Janislavičių kultūra

Janislavičių kultūra – mezolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal senovės gyvenvietę, 1937 m. rastą prie Janislavičių miestelio (Gluchuvo gmina, Lodzės vaivadija).

Arealas 
Janislavičių kultūra 6000–4000 m. pr. m. e. buvo paplitusi Rytų ir Vidurio Europoje – Vyslos, Vartos, Nemuno ir Pripetės baseinuose. Susiklostė iš vietinių Komornicos kultūros, Kudlajevkos kultūros.

Kultūra 
Janislavičių kultūros gyvenvietės kurtos smėlingose upių terasose. Žmonės vertėsi medžiokle – medžioti taurai, elniai, šernai, lapės. Naudojo titnaginius rėžtukus, gremžtukus, grandukus, strėlių antgalius ir kaulinius durklus, peilius. Janislavičių kultūrai būdingi mikrolitiniai ginklai – trapecijos ir įvairiakraščių trikampių formos antgaliai. Janislavičių kultūros baigiamajame etape pradėta naudoti neolitinė keramika.

Lietuvoje 
Janislavičių kultūros dirbinių rasta Nemuno baseino Merkinės, Jonionių, Netiesos senovės gyvenvietėse.

Šaltiniai

Literatūra 
 Janusz K. Kozłowski, Wielka Historia Świata, t. I Świat przed „rewolucją“ neolityczną, Fogra, Kraków 2004.
 Janusz K. Kozłowski, Archeologia Prahistoryczna, t. I Starsza Epoka Kamienia, Nakładem Uniwersytetu Jagiellońskiego, Kraków 1972.
 Piotr Kaczanowski, Janusz K. Kozłowski, Wielka Historia Polski , t.1 Najdawniejsze dzieje ziem polskich (do VII w.), Fogra, Kraków 1998.
 Janusz K. Kozłowski (opracowanie naukowe), Encyklopedia historyczna świata, t. I Prehistoria, Agencja Publicystyczno-Wydawnicza Opres, Kraków 1999.
 Janusz K. Kozłowski, Stefan K. Kozłowski: Epoka kamienia na ziemiach polskich, PWN, Warszawa 1977.
 Bolesław Ginter, Janusz K. Kozłowski, Technika obróbki i typologia wyrobów kamiennych paleolitu, mezolitu i neolitu (wyd. III), PWN, Warszawa 1990.
 M.Wąs,Technologia krzemieniarstwa kultury janisławickiej, InicjaŁ3, Łódz 2005.

Europos mezolito kultūros
Baltarusijos archeologinės kultūros
Lenkijos archeologinės kultūros
Lietuvos archeologinės kultūros
Ukrainos archeologinės kultūros