Feso susitarimas

Feso susitarimas (arab.:معاهدة فاس), pasirašytas 1912 m. kovo 30 d. Maroko sultono Abdalchafido (Abdelhafid of Morocco), dėl Maroko padalinimo. Šio susitarimo išdavoje, Marokas buvo padalintas į Prancūzijos Maroką ir Ispanijos Maroką.

Vokietija pripažino Prancūzijos ir Ispanijos teritorijas Maroke ir iš Prancūzijos gavo Prancūzijos Ekvatorinės Afrikos kolonijos pelkėtąją vidurio Kongo teritoriją (dabar Kongo Respublika). Šios žemės vadinosi Naujasis Kamerūnas ir iki I pasaulinio karo tapo Vokietijos Kamerūno kolonija. Pagal susitarimą Vokietija Prancūzijai atidavė nedidelę teritoriją į pietryčius nuo Fort Lamy (dabar Čadas), žiūr. žemėlapį čia .

Ispanijai atiteko šiaurinė Maroko dalis: nuo Tanžero iki Meliljos su Rifo kalnais, Atlanto vandenyno pakrantės pietų vakaruose esantis Ifnis ir sritis nuo Dra upės į pietus iki Tarfajos (Jubi kyšulio teritorija).

Šis susitarimas Maroko nacionalistų buvo priimtas kaip išdavystė.

Taip pat skaitykite 
 Maroko istorija
 Agadiro krizė

Maroko istorija