Moteris ir keturi jos vyrai

Moteris ir keturi jos vyrai – 1983 m. Lietuvos kino studijoje danų rašytojo H. Drachmano novelės „Romanas kopose“ motyvais sukurtas meninis filmas. Drama. Trukmė – 91 min. Atspausdinta 219 kopijų. Filmą kino teatruose pažiūrėjo apie 1,8 mln. žiūrovų.

Kūrybinė grupė 
 Scenarijaus autorius ir režisierius – Algimantas Puipa
 Kompozitorius – Juozas Širvinskas
 Operatorius – Jonas Tomaševičius
 Dailininkas – Algirdas Ničius
 Kostiumų dailininkė – Viktorija Bimbaitė.

Vaidina 
 Jūratė Onaitytė – moteris
 Antanas Šurna – tėvas
 Vidas Petkevičius – vyresnėlis
 Saulius Balandis – jaunėlis
 Olita Dautartaitė – vokietė
 Povilas Gaidys – Mauzehundas
 Valdas Jatautis – pastorius
 Kostas Smoriginas – valkata
 Jonas Pakulis – policininkas
 Eduardas Kunavičius – smuklininkas
 Algimantas Kundelis – teisėjas
 Janina Lapinskaitė – Kruvinoji Luiza Nuodytoja
 Vytautas Paukštė – nusikaltėlės prižiūrėtojas
 Povilas Stankus – kalėjimo viršininkas
 Vladas Baranauskas
 Albinas Bataitis
 Rytis Gustaitis

Siužetas 
Veiksmas vyksta XIX a. pabaigoje žvejų kaimelyje Baltijos jūros pakrantėje. Pajūryje, rinkdamas medgalius, pagyvenęs žvejas randa ir ištraukia iš vandens skenduolį. Policininkas bando išsiaiškinti tapatybę. Nevietinė Moteris juodais drabužiais atpažįsta savo vyrą. Pagyvenusysis žvejas gyvena su dviem suaugusiais sūnum; Vyresnėlis parplukdo moterį namo, į apsemtą jos kaimą. Keitėsi metų laikai, ir vieną dieną prie žvejų trobos sustojo vežimas: Moters namą nusinešė jūra, ji su skrynia ir kambariniu augalu atvyko pas žveją ir abu jo sūnus. Moteris nėščia, Vyresnėlis prisipažįsta Tėvui visą pavasarį ją lankęs. 1900-ųjų išvakarėse gimsta berniukas. Vyresnysis sūnus veda Moterį ir, norėdamas persirašyti Tėvo skolą sau ir gauti iš bankininko dar vieną paskolą, važiuoja į miestą. Grįždamas namo kopose jis žūsta nuo valkatos rankos. Tėvą už neišmokėtas šeimos skolas nubaudžia kalėti. Tada jaunesnysis brolis veda Moterį. Norėdamas išmaitinti abu brolio sūnus ir besilaukiančią žmoną (Moterį), Jaunėlis įsidarbina skęstančiųjų gelbėtoju, tačiau dirba neilgai – audra pasiglemžia jo gyvybę. Tėvą, kaip vienintelį likusį šeimos maitintoją, paleidžia iš kalėjimo. Netrukus po to policijos pareigūnas praneša, kad rastas vyresniojo sūnaus kūnas, ir sąžiningai grąžina prie palaikų pasilikusius pinigus – tais laikais labai didelę sumą (beveik 150 sidabrinių). Dabar jau abiejų sūnų netekusiam Tėvui tenka rūpintis Moterimi, tapusia jo žmona, ir mažamečiais vaikais – savo anūkais.

Apdovanojimai 
 1983 m. – pripažintas geriausiu filmu sąjunginėje jaunųjų kinematografininkų apžiūroje Kišiniove, prizas Jūratei Onaitytei;
 1984 m. – sąjunginio kino festivalio Kijeve prizas ir diplomas Jūratei Onaitytei ir dailininkui A. Ničiui.

Lietuvos filmai