Edilas

Edilas () – valstybinės pareigos senovės Romoje. Edilai buvo atsakingi už viešųjų festivalių rengimą ir viešųjų pastatų priežiūrą, taip pat prižiūrėjo viešąją tvarką. Pusė edilų būdavo iš plebėjų ir pusė – iš patricijų.

Edilais dažniausiai tapdavo jauni vyrai, siekiantys politinės karjeros (žr. Cursus honorum). Edilo pareigos jiems būdavo kaip gera pradžia susipažinti su Romos valstybiniu gyvenimu bei parodyti savo pačių pasišventimą ir atsakomybę.

Edilai atsirado 494 m. pr. m. e., kaip ir liaudies tribūnai. Pirminė jų paskirtis buvo pagalba liaudies tribūnams. Pasak Tito Livijaus, kai buvo nuspręsta plebėjų žaidynes prailginti viena diena, edilai atsisakė patys mokėti dar ir už ją. Tuomet apmokėti pasisiūlė patricijai su sąlyga, kad ir jie galės tapti edilais. Plebėjai sutiko ir taip atsirado patricijų kilmės edilai (aediles curules).

Ciceronas mini šias edilų pareigas:

 Rūpintis miestu. Remontuoti ir saugoti šventyklas bei viešuosius pastatus, akvedukus, kanalizaciją. Tvarkyti ir prižiūrėti gatves. Prižiūrėti eismą, tvarkytis su pavojingais žvėrimis. Rūpintis pirtimis ir tavernomis. Bausti nesąžiningus lošėjus ir palūkininkus. Užtikrinti išlaidas reguliuojančių įstatymų laikymąsi. Rūpintis bendra visuomenės morale bei kitų kraštų prietarų plitimo stabdymu. Edilai bausdavo ir, pavyzdžiui, tuos, kurie viešosiose ganyklose laikė per daug galvijų.
 Rūpintis provizija. Tikrinti, ar, pavyzdžiui, pristatomų grūdų kiekis atitinka dokumentuose nurodytą.
 Rūpintis žaidynėmis. Viešųjų žaidynių priežiūra ir organizavimas, taip pat pačių ar kitų individualių asmenų organizuojamų žaidimų priežiūra.

44 m. pr. m. e. Gajus Julijus Cezaris įvedė papildomas dvi edilų pareigas: cereales, kurie buvo atsakingi išskirtinai už grūdų tiekimą į Romą.

Valdant Augustui edilų pareigybės prarado savo svarbą, daug jų funkcijų buvo perkelta pretoriams, tarp jų ir atsakomybė už žaidynes. Trečiajame mūsų eros amžiuje edilo pareigybės buvo visiškai panaikintos.

Pareigos ir titulai Senovės Romoje