Konradas Valenrodas

Konradas Valenrodas (, g. tarp 1330 ir 1340 m. Valenrodų pilyje, dab. Bairoito apskritis, Auštutinė Frankonija, Bavarija – 1393 m. liepos 23 d.) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

Biografija 
Kilęs iš senos Kryžiuočių riterių giminės, gyvuojančios iki šiol. Į Vokiečių ordiną įstojo apie 1370 m. Didysis magistras Vinrichas Kniprodė 1377 m. jį paskyrė Šohau, (dab. Čluchovas (), Pamario vaivadija) komtūru. 1382 m. Karaliaučiaus komtūras.

1382-1387 m. Vokiečių ordino didysis maršalas. 1382 m. Vokiečių ordino Dubysos sutarčių su Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu Jogaila ir jo broliu Skirgaila sudarymo liudytojas. Vadovavo Vokiečių ordino žygiams į Lietuvą 1383 m. ir 1386 m. su didžiuoju magistru Konradu Ciolneriu, o 1387 m., 1391 m. pats. 1387-1391 m. Vokiečių ordino didysis komtūras. 1390 m. pradžioje surengė riterių įsiveržimą į Maišiagalos ir Kernavės apylinkes, rudenį – didžiausią Vilniaus puolimą.

Nuo 1390 m. liepos mėn. faktinis, o nuo 1391 m. išrinktas didysis Vokiečių ordino magistras. Vykdydamas Vokiečių ordino politiką rėmė Lietuvos didįjį kunigaikštį Vytautą, kovojantį su Jogaila ir Skirgaila. 1392 m. prie Vokiečių ordino valdų prijungė Lenkijos Dobrynės žemę. Mažino Prūsijos dvasininkų privilegijas.

Mirė nuo apopleksijos, besirengdamas naujam žygiui į Lietuvą.

„Konradas Valenrodas“ 
Jo vardą XIX a. išgarsino Adomas Mickevičius istorinėje poemoje „Konradas Valenrodas“ (1828 m., lietuvių kalba 1891 m., 1998 m.), kurioje Konradas Valenrodas esąs vokiečiu apsimetęs lietuvis, siekiantis pakenkti kryžiuočiams.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Konrado fon Valenrodo herbas 

Vokiečių ordino asmenybės