Anatolijus Aleksandrovas

Anatolijus Aleksandrovas (, 1903 m. vasario 13 d. Taraščios meste, Kijevo gubernijoje – 1994 m. vasario 3 d. Maskvoje) – tarybinis fizikas, TSRS Mokslų akademijos narys nuo 1953 m., TSRS Mokslų akademijos prezidentas (1975–1986 m.), triskart Socialistinio darbo didvyris (1954, 1960 ir 1973 m.), Lenino premijos (1959 m.), keturiskart Stalino premijos (1942, 1949, 1951 ir 1953 m.) laureatas. Vienas iš tarybinės atominės energetikos pradininkų. Svarbiausi A. Aleksandrovo moksliniai darbai buvo atominės fizikos, kietųjų kūnų fizikos ir polimerų fizikos srityje.

Svarbiausi darbai 
 1938 m. kartu su I. Kurčiatovu bei kitais sukūrė laivų apsaugos nuo magnetinių minų sistemą.
 1943 m. pradėjo dirbti atominio ginklo kūrimo srityje, 1946–1955 m. buvo Fizikinių problemų instituto direktoriumi (vietoje atleisto P. Kapicos, nuo 1960 m. – Atominės energetikos instituto direktoriumi.
 Sukūrė energetines sistemas pirmiesiems atominiams ledlaužiams „Leninas“, „Arktika“ ir „Sibiras“.
 Buvo vienas iš RBMK tipo atominių reaktorių kūrėjų.

Papildoma informacija 
 Pilietinio karo metais buvo junkeriu, kariavo P. Vrangelio armijoje, turėjo karinių apdovanojimų.
 Buvo atvykęs į Vilnių 1979 m., švenčiant Vilniaus universiteto 400 metų jubiliejų.
 Černobylio atominės elektrinės avariją 1986 m. balandžio 26 d. priėmė kaip asmeninę tragediją, sakydamas „Nuo to laiko baigėsi mano gyvenimas ir kūryba“.

Branduolinė energija
Aleksandrovas, Anatolijus
Aleksandrovas, Anatolijus