Mokslo filosofija

Mokslo filosofija – filosofijos skyrius, kuriame nagrinėjami filosofiniai mokslų pagrindai, prielaidos ir implikacijos. Mokslo filosofijai paprastai priskiriama gamtos ir socialinių mokslų, bet ne humanitarinių mokslų filosofija. Nemažai žinomų mokslininkų (pavyzdžiui, Izaokas Niutonas, Albertas Einšteinas) buvo taip pat ir mokslo filosofai.

Plačiaja prasme mokslo filosofija galima vadinti bet kokius filosofinius tekstus, kuriuose svarstomi tokie klausimai: Kas yra mokslas? Kuo jis skiriasi nuo kitų žmogaus veiklos sričių, ir nuo paramokslo? Kokie yra moksliškumo kriterijai? Kokie mokslo tikslai? Kaip kuriamas mokslas? Kaip jis veikia, kaip numato, aiškina, kontroliuoja pasaulį? Kokie yra pagrindiniai mokslo metodai? Kokios yra galimos mokslo formos? Kuo skiriasi atskiri mokslai, koks jų santykis?
Šie klausimai rūpėjo filosofams turbūt visais laikais, todėl galima sakyti, kad visi žymūs filosofai (Aristotelis, I. Kantas, R. Dekartas ir daugybė kitų) buvo mokslo filosofai.

Tačiau dažnai „mokslo filosofija“ suprantama siauriau: ja vadinama tik ta mokslo filosofija, kuri buvo atsidaro tik kartu su šiuolaikiniu gamtos mokslu – Naujaisiais laikais (po G. Galilėjaus, I. Niutono atradimų fizikoje). Dar dažniau „mokslo filosofijos“ terminas susiaurinamas tik iki XIX ir XX a. mokslo filosofijos – veikiausiai todėl, kad tada mokslo filosofija pasidarė labiau specializuota, atsiskyrė nuo kitų filosofijos sričių.

Šiuolaikinės mokslo filosofijos problemos 
 Bendroji mokslo filosofija
Mokslo kaita: (ne)bendramatiškumas, pokyčių racionalumas, mokslo pažanga, pesimistinė metaindukcija;
Mokslas ir pseudomokslas;
Mokslinis aiškinimas ir priežastingumas: dedukcinis požiūris, kauzalinis požiūris, pragmatinis požiūris;
Mokslinis realizmas ir empirizmas: loginis pozityvizmas, konstruktyvusis empirizmas vs. mokslinis realizmas;
Teorijos ir duomenys (evidence): Duhemo-Quine'o neapibrėžtumo tezė, patvirtinamumas, indukcija, falsifikacija ir hipotetinis - dedukcinis modelis, bejesianistai ir antibejesianistai;
Teorijos ir modeliai;
Stebėjimas, eksperimentas ir teorija: pavaldumo klausimas, naujasis eksperimentizmas;
Natūralizmas;
Teorijų redukcija ir mokslo vieningumas;

 Matematikos filosofija
Matematikos pagrindai;
Matematinių teiginių statusas;
Matematikos taikomumas;

 Fizikos filosofija
Kvantinės mechanikos problemos;
Erdvė ir Laikas;
Reliatyvumo teorijos problemos;
Determinizmas ir indeterminizmas;

 Biologijos filosofija
Biologijos teorijų redukcija;
Funkcinis aiškinimas;
Evoliucinės teorijos problemos;

 Psichologijos filosofija
kognityvinių mokslų ir sąmonės filosofijos;

 Socialinių mokslų filosofija
Socialinis aiškinimas;
Socialinių mokslų specifika ir galimybės;
Dėsningumai;

Mokslo filosofijos atstovai 
XIX a.
 Pjeras Diuhemas (Pierre Duhem)
 Džonas Stiuartas Milis (John Stuart Mill)
 Anri Puankare (Henri Poincaré)
XX a.
 Polis Fejerabendas (Paul Feyerabend)
 Karlas Gustavas Hempelis (Carl Gustav Hempel)
 Rudolfas Karnapas (Rudolf Carnap)
 Tomas Kunas (Thomas Kuhn)
 Imre Lakatošas (Imre Lakatos)
 Ernstas Neidželis (Ernest Nagel)
 Karlas Raimundas Poperis (Karl Raimund Popper)
 Hansas Reichenbachas (Hans Reichenbach)

Bibliografija 
Apie mokslo filosofiją
 Alan F. Chalmers. „Kas yra mokslas?“. – Vilnius, Apostrofa, 2005, ISBN 9955-605-15-4
 Martin Hollis. „Socialinių mokslų filosofija“. – Vilnius, Lietuvos Rašytojų Sąjungos leidykla, 2000, ISBN 9986-39-157-1
 Evaldas Nekrašas. „Loginis empirizmas ir mokslo metodologija“. – Vilnius, Mintis, 1979
 „The Philosophy of Science: An Encyclopedia“ , Routledge Press
Mokslo filosofų tekstai lietuvių kalba
 Thomas S. Kuhn „Mokslo revoliucijų struktūra“ (vertė Ramutė Rybelienė). – Vilnius, Pradai, 2003, ISBN 9986-943-87-6
 Karl Raimund Popper „Rinktinė“ (vertė Arvydas Šliogeris). – Vilnius, Pradai, 2001, ISBN 9986-943-69-8

Nuorodos 
 Mokslo filosofija ir mokslo istorija 
 Pasaulis, mokslas, filosofija 

 
Mokslotyra