Getautės piliakalnis

Getautės piliakalnis, Kungiai, Getautės pilis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A1360, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1210) – piliakalnis Telšių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Getautės kaimo, Viešvėnų seniūnija. Pasiekiamas iš plento  prieš Kungius pasukus į dešinę vakarų kryptimi, pavažiavus 800 m laikantis dešinės – yra kairėje, į vakarus, pervažiavus Viešvės upelį.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Viešvės kairiajame krante esančios ilgos siauros kalvos viršūnėje. Piliakalnio šlaitai statūs, iki 28 m aukščio. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 33 m ilgio, 28 m pločio, 1 m iškiliu viduriu. Pietiniame aikštelės krašte supiltas 0,4 m aukščio, 10 m pločio pylimas, kurio išorinis 4,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 3 m pločio, 0,3 m gylio griovį, už kurio yra antras 0,3 m aukščio nuo griovio, 5 m pločio pylimas. Jo 3 m aukščio išorinis šlaitas pereina į kalvos šlaitą. Aikštelės šiauriniame gale supiltas 1,5 m aukščio, 10 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 3-5 m pločio terasą. Žemiau jos, 6 m žemiau aikštelės, iškastas 50 m ilgio, 0,9 m gylio, 10 m pločio griovys, už kurio įrengtas priešpilis. Jo aikštelė orientuota šiaurės – pietų kryptimi, 20 m ilgio, 75 m pločio, į šiaurę nuolaidėjanti per 2,5 m. Priešpilio šiauriniame šlaite, 3-4 m žemiau aikštelės yra 7-15 m pločio terasa, šiaurės vakarų dalyje virstanti 20 m pločio, 2 m gylio grioviu.

Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs kiek praretintais lapuočiais.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1948 m. ir 1964 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 2002 m. – Žemaičių muziejus Alka (vadovas Stasys Kasparavičius). Aikštelėje rasta grublėtos keramikos, apvali žalvarinė ir gerai išsilaikiusi žalvarinė pasaginė segė, papuošta gyvulinės kilmės galais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.

Rytinėje – šiaurės rytų papėdėse, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 200 m į pietryčius, už slėnio yra aukštuma, vadinama Gojumi, greičiausiai senojo kulto vieta.

Istorija 
Manoma, kad piliakalnyje stovėjo 1253 m. balandžio 5 d. Livonijos ordino ir Kuršo vyskupo Heinricho rašte dėl pietinių kuršių žemių dalybų minima kuršių pilis Viešvė. Čia galėjo būti ir 1219 m. Haličo-Voluinės sutartyje minimos žemaičių kunigaikščio Vambuto valdos.

Šaltiniai 

 Lietuvos kultūros ir gamtos paminklų atlasas. Enciklopedijų leidykla, Vilnius, 1991 m., p 78.
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.190
 Kosarzewskis A. Keli tautotyros mažmožiai iš kun. A. Kosarzewskio rinkinio // Tauta ir žodis. Kaunas. 1923. T. I, p. 101–123.
 Gintautas Zabiela. Iš tolimiausios Viešvėnų apylinkių praeities // Viešvėnai: istorija ir dailės paminklai. Vilniaus dailės akademijos darbai. T. 28. Vilnius, 2003. p. 13-15.
 Tomas Baranauskas, Gintautas Zabiela. Ceklis 1253 metais: istorinė – archeologinė analizė // Žemaičių istorijos virsmas iš 750 metų perspektyvos. Vilnius, 2004. p. 29, 53.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Telšių rajone