Domingo Faustino Sarmiento

Domingas Faustinas Sarmientas Albarasinas (Domingo Faustino Sarmiento Albarracín, 1811 m. vasario 14 d. San Chuano provincijoje – 1888 m. rugsėjo 11 d. Asunsjone, Paragvajuje) – Argentinos prezidentas (nuo 1868 iki 1874 m.), švietėjas, rašytojas.

Literatūrinė ir švietėjiška veikla 

XIX a. pirmojoje pusėje gyveno Čilėje, domėjosi šios šalies švietimo sistema. Čilėje Sarmientas įsitraukė į intensyvią diskusiją su neoklasicizmo teoretiku Andresu Belju apie literatūros esmę ir paskirtį, šioje diskusijoje tvirtai palaikė romantizmo pusę. 1845 m. parašė knygą Facundo, kurioje išdėstė požiūrį į kaudilizmą ir personalistinę politiką. Ši knyga susilaukė visuotinio pripažinimo Lotynų Amerikoje, buvo vertinimama už rašymo stilių, politinę filosofiją. Taip pat keliavo po JAV, Europą.

Sarmiento laikomas vienu didžiausių Argentinos švietėjų. Jo garbei pavadintas Sarmiento miestas Čiubute, daugybė gatvių, aikščių. Mičigano universitetas jam suteikė garbės laipsnį, ten iki šiol stovi Sarmiento biustas.

Politinė veikla 

1868 m. Sarmientas išrinktas Argentinos prezidentu, šiame poste pakeitė liberalą Bartolomé Mitre. Jo valdymo laikotarpiu suklestėjo švietimas: įsteigta apie 100 viešųjų bibliotekų, padvigubėjo studentų skaičius. Po intensyvios tarptautinės kampanijos padidėjo imigracija iš Europos. Sarmiento užbaigė Trigubo Aljanso karą, rėmė protekcionistinę ekonominę politiką.

Bibliografija 
 Mi defensa
 Facundo – Civilización y Barbarie – Vida de Juan Facundo Quiroga
 Viajes, Argirópolis
 Recuerdos de Provincia
 Campaña del Ejército Grande
 Conflicto y armonías de las razas en América
 De la educación popular
 Travels in the United States in 1847

|-

Sarmiento
Sarmiento
Masonai