Tirolis

Tirolio grafystė () – buvo viena iš Šventosios Romos imperijos grafysčių iki imperijos paleidimo 1806 m., vėliau – Austrijos imperijos ir Austrijos-Vengrijos karūnos žemė iki valstybės žlugimo 1918 m.

Oficialiąja sostine iki pat 1848 m. buvo Meranas, nors grafai rezidavo Insbruke nuo 1420 m.

Geografija 

Grafystės teritorija taip pat yra istorinis regionas Centrinėje Europoje, rytinėje Alpių dalyje, apimantis Austrijos federacinę žemę Tirolį ir Italijos autonominį regioną Trentiną-Pietų Tirolį. Jis ribojasi su Forarlbergu (vakaruose), Bavarija (šiaurėje), Zalcbugu ir Karintija (rytuose), Venetu (pietryčiuose), Lombardija (pietvakariuse).

Tirolis dalinamas į keturis subregionus: Šiaurės ir Rytų Tirolis priklauso Austrijai, o Pietų Tirolis ir Trentinas - Italijai.

Istorija 
Tirolio teritorija į Romos imperijos sudėtį pateko 15 m. pr. m. e. po Druzo ir Tiberijaus žygių. Šios žemės buvo prijungtos prie Retijos provincijos. Vėliau teritorijoje įsigalėjo bavarai ir Bavarijos kunigaikštystė.

Nuo XII a. pradžios šiame aukštikalnių regione įsitvirtino Tirolio grafai, kurie stiprino savo pozicijas ir įgijo įtaką net aplinkinėms vyskupijoms, tokioms kaip Trentas ir Briksenas. 1138 m. mirus Bavarijos hercogui Henrikui X, jie tapo faktiškai nepriklausomi ir sugebėjo išlaikyti nepriklausomybę nuo Bavarijos per visą savo istoriją.

1253 m. mirus paskutiniam vietinės dinastijos grafui Albertui III, grafaitė Adelheida ištekėjo už Goricijos grafo Meinhardo, ir taip įsigalėjo Meinhardinerių dinastija, o Tirolis sudarė dinastinę uniją su Goricija.

1363 m. Tirolyje įsigalėjo Austrijos Habsburgai, ir grafystė pateko į Austrijos įtakos sferą. Tirolis buvo traktuojamas kaip dalis Išorinės Austrijos, kur valdė vietinė Habsburgų linija, kol 1665 m. visos Habsburgų žemės suvienytos po viena dinastine linija. Nuo XVIII a. vidurio Tirolis tapo Habsburgų tieiogiai valdoma žeme, o 1803 m. jam pavaldžios Trento ir Brikseno vyskupijos sekuliarizuotos ir inkorporuotos į grafystę.

1805 m. Presburgo taika Napoleonas perdavė Tirolį valdyti Bavarijos karalystei, kas grafystėje sukėlė sukilimą. Jis buvo žiauriai numalšintas 1810 m., tačiau po ketverių metų 1814 m., grįžo atgal Austrijos imperijai. 1867 m. ji tapo Cisleitanijos karūnos žeme.

1919 m. Sen Žermeno taika Tirolis buvo padalintas, o grafystė panaikinta. Pietinė jo dalis atiteko Italijos karalystei, o šiaurinė liko Austrijai.

Grafai 
 Vietinė dinastija:
 Albertas I 1028–1140 
 Albertas II 1140–1165 
 Bertoldas 1165–1180 
 Henrikas I 1180–1190 
 Albertas III 1202–1253
 Meinhardineriai:
 Meinhardas I 1253–1258, taip pat Goricijos grafas nuo 1231
 Meinhardas II 1258–1295, taip pat Goricijos grafas iki 1271
 Albertas 1258-1271, taip pat Goricijos grafas iki 1304
 Henrikas II 1295-1335, taip pat Bohemijos karalius 1306 ir 1307-1310
 Margareta ištekėjo:
 Jonas Henrikas 1335–1341;
 Liudvikas V 1341–1361
 Meinhardas III 1361–1363
 Habsburgai:
 Rudolfas IV 1363–1365, taip pat Austrijos, Štirijos, Karintijos hercogas nuo 1358, Karniolos hercogas nuo 1364
 Leopoldas III 1365–1386, taip pat Austrijos hercogas iki 1379
 Viljamas 1386–1406
 Frederikas IV 1406–1439
 Sigismundas 1439–1490
 Maksimilijonas I 1490–1519, taip pat Vokietijos karalius nuo 1486, Austrijos erchercogas nuo 1493, imperatorius nuo 1508.
 Karolis V 1519–1521, taip pat imperatorius, Ispanijos karalius.
 Ferdinandas I 1521–1564, taip pat Austrijos erchercogas ir imperatorius.
 Ferdinandas II 1564–1595
 Maksimilijonas III 1612–1618
 Leopoldas V 1619–1632
 Ferdinandas Karlas 1632-1662
 Sigismundas Pranciškus 1663–1665
 Leopoldas I 1665–1705, imperatorius nuo 1658.
 Toliau - pagrindinė Austrijos Habsburgų linija

Italijos istoriniai regionai
Austrijos istoriniai regionai
Habsburgų monarchijos teritorijos
Austrijos imperinė apygarda
Europos grafystės
Valstybės Šventojoje Romos imperijoje