Tupių kalbos

Tupių kalbos – indėnų kalbų šeima, sudaryta iš apie 70 kalbų, vartojamų Pietų Amerikos centrinėje dalyje (daugiausia Brazilijoje, Bolivijoje ir Paragvajuje). Jai priklauso plačiai vartojama gvaranių kalba.

Kai kurios šios kalbų šeimos kalbos buvo stipriai paveiktos kolonijiniu laikotarpiu Pietų Amerikoje veikusių jėzuitų. Jie standartizavo vietinius dialektus į bendrą kalbą, kuria skleisdavo Dievo žodį (senoji tupių kalba, šiuolaikinė gvaranių kalba). Tupių kalbų šeimai priklauso ir nedidelės kalbos, kuriomis kalba vos viena kita indėnų bendruomenė.

Klasifikacija 

Skirstomos į 10 atšakų:
 arikem: †arikem, karitiana, kabišjana
 avetų
 mave(-satere)
 monde:
 monde(-sanamajų)
 sururi
 arua: aruaši, sinta – larga, gavjau, kopo
 munduruku: kuruaja, munduruku
 puroboros
 ramarama: karo (arara, ramarama, uruku, itoguapukų), †urumi
 tupari: makurapų, tupari, vainoro, mekenšų (kanoė, amniape), †kepkirivatų, sakirambjatų
 tupių-gvaranių (įtraukia 8 grupes, jų tarpe tupių ir gvaranių kalbas)
 žurunų: žurunų (jurunų), †manicavų, šipajų

Juki kalbos, priskiriamos tupių kalboms, klasifikacija neaiški.

Nuorodos 
 
 Ethnologue informacija