Dead Can Dance

„Dead Can Dance“ – nuo XX a. pab. gyvuojantis muzikinis duetas iš Australijos, kurį sudaro Liza Džerard ir Brendanas Peris. Grupės muzika išsiskiria savita stilistika, apibūdinama kaip Ethereal Wave, darkwave, gotikinis rokas, gausu pasaulio etninės muzikos motyvų.

Susikūrimas 

„Dead Can Dance“ sukurta 1981 m. Melburne. Tuo metu grupę sudarė Paul Erikson (bosinė gitara), Simon Monroe (būgnai, „Marching Girls“ narys), Brendan Perry (gitara ir vokalas, „Marching Girls“ narys) ir Lisa Gerrard (vokalas). 1982 m. Liza ir Brendanas persikėlė į Londoną kur pasirašė sutartį su leidybos kompanija 4AD. Ten prie dueto prisijungė atlikėjai James Pinker, Scott Rodger ir Peter Ulrich.

1984 m. grupė išleido savo debiutinį albumą Dead Can Dance. Jo viršelyje pavaizduota ritualinė kaukė iš Papua Naujosios Gvinėjos turėjo atspindėti grupės ir albumo pavadinimo idėją – „mirusysis gali šokti“. Tais pačiais metais grupė išleido EP Garden of the Arcane Delights. Nors ankstyvoji „Dead Can Dance“ muzika apibūdinta kaip gotikinis rokas, tačiau joje jau buvo pakankamai egzotiškų, etninių motyvų.

1985 m. grupė išleido albumą Spleen and Ideal. Jame atsirado violončelės, trombonų, timpanų garsų. Kritikai albumo muziką apibūdino kaip kuriančią viduramžių Europos atmosferą. Vėliau išleisti dar 3 albumai. 1989 m. atlikėjai išsiskyrė – Liza Džerard išvyko į Australiją, o Brendanas Peris į Airiją. Tačiau jie tęsė savo kūrybą kaip „Dead Can Dance“.

Pripažinimas 
  
1991 m. JAV įrašų kompanija Warner Music Group išleido kompiliacinį grupės albumą A Passage in Time ir taip padėjo išpopuliarinti „Dead Can Dance“ JAV. 1993 m. grupė išleido šeštąjį albumą Into the Labyrinth. Pasaulyje buvo parduota virš 500 tūkst. jo kopijų, jis įtrauktas į Billboard 200 sąrašą. Šis albumas taip pat tapo pelningiausiu 4AD leidiniu. 1994 m. duetas surengė koncertinį turą ir Kalifornijoje įrašė gyvo garso albumą Toward the Within. 1996 m. grupė išleido dar vieną albumą Spiritchaser, kuris World muzikos reitinguose užėmė 1 vietą.

Išsiskyrimas ir atsikūrimai 

Po albumo išleidimo grupės veikla nutrūko. Tiesa, įrašyta viena daina The Lotus Eaters, kuri įtraukta į kompiliacinį albumą Dead Can Dance (1981–1998). Vėliau Peris ir Džerard tęsė solines karjeras.

2005 m. duetas surengė pasaulinį turą: 13 koncertų Europoje ir 8 Šiaurės Amerikoje.

2011 m. „Dead Can Dance“ atsikūrė. Atlikėjai įrašė keletą EP Live Happenings, o 2012 m. vasarą po ilgos pertraukos išleido naują albumą Anastasis. Taip pat suplanuotas intensyvus 2 mėnesių koncertinis turas po Europą ir Ameriką.

Įtaka 

„Dead Can Dance“ laikoma kultine ethereal/gothic stiliaus grupe, ji padarė didelę įtaką vėliau susikūrusioms grupėms, nemažai jų kūrinių yra perdainuota. Grupės kūrinius yra atlikę Sarah Brightman, „The Gathering“, „Silent Stream of Godless Elegy“, „Ride“, „Bauhaus“, „Paradise Lost“, „Ulver“, „Irfan“. Keletas gothic/neofolk grupių („Arcana“, „Dark Sanctuary“, „Black Tape for a Blue Girl“, „Faith And The Muse“ ir kt.) įrašė „Dead Can Dance“ koverių albumą Summoning of the Muse: A Tribute to Dead Can Dance. Grupės kūriniai panaudoti tokiuose filmuose ir serialuose kaip „Baraka“, „The West Wing“, „Neištikima“, „Migla“, „Troja“, „Dèmoni 2“ ir kt.

Diskografija

Albumai 
 Dead Can Dance (1984 m.)
 Spleen and Ideal (1985 m.)
 Within the Realm of a Dying Sun (1987 m.)
 The Serpent's Egg (1988 m.)
 Aion (1990 m.)
 Into the Labyrinth (1993 m.)
 Toward the Within (1994 m.)
 Spiritchaser (1996 m.)
 Anastasis (2012 m.)
 Dionysus (2018 m.)

EP 
 Garden of the Arcane Delights (1984 m.)
 Live Happenings – Part 1 (2011 m.)
 Live Happenings – Part II (2011 m.)
 Live Happenings – Part III (2012 m.)

Rinktiniai albumai 
 A Passage in Time (1991 m.)
 Dead Can Dance (1981–1998 m.)
 Wake The Best of Dead Can Dance (2003 m.)
 Memento The Very Best of Dead Can Dance (2005 m.)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 
 Kūrinys Cantara
 Kūrinys The Host of Seraphim iš filmo Baraka 

Australijos muzikos grupės
Neofolkloro atlikėjai