Cizalpinė Galija

Cizalpinė Galija – () Romos provincija. Provincija dar buvo vadinama artimąja Galija () arba „togą dėvinčia Galija“(). Provincija buvo ribojama Alpių, Makros upės, Apeninų ir Rubikono. Jos centras buvo Mediolanas (Milanas).

222 pr. m. e. Romos respublikos teritorija išsiplėtė iki Pad upės (Po). Tolimesniam plėtimuisi sutrukdė Antrasis Pūnų karas, vykęs daugiausia šiaurės Italijoje. Po taikos su Kartagina pasirašymo ekspansija į šiaurę tęsėsi. Karo veiksmai truko dar 30 metų. Per tą laiką buvo sunaikinta keletas galų ir ligūrų genčių, nutiesti keliai, įsteigtos Akvilėjos, Bolonijos, Parmos kolonijos. Didelė dalis gyventojų buvo deportuota į seniai Romai ištikimą pietų Italiją, o iš ten į šiaurę atkelti kolonistai.

Cizalpinė Galija istoriškai dar buvo dalinama į Cizpadaninę Galiją (Galiją šiapus Po – ) su centru Mutinoje (Modena), užkariautą iki Antrojo pūnų karo ir Transpadaninę Galiją (Galiją anapus Po ) su centru Mediolane, prijungtą prie Cizalpinės Galijos pusamžiu vėliau.

Po Sąjungininkų karo Cizpadaninė Galija gavo Romos pilietybę, o Transpadaninė Galija – Lotynų teisę.

73 pr. m. e. prie Mutinos Spartako kariuomenė sumušė Cizalpinės Galijos prokonsulo Gajaus Kasijaus Longino legionus.

58 pr. m. e. prokonsulo pareigas Cizalpinėje Galijoje gavo Julijus Cezaris. Jis išnaudojo šią provinciją kaip placdarmą karui prieš Transalpinę Galiją. 49 pr. m. e. Cezaris su savo legionais peržengė Rubikoną ir užėmė Arminą (Riminį), pradėdamas pilietinį karą.

43-42 pr. m. e. imperatorius Augustas vykdydamas Italizacijos programą įtraukė Cizalpinę Galiją į Italijos sudėtį.

Romos provincijos
Galija
Senovės Italija