Pastalininkis

Pastalininkis () – vienas iš viduriniųjų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos dvaro ar žemietijų valdžios pareigūnų.

Įgaliojimai 

Stalininko pavaduotojo ir padėjėjo pareigybė atsirado Lenkijoje dar iki XIII a. Pareigų vyresnumą nustatė Žygimantas Augustas, o patvirtino 1611 m. Seimo priimta konstitucija (seimo įsakas):

 Karūnos didysis pastalininkis
 Lietuvos didysis pastalininkis
 Karūnos pastalininkis
 Lietuvos pastalininkis
 Karūnos dvaro pastalininkis
 Lietuvos dvaro pastalininkis
 Žemietijos pastalininkis

Tarp žemietijų valdžios pareigūnų pagal hierarchiją pastalininkio pareigybė buvo aštunta karalystėje ir devinta Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje.

Pastalininkio pareiga buvo prižiūrėti dvaro savininko, Didžiojo kugaikščio ar karaliaus stalo parengimą kasdienių pusryčių ar pietų metu, o nuo XV a. ir per pobūvius. Iškilmingoms progomis puotą prižiūrėdavo ir didysis pastalininkis, ir pastalininkis, ir žemietijos pastalininkis.

Vėliau šios pareigos tapo garbės pareigomis pradedantiems savo karjerą jauniems bajorams.

Kiti straipsniai 
 Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnai
 Centrinės valdžios pareigūnai
 Abiejų Tautų Respublikos žemietijų pareigūnai
 Abiejų Tautų Respublikos dvaro pareigūnai

Abiejų Tautų Respublikos pareigūnai