Varliagyviai

Varliagyviai, arba amfibijos (Amphibia) – stuburinių gyvūnų klasė.

Varliagyvių evoliucijos istorija 
Pirmieji varliagyviai išsivystė devono periode maždaug prieš 370 mln. metų, iš mėsingapelekių žuvų (Sarcopterygii), kurios buvo panašios į šiuolaikines riešapelekes (Coelacanthiformes) ir dvikvėpes žuvis (Dipnoi).

Bendras apibūdinimas 

Primityviausi keturkojai, kurie dauginasi gėlame vandenyje. Lervos vystosi vandenyje, po metamorfozės įgyja būdingų sausumos stuburiniams bruožų: išsivysto plaučiai, susiformuoja du kraujo apytakos ratai, pakinta jutimo organai, susiformuoja lankstomos per sąnarius priekinės ir užpakalinės galūnės.

Dydis 
 Paedophryne amauensis yra mažiausias žinomas ne tik varliagyvis, bet pats mažiausias tarp visų stuburinių rūšių, kurio vidutinis ilgis – 7,7 mm (nuo 7,0 iki 8,0 mm ilgio)
 Pietų Kinijos didžioji salamandra (Andrias sligoi) yra didžiausias pasaulyje varliagyvis, jos užauga iki 2 m ilgio.

Kūno danga 

Varliagyvių oda plika, tačiau epidermyje esančios liaukos išskiria gleives ir drėkina odą, tuo apsaugodamos nuo išdžiuvimo, arba yra labai svarbios reguliuojant osmosinį slėgį. Kai kurie varliagyviai odoje išskiria nuodingas medžiagas, kurias gamina serozinės liaukos. Paprastai tie nuodai nėra labai veiksmingi, tačiau medlaipinių (Dendrobatidae) kai kurios rūšys (pvz., Dendrobates azureus) yra labai nuodingos, ir vietos indėnai odos išskyromis tepa strėlių antgalius. Varliagyvių odos spalva priklauso nuo sugeriamų spindulių spektro. Jei sugeriamos visos spektro spalvos, gyvūnas būna tamsus, jei tik kai kurios – gyvūnas atrodo šviesus. Be to, odoje gali būti ir chromatoforų – pigmentų turinčių ląstelių. Nuo jų priklauso varliagyvių odos, įvairių joje esančių dėmelių spalva. Kartais dėl pigmentų nevienodo pasiskirstymo chromatoforo spalva pakinta. Tai labai svarbu kai gyvūnui tenka maskuotis, pasislėpti savo natūralioje aplinkoje.

Skeletas 

Varliagyvių stubure skiriama kaklinė, krūtininė, juosmeninė, kryžmeninė ir uodeginė dalys. Pirmasis kaklo slankstelis vadinamas atlantu. Kryžmens slanksteliai jungiasi su dubeniu. Už jo yra uodeguotųjų varliagyvių uodegos slanksteliai. Beuodegių varliagyvių jie suaugę. Slanksteliai beveik visų varliagyvių yra gerai sukaulėję. Šonkauliai sunykę ar labai trumpi, todėl nėra krūtinės ląstos. Kaukoklės kaulų yra mažai. Pečių juosta ir dubuo tapo tvirtesni, kad galėtų išlaikyti kūno svorį. Dubuo susideda iš klubakaulio, gaktikaulio ir sėdynkaulio, kurie kartu sudaro gūžduobę, į kurią remiasi šlaunikaulio galvutė. Beuodegių varliagyvių dubens sandara truputį kitokia, nes jo susiformavimui įtakos turėjo šokuojamasis judėjimo būdas.

Priekinės ir užpakalinės galūnės gerai išsivysčiusios. Priekinės galūnės sudarytos iš trijų dalių: žasto, dilbio ir plaštakos. Plaštaka baigiasi keturiais pirštais (penktasis neišsivystęs). Užpakalines galūnes sudaro šios dalys: šlaunis, blauzda ir letena, kuri penkiapirštė ir su plaukiojamąja plėve. Galūnių dalys paslankiai sujungtos sąnariais. Užpakalinės kojos gerokai ilgesnės ir stipresnės už priekines, jos yra svarbiausios judant. Tupėdamas gyvūnas remiasi truputį sulenktomis priekinėmis kojomis, o užpakalinės tada būna sudėtos kūno šonuose. Greitai ištiesdama jas, varlė šokuoja, o priekinės kojos apsaugo gyvūną, kad šis nesusitrenktų į žemę. Varlė plaukioja, pritraukdama ir ištiesdama užpakalines galūnes, o priekines priglaudusi prie kūno.

Nervų sistema 
Varliagyvių priekinės smegenys stambesnės negu žuvų ir turi 2 pusrutulius. Varliagyvių kūnas priplotas prie žemės, ir jiems nereikia išlaikyti pusiausvyros. Judesius reguliuoja smegenėlės. Nuo galvos smegenų atsišakoja 10 porų nervų.

Jutimo organai 

Varliagyviai turi dvi dideles iššokusias akis, pridengtas vokais: odiniu – viršutiniu ir judriu – apatiniu. Dažnai mirksi, todėl drėgni vokai sudrėkina akių paviršių ir jis neišdžiūsta bei pašalina prilipusias dulkeles. Galvoje prieš akis yra pora šnervių. Tai ne tik uoslės organų angos, pro jas patenka atmosferos oras kai gyvūnas kvėpuoja sausumoje. Akys ir šnervės yra viršutinėje galvos dalyje, todėl slėpdamasis vandenyje, varliagyvis iškiša iš jo tik akis ir šnerves. Dėl to gyvūnas gali kvėpuoti atmosferos oru ir matyti kas vyksta virš vandens. Už abiejų akių yra po nedidelį ratuką, aptrauktą oda. Tai išorinė klausos organo dalis – būgnelis. Nuo jo garsiniai svyravimai per klausos kaulelį perduodami į vidinę ausį. Varliagyviai turi vidurinę ir vidinę ausį, kuri glūdi kaukolės kauluose. Vidinėje ausyje pailgasis maišelis sudaro pusratinius kanalus. Šoninės linijos nėra, ją turi tik varliagyvių lervos ar vandenyje gyvenančios rūšys.

Virškinimo organai 
Virškinimo sistema prasideda burna, kurioje yra stambūs dantys (išskyrus rupūžes) ir minkštas lipnus liežuvis. Į burną atsiveria seilių liaukos. Toliau yra ryklė, stemplė, skrandis, nuo kurios prasideda plonoji žarna (dvylikapirštė, klubinė). Į dvylikapirštę žarną atsiveria kepenų tulžies ir kasos latakai. Užpakalinė žarna atsiveria ne tiesiai laukan, o į tam tikrą užpakalinės žarnos paplatėjimą, vadinamą kloaką. Į kloaką atsiveria taip pat šlapimtakiai ir lytinių organų ištekamieji latakai.

Kvėpavimo sistema 
Suaugę kvėpuoja plaučiais bei visu kūno paviršiumi, lervos – žiaunomis ir per odą. Būdingos porinės šnervės, burnos ertmė, gerklos (garso skleidimo organas), trachėja, du bronchai ir poriniai plaučiai. Plaučiai panašūs į maišelius. Jų sienelėse gausu kraujagyslių, kuriose vyksta dujų apykaita. Varles gerklė kelis kartus per sekundę nutįsta žemyn, todėl burnos ertmėje oras praretėja, ir pro šnerves čia skverbiasi šviežias oras, kuris eina į plaučius. Atgal jį išstumia kūno sienelių raumenys. Kad varliagyviai galėtų kvėpuoti per odą, ši turi būti nuolat drėkinama. Šią funkciją atlieka odoje esančios liaukutės.

Dauginimasis 

Varliagyvių dauginimosi organai, patelių – kiaušidės, patinų – sėklidės. Beveik visų beuodegių ir daugumos uodegotųjų varliagyvių apvaisinimas išorinis, daugumos bekojų varliagyvių – vidinis. Varliagyviai dauginasi vandenyje. Nedidelė dalis varliagyvių rūšių yra gyvavedės. Dauguma jų išleidžia ikrus ir spermatozoidus į vandenį, kur vyksta išorinis apvaisinimas. Kiaušialąstę dengia drebutinis dangalas. Išsiritusios varliagyvių lervos vadinamos buožgalviais.

Gyvųjų varliagyvių sistematika 
2021 m. spalio 23 d. duomenimis, pasaulyje egzistuoja 8384 varliagyvių rūšys, iš kurių 88% arba 7404 rūšis sudaro beuodegiai varliagyviai (Anura), 9% arba 766 rūšis sudaro uodegotieji varliagyviai ir 3% arba 214 rūšis sudaro kirmrausiniai.

Išskiriami 3 būriai ir 74 šeimos:

 Būrys: Anura Fischer von Waldheim, 1813 – Beuodegiai varliagyviai (7409 rūšys)
 Pobūris: Archaeobatrachia Reig, 1958
 Šeima: Alytidae Fitzinger, 1843 (12 rūšių)
 Šeima: Ascaphidae Fejérváry, 1923 (2 rūšys)
 Šeima: Bombinatoridae Gray, 1825 – Kūmutės (9 rūšys)
 Šeima: Leiopelmatidae Mivart, 1869 – Lygiakojės varlės (3 rūšys)
 Pobūris: Mesobatrachia Laurent, 1979
 Šeima: Megophryidae Bonaparte, 1850 (290 rūšių)
 Šeima: Pelobatidae Bonaparte, 1850 – Česnakinės rupūžės (6 rūšys)
 Šeima: Pelodytidae Bonaparte, 1850 (5 rūšys)
 Šeima: Pipidae Gray, 1825 – Pipiniai varliagyviai (41 rūšis)
 Šeima: Rhinophrynidae Günther, 1858 – Straublinės rupūžės (1 rūšis)
 Šeima: Scaphiopodidae Cope, 1865 - Kasėjiniai (7 rūšys)
 Pobūris: Neobatrachia Reig, 1958
 Šeima: Allophrynidae
 Šeima: Alsodidae
 Šeima: Arthroleptidae
 Šeima: Batrachylidae
 Šeima: Brachycephalidae – Trumpagalvės varlės
 Šeima: Brevicipitidae
 Šeima: Bufonidae – Rupūžės
 Šeima: Calyptocephalellidae
 Šeima: Centrolenidae – Stiklavarlinės
 Šeima: Ceratobatrachidae - Salinukės
 Šeima: Ceratophryidae
 Šeima: Ceuthomantidae
 Šeima: Conrauidae
 Šeima: Craugastoridae - Lietvarlės
 Šeima: Cycloramphidae
 Šeima: Dendrobatidae – Medlaipinės
 Šeima: Discoglossidae – Diskaliežuvės
 Šeima: Eleutherodactylidae
 Šeima: Heleophrynidae – Vaiduokliavarlinės
 Šeima: Hemiphractidae
 Šeima: Hemisotidae
 Šeima: Hylidae – Medvarlės
 Šeima: Hylodidae
 Šeima: Hyperoliidae – Šokliavarliniai
 Šeima: Leptodactylidae – Dantytosios rupūžės
 Šeima: Mantellidae
 Šeima: Micrixalidae
 Šeima: Microhylidae – Siauraburnės varlės
 Šeima: Myobatrachidae – Australinės rupūžės
 Šeima: Nasikabatrachidae
 Šeima: Nyctibatrachidae
 Šeima: Odontobatrachidae
 Šeima: Odontophrynidae
 Šeima: Petropedetidae - Akmenukinės
 Šeima: Phrynobatrachidae - Balinukinės
 Šeima: Ptychadenidae
 Šeima: Pyxicephalidae - Apvaligalviniai
 Šeima: Ranidae – Varlės
 Šeima: Ranixalidae - Indinės varlės
 Šeima: Rhacophoridae – Irklakojės skraidvarlės
 Šeima: Rhinodermatidae
 Šeima: Sooglossidae – Pūsliavarliniai
 Šeima: Strabomantidae - Pietinės lapvarlės
 Šeima: Telmatobiidae
 Būrys: Caudata Scopoli, 1777 – Uodegotieji varliagyviai  (768 rūšys)
 Pobūris: Cryptobranchoidea Dunn, 1922
 Šeima: Cryptobranchidae Fitzinger, 1826 – Slaptažiauniniai;
 Šeima: Hynobiidae Cope, 1859 – Kampadantiniai;
 Pobūris: Salamandroidea Fitzinger, 1826
 Šeima: Ambystomatidae Gray, 1850 – Ambistominiai;
 Šeima: Amphiumidae Gray, 1825 – Amfiuminiai;
 Šeima: Dicamptodontidae Frost et al. 2006
 Šeima: Plethodontidae Gray, 1850 – Beplautės salamandros
 Šeima: Proteidae Gray, 1825 – Protėjai;
 Šeima: Rhyacotritonidae Tihen, 1958 – Upokšninės salamandros;
 Šeima: Salamandridae Goldfuss, 1820 – Tikrosios salamandros;
 Pobūris: Sirenoidea
 Šeima: Sirenidae Gray, 1825 – Sirenėliniai;
 Būrys: Gymnophiona – Kirmrausiniai  (212 rūšių)
 Šeima: Caeciliidae
 Šeima: Chikilidae
 Šeima: Dermophiidae
 Šeima: Herpelidae
 Šeima: Ichthyophiidae
 Šeima: Indotyphlidae
 Šeima: Rhinatrematidae
 Šeima: Scolecomorphidae
 Šeima: Siphonopidae
 Šeima: Typhlonectidae

Išnykę varliagyviai 
Išnykusių varliagyvių šeimų sąrašas. Išnykę būriai ir šeimos pažymėti kryžiuku (†):
 † Būrys: Allocaudata Fox and Naylor, 1982
 † Šeima: Albanerpetontidae Fox and Naylor, 1982
 Būrys: Anura – Beuodegiai varliagyviai
 † Šeima: Palaeobatrachidae Cope, 1865 (Mesobatrachia pobūrio išnykusi šeima); fosilijos iš Europos tarp kreidos periodo ir pleistoceno epochos.
 Būrys: Caudata Scopoli, 1777 – Uodegotieji varliagyviai
 † Šeima: Batrachosauroididae Auffenberg, 1958

Lietuvos varliagyviai 
''Žiūrėti - Lietuvos varliagyvių rūšių sąrašas''

2021 m. duomenimis, Lietuvoje aptinkama 13 varliagyvių rūšių, iš kurių 5 įrašytos į Lietuvos raudonąją knygą: 
 Skiauterėtasis tritonas
 Europinė medvarlė
 Raudonpilvė kūmutė
 Žalioji rupūžė
 Nendrinė rupūžė

Šaltiniai

Nuorodos 
 amphibiaweb.org / AmphibiaWeb aims to establish a knowledge-base for all amphibians in the world
 amphibiansoftheworld.amnh.org / Amphibian Species of the World
 europa.eu / European Red List of Amphibians; Compiled by Helen J. Temple and Neil A. Cox