Judėja

Judėja – istorinė valstybė pietinėje Palestinos dalyje, egzistavusi ~931–586 m. pr. m. e. Pasak Biblijos, susidarė po Saliamono mirties suirus jungtinei Izraelio ir Judėjos karalystei. Dešimties šiaurinių Izraelio genčių gyventojai nesutiko su Saliamono sūnaus Rehabeamo ketinimais padidinti mokesčius, todėl sukūrė atskirą valstybę. Sostinė – Jeruzalė.

Teigiama, jog svarbiausios Judėjos ekonomikos šakos buvo žemdirbystė ir gyvulininkystė. Pirmasis karalius Rehabeamas nuolat kariavo su šiaurine Izraelio karalyste. Jo valdymo metu šalį puolė Egiptas. Dėl karų šalis nusilpo. Judėja sustiprėjo valdant Uzijai (785–733 m. pr. m. e.) – užėmė žemių prie Raudonosios jūros. Valdant Jošijui, buvo įvykdyta religinė reforma, kovojama su visų kitų dievų, išskyrus Jahvę, garbinimu. 587–586 m. pr. m. e. Judėją užkariavo Babilonijos karalius Nabuchodonosaras II. Babilonijos kariuomenė sugriovė Jeruzalę, o daugumą gyventojų išvarė į nelaisvę.

Valdovai 

 Rehabeamas, 931–913 m. pr. m. e.;
 Abija, 913–911 m. pr. m. e.;
 Asa, 911–870 m. pr. m. e.;
 Jošafatas, 870–848 m. pr. m. e.;
 Joramas, 848–841 m. pr. m. e.;
 Ahazija, 841 m. pr. m. e.;
 Atalija, 841–835 m. pr. m. e.;
 Joašas, 835–796 m. pr. m. e.;
 Amazija, 796–767 m. pr. m. e.;
 Uzija, 767–740 m. pr. m. e.;
 Jotamas, 740–732 m. pr. m. e.;
 Ahazas, 732–716 m. pr. m. e.;
 Ezekijas, 716–687 m. pr. m. e.;
 Manasė, 687–643 m. pr. m. e.;
 Amonas, 643–641 m. pr. m. e.;
 Jozija, 640–609 m. pr. m. e.;
 Joahazas, 609 m. pr. m. e.;
 Jojakimas, 609–597 m. pr. m. e.;
 Jojahinas, 597 m. pr. m. e.;
 Zedekija, 597–587 m. pr. m. e.

Išnašos 

Palestinos regiono istorinės valstybės
Izraelitai