Kazimieras Kisielis

Kazimieras Kisielis (1926 m. kovo 26 d. Išlaužuose, Pagirio valsčius, Ukmergės apskritis – 2014 m. vasario 28 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas skulptorius.

Biografija 
Kazimiero Kisielio tėvas buvo stalius.

Mokėsi Išlaužų ir Žižmių pradžios mokyklose, Ramygalos gimnazijoje. 1946 m. baigė Panevėžio mokytojų seminariją. Lankė Juozo Miltinio dramos studiją. Režisierius vertino Kazimiero artistinius gabumus, muzikalumą, gražaus tembro balsą, buvo numatęs palikti dirbti teatre.

Trumpai studijavo Kauno kunigų seminarijoje. 1946 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute pradėjo studijuoti skulptūrą (dėst. Juozas Kėdainis, Juozas Mikėnas). Nuo 1951 m. gyveno Vilniuje. 1952 m. baigė LSSR dailės institutą. 1952–1955 m. dirbo Vilniaus „Dailės“ kombinate. Nuo 1955 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba 
Sukūrė dekoratyvinių („Žvejas“, 1958 m., 1971 m. pastatytas Klaipėdoje, archit. Petras Šadauskas; „Bangpūtys“, Klaipėda, 1977 m.; „Saulės džiaugsmas“, 1970 m.; „Šv. Kristoforas“, 1996 m., archit. Arūnas Eduardas Paslaitis, abu Vilniuje; „Martynas Mažvydas“, Lietuvos nacionalinė biblioteka Vilniuje, 1977 m.), monumentalių („Šauklys“, 1998 m., Šilalė, archit. Juozas Spudulis, Donatas Daukša, Edmundas Petrauskas; „Laiminu. Žuvusiems už laisvę“, Panemunis, 2003 m., archit. Gintaras Kaulinskas) skulptūrų, skulptūrinių kompozicijų, portretų (Hubertas Borisa, 1962 m.; Antanas Strazdas, 1965 m.; Algimantas Mikėnas, 1974 m.; Alfonsas Ambraziūnas, 1987 m.), antkapinių paminklų. Naudojamas nerūdijantis plienas, granitas, marmuras, medis, geležis, žalvaris, varis, terakota. Kūriniai stambių, apibendrintų formų, monumentalūs, jų turi Lietuvos dailės muziejus. Nuo 1955 m. dalyvavo parodose.

Įvertinimas 
 1986 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas
 2006 m. Panevėžio rajono garbės pilietis
 2006 m. nominuotas Lietuvos nacionalinei kultūros ir meno premijai

Šaltiniai 

Lietuvos skulptoriai
Lietuvos miestų ir rajonų garbės piliečiai