Telifonai

Telifonai (Thelyphonida) – bestuburių gyvūnų būrys, priklausantis voragyvių klasei. Užsienyje jie dar plačiai žinomi botaginio (bizūninio) skorpiono vardu (, vok. geißelskorpione).

Fizinės savybės 
Kaip ir daugumos voragyvių, telifonų kūnas padalytas į galvakrūtinę (prosoma) ir pilvelį (opistosoma). Jie būna nuo 25 iki 70 mm ilgio, Mastigoproctus genties rūšys gali pasiekti ir 85 mm. Galvakrūtinė padegta kietu skydu. Viena pora akių išsidėsčiusi galvakrūtinės priekyje ir dar po tris, keturias akis iš kiekvienos galvos pusės. Dauguma rūšių taip pat turi didelius, panašius į skorpionų pedipalpus (žnyples). Cheliceros nedidelės. Taip pat, kaip ir susijusių su telifonais solpūgų, žiužiakojų ir schizomida būrių atstovai, jie naudoja tris poras kojų vaikščioti (kurių gale yra nagai) ir vieną jutimo funkcijoms. Pilvelis segmentuotas, paprastai besibaigiantis vytelės pavidalo uodega. Telifonai neturi nuodų liaukų. Tačiau jie turi liaukas pilvelio užpakalinėje dalyje ties uodegos pagrindu, iš kurių prireikus gali išpurkšti skruzdžių ir acto rūgščių kombinaciją. Acto rūgštis šiam skysčiui suteikia acto kvapą. Nors rūgštis galėtų pradeginti žmogaus odą ir akis, tačiau jų išpurškiamas kiekis nėra pavojingas, jie kartais netgi auginami namuose kaip naminiai gyvūnai. Uodega tarnauja kaip jutimo ir lytėjimo organas. Ji yra jautri šviesai, kurios šie gyvūnai paprastai vengia. Kvėpuoja pilvelyje esančiomis dviem poromis plaučių, atsiveriančių kvėptukais (stigmomis). Toks kvėpavimas panašus į vorų.

Elgesys 
Telifonai – naktiniai plėšrūnai, mintantys daugiausia vabzdžiais, kartais kirmėlėmis ir šliužais. Medžiodami pasikliauna savo greičiu ir stipriomis žnyplėmis. Auka sukramtoma specialiais dantukais vidinėje pedipalpų dalyje (antrame segmente).

Dauginimasis 
Apvaisinimas nėra tiesioginis. Telifono patinas išskiria spermos lašelį, kurį įstumia į patelės lytinę angą. Vėliau patelė savo lizdelyje padeda iki 35 kiaušinių, kurie yra apsaugoti specialia drėgmę sulaikančia gleivėta plėvele. Motina lieka su kiaušiniais ir neėda, kol išsirita jaunikliai. Balti jaunikliai užsiropščia ant motinos nugaros ir prisikabina specialiais siurbtukais. Po pirmojo nėrimosi jie tampa panašūs į mažus telifonus ir palieka lizdelį. Patelė po to greitai žūva. Jaunikliai auga lėtai, trys nėrimaisi įvyksta daugmaž per trejus metus, tada jie subręsta. Patinai ir patelės išoriškai panašūs.

Geografinis paplitimas 
Telifonai gyvena viso pasaulio tropinėse ir subtropinėse zonose, dažniausiai įsikasę žemėje. Juos taip pat galima rasti po rąstais, pūvančiais medžiais, akmenimis ir kitose natūraliose paklotėse. Jie mėgsta drėgmę ir tamsias vietas, vengia šviesos.

Klasifikacija 
2006 metais buvo žinoma daugiau kaip 100 rūšių. Jie yra įtraukti tik į vieną egzistuojančią šeimą ir vieną abejotiną išnykusią šeimą:

 Šeima Thelyphonidae Lucas 1835
 Gentis Hypoctoninae  Pocock 1899  – Afrika, Indija, Pietryčių Azija, Karibų regionas ir Pietų Amerika
 Gentis Mastigoproctinae  Speijer 1933 [=Uroproctinae Rowland & Cooke 1973]  – Karibai, Pietų Amerika, Filipinai, Indija
 Gentis Thelyphoninae  Lucas 1835  – Pietryčių Azija, Ramiojo vandenyno salos.
 Gentis Typopeltinae  Rowland & Cooke 1973  – Japonija, Kinija, Pietryčių Azija.

 Šeima Geralinuridae  Scudder 1886 : fosilijos iš karbono periodo, Čekijoje.

Yra dvi neseniai aprašytos fosilinės telifonų rūšys:
 Proschizomus petrunkevitchi  Dunlop & Horrocks 1996  – vėlyvojo karbono periodo, rastas Didžiojoje Britanijoje.
 Mesoproctus rowlandi  Dunlop 1998  – ankstyvojo kreidos periodo, rastas Brazilijoje.

Nuorodos 
 Maža pastraipa apie telifonus lietvorų puslapyje (vadinamas ten žiužiauodegiu skorpionu) 
 Nuorodos į straipsnius apie telifonus  
 Trumpas straipsnis su paveiksliuku, apibūdinančiu išorinę sandarą 
 Meksikinio telifono, kitų voragyvių ir gyvenamosios aplinkos nuotraukos

Voragyviai