Eugenijus IV

Eugenijus IV (, , tikroji pavardė Gabriele Condulmer, apie 1388 m. Venecija – 1447 m. vasario 23 d. Roma) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1431 m. kovo 3 d. iki mirties.

Biografija 
Gimė turtingoje prekybininkų šeimoje. Motina buvo kilusi iš Korerių (Correr) šeimos. Nuo 1400 m. priklausė benediktinų Celestinų ordinui. Remiamas dėdės popiežiaus Grigaliaus XII 1407 m. tapo Sienos vyskupu, nuo 1408 m. kardinolas. 1431 m. kovo 3 d. išrinktas popiežiumi, konsekruotas kovo 11 d.

Darbai 
Tęsė Pirmąjį Bazelio susirinkimą, kurį 1438 m. perkėlė į Ferarą, 1439 m. – į Florenciją. Apribojo kardinolų privilegijas, gynė popiežiaus viršenybę Bažnyčios susirinkimo atžvilgiu. Florencijoje su kai kuriomis Rytų bažnyčiomis sudarė uniją. Ją rėmė Lietuvos stačiatikių metropolitas Izidorius, Armėnų apaštališkoji bažnyčia, dalis jakobitų. Uniją nuslopino vėliau kilusi stačiatikių opozicija.

Eugenijus IV rėmė Lenkiją, Lietuvos didįjį kunigaikštį Žygimantą Kęstutaitį, kovojantį su Švitrigaila dėl Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sosto, susirašinėjo su juo dėl bažnytinės unijos.

Surengė kryžiaus žygį prieš turkus, kuriame 1444 m. dalyvavo Vengrija, Lenkija, Valakija. 1445 m. Eugenijaus IV aukštesnę valdžią pripažino Šventosios Romos imperijos imperatorius Frydrichas III, 1447 m. – kurfiurstai. Eugenijus IV globojo mąstytojus humanistus, menininkus, mokslininkus.

Nuorodos 
 Sąrašas:Popiežiai
 Katalikų enciklopedija

Šaltiniai 

Eugenijus 04