Aleksandras Lukašenka

Aleksandras Grigorjevičius Lukašenka (Aliaksandras Ryhoravičius Lukašenka; , , g. 1954 m. rugpjūčio 30 d. Kopysėje, Oršos raj., Vitebsko sr.) – Baltarusijos prezidentas (nuo 1994 m.). Tai vienintelis šalies prezidentas, užimantis postą nuo pat 1994 m., kai jis buvo įsteigtas. Po 2020 m. prezidento rinkimų, kurių skaidrumas kvestionuojamas, A. Lukašenkos prezidento statusas tarptautinėje bendruomenėje ginčytinas. Dėl faktiškai autokratinio valdymo stiliaus, A. Lukašenka dažnai įvardijamas „paskutiniuoju Europos diktatoriumi“.

Lukašenka galimai buvo vienintelis deputatas, balsavęs prieš Belovežo susitarimą (TSRS panaikinimą). Jis vėliau pavadino TSRS suirimą „didžiausia XX amžiaus geopolitine katastrofa“.

Biografija 
Augo be tėvo. Baigė Mogiliovo pedagoginį institutą, įgijo istorijos ir visuomenės mokslų mokytojo kvalifikaciją (1975 m.) ir Baltarusijos žemės ūkio akademiją (neakivaizdiniu būdu, 1985 m.), gavo ekonomisto išsilavinimą.

1975–1982 m. tarnavo Sovietinės armijos pasienio daliniuose, dirbo komjaunimo ir komunistų partijos organuose. 1979–1991 m. – komunistų partijos narys.

1982–1983 m. – kolūkio „Udarnik“ (Šklovo raj.) pirmininko pavaduotojas, 1983–1985 m. – Šklovo statybos medžiagų kombinato direktoriaus pavaduotojas, 1985–1987 m. – Šklovo raj. Lenino kolūkio partkomo sekretorius, 1987–1994 m. – tarybinio ūkio „Gorodec“ (Šklovo raj.) direktorius.

1990 m. išrinktas Baltarusijos Aukščiausiosios Tarybos deputatu. Nuo 1993 m. vadovavo parlamentinei kovos su korupcija komisijai, turėjo kovotojo su šiuo nusikaltimu įvaizdį.

Pirmoji kadencija (1994–2001) 
1994 m. liepos 10 d. išrinktas Baltarusijos prezidentu (surinko 80 % balsų antrame ture).
1996 m. balandžio 2 d. su Rusijos prezidentu Borisu Jelcinu pasirašė sutartį dėl Suverenių Respublikų Bendrijos įsteigimo. 1996 m. parlamentas balsų dauguma nusprendė pradėti apkaltos procesą A. Lukašenkai. Tada jis pasinaudojęs netvarkingos, posovietinės konstitucijos suteiktomis teisėmis, surengė referendumą dėl vykdomosios valdžios išplėtimo, kurio metu buvo paleistas parlamentas. Po šio referendumo, prezidentas įgavo didesnę galią ir pratęsė pirmąją kadenciją iki 2001 m.

Antroji kadencija (2001–2006) 
2001 A. Lukašenka 75,65 % dauguma buvo išrinktas šalies prezidentu antrai kadencijai. Tačiau pasak daugumos ES šalių, JAV ir Kanados politikų tikroji Lukašenkos kadencija baigėsi dar 1999 m., bet sustiprinęs savo valdžią, A. Lukašenka užsitikrino perrinkimą Baltarusijos prezidentu, galimai klastojo rezultatus.

Trečioji kadencija (2006–2010) 
2005 m. spalį Lukašenka patvirtino, kad sieks trečios kadencijos. 2006 m. šalies opozicijos atstovai ėmė kelti protestus nukreiptus prieš A. Lukašenką ir palaikyti Aleksandrą Milinkėvičių.

2006 m. kovo 19 d. rinkimuose Lukašenka nugalėjo, gavęs net 84,2 proc. visų balsų. Po šių rinkimų į gatves išėjo daug opozicionierių, Baltarusijos ir užsienio šalių piliečių. Minsko aikštėje apie 1000 žmonių, siekdami rinkimų rezultatų perskaičiavimo, išstovėjo 4 d. Baltarusijos žiniasklaidos, protestuotojai buvo kaltinti chuliganizmu, o opozicija masinių riaušių organizavimu. Vėliau neramius protestuotojus milicija išvaikė, kelis žmones, ypač aktyvius politikoje, suėmė 15 parų. „Pagrindiniu neramumų organizatoriumi“ pripažintas Aleksandras Kozulinas, anksčiau jau prasižengęs viešajai tvarkai ir kaltintas šmeižto skleidimu apie prezidentą A. Lukašenką, buvo nuteistas kalėti 5,5 m.

Ketvirtoji kadencija (2010–2015) 

Po 2010 m. gruodžio 19 d. vykusių, galimai suklastotų rinkimų Aleksandras Lukašenka ketvirtą sykį tapo Baltarusijos prezidentu. Pasak Centrinės rinkimų komisijos, A.Lukašenka surinko 79.65% balsų (5,130,557), o rinkimų aktyvumas buvo 90.65%. Rinkimų dieną per protesto akcijas du kandidatai buvo sumušti policijos. Opozcijos kandidatas Uladzimiras Niakliajevas (Vladimiras Nekliajevas), gavęs galvos traumą, Baltarusijos pareigūnų buvo išvestas iš ligoninės. Pagrindinėse žiniasklaidos priemonėse pranešta apie maždaug 10,000 protestuotojų. Šimtai protestavusių žmonių buvo suimta, tarp jų ir 7 kandidatai į prezidentus.

2011 m. balandžio 11 d. Minsko metro įvykdytas teroristinis išpuolis. Žuvo 15 žmonių, dar 203 sužeisti. Pasak Europos Sąjungos, tyrimas buvo netinkamai vedamas ir teismas nedirbo teisiniais pagrindais, todėl Vokietijos parlamentas oficialiai suabejojo tarptautinio tyrimo objektyvumu, apkaltindamas Interpolą sąmoningai priėmus „klaidingus“ įrodymus, pateiktus Baltarusijos tyrėjų . 2012 m. kovą dviem nuteistiesiems dėl atakos buvo įvykdyta mirties bausmė.

Penktoji kadencija (2015–2020) 
2015 m. spalio 11 d. Baltarusijoje prasidėjo prezidento rinkimai. Tą pačią dieną vyriausybės opozicija surengė mitingą, kad Baltarusijos žmonės boikotuotų šiuos rinkimus, nes jie gali būti vėl klastojami. Spalio 12 dieną paaiškėjo, kad Aleksandras Lukašenka ir vėl triumfavo, surinkęs beveik 84 procentus balsų.

Šeštoji kadencija (2020–) 
2020 m. rugpjūčio 9 d. vyko eiliniai šalies prezidento rinkimai, kuriuose vėl dalyvavo A. Lukašenka. Rinkimuose buvo neleista dalyvauti keliems stipriems opozicijoms veikėjams, kurie buvo įkalinti ar priversti palikti šalį. Pagal šalies centrinio komiteto duomenis A. Lukašenka surinko daugiau kaip 80 % rinkėjų balsų, o opozicijos atstovė Svetlana Cichanovskaja – daugiau kaip 10 %. Po šių rezultatų paskelbimo visuomenėje ir tarptautinėje bendruomenėje kilo daug abejonių dėl jų tikslumo, šalies miestuose prasidėjo žmonių susibūrimai, mitingai, juos pradėjo slopinti Baltarusijos milicijos ir kitos karinės pajėgos. S. Cichanovskaja paskelbė, kad laiko save prezidento rinkimų nugalėtoja. Europos Parlamentas (EP) iki šios dienos nepripažino A. Lukašenkos teisėtai išrinktu prezidentu.

Nuorodos 

 Baltarusijos prezidento svetainė (gudų, rusų ir anglų kalbomis).

Šaltiniai 

Baltarusijos prezidentai
Baltarusijos parlamento nariai