Stelmužė

Stelmužė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 14 km į šiaurę nuo Zarasų, prie pat Lietuvos ir Latvijos valstybės sienos (už 1,5 km). Iš Zarasų į Stelmužę veda labai siauras, vingiuotas ir kalnuotas keliukas. Seniūnaitijos centras.

Kaimas garsėja didžiuoju Stelmužės ąžuolu. Stovi medinė Stelmužės bažnyčia (pastatyta 1650 m., architektūros paminklas, joje įrengtas liaudies skulptūros muziejus) su XVIII a. varpine, yra parkas su mauzoliejumi (statytas XVIII a., buvo laidojami dvaro valdytojai), greta ąžuolo yra Pirmojo pasaulinio karo aukų kapinės. Išlikęs Stelmužės dvaras. Kaimo vakaruose telkšo Stelmužės ežeras, miške į vakarus stūkso Lygumų akmuo.

Etimologija 

Stelmužės vardas yra nelietuviškas, jį sudaro du etimologiniai sandai – Stel- ir mužė. Pirmasis nėra aiškus – jis gali būti asmenvardinis (gal dvarininkas Steler), gali būti ir bendrinis (pvz.,  – „vieta“), o antrasis yra latvių kilmės, kadangi  – „dvaras“. Savo ruožtu  yra finizmas, plg.  – „dvaras“.

Iki XX a. tarpukario kaimas vadintas Štenenzais ().

Istorija 

Stelmužė minima nuo XVI a. 2-osios pusės. Manoma, kad kadaise prie Stelmužės ežero stovėjo Stelmužės pilis. Vėliau čia iškilo Stelmužės dvaras, kurį iš pradžių valdė vokiečių baronai Folkerzambai, po jų – rusų dvarininkai Valujevai (žymiausias iš jų buvo Piotras Valujevas), nuo XX a. pradžios – vokiečiai baronai Hanai.

Iki 1921 m. Stelmužė ir apylinkės priklausė Latvijai (iki 1915 m. – latviškai Kurliandijos gubernijai (didžioji dabartinio Zarasų r. dalis tuomet buvo Kauno gubernijoje), buvo valsčiaus centras. 1921 m. Stelmužė ir siauras teritorijos ruožas tarp jos bei Zarasų iš Latvijos perduotas Lietuvai.

Tarybiniais metais buvo Imbrade veikusio Stelmužės tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė.

|}

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Miesteliai.lt 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės