Tapyrai

Tapyrai (Tapirus) – neporakanopių (Perissodactyla) žinduolių būrio, monotipinės tapyrinių (Tapiridae) šeimos gentis, kuri istoriškai labai sena ir iki šių dienų beveik per 35 milijonus metų mažai pakitusi. Todėl neretai tapyrai vadinami „gyvosiomis fosilijomis". Gyvūnai panašūs į kiaules, bet turi trumpą ir judrų straublį, kuris susiformavo nosiai suaugus su viršutine lūpa. 

Kūnas aptakus, todėl lengvai gali judėti tankiame pomiškyje. Snukis labai įdubęs, nosies ertmės labai padidėjusios, šnervės išsidėsčiusios snukio gale. Uoslė labai jautri ir yra gyvybiškai svarbi ieškant maisto ir užuodžiant pavojų ar kitus tapyrus. Ausys didelės ir stačios, todėl gerai girdi. Akys yra išsidėsčiusios giliose akiduobėse, todėl apsaugotos nuo dyglių ir aštrių šakų. Kojų trys pirštai remiami ant minkštos žemės išsiskiečia ir neleidžia guvūnui grimzti. Uodega trumpa ir plati, oda kieta, tik paduose ji minkšta ir jautri. 

Kūnas apaugęs trumpais prigludusiais plaukais. Centrinės Amerikos ir lyguminiai tapyrai turi trumpus, šiurkščius karčius, apsaugančius nuo jaguaro dantų. Dauguma rūšių yra ištisai rudos, pilkos arba juosvos spalvos, išskyrus kai kurių baltus ausų apvadėlius. Kalniniam tapyrui būdingos ryškios baltos lūpos, o lyguminis ir Centrinės Amerikos tapyrai ant skruostų, smakro ir kaklo priekinės dalies turi šviesius lopus. Baltaliemenis tapyras yra su didelėmis baltomis kūno žymėmis. Jaunikliams būdingas rausvai rudas kailis su horizontaliai baltais dryžiais ir dėmėmis. Suaugėlių spalvos pradeda atsirasti maždaug 6 mėnesių amžiaus.

Paplitę miškingose srityse Pietryčių Azijoje ir Pietų bei Centrinėje Amerikoje, visada arti vandens. Saugodamiesi plėšrūnų ir vėsindamiesi jie daug laiko praleidžia vandenyje, iškišę tik straublį kaip kvėpavimo vamzdelį. 

Gentyje 4 rūšys:
 Lyguminis tapyras (Tapirus terrestris)
 Kalninis tapyras (Tapirus pinchaque) 
 Centrinės Amerikos tapyras (Tapirus bairdii)
 Baltaliemenis tapyras (Tapirus indicus) 

Neporakanopiai