Elektrokonvulsinė terapija

Elektrokonvulsinė terapija (EKT, ) – visuomenėje prieštaringai vertinamas gydymo būdas, kurio metu, taikant anesteziją, paciento smegenys veikiamos elektros impulsais. 
Šiais laikais EKT dažniausiai taikomas sunkios depresijos kamuojamiems pacientams, kuriems nepadeda kiti naudoti gydymo būdai, taip pat gydant maniją (dažnai žmonėms su bipoliniu sutrikimu), katatoniją, schizofreniją ir kt. Pirmą kartą panaudotas 4-ajame XX a.  dešimtmetyje  šis metodas per vėlesnius dešimtmečius išplito kaip gydymo būdas. Šiuo metu EKT taikoma apie milijonui žmonių kasmet visame pasaulyje
. Paprastai atliekama viso 6-12 seansų, po 2 ar 3 kartus per savaitę. EKT gali skirtis elektrodų išdėstymu, impulsų stiprumu ir trukme. Nuo šių skirtingų charakteristikų priklauso tiek teigiami rezultatai, tiek neigiamo pašalinio poveikio pobūdis.  
Neseni tyrimai parodė, kad klinikiniu požiūriu EKT yra efektyviausias stiprios depresijos gydymo metodas, siejamas su pagerėjusia gyvenimo kokybe tiek trumpo, tiek ilgo laikotarpio atžvilgiu. Po EKT gali būti tęsiamas gydymas vaistais. Kai kuriais atvejais taikomas tęstinis gydymas EKT. 
Amerikos Psichiatrijos Asociacijos bei britų Nacionalinio sveikatos ir klinikinės kokybės instituto (NICE) tvirtinimu, EKT procedūra nedaro žalos suaugusio žmogaus smegenims. Kai kurie EKT metodai siejami su ikiterapinės atminties praradimu. Standartiškai elektrokonvulsinė terapija taikoma esant paciento informuotam sutikimui. Prievartinis gydymas šiuolaikinių standartų besilaikančiose šalyse retas, bet dažniau gali būti taikomas gydant senus žmones tais atvejais, kai laikoma, kad EKT išgelbės paciento gyvybę.

Nuorodos ir šaltiniai 

Gydymo metodai