Alessandro Pertini

Alesandras Pertinis (, sutrump.Sandro Pertini, 1896 m. rugsėjo 25 d. – 1990 m. vasario 26 d.) – 7-asis Italijos prezidentas, valdęs šalį nuo 1978 m. liepos 9-osios iki birželio 29-osios. Priklausė Italijos socialistų partijai, po Antrojo pasaulinio karo iki 1946-ųjų buvo jos generaliniu sekretoriumi. Buvo ateistas.

Biografija 

Pertini gimė Stela mieste, o mokslus baigė Savonoje. Vėliau studijas tęsė aukštojoje mokykloje Genujoje.

Pertini buvo prieš Italijos dalyvavimą I pasauliniame kare, tačiau tarnavo kariuomenėje leitenanto pareigose ir gavo kelis medalius ir apdovanojimus už drąsą. 1918 m. jis įstojo į Jungtinę socialistų partiją ir pradėjo gyventi Florencijoje. Kelis kartus jis nukentėjo nuo fašistų juodaraiščių, tačiau niekada neatsižadėjo savo įsitikinimų.

Visą savo veiklą Pertini paskyrė kovai su fašizmu. 1926 m. jį norėjo išvežti į koncentracijos stovyklą, tačiau jis spėjo pasislėpti ir išvažiuoti į Prancūziją. Iki 1926 m. Pertini dirbo mūrininku, tačiau grįžęs į Italiją Pizoje buvo suimtas.

1935 m. jis buvo ištremtas į Tirėnų jūros Šv. Stepono salą, kurioje buvo iki pat 1943 m. Paleistas į laisvę jis buvo po Benito Mussolini suėmimo. Iš karto po to jis perėjo į Italijos susivienijimo judėjimui, kuris dirbo prieš nacių režimą.

Po 1945 m. balandžio 25 dienos (II pasaulinio karo pabaigos Italijoje) Pertini buvo išrinktas į Italijos respublikos parlamentą.

1978 m. jis buvo išrinktas į šalies prezidento postą. Dėl savo praeities ir kovos su fašizmu jis buvo ypač mėgiamas visuomenės. 1990 m. vasario 24 d., kai jis Romoje mirė, šalyje buvo paskelbtas gedulas.

|-

Italijos prezidentai