Šviesos maskuotė

Šviesos maskuotė (, ) – kompleksas priemonių, leidžiančių paslėpti šviesą (paprastai sklindančią iš šviestuvų, žibintų, prožektorių) kaip demaskuojančius kariuomenės buvimo ar judėjimo, karinių ir civilinių objektų buvimo požymius.

Taikoma karo metu ar gresiant karo veiksmams. Plačiai naudota XX a., kad apsisaugoti nuo priešo aviacijos antpuolių, kuomet lakūnai orientuodavosi vizualiai. Šviesos maskuotė buvo svarbi ir pakrantės miestams ir gyvenvietėms, kurios turėjo apsisaugoti nuo priešo antvandeninių ir povandeninių laivų apšaudymo.

Šiais laikais, kai karinės navigacijos ir orientacijos priemonės ištobulintos, šviesos maskuotė mažai apsaugo nuo technologiškai pažangaus priešininko veiksmų.

Antro pasaulinio karo metu aviacijai rasti taikinius padėdavo ypatingi radijo navigacijos metodai (pvz., kryptingų besikertančių radijo bangų spindulių naudojimas), radarai oras - žemė (pvz., H2X radaras). Dabar šviesos maskuotė neapsaugo stacionarių taikinių nuo palydovinės (pvz., GPS) ir inercinės navigacijos priemones naudojančių raketų ir pan. ginklų.

Šviesos maskuotės priemonės:
 automobilių ir kitų transporto priemonių, kovos mašinų žibintų įtaisai, ribojantys šviesos pluošto sklidimą ar keičiantys spalvą (filtrai) į mažiau pastebimą
 užuolaidos ir kitos priemonės (pvz., langų stiklų užtepimas derva), kad nepraleistų šviesos iš transporto ir kovos mašinų, pastatų vidaus
 įtaisai, maskuojantys gamyklų, šiluminių elektrinių ir panašių įmonių kaminų liepsną ir žiežirbas
 įmonių, miestų ir gyvenviečių lauko apšvietimo išjungimas ar ribojimas (gali būti paliekamos tik signalinės šviesos ir šviesiniai užrašai)
 laivų signalinių šviesų išjungimas, vidaus šviesos maskavimas
 draudimas kūrenti laužus kariuomenės stovyklose ir ties judėjimo maršrutais
 ir t. t.

Karyba