Anderseno debiutas

Anderseno debiutas – šachmatų debiutas. Pradedamas 1.a3 ėjimu. Pavadintas šachmatininko Adolfo Anderseno garbei. Jis 3 kartus šiuo ėjimu pradėjo partiją mače prieš Polą Morfį.

Debiutas gana retas, nes juo mažai pasiekiama vystant figūras ar užimant centrą. Kai kuriais atvejais baltųjų debiute 1.a3 ėjimas gali būti naudingas, bet prarasti tempą pirmuoju ėjimu neverta. Kadangi Anderseno ėjimas retai naudojamas, jis laikomas nestandartiniu ėjimu ir klasifikuojamas A00 numeriu Šachmatų debiutų enciklopedijoje.

1.a3 nėra pats blogiausias debiutinis ėjimas. Nors tai ir nėra pats konstruktyviausias ėjimas, tačiau jis nėra ir destruktyvus, kaip, pavyzdžiui, 1.f3 (Barneso debiutas). Kai kurie žaidėjai šį debiutą naudoja siekdami psichologinio efekto arba tikisi, kad jis padės kaunantis prieš oponentą geriau išmanantį debiutų teoriją.

Tarp populiarių atsakų į Anderseno debiutą yra ėjimai 1…d5 kuriuo be užuolankų pretenduojama į lentos centrą ir 1…g6, kuris parengia flanketo rikį prieš santykinai susilpnėjusį baltųjų valdovės flangą. Atsakas 1…e5 taip pat galimas, tačiau baltieji tada gali žaisti 2.c4, virstantį Siciliškąja gynyba, tik atvirkščiomis spalvomis, kurioje pėstininkas a3 laukelyje gali būti naudingas. Kitas variantas – 2.e4 Žf6 3.Žc3, virstantis Mengarinio debiutu.

Neįprasti šachmatų debiutai