1923 m. Lietuvos gyventojų surašymas

1923 m. Lietuvos gyventojų surašymas vyko 1923 m. rugsėjo 17–23 dienomis. Rezultatų lentelės publikuotos 1924 m. ir 1925 m. „Statistikos biuletenyje“; platesnei visuomenei surašymo metu surinkti duomenys pateikti atskiru leidiniu lietuvių ir prancūzų k. Dalis dabartinės Lietuvos Respublikos rytinio bei pietinio pakraščių žemių (vadinamasis Vilniaus kraštas) 1923 m. buvo valdomos Lenkijos, − todėl jų gyventojai surašyme nedalyvavo. Nebuvo surašyti ir Lietuvos ką tik atgauto Klaipėdos krašto gyventojai.

Organizavimas

Visuotinio gyventojų surašymo vykdymui buvo sudaryta Vyriausioji Surašymo Komisija, kurią sudarė Ministerių Kabineto skiriamas pirmininkas ir 5 nariai, tarp jų ir Centralinio Statistikos Biuro direktorius, o taip pat apygardų surašymo komisijos, kurias sudarė Vyriausiosios Surašymo Komisijos skirtas pirmininkas ir nariai: 
 apskrities savivaldybės atstovas, kurį renka apskrities valdyba,
 Žemės ūkio ir Valstybės turtų ministerijos atstovas,
 mokesčių inspektorius,
 Vidaus reikalų ministerijos atstovas.

Komisijos pirmininku buvo paskirtas Antanas Merkys, komisijos nariais tapo Gustavas Petrauskas, Vladas Kriaučiūnas, Mykolas Bliūdžius, Jonas Navakas.

Buvo surašomi tik esami gyventojai, apie kiekvieną asmenį rinkti tokie duomenys :
 vardas ir pavardė
 santykis su šeima ir ūkiu
 lytis ir amžius
 tikyba
 tautybė
 kuriomis kalbomis šneka
 šeiminė padėtis
 ar moka rašyti ir skaityti bei kokius mokslus baigęs
 pagrindinis ir antraeilis užsiėmimas
 kokį darbą dirba namie, pramonėje ar įstaigoje
 ar turi darbą, nekilnojamąjį turtą
 svetimšalių pilietybė.

Buvo 24 surašymo apygardos (nors valstybinio pavaldumo administracinių vienetų buvo tik 22 – Panevėžys ir Vilkmergė aprašyti atskirai nuo savo apskričių):
 24 apygardos:
 20 apskričių,
 Kauno miestas,
 Panevėžio miestas,
 Šiaulių miestas,
 Vilkmergės miestas,
 27 miestai,
 279 valsčiai.

Surašymo apygardos dalytos į rajonus, kur darbą organizavo vedėjai; surašymo rajonai dalyti į apylinkes.

Rezultatai

Tuometinėje Lietuvos teritorijoje (53 242 km²) surašytas 2 028 971 gyventojas, iš jų 47,7 proc. vyrai, 52,3 proc. moterys. Palyginus su 1897 m. Rusijos gyventojų surašymo duomenimis, tuomet toje teritorijoje gyveno apie 1 950 000 gyventojų. Žymią įtaką gyventojų skaičiui turėjo masinė Lietuvos gyventojų emigracija į JAV, kur kasmet atvykdavo po 15 000 lietuvių, neskaitant žydų, lenkų ir kitų Lietuvoje gyvenusių tautų atstovų. Natūrinis gyventojų prieaugis 1911-1912 m. siekė 16 000 – 18 000 žmonių per metus, o 1915–1920 m. mirimai net viršijo gimimus.

Kai kurie miestai (Alytus, Kaunas, Kalvarija, Šiauliai, Tauragė, Vilkmergė) turėjo daugiau vyrų nei moterų. 82,3 proc. žmonių gyveno kaimuose. Iš viso buvo 27 miestai, 241 miestelis, 16388 kaimai, 7352 vienkiemiai.

Lietuvių žemės už Respublikos ribų

Dalis etninių Lietuvos žemių 1923 m. buvo kitų šalių priklausomybėje, visų pirma tarpukario Lenkijos Vilniaus žemėje (vėliau vaivadijoje), Balstogės vaivadijoje ir Naugarduko vaivadijoje, todėl surašyme nedalyvavo. Taip pat nebuvo surašytas ir ką tik atgautas Klaipėdos kraštas bei likusi Mažoji Lietuva.

Išnašos

Nuorodos 
 
 Lietuvos gyventojai: pirmojo 1923 m. rugsėjo 17 d. visuotinio gyventojų surašymo duomenys. – Kaunas: Lietuvos Respublikos Centrinis Statistikos Biuras, 1923. lxix, 311 p. 380 p.