Paitakaranas

Paitakaranas (, lotynų šaltiniuose žinomas kaip Kaspiana) – istorinis Didžiosios Armėnijos regionas, jos ryčiausia provincija, buvęs dab. Azerbaidžano pietinėje dalyje, į pietus nuo Kuros upės žemupio prie Kaspijos jūros. Nuo maždaug VI a. jam prigijo pavadinimas Muganas, ir jis tapo istoriniu Azerbaidžano regionu.

Geografija 
Paitakaranas regionas užėmė dalį Kuros-Arakso lygumos, esančios Kuros upės žemupyje prie Kaspijos jūros. Dabar ši dalis vadinama Mugano lyguma. Į šiaurę nuo regiono buvo Kaukazo Albanija, o vakaruose buvo Utikas bei Arcachas. Pietuose driekėsi Medija.

Istorija 
Seniausia regione gyvenusi tauta buvo kaspijai, iš kurių ir kilo regiono lotyniškas pavadinimas. Jie buvo giminingi kitoms Kaukazo tautoms, pvz., udams ir Kaukazo albanams. VII–II a. pr. m. e. regionas ėjo iš rankų į rankas įvairioms dinastijoms, kurios valdė Persiją: čia valdė Medija, Achemenidai, Aleksandras Makedonietis, Atropatena. Tuo metu didelė dalis gyventojų buvo iranizuoti ir helenizuoti, čia paplito iranėnų kilmės tautos, kaip kad, pvz., parasijai.

II a. pr. m. e. pradžioje susikūrus Armėnijos karalystei, regioną iš Atropatenos atėmė karalius Artašesas (apie 190 m. pr. m. e.). Nuo tada krašte viešpatavo armėnai, tačiau etninė regiono sudėtis nebuvo armėniška.

Armėnų karalystėje Paitakarano provinciją (nachangą) sudarė 12 rajonų (gavarų): Hrakot Perožas, Vardanakertas, Jotnporakianas Baginkas, Krekianas, Vovtibagha, Kaghanostas, Burosas, Pitčanhanis, Ateši-Bagavanas, Spandaran-perožas, Vormizd-perožas ir Alevanas.

Regionas buvo labai svarbus Kaukazo Albanijai, kuri sugebėjo jį atimti iš Armėnijos apie 59 m. pr. m. e., bet Armėnija jį netrukus susigrąžino. Dar vienas Albanijos bandymas gauti regioną buvo 360 m., bet karvedys Mušegas Mamikonianas jį išsaugojo. 428 m., Armėnijai nunykus, regionas buvo atiduotas Atropatenai, o vėliau VII a. įjungtas į Kalifatą.

Ilgainiui regionui prigijo vardas Muganas.
 

Armėnijos istoriniai regionai
Azerbaidžano istoriniai regionai