Vytautas Šerys

Vytautas Šerys (1931 m. sausio 24 d. Naujasodžio k., Anykščių raj. – 2006 m. spalio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas, skulptorius, tapytojas.

Biografija 
Baigė Panevėžio I berniukų gimnaziją (dab. Panevėžio Juozo Balčikonio gimnazija). 1950 – 1956 m. studijavo Lietuvos valstybiniame dailės institute (dab. Vilniaus dailės akademija), įgijo tapybos ir skultūros išsilavinimą. 1957 – 1965 m. dirbo „Dailės“ kombinate įsikūrusiose Vilniaus mokslinėse restauravimo dirbtuvėse. Vėliau iki 1994 m. mokytojavo Vilniaus Justino Vienožinskio vaikų dailės mokykloje, be to, iki 2001 m. dėstė skulptūrą Vilniaus dailės akademijoje.

Su žmona Judita Jadvyga Zaveckytė 1969 m. susilaukė dukters Saulės Šerytės.

1995 m. apdovanotas Lietuvos nacionaline kultūros ir meno premija.

Kūryba 
Parodose dalyvauti ėmė 1957 m. Iš viso surengė 25 asmenines parodas ne tik Lietuvoje, bet ir Austrijoje, Šveicarijoje, Danijoje, o jo darbai buvo eksponuojami daugiau nei 100 grupinių dailės parodų. 1967 m. tapo LTSR dailininkų sąjungos (dab. Lietuvos dailininkų sąjunga) nariu. Nuo 1989 m. dalyvavo grupės „24“ veikloje.

V. Šerys išgarsėjo kaip medinių skulptūrų meistras, o tapyti ėmė tik vėliau. Kūrė portretus, dekoratyvines skulptūrėles, paminklus, antkapius, monotipijas, rašė eilėraščius.

V. Šerio portretams būdingas lakoniškumas, intriguojantis tikroviško charakterio ir siurrealistinio vaizdinio derinys, abstrakčioms kompozicijoms – trapumas, netikėta vaizdo slinktis, asociacijos su gamtos, materialinės liaudies kultūros objektais. Dailininko piešiniuose vyravo tradicinė lietuvių ekspresionistinės tapybos spalvų gama – nuo prislopintos rudos bei mėlynos iki švelniai žalios ir pilkos.

Darbai 
 R. Pociaus antkapinis paminklas, 1956 m.
 Architekto Justino Šeiboko skulptūrinis portretas (bronza), 1961 m.
 Skulptūrinis Justino Mikučio portretas (bronza), 1961 m.
 Skulptūra „Stalius“ (medis), 1961 m.
 Kolūkiečio Alyzo skulptūrinis portretas (tonuotas gipsas), 1962 m.
 Kolūkiečio Alyzo skulptūrinis portretas (bronza), 1962 m.
 Kompozitoriaus Vytauto Klovos skulptūrinis portretas (gipsas), 1962 m.
 Kompozitoriaus Vytauto Klovos skulptūrinis portretas (bronza), 1962 m.
 Sporto meistro J. Riaubiškos skuptūrinis portretas (gipsas), 1963 m.
 Peizažas „Paukščiukai“, 1964 m.
 Dailininko Algirdo Steponavičiaus skulptūrinis portretas (tonuotas gipsas), 1964 m.
 Skulptūrinis Jono Ragausko portretas, 1965 m.
 Skulptūrinė portretinė kompozicija „Traktorininkas Petras aria“ (medis), 1967 m.
 Peizažas „Rudens vitražai“, 1967 m.
 Dalios skulptūrinis portretas (bronza), 1973 m.
 Skulptūrinis dirigento Sauliaus Sondeckio portretas (medis), 1973 m.
 Tapybos kompozicija „Šokėjos“, 1973 m.
 Skulptūrinis Eugenijos portretas (bronza), 1973 m.
 Chirurgo Algimanto Jono Marcinkevičiaus skulptūrinis portretas (medis), 1974 m.
 O. Sukackienės skulptūrinis paminklas Lazdijuose, 1975 m.
 Skulptūrinis dukters Saulės Šerytės portretas „Mergelė“ (bronza), 1975 m.
 V. Vyšniauskaitės antkapinis paminklas, 1976 m.
 Skulptūrinis chirurgo Petro Narbuto portretas (aliuminis, marmuras), 1977 m.
 Geografo Vaclovo Chomskio antkapinis paminklas Vilniuje (bronza, granitas), 1979 m.
 Skulptūrinis architekto Vytauto Edmundo Čekanausko portretas (granitas), 1980 m.
 Skulptūra „Sėkmė“, 1980 m.
 Skulptūra „Dangus ir augalas“, 1980 m.
 Skulptūra „Pakylėta pienių pieva“, 1981 m.
 Dekoratyvinė skulptūra „Budėjimas“ Klaipėdos M. Mažvydo skulptūrų parke, 1982 m.
 Dainininko Vaclovo Daunoro skulptūrinis portretas (bronza), 1986 m.
 Skulptūra „Lygsvara“ (medis), 1987 m.
 Skulptūrinis rašytojo Juozo Apučio portretas (bronza), 1987 m.
 Dekoratyvinė skulptūra "Sveikas, pavasari! " Vilniuje, 1987 m. [šiuo metu dingusi]
 Skulptūra „Vainikas“, 1992 m.
 Skulptūra „Portretinė plastika“ (bronza), 1997 m.

Lietuvos skulptoriai
Lietuvos tapytojai
Lietuvos dailininkai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatai