Mokoviai

Mokoviai – Pietų Amerikos lygumose gyvenanti indėnų gentis, priklausanti gvajkurų grupei. Kalba matakų-gvajkurų kalboms priskiriama mokovių kalba.

Istorija 

Iki XV a. mokovių gyvenamos teritorijos driekėsi į vakarus nuo abiponų, į rytus nuo lulų, dabartinės Argentinos Čiako ir Santjago del Estero provincijose. Iki ispanų kolonizacijos vertėsi medžiokle ir rankiojimu. Buvo itin karingi, prisijaukinę europiečių atgabentus arklius, plėšdavo kolonizatorių gyvenvietes. Vėliau jų žemėse pradėtos steigti jėzuitų misijos, bet XVIII a. panaikintos. Mokoviai pasitraukė į pietus, keliskart atakavo Santa Fė miestą.

Vokiečių jėzuitas Florián Paucke 1749 m. lankėsi mokovių gentyje ir aprašė jų papročius.

Skirstymas 

XVII–XVIII a. mokoviai buvo skirstomi į šias gentis:
 Mohojai
 Agilotai
 Palomai (peličokai, peričokai, pelečai), tarp jų labradiljai
 Kopogniai
 Pelonai

XVIII–XX a.
 Jogongaekai,
 Sanchavjerinai,
 Sampedrinai,
 Kalčinerai,
 Kapiljerai,
 Noenagasekai,
 Isčipileekai.

Dabartis 

Tikrų mokovių Argentinoje išlikę nedaug, ~5000. Tačiau skaičiuojant su mokovių kilmės metisais – iki 40 tūkst. Mokovių kalba kalbančiųjų skaičius siekia 4500, dauguma kalba ispaniškai. Dabar gyvena daugiausia Santa Fė provincijoje: Rosarijuje, Venado Tuerte, Rekreo, Rekonkistoje, Melinkėje, Firmate, Kasildoje. Kolonija Doloreso gyvenvietėje ~90 % gyventojų yra mokoviai. Čiako provincijoje gyvena Čiako aborigenų kolonijoje.

Šaltiniai 

Argentinos indėnai
Gvaikurai
Gran Čako indėnai