Klemensas VII

Klemensas VII (, tikroji pavardė Giulio de Medici, 1478 m. gegužės 26 d. Florencija – 1534 m. rugsėjo 25 d. Roma) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1523 m. lapkričio 18 d. iki mirties.

Biografija 
Kilęs iš Florencijos Medičių giminės, nesantuokinis Džiulijano de Mediči sūnus. Joanitas, Kapujos vienuolyno prioras. Nuo 1513 m. Florencijos arkivyskupas ir kardinolas.

Išrinktas popiežiumi įsitraukė į kovą prieš Habsburgus. 1526 m., sudaręs sąjungą su Prancūzijos karaliumi Pranciškumi I, Florencijos bei Venecijos respublikomis ir Milano kunigaikštyste, kovojo prieš Šventosios Romos imperijos imperatorių Karolį V. Sąjungininkai pralaimėjo, o Roma 1527 m. buvo nusiaubta. Vykstant mūšiams, Klemensas VII slapstėsi Romos Angelo pilyje, vėliau buvo paimtas į nelaisvę. 1529 m. Barselonoje pasirašė taikos sutartį, kuria atsisakė Modenos ir Redžijo (Emilija-Romanija) žemių, sugrąžino Medičiams Florenciją. 1530 m. Bolonijoje vainikavo imperatorių Karolį V.

Klemensui VII nepavyko išsaugoti Bažnyčios vienybės, jo nesantaika su imperatoriumi neužkirto kelio protestantizmui plisti, atsisakymas nutraukti Anglijos karaliaus Henriko VIII santuoką su Kotryna Aragoniete paskatino Anglijos bažnyčios atskilimą nuo Romos bažnyčios.
Klemensas VII globojo menus, pavedė Mikelandželui Siksto koplyčioje nutapyti freską „Paskutinis teismas“.

Nuorodos 
 Sąrašas:Popiežiai

Šaltiniai 

Popiežiai
Krikščionių vienuoliai
Medičiai