Kaniavėlės piliakalnis

Kaniavėlės piliakalnis, Apykopas – piliakalnis Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės vakarus nuo Kaniavėlės (Kaniavos seniūnija) kaimo, Šepetos dešiniajame krante. Pasiekiamas nuo plento Varėna-Dubičiai, pervažiavus kanalizuotą Šepetą, už 300 m pasukus dešinėn pirmu keliu į vakarus, už 500 m lauko keliuku pavažiavus į dešinę šiaurės kryptimi 300 m.

Piliakalnis 
Piliakalnį iš vakarų, šiaurės ir šiaurės rytų juosia Šepetos slėnis, iš kitų pusių – laukai. Šlaitai nuo slėnio pusės 6–7 m, nuo laukų  2–3 m aukščio. Viršūnės aikštelė stačiakampė, apie 30 m ilgio ir 20 m pločio. Jos pietryčių pakraštį puslankiu juosia pylimas, nuo aikštelės pusės 2 m, išorėje - 3 m aukščio. Už pylimo yra užslinkusio griovio liekanų.

Tyrimai 
1955 m. piliakalnį tyrė TSRS mokslų akademijos Materialinės kultūros istorijos instituto archeologė Frida Gurevič. Aikštelės pietiniame pakraštyje, prie pylimo, rasta lipdytos brūkšniuotu ir grublėtu paviršiumi keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmečiu m. e. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 10000 m².

Literatūra 
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.203
 Шукевич B. Об археологических местностях в Лидском и Троцком уездах // Труды Виленского отделения Московского предварительного комитета по устройству IX apxeoлогического съезда в Bильне. Bильна. 1893. Отдел 1, c. 98
 Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна. 1893. c. 106
 Гуревич Ф. Дpeвности Белорусского Понеманья. Москва, Ленинград. 1962. c. 154 (Hp. 34)
 Lietuvos archeologijos atlasas, p. 80 (Nr. 291)
 Zabiela G. Piliakalnių likimas Lietuvos valstybės susidarymo išvakarėse // Lituanistica. Nr. 4, 1991. p. 26, 30.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaniavėlės piliakalnis

Piliakalniai Varėnos rajone