Sodas (etnografija)

Sodas – iš suvertų ant siūlo šiaudelių surištas papuošalas, tradicinis interjero elementas paplitęs šiaurės ir rytų Europos šalyse.

Paprotys puošti patalpas sodu buvo paplitęs ir Latvijoje (), Estijoje (), Šiaurės šalyse ir Vokietijoje (, , , ), Lenkijoje () bei kituose slavų kraštuose (, , ).

Sodas Lietuvoje 
Šiaudiniai sodai – viena įspūdingiausių lietuvių paprotinės dekoratyvinės dailės rūšių, gyvybingų iki šių dienų. Tai tūriniai griežtai geometrinės formos šiaudų dirbiniai. Lietuvoje vyrauja keturšlaitės piramidės silueto ir iš jos kilusių sudėtingesnės struktūros sodai. Labiausiai mėgstamą sodų pavidalą sudaro oktaedras – dvigubos to paties keturkampio pagrindo piramidės, kurių viršūnės simetriškai nukreiptos į priešingas puses – viršų ir apačią.

Būdavo kabinamas virš vestuvinio stalo. Sugrįžę iš jungtuvių vestuvininkai rasdavo stalą apsėstą persirengėliais, todėl pabroliai turėdavo vietas „išpirkti“. Sodas, o kartu ir vietos prie stalo būdavo išperkami atitinkamo turinio dainomis, saldainiais, degtine. Paprotys buvo paplitęs visoje Lietuvoje, bet ilgiausiai išsilaikė Aukštaitijoje (iki XX a. pradžios).

Pats paprasčiausias sodas sudarytas iš dviejų piramidžių su bendru pagrindu. Prie keturių kampų ir apatinės piramidės viršūnės tvirtinami mažesni tokios pat formos pakabukai. Kad papuošalas suktųsi, jį kabindavo ant vaškuoto siūlo ar ašuto. Būdavo ir kitokios formos sodai: ritiniai, kubai, rutuliai, bet jie mažiau paplitę. Sodo viduje galėdavo patalpinti papuošalą (lėlytę, obuoliuką, paukščiuką ir kt.). Kartais sodą rišdavo iš eglutės arba kadugio. Etnografas Jonas Vaiškūnas mano, kad šis paprotys yra senesnis. Įvairiose Lietuvos vietose sodas vadinamas ir liktoriumi, voru, žarondeliais.

Šaltiniai 
 Jonas Vaiškūnas (1992). Sodas ir Visata. Liaudies kultūra. Nr.4. p.26–30.

Nuorodos 

 Lietuva internete: žinių talka
 Skrastas.lt

Lietuvių tautodailė
Nematerialaus kultūros paveldo vertybių sąvadas