Vaineikių Medsėdžiai

Vaineikių Medsėdžiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 10 km į pietryčius nuo Darbėnų ir 4 km į šiaurės rytus nuo Šukės.

Etimologija 

Išvertus iš žemaičių tarmės, vietovardis Vaineikių Medsėdžiai reiškia „Vaineikių miško sodybos“, t. y., miške įsikūrusį viensėdinį kaimą. Rašytiniuose šaltiniuose pavadinimas rašomas: , ), , , .

Geografija 

Šiaurinė kaimo žemių dalis plyti Vaineikių miške, o pietvakarinė – atviroje, lygioje vietoje abipus kelio Kūlupėnai–Darbėnai. Centrine dalimi praeina kelias , o rytiniu pakraščiu – kelias Ruginiai–Didieji Žalimai. Šiauriniu kaimo pakraščiu per mišką teka Varupis ir Vinkšnupis, centrine dalimi – Vaineikupis, o pietine dalimi – Šukupis (visi – Akmenos kairieji intakai). Pietuose kaimas ribojasi su Ruginių, vakaruose – su Šukės ir Gargždupio ir Vaineikių, šiaurės vakaruose – su Akmenalių, šiaurės rytuose – su Didžiųjų Žalimų, rytuose – su Tintelių, pietryčiuose – su Kūlupėnų (Sausgalvių) žemėmis.

Istorija 

Į rytus nuo Vaineikių kaimo buvusiose plėšininėse Palangos (Darbėnų) dvaro miško žemėse XVII–XVIII a. kūrėsi vienkieminės naujakurių sodybos, kurios buvo pavadintos Medsėdžių () kaimu. Jame 1779 m. iš dvaro žemę nuomojo 8 valstiečių šeimos.

Kaimas turėjo savo kapines, oficialiai veikusias iki XVIII a. pab. Mirusiuosius pradėjus laidoti Darbėnų parapinėse kapinėse, kaimo kapinaitėse iki XX a. pr. buvo laidojami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai. Padavimai mena, kad jose 1812 m. buvo palaidoti apylinkėse žuvę Napoleono kariai.
 
Nuo XIX a. kaimas vadinamas Vaineikių Medsėdžiais (). Panaikinus baudžiavą kaimo valstiečiai gavo teisę išsipirkti iš Palangos dvarininko Juozapo Tiškevičiaus dirbamą žemę. Už ją 1870 m. Tiškevičių Darbėnų dvare prievoles atlikinėjo 21 kaimo valstietis.

Šalia kaimo Juozapas Tiškevičius XIX a. II pusėje įsteigė Didžiosios palivarką, vėliau pavadintą Vaineikių miško vila. Joje apgyvendintas ūkvedys rūpinosi Vaineikių miškų masyvo administravimu, miškų ūkio veikla ir medžioklių organizavimu. Vaineikių miško vilai 1894 m. priklausė Launiškių, Kūlupio, Degilio, Streikio, Butkiškių miškai bei Lajauskienės, Kuičio, Antseinio, Prūdalio, Gauklalės, Špogienės, Valako ir Briedgiaurio giraitės. Kaimas buvo padalintas į dvi dalis: šiauriame valdos dalyje driekėsi Mažųjų Medsėdžių, o pietiniame pakraštyje – Didžiųjų Medsėdžių žemės.

1923 m. Vaineikių Medsėdžiuose buvo 11 ūkių. Lietuvos žemės reformos metu Vaineikių miško palivarką iš grafų Tiškevičių perėmė valstybė, perdavusi jį administruoti Kretingos miškų urėdijai. Kirmindvariu pavadinto palivarko sodyboje 1920 m. buvo įkurdinta Vaineikių girininkija (2002 m. girininkijos administracinis centras perkeltas į Šukę).

Po Lietuvos reokupacijos Vaineikių miškuose 1945–1953 m. bazavosi Žemaičių apygardos Kardo rinktinės štabas, kurį saugojo Vizbuto kuopa. Enkavedistai ir stribai ne kartą mišką buvo apsupę, ruošė „valymus“, kurių metu 1946 m. kovo 20 d. sunaikino štabo bunkerį, o 1953 m. balandžio 6 d. apsupo paskutiniuosius Kardo rinktinės partizanus: Vizbuto būrio vadą Stasį Jonauską–Simoną su 5 partizanais (iš apsupties žiedo prasiveržti pavyko tik P. Končiui–Adomui).

Gyventojai

Kultūros paveldas 
 Senosios kapinės (Markapiai, Prancūzkapiai) (XVII a. – XX a. pr.).
 Kapinių koplytėlė ir 2 monumentalūs kryžiai (XX a. II pusė).

Šaltiniai 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės