Latvių mitologija

Latvių mitologija apima įvairias latvių legendas, pasakas, sakmes ir mitus, žinomus iš įvairių rašytinių ir tautosakos šaltinių Latvijoje. Latvių mitologija turi daug bendrumų su lietuvių mitologija.

Latvių mitologijos tyrinėjimas 
Nuosekliausius latvių mitologijos tyrinėjimus vykdė Pėteris Šmitas, surinkęs daug tautosakos duomenų. 1918 metais jis išleido leidinį „Latvių mitologija“ apie senovės latvių dievus, mitologines būtybes ir papročius . Svarbios medžiagos buvo surinkęs W. Mannhardtas, išleidęs baltų mitologijos šaltinių rinkinį.

Latvių mitologijos periodizacija

Latvių mitologijos šaltiniai 
Latvių mitologijos šaltiniai ne tokie gausūs, palyginus su lietuvių. Pagrindinis šaltinis – tautosaka. Taip pat yra vokiečių kronikų. XVIII a. II pusėje išleistas periodinis leidinys „Gelehrte Beytrage“, kur minima daug dievybių. Taip pat Senojo Stenderio gramatikos priedas, J. Langės žodynas (nelabai patikimas, dėl autoriaus neobjektyvumo)

Ryšiai su kitomis mitologijomis 
Latvių mitologija yra kilusi iš senosios indoeuropiečių mitologijos ir priklauso tai pačiai baltų grupei, dėl to daugelis dievybių artimos lietuvių ir prūsų dievybėms.

Tačiau vis tik ji yra visiškai savarankiška. Joje esti daug deivių, vadinamų motėmis. Pėteris Šmitas mano, jog latviai tokį kultą perėmė iš seniau Latvijos teritorijoje matriarchalinėje santvarkoje gyvenusių žmonių.

Latvių dievybės

Aukščiausiasis dievas 
 Dievas (Dangaus tėvas) – dievybė, bendra visoms baltų tautoms – latviams, lietuviams ir prūsams.
 Dievs (Dievas) – svarbiausiasis dievas. Dažnai apdainuojamas latvių liaudies dainose. Jis jodinėja ant žirgo, padeda žmonėms, kartais dirba net samdiniu, baudžia piktuosius. Yra daugybė sakmių, kaip jis dirba įvairiausius darbus – augina apynius, naktimis gano gyvulius.
 Debess tēvs (Dangaus tėvas) – svarbiausiojo dievo eufemizmas

Kiti dievai 
 Perkuonas (Pērkons, Pērkonis, Pērkaunis) – griaustinio, atmosferos reiškinių dievas
 Velnias
 Ūsinis – arklių dievas
 Mājas kungs (Majos Kungas) – namų dievas
 Jumis – žemdirbių dievas
 Cerēlinis – lydimo dievas
 Laima – likimo deivė. Globoja gimdyves (patiesia šioms paklodę atsigulti, globoja pirtis, kuriose moterys gimdydavo), gyvena troboje prie slenksčio ir žiūri, kaip mergos laikosi švaros, rūpinasi mergaičių garbe bei dora
 Dēkla – Laimos pagalbininkė. Likimo žinotoja, tautosakoje dažnai maišoma su Laima.
 Kārta – likimo „kabintoja“, Laimos pagalbininkė
 Māra – valstiečių deivė kilusi iš katalikų Mergelės Marijos ir perėmusi daug Laimos savybių. Māra, kaip ir Laima, padeda gimdančioms moterims, rūpinasi skaistybe, sergsti karves, dar vadinama Pieno Mote.

Močių kultas 
 Vėlių motė
 Vandens motė
 Žemės motė
 Vėjo motė
 Karo motė
 Smėlio motė
 Raugo motė
 Mėšlo motė
 Pieno motė – antras Māros vardas
Daugybė kitų močių.

Išgalvoti latvių dievai 
Kaip ir lietuvių, latvių mitologijoje ilgainiui įvairūs tyrinėtojai ir rašytojai sukūrė naujų dievų, kurių latviai niekada neturėjo. Čia trumpas šių „dievų“ sąrašas.

 Līgo (Līga, Līgajs)
 Pikuolas (Pīkols) – XIX a. į latvių mitologiją patekęs per Lačplėsį (nacionalinį latvių epą). Ši dievybė yra iškraipytas prūsų Patulas
 Trimpas (Trimpus) – linksmybių dievas, išgalvotas J. Langės. Anot šio tyrinėtojo, Trimpo draugai buvo jūros dievas Antrimpas ir upių dievas Patrimpas
 Milda – T. Narbuto dėka į latvių mitologiją patekusi meilės deivė
 Kaunis – Mildos sūnus
 Pramšans (Praamžimas) – likimo dievas. Irgi prasimanytas T. Narbuto

Kiti mitologiniai elementai

Išnašos