Karpotasis beržas

Karpotasis beržas (Betula pendula) – beržinių (Betulaceae) šeimos, beržų (Betula) genties lapuočių medžių rūšis.

Matmenys 

Tai vidutinio aukščio medžiai, užauga kiek didesni už kitą paplitusią vietinę Lietuvos medžių rūšį – plaukuotąjį beržą. Auga labai sparčiai, intensyviausiai karpotasis beržas auga būdamas 20–30 metų, o 50–60 metų beržų augimo tempas sulėtėja. Paprastai tai 15–25 m aukščio, rečiau pasitaiko 30–35 m aukščio šių medžių. Žinomas aukščiausias yra užaugęs Suomijoje 39 m aukščio. Užaugusių beržų prastai kamieno skersmuo apie 35–49 cm, nors pačių stambiausių, senų medžių kamieno storis gali siekti iki 80–90 cm skersmens. Su didžiausia kamieno apimtimi karpotasis beržas auga Lenkijos Belovežo girioje, jo kamieno apimtis 2,80 m (matuota 1,30 m aukštyje). Paprastai Lietuvos miškuose gerai augantys beržai, esantys 60-70 metų amžiaus, pasiekia vidutinį 25-27 m aukštį ir 25-26 cm kamieno skersmenį.

Amžius 
Trumpaamžiai medžiai, maksimaliai išgyvena iki 150 metų.

Požymiai 
Kamienas dažniausiai tiesus, baltos tošies (nebūdingas kitiems Lietuvos medžiams išskyrus plaukuotąjį beržą), kuri kamieno dalyje giliai suaižėjanti. Laja iš pradžių kiaušiniška, vėliau svyruokliška ir skėtiška bei reta. Lapkočiai 2–3 cm ilgio. Pumpurai šiek tiek lipnūs, lipnūs ir jauni lapeliai. Pilnai išsiskleidę lapai trikampiai, dantyti 3–7 cm ilgio ir 2–6 cm pločio. Augantys atviroje vietoje beržai pradeda derėti sulaukę 10–15 metų, o miške 20–30 metų. Žydi balandį–gegužę, besiskleidžiant lapams. Žiedai susitelkę į žirginius. Moteriški žirginiai pavieniai, dukart trumpesni už vyriškus, išauga ant trumpų šoninių ūglių, vyriški susitelkę ant šakelių galų po 2–4 kekėmis. Riešutėliai (vaisiai) sunoksta liepos mėnesį. Pagal fenologinių reiškinių seką atliktą Dotnuvoje, karpotojo beržo lapai ima gelsti (ar tampa oranžiškai gelsvi) apie rugsėjo 10 dieną, apie spalio 27 dieną jau būna beveik numetę lapus. Dauginasi sėklomis ir atželia iš kelmų.

Paplitimas 
Labiausiai paplitęs Europoje, Azijoje.

Paplitimas Lietuvoje 
Viena dažniausiai pasitaikančių Lietuvos miškuose vietinių Lietuvos medžių rūšių, gausesnės tik paprastosios pušies ir paprastosios eglės populiacijos. Pagal 2005 m. duomenis beržynai (kartu su plaukuotaisiais beržais) Lietuvoje sudarė 20,2 proc. bendro medynų ploto ir jų plotas didėja.

Augavietės 
Auga bet kokioje dirvoje, bet labiausiai mėgsta priesmėlio ar priemolio dirvožemius, nors gali augti ir molyje, tik svarbu, kad dirvožemis būtų pralaidus vandeniui. Karpotieji beržai nors ir negausiai, bet taip pat auga aukštapelkėse ir tarpinio tipo pelkėse. Miškuose dažnai sudaro ištisus beržynus, taip pat auga su eglėmis, pušimis, kitais lapuočiais medžiais. Mėgsta šviesą.

Savybės 
Karpotieji beržai gerina dirvožemio sudėtį. Labai atsparūs šalčiams, šalnoms, vėjams, bet jautrus oro taršai, tad miestuose, ypač užterštose dalyse jų augimas ribotas.

Panaudojimas 
Dėl puošnumo, gražaus balto kamieno, nusvirusių šakų auginamas parkuose ir želdynuose, taip pat juose auginamos ir dekoratyvinės karpotojo beržo formos: rėtos beržas (Betula pendula carrelica), svyruoklinis beržas (Betula pendula youngii), karpytalapis beržas (Betula pendula dalecarlica). Ilgus dešimtmečius Lietuvoje, kaip ir visoje Europoje, beržo mediena buvo vertinama menkai, o beržynai miškuose dažniausiai buvo nepageidaujami, kadangi derlingose žemėse pasodintas kartu su paprastųjų eglių sodinukais jis jas pralenkdavo augimo tempais. Dabar karpotojo beržo medienos poreikis medienos perdirbimo pramonėje tik auga, o beržinės malkos, būdamos I kaitrumo grupės, visais laikais buvo vienos brangiausių. Beržų mediena plačiai naudojama baldų, popieriaus pramonėje ir yra specifinė panaudojimo sritis – tik iš beržo medienos faneros daromi suskystintų dujų pervežimui naudojamų tanklaivių triumų izoliaciniai sluoksniai.

Anksti pavasarį prieš sulapojimą leidžiama iš beržo sula, kuri tekėti pradeda vidutiniškai apie balandžio 3 dieną.

Liaudies medicina 
Gydymui vartojami karpotojo beržo pumpurai, lapai, žievė ir sula, kurie turi daug gydomųjų savybių nuo eilės ligų. Karpotojo beržo pumpurai renkami žiemą ir anksti pavasarį – vasario ir kovo mėnesiais, kol nepradeda brinkti. Nukirstos šakos su pumpurais surišamos ir laikomos gerai vėdinamoje patalpoje, geriausia pastogėse. Per mėnesį džiovinamos šaltyje – išdžiūsta. Tada nukuliami pumpurai, pašalinamos išsiskleidusių pumpurų priemaišos.

Lapai gerai valo iš inkstų smėlį, o iš kepenų – akmenis. Jauni ūgliai ir lapeliai laisvina vidurius. Karpotojo beržo (Betula pendula) lapai vartojami sergant bakteriniu ir kitokiais šlapimtakių uždegimais, tinka gydomajam skalavimui.

Beržo lapų arbatą vartoja kaip kraujo valymo ir šlapimo pagreitinimo priemonę. Ji valo ir stiprina skilvį, pagreitina inkstų veikimą ir valo juos nuo inkstų smėlio. Arbatai imama viena sauja džiovintų lapų stiklinei vandens. Lapai apipilami verdančiu vandeniu ir palaikoma dviem valandoms. Ši arbata vartojama ir šalta triskart į dieną kelis mėnesius iš eilės.

Pavadinimas 
Mokslinio lotynų kalba „Betula pendula“ pavadinimo autorius Albrecht Wilhelm Roth (1757–1834). Lietuvių kalbos tarmėse ir šalies regionuose be oficialaus pavadinimo, dar vadinamas „beržu svyruokliu“, „beržu kasočiu“ ar „skarotuoju beržu“. žemaičių kalba vadinamas „beržos svīrolīs“, latviškai – „nokarenais bērzs“.

Karpotojo beržo lotyniški sinonimai 
 Betula aetnensis Raf. ex J.Presl & C.Presl
 Betula alba var. aetherea Wallr.
 Betula alba subsp. arborescens Wallr.
 Betula alba var. arbuscula Fr.
 Betula alba var. atropurpurea Dippel
 Betula alba var. bircalensis (Mela) Mela
 Betula alba var. carelica Merckl.
 Betula alba var. carelica Merklein
 Betula alba f. dalecarlica (L.f.) Regel
 Betula alba var. dalecarlica L.f.
 Betula alba var. fastigiata Clemenc.
 Betula alba f. laciniata (de Vos) Dippel
 Betula alba f. lobata Regel
 Betula alba var. lobulata C.Andersson
 Betula alba var. macrocarpa Willd.
 Betula alba var. microphylla Wallr.
 Betula alba var. microphylla Wimm.
 Betula alba var. pendula (Roth) W.T.Aiton
 Betula alba var. songarica Dippel
 Betula alba var. urticifolia Spach
 Betula alba var. verrucosa (Ehrh.) Wallr.
 Betula alba subsp. verrucosa (Ehrh.) Regel
 Betula brachylepis V.N.Vassil.
 Betula cajanderi Sukaczev
 Betula cajanderi f. fruticans Kozhevn.
 Betula carpatica var. sudetica Rchb.
 Betula demetrii I.V.Vassil.
 Betula ellipticifolia V.N.Vassil.
 Betula etnensis Raf.
 Betula grandifolia Litv. – [nepripažintas sinonimas]
 Betula grandifolia var. pubescens Kuzen.
 Betula gummifera Bertol.
 Betula hippolyti Sukaczev
 Betula hybrida Blom
 Betula insularis V.N.Vassil.
 Betula kossogolica V.N.Vassil.
 Betula laciniata Wahlenb. – [nepripažintas sinonimas]
 Betula laciniata var. crispa Rchb.
 Betula lobulata Kit.
 Betula ludmilae V.N.Vassil.
 Betula microlepis I.V.Vassil.
 Betula microlepis var. moldavica Osadchii
 Betula mongolica V.N.Vassil.
 Betula montana V.N.Vassil.
 Betula palmata Borkh.
 Betula palmata var. bircalensis (Mela) Tzvelev
 Betula palmata var. crispa (Rchb.) Tzvelev
 Betula palmata var. lobulata (C.Andersson) Tzvelev
 Betula pendula f. bircalensis (Mela) Hämet-Ahti
 Betula pendula var. carelica (Merckl.) Hämet-Ahti
 Betula pendula f. crispa (Rchb.) Hämet-Ahti
 Betula pendula f. dalecarlica (L.f.) C.K.Schneid.
 Betula pendula subsp. etnensis (Raf.) Zangh.
 Betula pendula f. fastigiata (Clemenc.) Dippel
 Betula pendula var. laciniata Tidestr.
 Betula pendula var. lapponica (Lindq.) Hämet-Ahti
 Betula pendula var. meridionalis G.Moreno & Peinado
 Betula pendula var. microlepis (I.V.Vassil.) Doluch.
 Betula pendula f. palmeri Hämet-Ahti
 Betula pendula var. pendula
 Betula pinnata var. hybrida Lundmark
 Betula platyphylloides V.N.Vassil.
 Betula platyphylloides var. microphylla Osadchii
 Betula pseudopendula V.N.Vassil.
 Betula talassica Poljakov
 Betula tiulinae V.N.Vassil.
 Betula transbaicalensis V.N.Vassil.
 Betula tristis Dippel – [negaliojantis pavadinimas]
 Betula urticifolia (Spach) Regel
 Betula uschkanensis Sukaczev – [negaliojantis pavadinimas]
 Betula verrucosa Ehrh.
 Betula verrucosa subsp. ambigua Hampe ex Kindb.
 Betula verrucosa var. arbuscula (Fr.) H.J.P.Winkl.
 Betula verrucosa f. bircalensis Mela
 Betula verrucosa var. bircalensis Mela
 Betula verrucosa subsp. borealis Kindb.
 Betula verrucosa var. dalecarlica (L.f.) Nyman
 Betula verrucosa f. dalecarlica (L.f.) H.J.P.Winkl.
 Betula verrucosa f. dalecarlica L. f.
 Betula verrucosa f. elegans Dippel
 Betula verrucosa f. expansa Regel
 Betula verrucosa subsp. fallax Kindb.
 Betula verrucosa f. fastigiata K.Koch
 Betula verrucosa var. frutescens Kindb.
 Betula verrucosa var. hybrida (Blom) Nyman
 Betula verrucosa var. laciniata Kindb.
 Betula verrucosa var. lapponica Lindq.
 Betula verrucosa f. lobata (Regel) Anders ex H.J.P.Winkl.
 Betula verrucosa var. lobulata (Kit.) Nyman
 Betula verrucosa var. microphylla (Wallr.) Fiek
 Betula verrucosa var. odorata Nyman
 Betula verrucosa var. saxatilis Lindq.
 Betula virgultosa Fr. ex Regel
 Betula vladimirii V.N.Vassil.

Šaltiniai

Nuorodos 
 theplantlist.org / Betula pendula Roth , anglų k.
 monumentaltrees.com / The thickest, tallest, and oldest silver birch trees, anglų k.

Beržiniai
Medžiai ir krūmai