Karl Carstens

Karl Carstens (; (1914 m. gruodžio 14 d. – 1992 m. gegužės 30 d.) – vokiečių politikas, penktasis Vokieijos Federalinis Prezidentas, teisininkas, teisėtyrininkas konstitucionalistas ir civilistas.

Biografija 

Vertėsi advokato praktika, tyrinėjo teisę, siekė mokslinės kvalifikacijos (1938 m. Hamburgo universitete apgynė teisės disertaciją), nuo 1950 m. dėstė Kelno universitete, kuriame 1952 m. habilitavosi bei nuo 1960 m. profesoriavo. 1954–1960 m. sparčiai kilo diplomatinės karjeros laiptais. Nuo 1976 iki 1979 m. – Bundestago pirmininkas.

Reikšmingiausias Karstenso konstitucinis sprendimas buvo Bundestago paleidimas po sąmoningai surengto nepasitikėjimo votumo kancleriu H. Koliu 1982–1983. Nors ir parlamento nariai ginčijo Prezidento sprendimą Konstituciniame Teisme, tačiau šis sprendimą patvirtino, priimdamas vad. Karstenso nutarimą (vok. Carstens’ Entscheidung), dėl kurio vėliau kilo ginčų ir abejonių.

Tautos atmintyje Karstensas įstrigo dėl savo pomėgio keliauti pėsčiomis; jis išvaikščiojo kone visą Vokietiją. Keliones pėsčiomis kartu išnaudojo ir susitikimams su žmonėmis. Jie netgi lydėdavo Prezidentą tam tikrą kelionės atkarpą, su kuo Karstensas mielai sutikdavo. Antrajai kadencijai pretenduoti atsisakė dėl amžiaus (70 m.).

Bibliografija 
 Sąžiningas įkeitimo teisių įgijimas dėl žemės sklypų teisių // Der gutgläubige Erwerb von Pfandrechten an Grundstücksrechten, Dissertation, 1938;
 JAV Konstitucijos esmė ir jos įgyvendinimas // Grundgedanken der amerikanischen Verfassung und ihre Verwirklichung, Habilitation, 1952/54;
 Europos Tarybos teisė // Das Recht des Europarates, 1956;
 Politische Führung – Erfahrungen im Dienst der Bundesregierung, 1971;
 Bundestagsreden und Zeitdokumente, Bonn 1977;
 Reden und Interviews, 4 Bände, Bonn 1979–1983;
 Deutsche Gedichte (Hrsg.), 1983;
 Erinnerungen und Erfahrungen, 1993.

Vokietijos prezidentai
Parlamentų vadovai