Panevėžys

Panevėžys – šiaurės Lietuvos miestas. Išsidėstęs abipus Nevėžio, dešiniajame krante – Panevėžio senamiestis, kairiajame – Naujamiestis, dabartinis miesto centras.

Yra Vidurio Lietuvos žemumoje. 136 km į šiaurės vakarus nuo Vilniaus. Penktas pagal dydį Lietuvos miestas.

7 pašto skyriai (centrinis LT-35001). Panevėžio rajono savivaldybės ir Panevėžio seniūnijų centras. Galinė Siauruko stotis Panevėžys–Anykščiai. Yra Panevėžio vyskupija, įvairių tikėjimų bažnyčių, cerkvių.

Miesto gimtadienis (miesto diena) švenčiamas rugsėjo 7 d.

Etimologija 
Miestas kūrėsi prie Nevėžio upės, todėl ir pavadintas atitinkamai: priešdėlis pa- + upės vardas. Vandenvardinis vietovardis, toks toponimas lietuvių kalbai būdingas, pvz. Pagėgiai, Pakruojis, Pasvalys ir kt.

Geografija 
Yra patogioje geografinėje padėtyje. Susikerta svarbiausios Lietuvos automagistralės, „Via Baltica“ jungianti su dviem Baltijos jūros sostinėmis – Varšuva ir Ryga. Iki Klaipėdos uosto – 240 km. Miestą kerta geležinkelio ruožas (didžioji miesto dalis yra į pietus nuo geležinkelio), veikia trys vietinėms reikmėms veikiantys oro uostai (vienas jų privatus). ~6 km į rytus nuo miesto centro yra Pajuosčio aerodromas.

1969 m. vasario 11 d. mieste siautė ilgiausia Lietuvoje stichinė pūga (78 val. 25 min.).

Miesto dalys 

 Aukštaičiai
 Klaipėda
 Kniaudiškiai
 Lėkiškis
 Molainiai
 Naujamiestis
 Novadolis
 Pagojys
 Pažalvaičiai
 Pilėnai
 Plukiai
 Rožynas
 Savitiškis
 Senamiestis
 Senvagė
 Skaistakalnis
 Stetiškiai
 Tulpės
 Žemaičiai
</div>

Istorija 

1414 m., pasak legendos, Vytautas Didysis, grįždamas iš Žemaitijos į Vilnių, rado čia senosios lietuvių tikybos šventyklą. 1503 m. rugsėjo 7 d. paminėtas Panevėžio vardas, kai Lietuvos didysis kunigaikštis ir Lenkijos karalius Aleksandras rašte Ramygalos bažnyčios klebonui apie dovanojamas žemes tarp Nevėžio ir Lėvens upių pamini Panevėžė (Panevėžio dvaro žemės, buvusios dešiniajame Nevėžio krante, perduodamos Ramygalos parapijai). 1507 m. sklype dešiniajame Nevėžio krante pastatyta bažnyčia, o šalia, kaip bažnytinė valda – smuklė, spirito varykla, pirtis. Taip kūrėsi Senasis Panevėžys (dabartinis Senamiestis). 1548 m. dvaro žemių patikros rašte, Nevėžio kairiajame krante jau minimas ir Naujasis miestas (dabartinis Naujamiestis). Naujasis Panevėžys, priklausantis didžiojo kunigaikščio dvarui, įsikūrė kairiajame Nevėžio krante ir greitai pralenkė Senąjį.

Miestas pamažu įgavo didesnę reikšmę. 1565–1566 m., Lietuvoje vykstant administracinei reformai, Panevėžio dvaras tapo Upytės pavieto centru. 1568 m. iš Krekenavos į Panevėžį atkeltas pavieto teismas. 1661 m. Senasis Panevėžys gavo turgaus privilegiją. Nuo 1780 m. Senasis ir Naujasis Panevėžys ėmė jungtis, ėmė kurtis Mikolajavas – gyvenvietė, pavadinta pagal jos savininką M. Tiškevičių. 1791–1792 m. tapo miestu (nors savivalda įvesta, bet nespėtai jai gauti privilegijos).

XIX a. 1-ojoje pusėje Senasis Panevėžys ir Mikolajavas tapo Panevėžio priemiesčiais (1915 m. prijungti prie miesto). XIX a., tapo palankiu Panevėžio miesto plėtrai. Tik tris kartus – 1812 m. pražygiuojant Napoleono armijai ir 1831 bei 1863 metų sukilimų metu miestas patyrė sukrėtimus, jų pasekmės greitai likviduotos. 1811 m. Panevėžys rusų valdžios išpirktas iš privataus savininko, tai pagerino jo ekonominę ir politinę padėtį. XIX a. mieste įsikūrė sentikių bendruomenė. 1881 m. miestas nukentėjo nuo didelio gaisro. XIX a. pab. miesto raidą paspartino nutiestas geležinkelis Radviliškis–Daugpilis, o 1899 m. ir siaurukas Švenčionėliai–Panevėžys. Tada mieste buvo odos, saldainių, spirito, tabako fabrikėliai. Tai buvo Kauno gubernijos miestas, apskrities centras.

Pagrindinis tolesnių dviejų miesto istorijos šimtmečių bruožas yra nuolatinis ir greitas augimas, kuris reiškėsi gyventojų skaičiaus didėjimu bei ekonomikos, infrastruktūros, socialinės sferos ir kultūros plėtra. Miestas smarkiai nukentėjo I pasaulinio karo metu, sudegė apie trečdalis miesto. Tarpukariu miestas garsėjo malūnais, pastatyti linų apdirbimo, cukraus ir muilo fabrikai. 1927 m. įsteigta Panevėžio vyskupija. 1944 m. liepos 22 d. Panevėžį užėmė I. Bagramiano vadovaujama sovietų kariuomenė. Panevėžys garsėjo savo gamyklomis ir fabrikais.

Po 1945 m. miesto gyvenimą įtakojant komunistų partijai ir sovietinei santvarkai, miestas ėmė plėstis į pramonės centrą. Plėtėsi miesto teritorija, išaugo stambūs gyvenamųjų namų kvartalai. 1955–1965 m. pastatytos autokompresorių, „Ekrano“, kabelių, tiksliosios mechanikos gamyklos, stiklo fabrikas. 7-ajame dešimtmetyje pradėta miesto centrinės dalies rekonstrukcija, sutvarkyta Nevėžio senvagė. Vakarinėje miesto dalyje pastatyti nauji mikrorajonai – Klaipėda (architektės I. Daujotytė, I. Mumšienė, G. Bimbienė), Pilėnai (architektė G. Bilubienė), Kniaudiškiai (architektai V. Andriuška, M. Steponavičius ir kt.), Tulpės (architektai S. Katilius ir N. Garbaliauskienė). Miestas plėtotas pagal 1947, 1962 m. (architektė I. Daujotaitė), 1973 m. (architektas V. Bugailiškis) bendruosius planus.

Pramonė – panevėžiečiams svarbus dalykas, kelis dešimtmečius formavęs savivoką. Miesto augimas, gyventojų daugėjimas iškėlė daug problemų. Miestas tapo nekuriančiu, tik gaminančiu. Nuo ekonomikos ryškiai atsiliko kultūrinės ir socialinės sferų plėtra. Panevėžyje neįkurta jokia svarbi mokslo įstaiga, švietimo sistema per ~300 m. nepažengė nuo mokyklų. Tik Panevėžio dramos teatras ~20 metų pasiekė aukštesnį nei nacionalinis teatro lygį. Mieste nesuformuotas intelektualinis potencialas.

1993 m. patvirtintas dabartinis Panevėžio herbas.

|}

Ekonomika 

Stambus pramonės centras. 2003 m. pagaminta 5,1% Lietuvos prekių.

Išvystyta maisto (miltų, cukraus, pieno, mėsos, aliejaus), tekstilės (linų) pramonė. Stambios įmonės:
 AB „Panevėžio statybos trestas“ – viena didžiausių statybų bendrovių šalyje. Apie 1400 darbuotojų;
 AB „Panevėžio keliai“ – viena didžiausių Panevėžio įmonių. Apie 800 darbuotojų.
 „Kalnapilis“ – alaus darykla. Viena seniausių (1902 m.) miesto įmonių;
 UAB „Viking Malt“ – salyklo gamykla;
 AB „Linas“ (nuo 2005 m. veikia su antrine UAB „Linas Nordic“) – lininių tekstilės gaminių gamyba;
 AB „Lietkabelis“ – vienintelė instaliacinių laidų ir kabelių gamykla Baltijos šalyse;
 UAB „Schmitz Cargobull“ – Sunkvežimių priekabų gamykla
 AB „Linas Agro“- žemės ūkio produktų gamyba
 AB „Amilina“ (anksčiau „Malsena“) – krakmolo ir glitimo gamyba
 AB „Panevėžio energija“ – energijos tiekimas
 UAB „Devold“ – trikotažo gamyba
 UAB „Jaukurai“ – Šildymo, santechnikos, inžinerinių tinklų įranga
 UAB „Naftėnas“ – Naftos produktų didmeninė prekyba
 UAB „TETAS“ – Statyba (elektros ir telekomunikacijos tinklų)

„Ekranas“ (~4 tūkst. darbuotojų) buvo didžiausia kineskopų gamykla Baltijos šalyse, buvo svarbi Panevėžio ūkiui. 2006 m. bankrotas kilstelėjo miesto socialinę įtampą, ~dvigubai pakilo nedarbas).

Yra sporto salė Kalnapilio arena, plečiamas PC „Babilonas“, prie miesto sukurtas logistikos centras.

Yra Panevėžio LEZ pramonės parkas, veikia Panevėžio mokslo ir technologijų parkas.

Gyventojai

Demografinė raida 
Pagal 1897 m. pirmojo visuotinio Rusijos imperijos gyventojų surašymo duomenimis Panevėžyje gyveno 6503 vyrai ir 6465 moterys, iš viso 12 968 gyventojai. Apie pusę gyventojų tuo metu sudarė žydai. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą mieste jau gyveno apie 14 000 gyventojų.

Po Antrojo pasaulinio karo miesto natūrali raida buvo sutrikdyta. Kaip ir kitur Lietuvoje vyko urbanizacijos procesas, žmonės iš mažesnių miestelių perkelti dirbti į miestuose susitelkusią pramonę.

Panevėžyje formuotas stambus pramonės centras, jame 6-8 dešimtmečiais pastatyta daug stambių pramonės įmonių, todėl čia gyventojų skaičius didėjo itin sparčiai. 1959–1979 metais panevėžiečių padaugėjo nuo 41 100 iki 101 500, tai yra, per 20 metų jų padaugėjo 2,4 karto. Populiacijos augimo tempai išliko aukšti ir 1979–1990 m., kai gyventojų padaugėjo dar 1,28 karto, jų skaičius pasiekė 130 000. Vėliau dėl emigracijos gyventojų skaičius sumažėjo.

Tautinė sudėtis

Pagal tikybą 
 Romos katalikai – 79,5 %
 stačiatikiai – 1,5 %
 sentikiai – 0,4 %
 evangelikai reformatai – 0,3 %
 evangelikai liuteronai – 0,2 %
 kiti – 0,8 %
 netikintys/nenurodė – 17,2 %

Žymūs žmonės 
 
 Gabrielė Petkevičaitė-Bitė (1861–1943), rašytoja, visuomenės, politikos veikėja.
 Juozas Balčikonis (1885–1969), kalbininkas, vertėjas.
 Josifas Šleimė Kahanemanas (1886–1969), Panevėžio ješivos rabinas, Talmudo mokytojas.
 Elžbieta Jodinskaitė (1877–1951), pirmoji miesto knygininkė.
 Mykolas Karka (1892–1984), chorvedys, kompozitorius, pedagogas.
 Matas Grigonis (1889–1971), poetas, vertėjas, pedagogas.
 Salomėja Nėris (1904–1945), poetė.
 Juozas Miltinis (1907–1994), teatro režisierius, aktorius.
 Vilhelmas Martynas Variakojis (1912–1988), stalo tenisininkas, krepšininkas, treneris.
 Antanas Belazaras (1913–1976), kompozitorius, pedagogas.
 Steponas Kosmauskas (1918–1985), teatro ir kino aktorius.
 Vaclovas Blėdis (1920–1999), teatro ir kino aktorius, teatro režisierius.
 Bronius Babkauskas (1921–1975), teatro ir kino aktorius.
 Jonas Juodelis (1921–2006), kunigas, teologijos daktaras, visuomenės veikėjas, poliglotas.
 Gediminas Karka (1922–1991), teatro ir kino aktorius.
 Eugenija Šulgaitė-Karkienė (1923–2014), teatro ir kino aktorė.
 Donatas Banionis (1924–2014), teatro, kino, televizijos aktorius ir režisierius.
 Mykolas Sluckis (1928–2013), rašytojas.
 Algimantas Masiulis (1931–2008), teatro ir kino aktorius.
 Stasys Petronaitis (1932–2016), teatro ir kino aktorius.
 Stanislovas Algis Kavaliauskas (1938–2020), dviratininkas.
 Vidmantas Bačiulis (1940–2022), kino ir televizijos režisierius, scenaristas.
 Stasys Kropas (g. 1953 m.), ekonomistas, signataras, Lietuvos bankų asociacijos prezidentas.
 Albinas Kėleris (g. 1957 m.), teatro ir kino aktorius, režisierius.
 Algimantas Aleksandravičius (g. 1960 m.), fotomenininkas.
 Daiva Rudokaitė (1969–2023), aktorė, psichologė.

Architektūra ir kultūra 

Panevėžio centre, kairiajame Nevėžio krante yra Panevėžio Kristaus Karaliaus katedra (pastatyta 1929 m.), Panevėžio Švč. Trejybės (Marijonų) bažnyčia (pastatyta 1803 m.; buvęs pijorų, o vėliau – marijonų vienuolynas), Panevėžio Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo koplyčia (1939 m.), stačiatikių cerkvė (šalia – stačiatikių kapinės), Panevėžio sentikių cerkvė, Panevėžio evangelikų liuteronų bažnyčia (pastatyta 1854 m.), Panevėžio evangelikų reformatų bažnyčia. Dešiniajame krante – Panevėžio Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia (pastatyta 1885 m.) ir senosios miesto kapinės. 2001 m. pastatyta Panevėžio Naujoji apaštalų bažnyčia, šalia veikia Panevėžio laisvųjų krikščionių bažnyčia. Kairiajame Nevėžio krante yra pramonės zona, susiklosčiusi XIX a.

Mieste veikia keli teatrai (žymiausias – Panevėžio Juozo Miltinio dramos teatras, įkurtas 1925 m.), taip pat vienintelis Lietuvoje Lėlių vežimo teatras, teatras „Menas“, muzikinis teatras, dailės, fotografijų galerijos.
 
Rengiami simpoziumai: tarptautinis keramikos simpoziumas, tarptautinis meninio stiklo simpoziumas „GlassJazz“.
 
Nuo 2002 m. kasmet vyksta tarptautinis vaikų ir jaunimo džiazo muzikos festivalis-konkursas „Jazz fontanas“.

Prie Nevėžio senvagės yra Senvagės dekoratyvinių skulptūrų skveras. Yra kraštotyros, pasipriešinimo sovietinei okupacijai muziejai. Išlikę tarpukario banko rūmai (architektas Mykolas Songaila, skulptorius Juozas Zikaras).

Mieste yra Respublikinė Panevėžio ligoninė, integruotų sveikatos paslaugų centras, miesto centre – infekcinių ligų ligoninė.

Iki 1970 m. mieste stovėjo Panevėžio kenesa, tarpukariu buvo leidžiamas karaimų žurnalas Onarmach. Panevėžio ješiva buvo įkurta Panevėžyje, bet buvo perkelta ir yra Bnei Brako mieste Izraelyje.

Švietimo ir ugdymo įstaigos 

Bibliotekos:
 Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka
 Panevėžio Elenos Mezginaitės viešoji biblioteka
 Panevėžio rajono savivaldybės viešoji biblioteka

Bendrojo lavinimo mokyklos žr. :Kategorija:Panevėžio miesto savivaldybės mokyklos.
Profesinio mokymo įstaigos:
 Panevėžio Margaritos Rimkevičaitės technologinė mokykla
 Panevėžio prekybos ir paslaugų verslo mokykla
 Panevėžio darbo rinkos mokymo centras
 Panevėžio profesinio rengimo centras

Kitos mokyklos:
 Panevėžio pradinė mokykla
 „Linelio“ specialioji mokykla-darželis

Aukštosios mokyklos:
 Panevėžio kolegija

Istorinės mokyklos:
 Panevėžio lenkų gimnazija (1919–1940)

Sportas

Dviračių sportas 

2012 m. Panevėžyje vyko Europos treko čempionatas.

Futbolas 
 Panevėžio FK "Panevėžys"
 Futbolas Panevėžyje
 Panevežio FK "Ekranas"

Miestų partnerystė 

Panevėžio miestai-partneriai:

Susisiekimas

Keliai 

Panevėžys yra labai geroje geografinėje dalyje, todėl yra svarbių kelių:
Per Panevėžį eina magistralės:
 
 
 
 
 
 
Krašto keliai:
 
 
 
 

Panevėžys turi vakarinį aplinkkelį

Viešasis transportas 

Panevėžio viešąjį transportą sudaro autobusai bei jų maršrutų tinklas mieste ir už jo ribų.

Miesto maršrutai. Mieste yra 19 autobusų maršrutų, kuriuos aptarnauja UAB „Panevėžio autobusų parkas“.

Tarpmiestiniai ir tarptautiniai maršrutai. Mieste jie kertasi Panevėžio autobusų stotyje, įkurtoje Savanorių aikštėje, šalia centro. Maršrutai aptarnaujami UAB „Panevėžio autobusų parkas“ ir kitų vežėjų.

Geležinkeliai 

Panevėžys, buvęs žymus geležinkelio mazgas XX a., dalį svarbos prarado – Lietuvai atkūrus nepriklausomybę sumažėjo traukinių maršrutų, kertančių miestą. Panevėžio geležinkelio stotis veikia S. Kerbedžio gatvėje. Panevėžyje – Aukštaitijos siaurojo geležinkelio pradžia. Stoties prieigose stovi Siaurojo geležinkelio viadukas.

Pirmoji plačiojo geležinkelio linija Panevėžį pasiekė 1873 m. – buvo nutiestas Radviliškio–Daugpilio geležinkelis. Pirmoji siaurojo geležinkelio juosta nutiesta 1899 m. iš Panevėžio į Švenčionėlius. XXI a. 3-ajame dešimtmetyje pro Panevėžį planuojama nutiesti „Rail Baltica“ geležinkelį.

Tiltai 
Per miestą pratekantį Nevėžį nutiesti automobilių transporto ir pėsčiųjų tiltai, tarp kurių:
 Smėlynės gatvės tiltas, anksčiau buvęs arkinis „Laisvės“ tiltas
 Respublikos tiltas

Literatūra 
 Panevėžys nuo XVI a. iki 1990 m. (sud. Algis Kasperavičius, Kęstutis Gudas). – Panevėžys: Nevėžio spaustuvė, 2003. – 735 p.: iliustr. – ISBN 9955-450-54-1
 Panevėžys: miestas, kuriame gyvenu (tekstas Virginijos Januševičienės). – Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 2004. – 20 p.: iliustr. – ISBN 9986-31-118-7
 Panevėžio miesto elektrinei – 80 (sud. Joana Viga Čiplytė, Gražvydas Jonas Gudynas). – Vilnius: Homo liber, 2004. – 93 p.: iliustr. – ISBN 9955-449-68-3
 Panevėžio menininkų portretas: Panevėžio miesto fotografų fotografijų albumas (sud. Marija Čičirkienė). – Panevėžys: Panevėžio fotografijos galerija, 2004. – 83 p.: iliustr. – ISBN 9955-9745-0-8
 Panevėžys – mažasis didmiestis: albumas (nuotraukos Evaldo Ivanausko, Alvydo Ivoškaus, Aido Markevičiaus, Astos Radvenskienės). – Panevėžys: Amalkeros leidyba, 2006. – 48 p.: iliustr. – ISBN 9955-659-17-3
 Pirmųjų Panevėžio bažnyčių ir Senamiesčio gatvės istorija (sud. Liudvika Knizikevičienė). – Panevėžys: Panevėžio bendruomenė „Senamiestietis“, 2007. – 318 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-9992-0-1
 Panevėžio medžiotojų ir žvejų draugijai – 60 (sud. Joana Viga Čiplytė). – Kaunas: Lututė, 2009. – 291 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-37-083-3
 Panevėžio medicinos istorija (sud. Liudvika Knizikevičienė). – Panevėžys: ARG ofsetas, 2010. – 256 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-741-28-2

Šaltiniai

Nuorodos 
 
 Oficialus miesto puslapis 
 Panevėžio krašto naujienos
 Panevėžio žemėlapis
 Panevėžio istorija
 Panevėžys iš oro 1944 m. gruodžio 23 d. 
 Travel.lt

Religija 
 Buvęs pijorų vienuolynas 
 Liuteronų parapija
 Reformatų parapija 
 Panevėžio sentikiai