Antanas Šmulkštys

Antanas Šmulkštys (slapyvardis Paparonis, 1886 m. vasario 16 d., kitais duomenimis sausio 28 d. Gudiškiuose, Igliaukos valsčius, Marijampolės apskritis, Rusijos imperija – 1951 m. gruodžio 27 d. Kaune) – Romos katalikų kunigas, lietuvių rašytojas ir vertėjas, politikas.

Biografija 
Nuo 1897 m. mokėsi Marijampolės gimnazijoje, vėliau studijavo Seinų kunigų seminarijoje. Kunigu įšventintas 1909 m. vasario 22 d. 1914 m. baigė Peterburgo dvasinę akademiją, apgynė teologijos kandidato laipsnį.

Vikaravo Virbalyje ir kitose Seinų vyskupijos parapijose. 1917 m. dalyvavo Vilniaus konferencijoje, išrinkusioje Lietuvos Tarybą, kuri paskelbė šalies Nepriklausomybę. Nuo 1917 m. pabaigos dėstė tikybą Marijampolės mokytojų kursuose, vėliau Marijampolės „Žiburio“ gimnazijoje.

1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas I (Marijampolės) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai.1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo, 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo, 1926 m. birželio 2 d. – 1927 m. balandžio 12 d. Trečiojo Seimo atstovas.

1923 m. redagavo laikraštį „Laisvė“. Po 1927 m. iš politinio gyvenimo pasitraukė. Buvo išvykęs į JAV, vėliau grįžo į Lietuvą. Antrosios TSRS okupacijos metais kunigavo Kauno bažnyčiose.

Antanas Šmulkštys parengė tikybinių knygų, vertė rusų, lenkų, vokiečių literatūros klasikų poeziją, išleido eilėraščių rinkinį, dramos kūrinių, rašė literatūros kritikos ir publicistikos straipsnius, recenzavo operos spektaklius, dailės parodas. „Paparonio“ slapyvardžiu skelbė įvairius grožinės literatūros kūrinius, domėjosi Lietuvos istorija, senąja tikyba, studijavo Daukanto, Teodoro Narbuto, Adomo Mickevičiaus kūrybą, Strijkovskio, Dlugošo tekstus, iš lenkų kalbos vertė J. Kraševskio „Vitolio raudą“.

Antano Šmulkščio-Paparonio susidomėjimas istorija, tautosaka, mitologija paskatino jį sukurti lietuvių tautinį epą – „Pasakų atošvaitas“. Šiame, hegzametru eiliuotame kūrinyje, Paparonis aprašo pasaulio sutvėrimą, gerąjį darną globojantį dievą Aukštieją, sudarytą iš trijų asmenų (Praamžiaus, Prarimio ir Laimos), jo pašėlusį sūnų Perkūną, sėjantį nerimastį, apie dievų tarpusavio santykius, žmonijos nuopuolį. Paparonio epas pasižymi motyvuotai archajizuota kalba, menančią senųjų religinių tekstų skambesį. Antanas Šmulkštys siekė parašyti epinę trilogiją (apie dievus, apie žmones ir apie didvyrius), tačiau iki mirties spėjo pabaigti tik pirmąją dalį. „Pasakų atošvaitos“ išleistos tik atkūrus nepriklausomybę (1993 m., Leono Gudaičio pastanga).

Bibliografija 
 „Nevystantis vainikas“ (1907);
 „Tiketė“ (1910);
 „Lietuvos istorija“ (1910);
 „Žalgiris“ (1911);
 „Ponas ir mužikas“ (1910);
 „Laimingas rytojus“ (1911);
 „Rytojaus diena“ (1918);
 „Eilių rinkinys“ (1921);
 „Dieviškoji kova“ (1908, vertimas iš lenkų kalbos);
 „Kas yra atlaidai ir kaip jais naudotis“ (1909);
 „Be nieko“ (1909, vertimas iš lenkų kalbos);
 „Šv. Pranciškaus Saleziečio dvasia“ (1909, vertimas iš lenkų kalbos);
 „Tikėk“ (1910);
 „Pasakų atošvaitos“ (1993).

Atminimo įamžinimas 
 1999 m. Kauno Žaliakalnio mikrorajone ant gyvenamo jo namo Vaižganto g. 1 atidengta atminimo lenta (architektas Jonas Lukšė).

Literatūra 
 Šmulkštys Antanas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 60.
 Šmulkštys Antanas, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1964, t. 30, p. 66.
 Gudaitis, Leonas. Tautinio epo kūrėjas, Kaunas, 1993.
 Laukaitytė R., Šmulkštys Antanas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 381–383.
 Laukaitytė R., Šmulkštys Antanas, Lietuvos Respublikos Seimų I (1922–1923), II (1923–1926), III (1926–1927), IV (1936–1940) narių biografinis žodynas, sud. Aivas Ragauskas, Mindaugas Tamošaitis, Vilnius, 2007, p. 511–516.

Šaltiniai 

Lietuvos rašytojai
Lietuvos vertėjai
Vilniaus konferencijos dalyviai
Lietuvos kunigai
Seimo atstovai
Lietuvos poetai