Brigadefiureris

Brigadefiureris () – SA ir SS karinis laipsnis 1932–1945 m., atitinkąs armijos generolą majorą. Galutinai susiformavusioje SS laipsnių sistemoje sekantis vyresnis laipsnis buvo grupenfiureris, o jaunesnis – oberfiureris.

Laipsnio istorija 
Laipsnis buvo sukurtas plečiant SS organizaciją ir suteiktas karininkams, vadovavusiems SS brigadoms.

1933 m. brigadefiureriais tapo pagrindinių SS teritorinių vienetų, vadintų SS oberabšnitais (), vadais. Oberabšnitų buvo 17, jie savo dydžiu ir teritorijomis praktiškai sutapo su karinėmis apygardomis. Oberabšnitai neturėjo griežtai nustatyto abšnitų skaičiaus, šis priklausė nuo teritorijos dydžio, gyventojų skaičiaus. Dažniausiai oberabšnitas turėdavo tris abšnitus ir keletą specialių dalinių – ryšių batalioną (), pionierių batalioną (), sanitarinę kuopą (), pagalbinį rezervo dalinį iš SS narių, vyresnių kaip 45 m. ar pagalbinį moterų dalinį ().

Pradžioje brigadefiureris buvo laikytas antruoju iš apačios generolo laipsniu – žemiausiu generolo laipsniu buvo oberfiureris, antruoju – brigadefiureris, trečiuoju – grupenfiureris. Kuriant SS kariuomenę šis skirstymas pasikeitė, oberfiurerius ėmė laikyti nebe generolais, o už paprastą pulkininką vyresniaisiais karininkais (vyresniojo pulkininko analogas). Brigadefiureris, likęs lygiu armijos generolui majorui ir dažniausiai ėjęs divizijos vado pareigas, tapo žemiausiu generolo laipsniu SS kariuomenėje.

Brigadefiurerio antsiuvai pradžioje turėjo po du sidabrinius ąžuolo lapus ir sidabrinį kvadratėlį, o nuo 1942 m., kai įvestas oberstgrupenfiurerio laipsnis – tris ąžuolo lapus. Nuo tada SS generolų atskyrio ženklai aiškiai skyrėsi nuo vyresniųjų karininkų – jie turėjo po tris ąžuolo lapelius.

Brigadefiureriai nešiojo generolo majoro antpečius, o visas jų laipsnio pavadinimas buvo  'SS brigadefiureris ir SS kariuomenės bei policijos generolas majoras'. .

SS kariniai laipsniai