Lucijus Licinijus Lukulas

Lucijus Licinijus Lukulas (Lucius Licinius Lucullus, 118 – 56 m. pr. m. e.) – senovės Romos konsulas ir karvedys, dalyvavęs dviejuose karuose prieš Mitridatą.

Lukulas gimė Romoje, įtakingoje Licinijų giminėje. Karinę tarnybą pradėjo kaip tribūnas, tarnaudamas Sulos armijoje Marso karų metu. 88 m. pr. m. e., būdamas kvestoriumi, palaikė Sulos žygį į Romą.

Pirmajame Mitridato kare Lukulas vadovavo Sulos laivynui Atėnų apsiausties metu ir Tenedos mūšyje prie Tenedo įveikė Mitridato laivyną. Pasibaigus karui, jis liko Azijoje ir buvo atsakingas už kontribucijos surinkimą.

80 m. pr. m. e. Lukulas grįžo į Romą ir 79 m. pr. m. e. kartu su savo broliu Marku Terencijumi Varonu Lukulu buvo išrinktas edilu. Sula paskyrė jį savo sūnaus Fausto globėju ir dedikavo jam savo memuarus.

74 m. pr. m. e. kartu su Marku Aurelijumi Kota Lukulas tapo konsulu. Pasibaigus terminui, ketino tapti prokonsulu Galijoje, tačiau mirus Kilikijos valdytojui, perėmė šią provinciją ir vadovavo romėnų armijai Trečiajame Mitridato kare. Jam dar nepasibaigus, 66 m. pr. m. e. dėl Pompėjaus intrigų buvo atšauktas į Romą, o karą tęsė pats Pompėjus. Jo triumfas buvo atidėtas iki 63 m. pr. m. e.

Visuomeniniame gyvenime Lukulas buvo žinomas kaip gurmanas ir bibliofilas, ketinęs pastatyti viešąją biblioteką. Populiarus posakis „Lukulas pietauja pas Lukulą“ kilo iš istorijos, pasakojančios, kaip sykį vergas patiekė maisto tik vienam asmeniui, žinodamas, kad pas šeimininką tą dieną svečių nebus. Lukulas jį subarė, sakydamas „negi nežinojai, kad šiandien su Lukulu pietauja Lukulas?“.

Pasak Plutarcho, į gyvenimo pabaigą karvedys išprotėjo.

Senovės Romos karvedžiai
Licinijai
Bibliofilai