Švenčionėliai

Švenčionėliai – miestas Lietuvos rytuose, Švenčionių rajono savivaldybėje. Švenčionėlių seniūnijos ir parapijos centras. Švenčionėlių geležinkelio stotis, stovi Švenčionėlių Švč. Mergelės Marijos Sopulingosios bažnyčia (pastatyta 1959 m.), veikia paštas, Švenčionėlių vaikų globos namai, 3 mokyklos, Švenčionėlių meno mokykla.

Etimologija 

Miestelio vardas yra mažybinės priesagos vedinys iš Švenčionių miesto vardo, prie kurio gyvenvietė kūrėsi kaip geležinkelio stotis. 1862 m. gyvenvietė pavadinta Naujieji Švenčionys, bet vėliau prigijo Švenčionėlių vardas.

Geografija 

Miestas išsidėstęs 11 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionių, 10 km į pietus nuo Kaltanėnų, Labanoro girios rytų pakraštyje. Kelias į Švenčionis, o pro Kaltanėnus – į Ignaliną, Uteną, Molėtus, žvyrkelis per Labanoro regioninį parką ir Januliškio kaimą į Labanorą. Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkeliu traukiniai kursuoja į Vilnių ir Turmantą.

Pro miestą teka Žeimena. Penktadalį miesto teritorijos sudaro želdiniai. Jaukūs priemiesčiai, miškingos paežerės ir pažeimeniai sutraukia nemažai turistų. Apie 4,5 kilometrus į šiaurę nuo Švenčionėlių miesto centro prasideda Aukštaitijos nacionalinio parko teritorija, apie 4,5 km į vakarus – Labanoro regioninis parkas.

Istorija 

Manoma, kad teritorija, kur įsikūrę Švenčionėliai, priklausė Nalšiai ar nalšėnams, kurie rašytiniuose šaltiniuose minimi tarp 1229 ir 1298 metų, o pats miestas rašytiniuose šaltiniuose paminėtas XVII a. pabaigoje. Tuo vardu minimas palivarkas, priklausęs Juodiškio dvarui. Švenčionėlių dvaro būta ir visai kitoje vietoje, arčiau Švenčionių, šalia Grigaliūnų kaimo.

Dabartinio Švenčionėlių miesto šiaurinėje dalyje viduramžiais buvo Juodiškio dvaras ir kaimas. Dabar ta miesto dalis vadinama Juodiškėliu. Anksčiau Švenčionių gatvės posūkyje stovėjo įdomus akmeninis pastatas, kuriame ilgai buvo kepykla. Tai buvo bene seniausias pastatas dabartiniuose Švenčionėliuose.

Švenčionėlių gyvenvietė atsirado 1861 m. kairiuoju pažeimeniu nutiesus Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelį ir įkūrus geležinkelio stotį. 1895–1899 m. nutiesus Panevėžio–Pastovių siaurąjį geležinkelį, Švenčionėliai tapo geležinkelių mazgu. Apytikriai tuo metu pro čia nutiestas Švenčionių-Utenos plentas. XIX a. pabaigoje Švenčionėlių gyvenvietė buvo menka, 1880 m. minima tik 13 sodybų su 82 gyventojais. Iš Švenčionėlių geležinkeliu buvo galima nuvykti į Narutį, Pastovius, Panevėžį, Varšuvą ir Sankt Peterburgą, o nutiesus geležinkelio atkarpą iki Berezvečės, ir į Gluboką (Švenčionėlių–Berezvečės siaurasis geležinkelis). XIX a. pabaigoje gyvenvietė minima Švenčionių apskrityje.

1900 m. miestelis sudegė, bet XX a. pradžioje ėmė smarkiai plėstis. Naujos gatvės buvo tiesiamos į pietus nuo Juodiškio, tiesiog per šilą. 1907 m. miško pakraštyje pastatyta medinė bažnyčia, kurioje buvo vertingų aklo skulptoriaus Julijono Daunio medžio darbų. Nedaug kas liko iš jo nuostabių dirbinių. 1908 m. Švenčionėliai gavo parapijos teises.

Švenčionėlių gyvenvietėje XIX a. gale pradėjo kurtis pramonė, nuo 1894 m. veikė siaurųjų, o vėliau ir plačiųjų garvežių remonto dirbtuvės. Pirmojo pasaulinio karo metais pastatyta elektrinė. 1920 m. suteiktos miesto teisės, 1920–1939 m. buvo okupuotas lenkų, čia buvo įsikūręs Švenčionėlių pasienio apsaugos korpusas. 1924 m. atidarytas degtukų šiaudelių fabrikas. 1939 m. patvirtintos miesto teisės, 1946 m. rugpjūčio 3 d. tapo apskrities pavaldumo miestu.

Antrojo pasaulinio karo metu, 1941 m. rudenį, į Švenčionėlius suvaryti ir nužudyti Švenčionių apskrityje gyvenę žydai. Holokausto vietoje ties Platumais spalio 8-10 d. buvo sušaudyti ir užkasti 3 726 aukų palaikai.

Pokario metais apylinkėse veikė Vytauto apygardos, Tigro partizanų rinktinės partizanai.

1959 m. buvo pastatyta Švenčionėlių Šv. Edvardo bažnyčia. Iki 1972 m. stovėjo Švenčionėlių Dievo Motinos Kazanės Ikonos cerkvė, kuri vėliau buvo nugriauta. 

1996 m. kovo 26 d. Prezidento dekretu patvirtintas Švenčionėlių herbas.

|}

Gyventojai 
Švenčionėliuose didžiausias žmonių skaičius gyveno 1989-1990 metais, kuomet gyveno 7712 žmonių ir pagal jų skaičių buvo stambiausias rajono miestas.

Tautinė sudėtis

Žymūs žmonės 
 Edward Pietkiewicz (1909–1998), diplomatas, rašytojas
 Kazimierz Antonowicz (1914–2003), fizikas
 Antanas Dilys (1923–2019), kunigas
 Artūras Driukas (g. 1961 m.), teisėjas, Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių bylų skyriaus pirmininkas
Šarūnas Zenkevičius (g. 1990 m.),aktorius.

Sportas 
 Švenčionėlių RIDA (Krepšinis)

Švietimas 
Švietimo ir ugdymo įstaigos:
 Švenčionėlių Mindaugo gimnazija
 Švenčionėlių antroji vidurinė mokykla
 Švenčionėlių progimnazija
 Švenčionėlių vaikų globos namai
 Švenčionėlių biblioteka (nuo 1941 m.)

Taip pat skaityti 
 Švenčionėlių–Lentupio–Naručio siaurasis geležinkelis
 Švenčionėlių–Berezvečės siaurasis geležinkelis
 Panevėžio–Pastovių geležinkelis (Utenos–Švenčionėlių geležinkelio atkarpa)
 Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis

Šaltiniai

Nuorodos 
 
 
 svencioneliai.lt / Švenčionėlių miesto neoficiali svetainė 
 Švenčionėlių bendruomenė 
 miesteliai.lt / Miesteliai.lt 
 „Švenčionių kraštas“  – Švenčionių rajono laikraštis
 Švenčionėlių meno mokykla 
 Švenčionėlių biblioteka (nuo 1941 m.)
 Švenčionėlių vaikų globos namai

Žemėlapiai 
 google.com / Švenčionėliai (žemėlapis su nuotraukomis)
 maps.lt / Švenčionėliai (žemėlapis)
 openstreetmap.org / Švenčionėliai (žemėlapis)
 balticmaps.eu / Švenčionėlių apylinkės
 mockus.us / Istorija ir žemėlapiai