Vilnius

Vilnius – Lietuvos sostinė. Vilniaus apskrities, Vilniaus rajono savivaldybės ir Vilniaus miesto savivaldybės centras, yra 20 seniūnijų. Arkivyskupijos centras, nuo 1579 m. – universitetinis miestas. Sostinėje veikia aukščiausios valdžios institucijos – Lietuvos Respublikos prezidentūra, Lietuvos Seimas, Lietuvos Vyriausybė, ministerijos, Lietuvos Aukščiausiasis ir Konstitucinis teismai, užsienio valstybių ambasados ir atstovybės, diplomatinės misijos, tarptautinių organizacijų atstovybės.

1994 m. Vilniaus senamiestis įtrauktas į UNESCO organizacijos Pasaulio paveldo sąrašą.

Etimologija 

Vilnius yra vandenvardinis vietovardis – jam vardą davusi Vilnios upė, tekanti pro miestą. Upėvardis Vilnia sietinas su bendriniu žodžiu vilnia (bendrinėje kalboje įsigalėjęs variantas vilnis). Senoji Vilniaus vardo forma Vilnia žinoma rytų Lietuvos tarmėse. Apie XV a. įsigalėjo vardo forma Vilnius, kuri padaryta pagal tą patį modelį kaip Alyta (upės vardas) ir Alytus (miesto vardas). Formos perėjimą nuo moteriškos į vyrišką galėjo lemti ir lenkų kalbos galūnė -o (iš Wilno), kuri dažniausiai verčiama vyriška, o ne moteriška gimine. Taip pat gali būti, kad pats žodis miestas, būdamas vyriškos giminės, tarsi nusako poreikį jį vadinti vyriška gimine, kad nebūtų nesusipratimų vienodai vadinant ir upę, ir miestą. Vardo Vilnius vyriška forma minima jau M. Daukšos 1595 m. išleistame katekizme. Lotynų kalboje yra išlikusi senoji Vilniaus vardo forma Vilna.

Geografija 
Yra pietrytinėje Lietuvoje, Vilnios ir Neries santakoje, ~20 km į pietus nuo geografinio Europos centro, 312 km nuo Baltijos jūros.

Pastatai sudaro 20,2 % miesto teritorijos. Miškai sudaro 43,9 % miesto, vandenys 2,1 %.

Paviršius 
Įsikūręs Baltijos aukštumų kalvyno juostoje, giliai išraižytoje vingiuoto Neries slėnio. Pietryčiuose paviršius kyla į kalvotą ir slėniuotą Medininkų aukštumą, šiaurėje – į ežeringą Aukštaičių aikštumą, kurios pietinis pakraštys – Riešės aukštuma – kyla ties šiaurės vakariniais miesto pakraščiais (pradedant Šeškine, Viršuliškėmis, Baltupiais, Santariškėmis). Šiaurės rytinė miesto dalis plyti Neries-Žeimenos žemumoje. Centrinė miesto dalis yra plačiame (~5 km) Neries senslėnyje, kuris link upės leidžiasi 8 terasomis. Gilų slėnį taip pat sudaro ir Neries intakas Vilnia. Aukštumos į senslėnį leidžiasi daugiausia stačiais, raguvų išraižytais, šaltiniuotais šlaitais. Vietomis aukštumos priartėja prie pat upių ir taip dėl erozijos atsiveria skardžiai (pvz., Pūčkorių atodanga, Plikakalnio atodanga, Naujanerių atodanga).

Žemiausia miesto vieta (97 m) yra Neries pakrantėse, o aukščiausiai paviršius iškyla (234 m) Pavilnyje (Rokantiškių kalva).

Šeškinėje yra ledynmetinio akumuliacinio reljefo reliktas, Šeškinės ozas. Kiti raiškesni ledyniniai kraštovaizdžiai – Panerių kalvynas, Gariūnų sufozinis cirkas, Rasų-Ribiškių kalvynas.

Hidrologija 
Miestas patenka į Neries baseiną. Upė kerta miestą skersai. Iš rytų į Nerį labai vinguriuodama teka Vilnia su keletu trumpų intakų (Kaukysa, Murle), o pietinį miesto pakraštį juosia kitas Neries intakas – Vokė. Šiauriniais pakraščiais teka Neries intakas Riešė, be to, į Nerį miesto teritorijoje įteka dar keletas smulkių upelių – Antavilis, Veržuva, Upelė (su Dvarčione), Verkė, Turniškė, Cedronas, Sudervėlė).

Yra keletas ežerų: ežeringiausia yra šiaurės rytinė dalis, kur Antavilių miškuose telkšo Balžio, Antavilio, Juodžio, Tapelių, Skarbelio ežerai bei šiaurėje, šalia Verkių Riešės esantis Žaliųjų ežerų ežerynas (Balsys, Gulbinas, Mažasis Gulbinų ežeras, Raistelis ir kt.). Vakariniame pakraštyje, prie Pilaitės, telkšo Gelūžės, Salotės, Baltiešos ežerai. Keli smulkesni ežerėliai (Kairėnų ežeras, Naujųjų Verkių ežeras) bei tvenkiniai (Cedrono tvenkinys, Jeruzalės tvenkinys, Rokantiškių tvenkinys) telkšo kitur mieste.

Šiaurės rytiniame Vilniaus pakraštyje plyti Šeškučių pelkė.

Gamta 
Pagrindinis želdynų masyvas Vilniuje – visą šiaurės rytinę miesto pusę užimantis Lavoriškių-Nemenčinės miškų pakraštys (Antavilių, Valakampių ir kt. miškai), kur vyrauja šilai. Šiaurėje, aplink Žaliuosius ežerus, auga Verkių miškas, o rytuose-pietryčiuose auga moreninių kalvynų viršūnes dengiantys miškai (Antakalnio, Belmonto, Pavilnių, Liepkalnio), kur vyrauja daugiausia pušynai ir eglynai. Per pietinę Vilniaus pusę driekiasi Panerių miškas, kuriame auga vienos aukščiausių Lietuvos eglių, o už Pilaitės ir Lazdynų prasideda Girulių miškas. Centrinėje miesto dalyje yra mažesnių miškų ir parkų: Vingio parkas, Kalvarijų parkas, Bernardinų sodas, Kalnų parkas, Misionierių sodai, Sapiegų rūmų parkas ir kt.

Yra senų, saugomų medžių (Sapiegų parko liepa, Žvėryno liepa, Vingio parko liepų alėja, Kaštonų ratas Pilių parke, Aštuonių klevų ratas Vileišių sodyboje ir kt.), retų augalų rūšių augaviečių (Baltupių augavietė, kardalapio garbenio augavietė. Vaizdingiausios vietos saugomos Pavilnių ir Verkių regioniniuose parkuose, įsteigta daug draustinių.

Klimatas 
Klimatas yra pereinamasis, šiltos vasaros ir šaltos žiemos. Vidutinė metinė temperatūra yra +6,6 °C. Šalčiausia sausį (vidutinė temperatūra −4 °C), o šilčiausia liepą (vidutinė temperatūra 17 °C). Vidutinis kritulių kiekis – 688 mm.

Pasitaiko šiltų vasarų (>30 °C). Galimos savaites besitęsiančios sausros.

Būna šaltų žiemų (naktimis −30 °C), užšąla upės.

Sniego danga Vilniuje, kaip ir visoje Rytų Lietuvoje, būna storesnė, negu kitur Lietuvoje.

Oro temperatūra matuojama nuo 1770 m. (duomenys išlikę nuo 1777 m.), krituliai nuo 1887 m.

Istorija 

Pavadinimas kilęs nuo mieste tekančios Vilnios upės. Upėvardis Vilnia sietinas su bendriniu lietuvių kalbos žodžiu vilnia (bendrinėje kalboje įsigalėjęs variantas vilnis). Senoji Vilniaus vardo forma Vilnia žinoma rytų Lietuvos tarmėse. Apie XV a. įsigalėjo vardo forma Vilnius, kuri padaryta pagal tą patį modelį kaip Alyta (upės vardas) ir Alytus (miesto vardas). Vardo Vilnius formos yra užrašytos XVI amžiaus lietuviškuose raštuose. Lotynų kalboje yra išlikusi senoji Vilniaus vardo forma Vilna.

Kada įkurta Vilniaus gyvenvietė, neaišku. Apie miesto įkūrimą sukurta Geležinio Vilko legenda. Vėlyvojo bronzos amžiaus (XIII a. iki m. e.), ankstyvojo geležies amžiaus, bei romėniškojo laikotarpio pradžioje (III a.), kaip visoje Lietuvoje į rytus nuo Šventosios upės ir vakarų Baltarusijoje vyravo brūkšniuotosios keramikos archeologinė kultūra. Jos palikuonys, baltų genčių gentis – aukštaičiai. Pats Vilnius pirmą kartą paminėtas rašytiniuose šaltiniuose Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino 1323 m. laiške Vokietijos miestams. 1387 m. kovo 22 d. Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Jogaila Merkinėje suteikė Vilniui Magdeburgo teises, kurios vėliau tapo pavyzdžiu daugeliui kitų Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės miestų. 1579 m. Lietuvos didysis kunigaikštis ir Lenkijos karalius Steponas Batoras mieste įkūrė universitetą. Universitetas greitai tapo svarbiausiu regiono moksliniu ir kultūriniu centru. Vilnius taip pat tapo žydų kultūros Šiaurės Europoje centru. 1610 m. liepos 1 d. Vilnių nusiaubė didelis gaisras, labai nukentėjo Vilniaus universitetas, Vilniaus universiteto biblioteka ir archyvas.

„Tvano“ metu 1655 m. į Vilnių įžengė Rusijos caras ir miestą pirmą kartą užėmė ir valdė Rusijos armija. Miestas kelias dienas buvo plėšiamas, sudegintas, didelė dalis gyventojų išžudyta. Nors rusai paliko miestą po 13 metų, bet Vilniaus augimas ilgam buvo sustabdytas. Šiaurės karo metu (1702 ir 1707 m.) Vilnių buvo užėmusi švedų kariuomenė. XVIII a. miesto augimą stabdė dideli gaisrai 1737 m., 1745 m., 1747 m.

Nuo 1795 m. iki Pirmojo pasaulinio karo, kaip ir visa Lietuva, Vilnius buvo Rusijos imperijos sudėtyje, buvo gubernijos centras. Po 1831 m. sukilimo Rusijos valdžia uždarė Vilniaus universitetą kaip nacionalistinių jėgų židinį. Vilnius vystėsi kaip Rusijos gubernijos sostinė, tačiau turėjo ir regioninę reikšmę. Carmečiu Vilnius buvo generalgubernijos sostinė, Šiaurės-Vakarų krašto centras.

1915–1918 m. Vilnių buvo užėmę vokiečiai. 1920 m. miestą okupavo ir netrukus aneksavo Lenkija, Lietuvos sostinė perkelta į Kauną. 1919–1939 m. Vilniuje veikė lenkiškas Stepono Batoro universitetas. 1931 m. miestą ištiko didžiulis pavasario potvynis – Neris buvo pakilusi 825 cm virš nulinės žymos, užlieti net Vilniaus arkikatedros rūsiai.

1939 m. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui Raudonoji armija užėmė Vilnių. 1939 m. Vilnius buvo perduotas Lietuvos Respublikai. 1940 m. vasarą kartu su visa Lietuva Vilnius buvo okupuotas ir aneksuotas Sovietų Sąjungos. 1941 m. vasarą vokiečių kariuomenei užėmus Lietuvą, didžioji dauguma žydų gyventojų tapo nacionalsocialistų vykdytos žydų naikinimo politikos aukomis. Daugelis jų buvo suvaryti į getą Vilniaus senamiestyje, išvežti į koncentracijos stovyklas ir ten nužudyti. Per karą sugriauta apie 40 % namų.

1944 m. Vilnių užėmė sovietai, jis tapo Lietuvos SSR sostine, atstatytas po karo nuniokojimų. Prasidėjo daugiabučių namų, naujų Vilniaus rajonų statyba. Lietuvą rusinant į statomas Vilniuje gamyklas perkelti kitataučiai darbininkai, Vilniaus teritorijoje Šiaurės miestelyje dislokuota sovietų armijos divizija. Nuo 1963 m. regiono geležinkeliai tapo pavaldūs Pabaltijo geležinkelio Rygos valdybos Vilniaus apygardai.

Pokariu Vilniuje sparčiai vystėsi ekonomika: mašinų pramonė, metalo apdirbimas, statybų, medienos, lengvoji, maisto, chemijos pramonė. Įkurtos didelės staklių gamyklos („Komunaras“, „Žalgiris“), elektrotechnikos gamykla „Elfa“, baldų kombinatai, konditerijos fabrikas „Pergalė“, siuvimo fabrikas „Lelija“, plastiko, skaičiavimo mašinų gamyklos, mašinų kombinatas. Pastatyta Vilniaus termofikacinė elektrinė.

1987–1991 m. Vilniuje vyko masiniai mitingai, nukreipti prieš sovietinį režimą. 1990 m. kovo 11 d. Lietuva pasiskelbė nepriklausomybę nuo Sovietų sąjungos. 1991 m. sausio 9 d. sovietai atsiuntė į Vilnių karių, kurie Sausio 13-ąją užėmė Televizijos bokštą, nužudė 14 žmonių.

1994 m. Vilniaus senamiestis įtrauktas į UNESCO Pasaulio kultūros paveldo sąrašą. 2009 m. Vilnius tapo Europos kultūros sostine.

Savivaldybė 

Miesto savivaldybė priklauso Vilniaus apskričiai. Vienintelė miesto savivaldybė Lietuvoje, apimanti ne vieną miestą (kaip kitų miestų savivaldybės), bet du miestus (Vilnių ir Grigiškes) bei tris kaimus (Grigiškių seniūnijoje). Savivaldybės teritorijoje telkšo 18 ežerų.

Savivaldybės atstovaujamoji valdžia – Vilniaus miesto savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Vilniaus savivaldybės administracija.

Ekonomika 

Baltijos šalių finansinis centras. Mieste daug stambių Lietuvos įmonių ir visi Lietuvos bankai. jis pasižymi sparčiausiais augimo tempais, aukščiausiu BVP vienam gyventojui. Taip yra dėl sostinės statuso, valdžios institucijų išsidėstymo, užsienio investicijų.

2020 m. pradžioje mieste veikė ~37 tūkst. įmonės, kuriose dirbo ~358 tūkst. žmonių.

2019 m. Vilniaus savivaldybės biudžetas sudarė ~660 mln. eurų.

2019 m. mieste pastatyti 4792 gyvenamieji namai. Iš jų 1998 1–2 butų gyvenamieji namai ir 2794 trijų arba daugiau butų gyvenamieji namai. Atlikti statybos darbai, to meto kainomis vertinami, 915 mln. EUR

2018 m. Vilniaus apskrityje vienam gyventojui teko 23 400 EUR BVP. Tai >2× Alytaus, Marijampolės, Tauragės, Telšių ir Utenos apskričių rodiklius. Palyginti su 2017 m., sukurto BVP dalis +1,1%.

Sostinės regione buvo sukurta 18,9 mlrd. eurų (41,8%) Lietuvos BVP. BVP vienam gyventojui 1,8 karto viršijo Vidurio ir vakarų Lietuvos regiono lygį.

2018 m. tiesioginės užsienio investicijos, tenkančios vienam gyventojui, laikotarpio pabaigoje buvo 20 586 EUR ir iš viso sudarė 11,4 mlrd. EUR.

Pagaminama 16% Lietuvos gaminių. Veikia 2 šiluminės jėgainės, kiti svarbūs objektai.

Vilniaus turizmo sektorius sparčiai auga ir ženkliai papildo miesto biudžetą.

¹ — Apgyvendinimo įstaigos – viešbučiai ir panašios laikinos buveinės; poilsiautojų ir kitas trumpalaikis apgyvendinimas; poilsinės transporto priemonės, priekabų aikštelės ir stovyklavietės.

Susisiekimas

Tiltai 

Yra 13 tiltų per Nerį (3 pėsčiųjų), >20 tiltų per mažesnes upes – Vilnią, Veržuvą, Baltupį ir kitas.

Keliai 
Išeina 2 automagistralės:  ir .

Ir 5 magistraliniai keliai:  (į Medininkus),  (į Druskininkus), ,  (į Šalčininkus) ir .

Viešasis transportas 

Viešąją transportą valdo įmonės „Vilniaus viešasis transportas“ ir „Transrevis“. Kursuoja 20 troleibusų maršrutų, 6 greitieji maršrutai ir 72 autobusų maršrutai. Didžiausias numeris yra 116. Pirmoji linija nutiesta 1955 m., pirmieji troleibusai mieste ėmė kursuoti 1956 m. Yra Vilniaus funikulierius.

2012 m. pradžioje į gatves išriedėjo Lietuvoje surinkti troleibusai „Amber Vilnis 12 AC“.

2013 m. liepos 1 d. įsigaliojo viešojo transporto pokyčiai. Atsirado 5 greitieji autobusų maršrutai, atsirado privežamieji maršrutai, juose įrengtos papildomos stotelės. Nebeliko dalies maršrutų, pasikeitė maršrutų trasos ir grafikai, maršrutų numeracija.

Yra Vilniaus geležinkelio stotis, Vilniaus tarptautinis oro uostas, Vilniaus autobusų stotis.

Veikia privatūs autobusų vežėjai ([Eurolines]], Ollex).

Bevielis internetas 
Veikia dešimtys nemokamo Wi-Fi zonų:
 Vokiečių gatvė ir „Čili kaimo“ lauko restoranas
 Rotušės aikštė
 Konstantino Sirvydo skveras
 Stanislovo Moniuškos skveras (prie šv. Kotrynos bažnyčios)
 Mokytojų namų kiemelis
 Baltojo tilto poilsio zona
 Katedros aikštė
 Odminių skveras (priešais Katedros aikštę)
 Vinco Kudirkos aikštė
 Vilniaus gatvė
 Europos aikštė

Gyventojai

Pagal tikybą (2011 m.) 
 Romos katalikai – 65,5 %
 Stačiatikiai – 8,9 %
 Sentikiai – 1,0 %
 Evangelikai liuteronai – 0,3 %
 Evangelikai reformatai – 0,2 %
 Musulmonai – 0,1 %
 Judėjai – 0,1 %
 Kiti – 1,0 %
 Netikintys/nenurodė – 22,7 %

Žymūs žmonės 
Kultūros ir mokslo lopšys. Gyveno, dirbo, kūrė Laurynas Stuoka-Gucevičius, Adomas Mickevičius, Česlovas Milošas, Juozas Tumas-Vaižgantas, Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, Simonas Stanevičius, Žemaitė, Simonas Daukantas, Liudas Gira, Petras Cvirka. Gimė ir gyveno smuikininkas–virtuozas Jaša Heifecas, vaikystę praleido vienas drabužių parduotuvių tinklo „Marks and Spencer“ įkūrėjų Mikelis Marksas.

Miesto objektai

Aukštutinė pilis 

Gedimino kalno ovalioje aikštelėje stūkso Vilniaus aukštutinės pilies liekanos su Gedimino bokštu. Kalno aukštis nuo papėdės siekia 47–48 m. Pasižymi stačiais šlaitais (35°–40°).

Katedros aikštė 

Vilnelės ir Neries santakoje susiformavusi erdvė, kurioje kaip miniatiūroje atsispindi ne tik Vilniaus, bet ir visa Lietuvos istorija. Visos šios istorijos liudininkai yra pagrindinė Lietuvos šventykla – Vilniaus arkikatedra, taip pat su miesto įkūrėju Gediminu siejamos Vilniaus Aukštutinė bei Žemutinė pilys. Aukštutinę pilį mena Vilniaus simboliu tapęs Gedimino bokštas (nuo kurio atsiveria vieni gražiausių vaizdų į Vilnių ir jo senamiestį), o Žemutinę – šiandien atkurti XVIII a. pab. nugriauti Valdovų rūmai. Anapus Vilnelės kalvose matomi Trys kryžiai, sukurti 1916 m. pagal Antano Vivulskio projektą, kurie ženklina seniausių laikų Gedimino Vilnių.

Rotušės aikštė 

Svarbiausia „miestietiškojo” Vilniaus erdvė – nuo vidurmažių miesto savivaldą simbolizavusios Rotušės aikštė. Jos centre – klasicistinė Rotušė, sukurta žymiausio šio stiliaus architekto Lietuvoje, Katedros autoriaus Lauryno Gucevičiaus, savo stiliumi sujungianti dviejų pagrindinių senojo Vilniaus aikščių – Katedros ir Rotušės – urbanistinius akcentus. Rotušės aikštės tolimiausiame kampe – Šv. Kazimiero bažnyčia, kuri yra vienas ankstyviausių Baroko paminklų Vilniuje. Bažnyčios kertinis akmuo padėtas 1604 m. Lietuvos globėjo karalaičio šv. Kazimiero kanonizacijai skirtų iškilmių, kurios tapo simboline Baroko epochos pradžia Lietuvoje.

Aušros Vartai 
Nuo Rotušės aikštės Aušros vartų gatvė veda link vienintelių likusių gynybinės sienos Aušros vartų. Prie jų yra svarbiausias šios vietos akcentas – Aušros Vartų koplyčia su garsiuoju Švč. Mergelės Marijos paveikslu, kurį išgarsino didieji Vilniaus romantikai Adomas Mickevičius ir Julijus Slovackis. Aušros Vartų koplyčia – vienas svarbiausių Švč. Mergelės Marijos kulto centrų visoje Vidurio Europoje, Lenkijoje reikšme ir garsu lygintinas tik su Čenstakavos sanktuariumu. Aušros Vartų erdvė primena, kad Vilnius yra „Šiaurės Jeruzalė” ne tik dėl vaidmens žydų kultūroje. Čia greta glaudžiasi trys krikščioniškos konfesijos. Šalia Aušros Vartų – dar ir katalikų Šv. Teresės bažnyčia ir karmelitų vienuolynas, o greta – stačiatikių Šv. Dvasios cerkvė, kurioje yra XIV a. Vilniaus stačiatikių kankinių palaikai. Kitoje gatvės pusėje už Jono Kristupo Glaubico projektuotų vartų yra ir graikų apeigų katalikų Bazilijonų vienuolynas bei Švč. Trejybės cerkvė.

Trijų Kryžių paminklas 

Paminklas (trys balti gelžbetoniniai kryžiai) Kalnų parke, ant Plikojo kalno (architektas Antanas Vivulskis). Priklauso Vilniaus pilių rezervatui.

Televizijos bokštas 

Aukščiausias (326,4 m) Lietuvos statinys. Yra Karoliniškėse, prie Neries šlaito. 165 m aukštyje įrengta kavinė „Paukščių takas“.

Rasų kapinės 

Įkurtos 1796 m., vienos seniausių ir svarbiausių šalies kapinių. Čia palaidoti Jonas Basanavičius, Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, Vincas Mykolaitis-Putinas, Mykolas Romeris, Balys Sruoga ir kiti.

Europos aikštė 

Dešiniajame Neries krante, Konstitucijos prospekte, įsikūrusi Europos aikštė yra vienas didžiausių verslo traukos centrų Vilniuje ir Lietuvoje. Čia įsikūręs 2004 m. atidarytas Europos bokštas – aukščiausias pastatas Baltijos šalyse, Vilniaus miesto savivaldybės, Vilniaus verslo uosto pastatai.

Pamėnkalnis 

Pamėnkalnis yra Vilniaus centre (jo viršūnėje gerai matomi stovi Profsąjungų rūmai, o giliau – Santuokų rūmai) tarp Pamėnkalnio, V. Kudirkos, K. Kalinausko ir Tauro gatvių.

Dažnai dar vadinamas Tauro kalnu arba Taurakalniu. Nors legenda pastarąjį pavadinimą sieja su ant jo baubusiu, neva, didžiuliu tauru, Lietuvos girių karaliumi (tuo pakeliant kalno rangą pagal svarbumą į „karališką“ lygį), tikra šio žodžio kilmė yra nuo dignitoriaus Juozapo Boufalo, kuriam priklausė kalno žemė ar tik jos dalis. Tad vietos gyventojai kalną pradėjo vadinti savininko vardu – Góra Bouffałowa. Dar vienas šio kalno pavadinimas, anot archeologo Vykinto Vaitkevičiaus, yra Velniakalnis.

Švietimo ir ugdymo įstaigos 
 Visų Vilniaus mokyklų kategorija – Vilniaus mokyklos.

Universitetai 

Vilniaus universitetas
 Lietuvos muzikos ir teatro akademija
 Vilniaus dailės akademija
 Vilniaus Gedimino technikos universitetas
 Vilniaus kolegija
 Mykolo Romerio universitetas

Nevalstybinės aukštosios mokyklos: 
 ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas
 Europos Humanitarinis Universitetas
 Vilniaus Šv. Juozapo kunigų seminarija
 Vilniaus universiteto Tarptautinio verslo mokykla
 Kazimiero Simonavičiaus universitetas

Kitos aukštosios mokyklos:
 Balstogės universiteto Vilniaus Ekonomikos-informatikos fakultetas

Bendrojo lavinimo mokyklos 
 Juozo Tallat-Kelpšos konservatorija
 Nacionalinė Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų mokykla
 Vilniaus licėjus
 2 jaunimo mokyklos
 18 gimnazijų
 62 vidurinės mokyklos
 32 pagrindinės mokyklos
 21 pradinė mokykla
 14 mokyklų-darželių

Profesinio mokymo įstaigos 
 Slaugos darbuotojų tobulinimosi ir specializacijos centras
 Ugniagesių gelbėtojų mokykla
 Vilniaus Jeruzalės darbo rinkos mokymo centras
 Vilniaus statybininkų rengimo centras
 Vilniaus Žirmūnų darbo rinkos mokymo centras
 Vilniaus automechanikos ir verslo mokykla
 Vilniaus geležinkelio transporto ir verslo paslaugų mokykla
 Vilniaus komunalinių paslaugų mokykla
 Vilniaus paslaugų verslo darbuotojų profesinio rengimo centras
 Vilniaus technologijų ir verslo profesinio mokymo centras
 Vilniaus technologijų mokymo ir reabilitacijos centras
 Vilniaus turizmo ir prekybos verslo mokykla
 Pasieniečių mokykla (Medininkuose)
 Vilniaus technologijų, verslo ir žemės ūkio mokykla (Baltojoje Vokėje)
 Mokykla „Art of Beauty“
 Kompiuterinių programų mokymo centras
 Respublikinis energetikų mokymo centras

Bibliotekos 
 Nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka
 Vilniaus apskrities Adomo Mickevičiaus viešoji biblioteka
 Vilniaus miesto savivaldybės centrinė biblioteka
 Vilniaus universiteto biblioteka

Kultūra

Senamiestis 

1994 m. į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą įtrauktas urbanistikos paminklas. Kartais vadinamas didžiausiu Europos senamiesčiu. Įšlikę autentiškų XIV–XIX a. pastatų. Miestas yra vienas iš Europos plytų gotikos kelio stočių.

Religija 
Yra 23 vienuolynai (daugiausiai Lietuvoje).

Katalikai 

Yra ~40 įvairių stilių katalikų bažnyčių (daugiau apie jas žr. čia, koplyčias – čia):
 Dievo Apvaizdos, Švč. Jėzaus Širdies parapijos bažnyčia;
 Visų Šventųjų bažnyčia;
 Šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčia;
 Šv. Teresės bažnyčia;
 Šv. arkangelo Rapolo bažnyčia;
 Šventosios Dvasios bažnyčia
 Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia;
 Šv. Mikalojaus bažnyčia
 Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia;
 Šv. Onos bažnyčia
 Šv. Jono Krikštytojo ir Šv. Jono apaštalo ir evangelisto bažnyčia;
 Vilniaus arkikatedra bazilika
 Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, koplyčia.

Sentikiai 
1825~1830 m. įsikūrė sentikiai. Viena didžiausių sentikių bendruomenių Baltijos šalyse. Jiems priklauso 1904–1905 m. pastatyta Vilniaus Švč. Dievo Motinos Užtarėjos sentikių cerkvė, nuo XIX a. pradžios veikiančios kapinės.

Kitos religijos 
Yra Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų katedra, Vilniaus Šv. Dvasios vienuolyno katedra su vienuolynu ir kitos stačiatikių cerkvės (daugiau jas žr. čia), Vilniaus evangelikų liuteronų bažnyčia, Vilniaus evangelikų reformatų bažnyčia, dvi žydų religinės bendruomenės, morse stiliumi statyta žydų sinagoga, musulmonų sunitų bendruomenė ir kt.

Sportas 
Yra Žalgirio stadionas, LFF stadionas, Vingio parko stadionas, Kalnų parko stadionas, „Avia Solutions Group“ arena (iki 2020 m. lapkričio „Siemens“ arena), Pramogų arena, „Sportima arena“. Didžiausias plaukimo baseinas – sportinis, 50 metrų Lazdynų baseinas.

2011 m. rugsėjo 7–12 d. „Siemens“ arenoje vyko XXXVII Europos vyrų krepšinio čempionato antrojo etapo varžybos.

Miestui atstovauja „Ryto“, „Sakalų“ ir „Perlo“ krepšinio klubai, taip pat „Žalgirio“ futbolo klubas.

Literatūra

Šaltiniai

Nuorodos

Apie Vilnių 
 vilnius.lt / Oficiali miesto svetainė
 vilnius-airport.lt / Vilniaus oro uostas
 skyscraperpage.com / Vilniaus aukščiausių pastatų diagrama
 vilniauszinia.lt / Vilniaus renginiai, parodos, pramogos

Žemėlapiai 
 google.com / Vilniaus miesto ribos
 archive.org / panoramas.lt / Vilniaus žemėlapis su panoramomis 
 zemelapis.info / Vilniaus miesto žemėlapis
 balticmaps.eu / Vilniaus centro ir senamiesčio žemėlapis
 maps.lt / Vilniaus senamiesčio palydovinė nuotrauka
 google.co.uk / Vilniaus žemėlapis su nuotraukomis
 archive.org / vilniauszemelapis.lt / Vilniaus žemėlapis

Nuotraukos 
 gigapan.org / Vilniaus panorama
 plakatai.my1.ru / Senojo Vilniaus vaizdai
 archive.org / freewebs.com / Vilnius 1980 m. (nuotraukų albumas)