Transcendentalizmas

Transcendentalizmas buvo XIX amžiaus viduryje Naujojoje Anglijoje kilusi grupė naujų idėjų literatūroje, religijoje, kultūroje ir filosofijoje. Kartais šis terminas yra keičiamas į terminą „Amerikietiškasis transcendentalizmas”, kad būtų atskirtas nuo kitų žodžio „transcendentinis” vartojimo reikšmių.

Transcendentalizmas prasidėjo kaip protestas prieš visuotinę kultūros ir visuomenės padėtį, ypač prieš intelektualizmo būklę Harvardo universitete ir Unitarinės bažnyčios doktriną, kurios buvo laikomasi Harvardo religinėje mokykloje. Tarp esminių transcendentalistų įsitikinimų buvo ideli dvasinė būsena, peržengianti fizinę ir empirinę būsenas, ir galinti būti įgyvendinta tik dėka individo intuicijos, o ne dėka įsigalėjusių religinių doktrinų. Garsiausi transcendentalistai buvo Ralfas Emersonas, Henris Toro, Orestas Brausonas, Viljamas Henris Čeningas, Džeimsas Frymenas Klarkas, Kristoferis Krančas, Konversas Francis, Margaret Fuler, Frederikas Hedžas, Silvesteris Džadas, Elizabet Pybodi, Džordžas Riplis, Amosas Bronson Alkotas, ir Džounsas Veris.

Literatūrologija