Omano geografija

Omanas yra šalis pietryčių Azijoje, besiribojanti su Arabijos jūra, Omano įlanka, Jemenu, Saudo Arabija ir Jungtiniais Arabų Eniratais.

Padėtis 

Omanas yra pietrytiniame Arabijos pusiasalio ketvirtyje. Jo plotas, pagal oficialius duomenis yra apie 300 tūkst. kvadratinių kilometrų, pagal užsienio duomenis – tik 212 tūkst. Šalies topografija įvairi: slėniai ir dykumos (pvz.: Vahibos smėlynai) sudaro 82 %, kalnai – 15 %, o pakrantės lyguma 3 %.

Sultonatas apsuptas Omano įlankos, Arabijos jūros, Rub el Chalio (esančio Saudo Arabijoje). Visa tai sąlygoja Omano izoliaciją. Istoriškai pagrindinis kelias ryšiams su pasauliu buvo jūra, kuri jungė ne tik šalį su išoriniu pasauliu, bet ir Omano pajūrio miestus. Rub el Chalis, kueį sunku įveikti net su moderniu transportu, buvo užtvara nuo kitų Arabijos regionų. Hadžaro kalnai sudaro juostą tarp dykumos ir pajūrio nuo Musandamo pusiasalio iki Suro, Omano labiausiai į rytus nutolusio taško. Šie barjerai saugojo Omaną nuo užsienio karinių įsiveržimų.

Geografiniai regionai 

Gamta padalino šalį į 7 regionus:
 Ruus al Džibaldas su šiaurėje esančiu Musandamu;
 Al Batinos pajūrio lyguma;
 Maskato-Matros pajūrio sritis;
 Omano vidinė sritis, sudaryta iš Džabal al Akdaro (Žalieji kalnai), jo prieškalnių ir dykumos pakraščių;
 Skurdi pakrantė į pietus nuo Dofaro;
 Dofaro regionas pietuose;
 Masiros sala.

Klimatas 
Išskyrus Dofaro regioną, turintį švelnų musoninį klimatą ir šaltus Indijos vandenyno vėjus, Omano klimatas yra labai karštas ir sausas visus metus.

Vasara prasideda balandžio mėnesio vidury ir trunka iki spalio. Aukščiausia temperatūra užregistruojama šalies vidinuose regionuose, kur 50° C šešėlyje yra įprasta. Batinos lygumoj temperatūra retai viršija 46° C, bet dėl mažo aukščio virš jūros lygio drėgnumas gali siekti 90 %. Vidutinė vasaros temperatūra Maskate yra 33° C, bet gharbi (vakarų vėjas) stiprus Rub el Chalio vėjas gali pakelti Omano pakrantės miestų temperatūrą 6-10° C. Žiemos temperatūra švelnesnė, 15° C – 23° C.

Krituliais svyruoja tarp 20 ir 100 mm ir daugiausia jų iškrenta antroje žiemos pusėje. Krituliai kalnuose, ypač Džabal al Akdare, yra gausesni ir gali siekti 700 mm.

Džabal al Akdaro lyguma yra akytas kalkakmenis, tad lietus greitai susigeria ir augmenija yra žymiai menkesnė, nei turėtų būti. Tačiau iš didelio požeminio vandens telkinio į žemesnes sritis teka daugybė šaltinių. Be to vadėmis vanduo nubėga į slėnius, tad esant gausiems krituliams žemės ūkis klesti.

Dofarą tarp birželio ir rugsėjo pasiekia pietvakarių musonai, tad jame iškrenta žymiai gausesni krituliai ir yra nuolatinės upės. Tai padarė šį regioną derlingiausiu Omane.

Omaną 2007 m. birželio 6 d. pasiekė ciklonas Gonu. Maskato gubernija buvo smarkiai nuniokota.