Prancūzų literatūra

Prancūzų literatūra bendrai laikoma literatūra, kurią kūrė Prancūzijos gyventojai prancūzų ar kitomis kalbomis. Prancūzų kalba sukurta literatūra už Prancūzijos ribų paprastai laikoma Frankofonijos literatūra.

Bendra apžvalga 
Prancūzų kalba yra romanų dialektas, kilęs iš Latina Vulgaris ir patyręs stiprią keltų ir frankų kalbų įtaką. Pirmieji kūriniai šia kalba gimė XI amžiuje. Tai buvo vienas ankstyviausių bandymų rašyti šnekamąja kalba Vakarų Europoje. Po italų literatūros dominavimo XIV amžiuje, prancūzų rašytinė kūryba ėmė tapti vis įtakingesnė, kol galiausiai XVII – XVIII amžiais joks išsilavinęs europietis nebuvo įsivaizduojamas be gerų prancūzų kalbos žinių. XIX ir XX amžiais daug svarbių literatūrinių judėjimų gimė būtent Prancūzijoje. Pradedant realizmu ir natūralizmu (Stendhal, Honoré de Balzac, Gustave Flaubert, Emile Zola ir kt), simbolizmu (Charles Baudelaire, Arthur Rimbaud) ir baigiant modernistiniais sąjūdžiais tokiais kaip siurrealizmas, dadaizmas, egizistencializmas, absurdo teatras (Marcel Proust, Jean Cocteau, Jean-Paul Sartre, Albert Camus ir kt.).

Prancūzai, laimėję Nobelio literatūros premiją 

Prancūzų rašytojai yra gavę daugiau Nobelio literatūros premijų nei kitų šalių atstovai. Čia prancūzai ar prancūzų kalba kūrę rašytojai:

 1901 – Sully Prudhomme (pirmasis Nobelio literatūros premijos lauriatas)
 1904 – Frédéric Mistral (rašė oksitanų kalba)
 1911 – Maurice Maeterlinck (belgas)
 1915 – Romain Rolland
 1921 – Anatole France
 1927 – Henri Bergson
 1937 – Roger Martin du Gard
 1947 – André Gide
 1952 – François Mauriac
 1957 – Albert Camus
 1960 – Saint-John Perse
 1964 – Jean-Paul Sartre (atsisakė premijos)
 1969 – Samuel Beckett (airis, rašė anglų ir prancūzų kalba)
 1985 – Claude Simon
 2000 – Gao Xingjian (rašė kinų kalba, gyveno Prancūzijoje)
 2008 – J.M.G. Le Clézio

Išnašos