Amsterdamo sutartis

Amsterdamo sutartis – 1997 m. spalio 2 d. Amsterdame 15 Europos Sąjungos pasirašyta ir 1999 m. gegužės 1 d. įsigaliojusi sutartis. Ja buvo atliktos ankstesnių Europos Sąjungos ir Europos Bendrijos sutarčių pataisos, taip pat pakeistas sutarties straipsnių žymėjimas. Ši sutartis pakeitė ankstesnį Europos Sąjungos sutarties straipsnių žymėjimą raidėmis nuo A iki S į žymėjimą skaitmenimis.

Sutarties sąlygos
Sutartimi kai kurie bendradarbiavimo teisingumo ir vidaus reikalų srityse klausimai (prieglobsčio)vizų, imigracijos, išorinių sienų kontrolės) buvo perduoti Europos Sąjungos kompetencijai. Įsigaliojus Amsterdamo sutarčiai, Šengeno sutartis tapo Europos Sąjungos teisinės sistemos dalimi ir tuo metu buvo taikoma 13 ES valstybių.

Sutartis išplėtė Europos Parlamento teises, supaprastino nutarimų priėmimo Europos Sąjungos Taryboje procedūras, išplėtė Sąjungos kompetenciją teisingumo ir vidaus reikalų, taip pat bendros užsienio ir saugumo politikos srityje. Pagal Amsterdamo sutartį, bet koks bendradarbiavimas, siekiant ES tikslų, išskyrus Europos Bendrijos išimtinės kompetencijos sritis, turi apimti ne mažiau kaip pusę visų ES valstybių narių.

Amsterdamo sutartyje Europos Sąjunga savo pagrindine užduotimi pripažino ginti žmogaus teises, numatytas 1950 m. Europos žmogaus teisių konvencijoje ir įsipareigojo tas teises propaguoti. Sutartimi nustatyta, kad tuo atveju, kai valstybė narė pažeidžia demokratijos principus, tam tikros jos teisės, įskaitant jos atstovų teisę balsuoti Europos Sąjungos Taryboje, gali būti suspenduota.

Šaltiniai 

Europos Sąjungos sutartys