Amalinis strazdas

perimvietės
  sėslus
  žiemavietės

Amalinis strazdas (Turdus viscivorus) – žvirblinių paukščių (Passeriformes) būrio, strazdinių (Turdidae) šeimos žvirblinių paukščių rūšis.

Taksonomija 
Po atliktų molekulinių tyrimų paaiškėjo, kad artimiausi amaliniams strazdams yra į juos morfologiškai panašūs strazdai giesmininkai (Turdus philomelos) ir kininiai strazdai (Turdus mupinensis). Šios trys rūšys yra ankstyvosios Eurazijos strazdų linijos atšakos, atsiradusios po to, kai jie iš Afrikos žemyno išplito į šiaurę. Šios trys rūšys yra mažiau artimos kitoms europinėms strazdų rūšims, pavyzdžiui, juodiesiems strazdams (Turdus merula), kilusiems iš protėvių, kurie iš Afrikos kolonizavo Kanarų salas, ir vėliau pasiekė Europą.

Paplitimas 
Arealas nevienalytis. Eurazijoje paplitęs nuo Atlanto vakaruose iki Angaros aukštupio rytuose. Šiaurinė arealo riba eina Baltąja jūra, Obės žemupiu, o pietuose eina per Mongoliją, Altajų, šiaurės Kazachstaną, Karpatus ir Viduržemio jūros pakrantę. Kitas arealas driekiasi per Krymą, Mažąją Aziją, Tian Šanį, Pamyrą, vakarų Himalajus (vakarų Nepalas). Taip pat dalis populiacijos sėsliai gyvena šiaurės vakarų Afrikoje.

Žiemoja apie Viduržemio jūros pakrantes Europoje ir Afrikoje.

Paplitimas Lietuvoje 
Amalinis strazdas Lietuvoje nėra labai retas, dažnesnis Rytų Lietuvoje, aptinkamas taip pat Žaliojoje, Karšuvos giriose. Lietuvoje sutinkamas porūšis Turdus viscivorus viscivorus. Į Lietuvą parskrenda kovo mėn., išskrenda rugsėjo ar spalio mėnesiais. Šalyje žiemoja labai retai.

Kasmet peri 15 000-25 000 porų.

Išvaizda 
Amalinis strazdas yra didžiausias iš Lietuvoje gyvenančių strazdų. Jo kūno ilgis 27–28 cm, svoris 93–167 g, atstumas tarp abiejų išskleistų sparnų galų 42-48 cm.

Viršutinė kūno dalis pilkai rusva, antuodegis gelsvas. Apatinė kūno dalis baltai gelsva, išmarginta didelėmis juodomis dėmelėmis. Snapas tamsiai rudas, kojos gelsvai rudos.

Tik išsiritusių jauniklių galva ir nugara apaugusi tankiais ilgais rusvais pūkais.

Perėjimas 
Peri smėlingose vietose (šilsamaniuose, viržynuose, mišriuose eglių-pušų miškuose), laikosi netoli sausų miškų, kirtimų.

Aktyvus dieną, čiulba ir triukšmauja prietemos metu. Gieda pušų viršūnėse. Lizdą krauna balandžio pradžioje, įrengia šalia kamieno 0,5–10 m aukštyje, suka iš miškinių šiurių, kerpių, seilėmis sulipdytos medienos. Pagrindinis lizdo sukimo laikmetis – balandžio-gegužės mėnesiai. Deda paprastai 3–5 balkšvai gelsvus arba žalsvai melsvus, išmargintus retomis rausvomis, blankiomis violetinėmis arba rusvomis dėmelėmis kiaušinius. Tik patelė peri 13–15 dienų. Išsiritę jaunikliai lizde išbūna 12–16 dienų.

Balsas 
Giesmė garsi, melodinga, primenanti juodųjų strazdų (Turdus merula) giesmę.

Mityba 
Maitinasi dieną, maistą renka pievose, pušynų kirtimuose, retšiliuose, sodybose. Visalesiai. Minta vabzdžių vikšrais, skėriais, voragyviais, žiogais, sliekais, ilgakojų uodų lervomis. Lesa uogas (mėlynes, medlievas, šermukšnius, kadagius, amalus).

Porūšiai 
Tarptautinė ornitologų sąjunga pasaulio paukščių klasifikacijos v12.2 versijoje išskiria 3 amalinių strazdų porūšius:
 T. v. deichleri Erlanger, 1897; šiaurės vakarų Afrika, Korsikos ir Sardinijos salos.
 T. v. viscivorus Linnaeus, 1758; Nominalinis porūšis. Europa, Vakarų Sibiras ir šiaurinis Iranas. Šis porūšis paplitęs ir Lietuvoje.
 T. v. bonapartei Cabanis, 1860; Centrinės Azijos pietūs, Indijos subkontinento šiarinė dalis

Šaltiniai

Nuorodos 
 birdlife.org / Mistle Thrush Turdus viscivorus
 ebird.org / Mistle Thrush Turdus viscivorus
 xeno-canto.org / Mistle Thrush · Turdus viscivorus · Linnaeus, 1758 (amalinių strazdų balso įrašai)
 youtube.com / Mistle thrush | Turdus viscivorus | Drozd brávník (vaizdo įraše – maitinami jaunikliai)

Galerija 

Strazdiniai