Geležinio Vilko gatvė

Geležinio Vilko gatvė – antra pagal ilgį Vilniaus gatvė. Prasideda Savanorių-Laisvės prospektų žiede, o baigiasi prie Santaros klinikų. Turi tunelį po Nepriklausomybės aikšte. Gatvėje leidžiamas didžiausias greitis visame Vilniuje – vietomis 80 km/h.

Istorija 
XX a. septintojo dešimtmečio pradžioje imta planuoti magistralinę gatvę su tiltu per Neries upę ties Vilniaus pedagoginiu institutu.

Gatvė pradėta tiesti nuo Kosmonautų ir Raudonosios Armijos prospektų sankryžos XX a. aštuntojo dešimtmečio pr. 1978 m. įrengtas viadukas virš Žemaitės gatvės.

XX a. aštuntojo dešimtmečio pab. gatvės dalis prie Vingio parko vadinta Simono Konarskio gatve (netoliese buvusią to paties pavadinimo gatvę), o dalis iki nuo sankryžos su Karolio Požėlos gatve (dab. Alberto Goštauto gatvė) ‒ Karolio Požėlos gatve. 1979 m. gatvės daliai, atsiradusiai dešiniajame Neries upės krante suteiktas Tarybų gatvės vardas.

1979 m. nutiestas Tarybų tiltas ir gatvės dalis iki Žalgirio gatvės, o apie 1980 m. po Tarybų aikšte nutiestas tunelis. 1988 m. rengtame Lietuvos paminklų sąvade gatvės trasa į pietus nuo Tarybų tilto vadintas Pakalnės gatve (pagal netoliese buvusią to paties pavadinimo gatvę).

XX a. devintojo dešimtmečio vid. Tarybų gatvės trasa jau buvo nutiesta iki būsimos Ozo gatvės, 1991 m. ‒ iki Didlaukio gatvės.

1990 m. Tarybų gatvė pervadinta į Geležinio Vilko gatvę.

Apie 1994 m. gatvė pratęsta iki Ateities gatvės, XX a. pab. ‒ iki Plynės gatvės, o 2008 m. ‒ iki Molėtų plento.

2014 m. atidaryta estakada A. Goštauto ir Geležinio Vilko gatvių sankryžoje.

Maršrutas 

Pastaba: kilometrai skaičiuojami nuo Pietinio aplinkkelio žiedo.

Šaltiniai 

Vilniaus gatvės