Europidai

Europidai, europeoidai, ( – Caucasian race) – senais laikais Europoje, Šiaurės Afrikoje ir dalyje Azijos (Artimieji ir Viduriniai Rytai, Vidurinė Azija, Indija , Šiaurės Amerika , Pietų Amerika gyvenusi rasė, dabar paplitusi visame pasaulyje ir sudaranti apie 2/3 Žemės gyventojų.

Senasis arealas apėmė vidutinio ir Viduržemio jūros klimato kraštus, kurie paprastai turi ilgą kranto liniją ir kuriems būdingas jūrinis klimatas su nešalta žiema. Į rytus ir pietus klimatas sausėja. Eurazijos vidurinėse ir aukštose platumose keičiantis metų laikams labai keičiasi šviesinės dienos ilgis. Arealas padalintas į rytų – vakarų kryptimis orientuotas juostas, kurias atskiria ta pačia kryptimi einantys kalnai (Pirėnai – Alpės – Balkanai – Kaukazas – Kopetdagas – Tian Šanis).

Europidų formavimąsi, kaip manoma, paveikė prieš 10 tūkst. metų pasibaigęs ledynmetis. Atsitraukiantys ledynai paliko tuščias teritorijas, kuriose apsigyveno žmonės. Per 8-1 tūkstantmečius pr. m. e. beveik visoje Europoje ėmė įsigalėti žemės ūkis, kuris padidino pagaminamo maisto kiekį ir padidino žmonių populiacijas ir gyventojų tankį. Žmonės pasidaro žymiai sėslesni (klajoklinė gyvulininkystė atsirado gerokai vėliau, apie 1 tūkstantmetį pr. m. e.). Traukiantis ledynams ir gerėjant klimatui žmonės kraustėsi į šiaurę, atsinešdami savo technologijas, maišydamiesi su anksčiau ten gyvenusiais žmonėmis.

Bandant sukurti žmonių antropologinių tipų klasifikaciją, kurioje būtų atsižvelgta į žmonių morfologiją, senąją migraciją, senąjį ir dabartinį paplitimą, vieningos sistemos sukurti nepavyko. Senąsias mažąsias rases vadina pagal tipiško ar pirmojo radinio vietą.

Požymiai 

Šviesiaplaukiai žmonės koncentruojasi apie Baltijos jūrą, tolstant nuo jos jų skaičius mažėja.

 Oda – nuo labai šviesios iki tamsokos. Populiacijos į šiaurę nuo Pirėnų, Alpių, Balkanų, Kaukazo ir Tian Šanio turi gana daug žmonių su šviesiomis rainelėmis ir šviesiais plaukais. Didžioji dalis europidų yra tamsiaplaukiai ir tamsiaakiai. Odos spalva yra svarbesnis skiriamasis europidų bruožas, negu plaukų ar akių spalva.
 Plaukai dažniausiai minkšti ir tiesūs arba banguoti. Garbanotumas ir siaurasis banguotumas dažniau aptinkamas pietiniuose rajonuose, nors pasitaiko visur.
 Nosis paprastai su vidutinio aukščio ar aukšta nosies šaknimi, nugarėlė dažniausiai tiesi ar iškila. Šiaurinėse populiacijose žmonių su įlinkusiomis nosių nugarėlėmis dalis gali siekti 30-40 %.
 Ryškią viršutinio voko klostę gana dažnai turi šiaurinių grupių atstovai, o daugelis pietinių grupių jų praktiškai neturi.
 Akių pjūvis praktiškai horizontalus, tik išorinis kampas kiek aukščiau.
 Horizontalus veido profilis kinta nuo stipraus (labai klinognatinio) iki vidutinio. Vertikalus veido profilis ortomezognatinis.
 Tretinis plaukuotumas vidutinis ar didelis. Pasitaiko grupių, kuriose kūno plaukuotumas ir barzdotumas sumažėjęs.
 Ūgis kinta nuo aukšto iki mažesnio nei vidutinis.

Einant iš šiaurės į pietus:
 mažėja šviesiaplaukių ir šviesiaakių
 daugėja banguotų plaukų
 mažėja žmonių su viršutinio voko raukšle ir pačios raukšlės dydis
 mažėja žmonių su įlinkusia nosies nugarėle
 didėja tretinis kūno plaukuotumas
 tamsėja oda
Šiauriniai europidai paprastai būna masyvesni.

Žmonės, gyvenantys Europos kalnų juostoje gadina šiaurės – pietų gradientą. Kalnų europidams būdinga:
 brachicefalija
 didžiausias europidų tarpe tretinis plaukuotumas
 didesnis kūno masyvumas (Alpių, Balkanų, Kaukazo potipiams)
 plaukų šviesėjimas eina į raudonus atspalvius.
Europos kalniečiams būdinga šviesi oda kaip šiauriečiams ir tamsūs akys bei plaukai kaip pietiečiams. Panašūs dėsningumas būdingi ir Azijos europidams (Pamiras, Hindukušas).

Europidų arealo pakraščiuose yra tarprasiniai gradientai:
 Šiaurės Afrika, Rytų Afrika, Pietų Arabija – einant į pietus (ryškėja negridiški bruožai):
 didėja prognatizmas
 didėja nosies plotis
 dažnėja garbanoti plaukai
 Vidurinė Azija, Vakarų Sibiras – einant į rytus (ryškėja mongolidiški bruožai):
 plokštėja veidas
 silpnėja tretinis kūno plaukuotumas

Išnašos 

Rasės