Lūpa

Lūpa – galvos dalis, ribojanti burną iš viršaus ir apačios (arba iš priekinės ir užpakalinės pusių, jei burnos plyšys nukreiptas žemyn).

Terminas lūpa naudojamas stuburinių bei nariuotakojų galvos sandarai aprašyti. Nariuotakojų ir stuburinių lūpų sandara ir kilmė labai skiriasi.

Stuburinių lūpos 

Stuburinių lūpos yra raumeningi organai, sudarantys burnos kraštą. Lūpos () yra dvi – viršutinė lūpa () ir apatinė lūpa ().

Ne visi stuburiniai turi lūpas. Pvz., paukščiai lūpų neturi visiškai, jas pakeičia snapo kraštai. Vėžlių lūpos yra suragėjusios, sudaro aštrius raginius kraštus, tinkamus maistui atkąsti (vėžliai nebeturi dantų).

Žmogaus lūpos, tai dvi raumeninės klostės, supančios burnos plyšį, pro kurį burnos prieangis susisiekia su išore. Viršutinė, , ir apatinė, , lūpos kairėje ir dešinėje jungiasi burnos plyšio galuose, vadinamuose burnos kampais, , arba lūpų jungtimis, . Normalaus plyšio dydis yra maždaug nuo vienos pusės ilties iki kitos (gali būti ir platesnis – iki pirmųjų kaplių). Labai platus ar siauras plyšiai gali būti laikomi raidos defektais.

Žmogaus lūpų anatomija 
Lūpų pagrindą sudarantys raumenys priklauso mimikos raumenų grupei. Pagrindinis – žiedinis burnos raumuo, . Išorėje lūpas dengia oda, iš vidaus – burnos gleivinė.
Lūpos skirstomos į kelias dalis: 1) išorinė odos dalis, , 2) raumeninė lūpos dalis, , 3) pogleivis, , 4) vidinė gleivinė dalis, .
Lūpų laisvuosiuose kraštuose, kurie riboja burnos plyšį, yra pereinamoji zona tarp odos ir gleivinės, tai – lūpų raudonis, . Šioje vietoje yra kitokia histologinė sandara, nėra plaukų ir prakaito liaukų.
Naujagimiai lūpų raudonio vidinėje pusėje turi laikiną gaurelinę zoną, , kuri padidina trintį tarp lūpų ir krūties spenelio, o tai svarbu žindant. Vėliau, per pirmąsias savaites, ši zona išnyksta.
Viršutinės lūpos išoriniame paviršiuje, vidurio linijoje, yra panosės duobė, , kuri baigiasi apačioje nedideliu iškilimu – viršutinės lūpos gumburėliu, .

Raumenys 
Lūpų darbą reguliuoja daug burnos aplinkos raumenų. Keliamasis viršutinės lūpos ir nosies sparnelio raumuo, , bei keliamasis viršutinės lūpos raumuo, , kelia ir išverčia viršutinę lūpą. Mažasis skruostinis raumuo, , kelia viršutinę lūpą ir traukia burnos kampą į viršų bei šoną. Keliamasis burnos kampo raumuo, , kelia burnos kampą. Didysis skruostinis raumuo, , traukia burnos kampą į viršų ir šoną, kaip ir juoko raumuo, , (pasitaiko, kad šio raumens nebūna). Nuleidžiamasis apatinės lūpos raumuo, , nuleidžia apatinę lūpą. Nuleidžiamasis burnos kampo raumuo, , traukia burnos kampą žemyn ir į šoną. Smakrinis raumuo, , suraukšlėja smakro odą ir pakelia smakro audinius į viršų, taip pat pakeldamas ir apatinės lūpos pamatą. Žandinis raumuo („trimitininkų raumuo“), , spaudžia žandus prie dantenų ir dantų, padeda pro suspaustas lūpas išpūsti orą. Žiedinis burnos raumuo, , sudarytas iš dviejų dalių:  ir . Šis raumuo sučiaupia lūpas bei suspaudžia jas į vamzdelį.

Kraujagyslės ir nervai 
Arterinis kraujas į lūpas atiteka iš dviejų išorinės miego arterijos () šakų: 1) pagrindinės yra veidinės arterijos () šakos – viršutinės lūpos ir apatinės lūpos arterijos, ; 2) lūpos dalį arterinio kraujo gauna iš viršutinio žandikaulio arterijos () šakų: smakrinė arterija, , maitina dalį apatinės lūpos, o poakiduobinė arterija, , maitina dalį viršutinės lūpos. Veninis kraujas nuteka per bendravardes venas į vidinę jungo veną, .
Abiejų lūpų gleivinę ir odą įnervuoja trišakio nervo () šakos: viršutinę lūpą – poakiduobinis nervas, , iš ; apatinę lūpą – smakrinis nervas, , iš ; burnos kampo sritį inervuoja žandinis nervas, , iš . Visus lūpas sudarančius raumenis inervuoja veidinio nervo, , nervinės skaidulos.

Burnos aplinkos raumenų vertimai

Burnos aplinkos raumenų prisitvirtinimo taškai ir funkcijos

Įnervacija ir aprūpinimas krauju

Šaltiniai 

 Gintautas Česnys, Janina Tautkuvienė, Arūnas Bartkus, Vytautas Leonas Gedrimas, Rimantas Jankauskas, Renata Rizgelienė, Janina Žukienė „Žmogaus anatomija. 1 dalis“ VU leidykla, 2008

Burna