Varšuvos kunigaikštystė

Varšuvos kunigaikštystė (, , ), dar vadinama Varšuvos didžioji kunigaikštystė – valstybė, kurią 1807 m. Napoleono karų metu įkūrė Napoleonas Bonapartas. Ji apėmė etniškai lenkiškas žemes, kurias Prūsija atidavė Prancūzijai pagal Tilžės taiką. Tai buvo pirmasis bandymas atkurti suverenią Lenkijos valstybę po ATR padalijimų ir apėmė dabartinės Lenkijos centrinę ir pietrytinę dalis.

Kunigaikštystę personalinėje unijoje valdė Napoleono sąjungininkas Frederikas Augustas I, kuris tapo Varšuvos didžiuoju kunigaikščiu ir išliko teisėtu kandidatu į Lenkijos sostą. Po nesėkmingos Napoleono invazijos į Rusiją kunigaikštystę iki 1815 m. okupavo Prūsijos ir Rusijos kariuomenės, kol Vienos kongrese ji buvo oficialiai padalinta abiem šalims. Rusijos imperijai atitekusi rytinė centrinė kunigaikštystės teritorija vėliau buvo pertvarkyta į Kongresinę Lenkiją, o Prūsija vakaruose suformavo Poznanės didžiąją kunigaikštystę. Krokuvos miestui, Lenkijos kultūros centrui, buvo suteiktas laisvojo miesto statusas iki 1846 m., kai jis buvo prijungtas prie Austrijos.

Administracinis suskirstymas 

1807 m. įkurti 6 departamentai:
 Bydgoščiaus departamentas
 Kališo departamentas
 Lomžos departamentas
 Plocko departamentas
 Poznanės departamentas
 Varšuvos departamentas

1809 m. iš naujų teritorijų sudaryti dar 4 departamentai:
 Krokuvos departamentas
 Liublino departamentas
 Radomo departamentas
 Sedlcų departamentas

Išnašos 

Lenkijos kunigaikštystės
Lenkijos istorija 1795-1918 m.
Prancūzijos imperijos vasalai