimai 
Vadovaudamasis Lietuvos vyriausybės įstatymo 24 straipsniu, ministras pirmininkas:

 sudaro vyriausybę ir teikia jos sudėtį tvirtinti prezidentui;
 teikia siūlymus prezidentui dėl ministrų skyrimo ir atleidimo;
 skiria ir atleidžia iš pareigų vyriausybės sekretorių;
 kviečia vyriausybės posėdžius ir jiems vadovauja (pirmininkauja);
 skiria ir atleidžia iš pareigų vyriausybės įstaigų vadovus, ministrų teikimu skiria ir atleidžia iš pareigų ministerijų sekretorius, taip pat skiria vyriausybės įstaigų vadovams ir ministrų teikimu ministerijų sekretoriams drausmines nuobaudas;
 materialiai skatina vyriausybės įstaigų vadovus;
 sudaro įstatymų ir kitų teisės aktų rengimo darbo grupes;
 Konstitucijos numatytais atvejais teikia prezidentui siūlymus pavesti vienam iš ministrų pavaduoti ministrą pirmininką;
 Vykdo kitas pareigas, pavestas Konstitucijos, vyriausybės ir kitų įstatymų.

Nesutardamas su ministrais, premjeras gali prezidentui siūlyti juos atleisti.

Lietuvos Respublika (1918–1940 m.) 
1918 m. lapkričio 2 d. Lietuvos Taryba priėmė pirmąją laikinąją Lietuvos konstituciją, kurioje buvo įtvirtinta ministro pirmininko pareigybė.

Atkurta Lietuvos Respublika (nuo 1990 m.) 
Pasirašius nepriklausomybės atkūrimo aktą, 1990 m. kovo 11 d. buvo atkurtos ministro pirmininko pareigos.

Gyvi buvę Ministrai Pirmininkai 
2022 m. gyvena 9 buvę Ministrai Pirmininkai. Paskutinysis, 2022 m. gruodžio 6 d., mirė Adolfas Šleževičius.

Šaltiniai