Utena

Utena – miestas šiaurės rytų Lietuvoje, Utenos aukštumoje (Aukštaičių aukštumos dalis), 92 km į šiaurę nuo Vilniaus. Utenos apskrities ir Utenos rajono savivaldybės centras, Utenos miesto seniūnija, apylinkių seniūnijos centras. Stovi Utenos Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia (pastatyta 1884 m.; šalia jos – senosios kapinės), nedidelė stačiatikių Utenos Viešpaties Pakilimo į dangų cerkvė, Utenos sentikių cerkvė (nuo 1991 m.), nauja Utenos Dievo Apvaizdos bažnyčia (pašventinta 2005 m.), Utenos baptistų bažnyčia, sinagoga. Veikia Utenos A. ir M. Miškinių viešoji biblioteka, kultūros centras, šeimos ir vaiko gerovės centras, turizmo informacijos centras, du pašto skyriai (centrinis LT-28001), Utenos krašto muziejus (nuo 1929 m.). Stovi vandentiekio bokštas (istorijos paminklas), pašto rūmai (senoji pašto stotis, XIX a. klasicizmas, archit. Vaclovas Ričelis), Utenos Šv. Mergelės Marijos, Kankinių Karalienės koplyčia rytų Aukštaitijos partizanams atminti (Kančių kalnelyje prie Dauniškio ežero), paminklas J. Basanavičiui (centrinėje miesto gatvėje). Veikia Utenos laisvės kovų muziejus.

Utenos šiaurėje yra rajono centrinė ligoninė. Mieste vasarą Rašės hipodrome rengiamos ristūnų lenktynės.

Etimologija 

Utena – vandenvardinis vietovardis. Apylinkėse gausu vandenvardžių su šaknimi uten- : ežerai Utenas, Vyžuonaitis ir Utenykštis, upė Utenėlė (arba Utenaitė). Labiausiai tikėtina, kad miestas pavadintas pagal Utenėlės upelį, kuris anksčiau vadinosi tiesiog Utena, o miestui išaugus įgavo mažybinę priesagą. Kryžiuočiai savo raštuose miestą vadino Uten, Utten, Vitena ir kitais vardais.

Geografija 

Per Uteną teka Krašuona ir jos intakas Vieša. Krašuona miesto centre nuo jos santakos su Vyžuonėle, ištekančios iš Vyžuonaičio ežero, keičia vardą į Vyžuona. Vyžuonos intakai – Utenėlė (arba Utenaitė) ir Rašė. Telkšo du ežerai – Vyžuonaitis ir Dauniškis.

1956 m. vasario 1 d. Utenoje užfiksuotas visos Lietuvos šalčio rekordas: –42,9 °C. 1986 m. birželį siautė rekordinis vėjas (40 m/s).

Yra miesto parkas. Stūkso Utenos akmuo su dubeniu (archeologijos paminklas). Prie Klovinių užtvankos stūkso Vestuvių kalnas.

Susisiekimas 

Utenoje eina dvi magistralės:
 
 
Krašto keliai:

Miesto dalys 

 Aukštakalnis
 Ąžuolija
 Dauniškis
 Grybeliai
 Joneliškis
 Krašuona
 Pramonės rajonas
 Rašė
 Senamiestis
 Smėlis
 Šilinė
 Vyturiai
</div>

Istorija 

Utena – viena iš seniausių Lietuvos gyvenviečių. Narkūnų piliakalnių archeologiniai tyrinėjimai patvirtino ankstesnes mokslininkų prielaidas, kad senoji Utena buvusi apie 3-5 km į pietvakarius nuo dabartinio miesto prie Narkūnų piliakalnių. Gyvenvietė ten atsiradusi dar II tūkst. prieš mūsų erą pabaigoje. Pasak K.Būgos pro uteną ėjo pietinė sėlių genties apgyvendintos teritorijos riba.

Pagal legendinę Lietuvos metraščio versiją (Bychovco kronika) Utenos miestą įkūrė Lietuvos kunigaikštis Utenis, kurio vardu miestas ir pavadintas. Pasak M. Stryjkovskio kronikos miestą įkūręs Lietuvos ir Žemaičių didžiojo kunigaikščio, Naugarduko didžiojo knigaikščio Kukovaičio sūnus Utenis. Po tėvo mirties 1221 m. Utenis prie Šventosios upės netoli Deltuvos pastatė paminklą (stabą), kuriam supuvus, išaugo miškas, vadinamas Kukovaičio vardu.

Rašytiniuose šaltiniuose Utenos vardas pirmą kartą paminėtas 1261 m., kai karalius Mindaugas laiške kalavijuočių ordinui už suteiktą pagalbą perleido ir Utten žemes. XIII–XIV a. didžiajame piliakalnyje buvusi pastatyta galinga Utenos pilis, o šalia jos įsikūrusi gyvenvietė. Pasak kronikų 1281 m. pilį valdęs kunigaikštis Daumantas, kurio brolis Narimantas, keršydamas už pagrobtą žmoną, su savo kariuomene apsupo Uteną. Pralaimėjęs Daumantas buvo priverstas bėgti į Pskovą.

Hermanas Vartbergietis rašė, kad Livonijos magistras Vilhelmas de Vimersheimas 1373 m. nusiaubęs Vitten žemes, o 1375 m. nuniokotos Utten žemės. 1433 m. sausio 30 d. – 1444 m. vasario 9 d. vykusio karo metu kalavijuočiai ne kartą siaubė Utenos kraštą, o rugpjūtį pilis buvusi priešų sunaikinta ir piliakalniai netekę gynybinės reikšmės. Tada gyvenvietė ir perkelta į dabartinę, ūkiniu požiūriu patogesnę vietą. 1416 m. pastatyta pirmoji Utenos bažnyčia. Miestelis tapo pilies seniūnija, nors pilies vaidmenį tuo metu atliko Didžiojo kunigaikščio dvaras. 1499 m. Ldk Aleksandras Utenos valdytoju paskyrė Mykolą Glinskį. 1599 m. Utena gavo prekybos privilegiją. Tai paskatino miesto augimą. XVI a. pabaigoje – XVII a. pradžioje miestelis buvo perplanuotas pagal stačiakampį standartinį planą. Jo centre buvo sukurta keturkampė turgaus aikštė.

Šiaurės karo metu (1700–1721 m.) Utena buvo išgriauta ir sunaikinta į Lietuvą įsiveržusios Švedijos kariuomenės. XVIII a. atidaryta parapinė mokykla. 1781 m. ją lankė 7, 1798 m. – 20 vaikų. Po Abiejų tautų respublikos padalijimo Utenos dvaras perėjo į privačias rankas.

Miestelis pradėjo atsigauti, kai pro jį iki 1836 m. buvo nutiestas Peterburgo–Varšuvos traktas. Tai pirmasis plentas Lietuvoje, kurio ruožas Zarasai–Kaunas nutiestas 1830–1836 m. Susidarė geresnės sąlygos prekybai ir miestui augti. Prie plento 1835–1836 m. pastatyta arklių pašto stotis su nakvynės namais ir arklidėmis tuo metu buvo pati didžiausia įstaiga Utenoje. 1854 m. pradėta tiesti telegrafo linija Peterburgas-Varšuva per Zarasus ir Uteną, pašto stotyje įrengta telegrafo stotis. 1869 m. pastatyta Utenos Šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvė. 1879 m. sudegė didžioji dalis Utenos. 1895–1899 m. pro Uteną nutiestas siaurasis Panevėžio–Pastovių geležinkelis. XIX a. pabaigoje Utena buvo Vilkmergės apskrities miestelis ir dvaras, valsčiaus centras.

1918 m. pašte įkurta telefonų stotis. 1915–1918 m. okupuota Vokietijos, po to – sovietų, kurie su vokiečių kariuomenės pagalba išstumti 1919 m. birželio 1 d. 1924 ar 1926 m. suteiktos miesto teisės. 1941 m. nacių okupacijos metu sušaudyti apie 2000 miesto žydų.

XX a. pokariu apylinkėse veikė Vytauto apygardos, Liūto partizanų rinktinės Lietuvos partizanai. Apie 1950 m. į miestą iš apylinkių (Šeimaties, Sirvydžių, Nečėnų, Stalilioniškių) ėmė kraustytis sentikiai, kurių parapija 1980 m. turėjo ~1000 tikinčiųjų. 1954 m. įkurta medicinos mokykla. 1955 m. rudens pabaigoje buvo atidaryta Utenos psichiatrijos ligoninė.

Dabartinis miestas tarsi iškopė iš savo istorinės tradicinės vietos – gilių slėnių, apglėbė Dauniškio ir Vyžuonaičio ežerėlius, pasiekė Vyžuonos upę, Skaistašilio mišką.

Sovietmečiu plėtota pramonė:
 1960 m. – laboratorinių elektros krosnių gamykla,
 1967 m. – Marytės Melnikaitės trikotažo ir galanterijos gamybinis susivienijimas,
 1976 m. – mėsos kombinatas;
 1980 m. – pieno kombinatas;
 1977 m. – nealkoholinių gėrimų kombinatas (gaminta „Pepsicola“ ir „Fanta“);
 1980 m. – traktorių remonto gamykla;
 1984 m. – gelžbetonio konstrukcijų gamykla.

Taip pat veikė politechnikumas, profesinė technikos mokykla. 1979 m. Utenos paštas iš senosios pašto stoties persikėlė į naujus rūmus.

1996 m. patvirtintas dabartinis Utenos herbas – aukso spalva spindinti pasaga, laimės simbolis.

|}

Savivalda 

1599 m. Utenai suteikta prekybos privilegija kitų savivaldos teisių nesuteikė, miestelis liko valsčiaus centru. Tik 1791 m. miestui suteiktos Magdeburgo teisės, bet miestelėnai jomis nepasinaudojo, nes netrukus visas kraštas atiteko Rusijai. Utenos valsčius priklausė Ukmergės apskričiai.

I pasaulinio karo metais Utena tapo apskrities (kreizo) centru. 1918 m. miestą užėmę bolševikai buvo įsteigę savo revoliucinį komitetą, bet 1919 m. birželio 2 d. Lietuvos kariuomenės 1-asis pėstininkų pulkas, kuriam vadovavo karininkas Kazys Ladyga, miestą išvadavo ir buvo sudaryta miesto savivaldybė bei įkurta Utenos apskritis, kuri panaikinta tik 1950 m. SSRS okupacijos metais Utena realios savivaldos neturėjo.

1990 m. išrinkta Utenos rajono savivaldybės taryba, o nuo 1995 m. miestas savivaldybėje turi atskiros seniūnijos statusą.

Pramonė 

Laboratorinių elektros krosnių gamykla buvo pastatyta 1960 m. už keturių kilometrų nuo Utenos, Narkūnuose. 1967 m. pirmą produkciją pagamino trikotažo fabrikas, o 1975 m. prijungus Zarasų trikotažo-galanterijos įmonę, jis tapo stambiausia miesto pramonės įmone.

Utenoje šiuo metu veikia tokios šalyje ir užsienyje žinomos bendrovės – UAB „Švyturys-Utenos alus“, AB „Utenos trikotažas“, „Utenos mėsa“, AB „Rokiškio sūris“ Utenos filialas.

Gyventojai

Tremtys ir pokario kovos 
1941 m., pirmosios sovietų okupacijos metu, iš Utenos ištremti 955 žmonės. Antrosios okupacijos metu trėmimai vyko 1944–1953 m., išvežta 2600 uteniškių. Pokario kovose su okupacine sovietų kariuomene ir vietiniais jos kolaborantais Utenos apylinkėse žuvo 834 partizanai ir jų rėmėjai.

Tautinė sudėtis

Žymūs žmonės 
 Senosiose miesto kapinėse, šalia Vytauto aikštės, palaidotas rašytojas Konstantinas Jasiukaitis (1882–1941), ant kurio kapo 1983 m. pastatytas stogastulpis (liaudies meistras S. Karanauskas).
 Jeronimas Uborevičius (1896–1937), sovietų karininkas, kilęs iš Utenos krašto, kuriam atminti sovietmečiu miesto centre stovėjo paminklas.
 Adolfas Šapoka (1906–1961), Lietuvos istorikas, pedagogas.
 Bernardas Lounas (Boruchas Lacas) (1921–2021), defibriliatoriaus išradėjas, Nobelio taikos premijos laureatas.
 Nijolė Virginija Bražėnaitė (1923–2023) – gydytoja patologė, medicinos daktarė, JAV lietuvių veikėja
 Irena Budriūnienė-Jurgelėnaitė (1936–2021), chorvedė ir pedagogė.
 Vytautas Straižys (1936–2021), astronomas.
 Saulius Šaltenis (g. 1945 m.), prozininkas, dramaturgas, publicistas, redaktorius.
 Regina Maželytė-Taurinskienė (1952–2020), grafikė, pedagogė.
 Simona Krupeckaitė (g. 1982 m.), dviratininkė.
 Mindaugas Survila (g. 1983 m.), operatorius, režisierius, gamtosaugininkas.
 Jonas Valančiūnas (g. 1992 m.), krepšininkas.

Žydų bendruomenė 

1897 m. gyventojų surašymo duomenimis Utenoje gyveno 2405 žydų tautybės asmenys, tai sudarė apie 75 % miesto gyventojų.

1923 m. Utenoje gyveno 2485 žydai.

1941 m. sausio 1 d. Statistikos valdybos duomenimis, visoje Utenos apskrityje gyveno 5443 žydai, tai sudarė 4,73 % visų apskrities gyventojų.

Prieš II pasaulinį karą Utenoje ir jos apylinkėse gyveno keletas tūkstančių žydų tautybės Lietuvos piliečių:
 Utenoje – iš apie 7 tūkst. gyventojų daugiau nei pusė buvo žydų tautybės;
 Užpaliuose – apie 360;
 Vyžuonose – 49 šeimos;
 Leliūnuose – 10 šeimų;
 taip pat Kuktiškėse, Tauragnuose, Radeikiuose.

Daugiau nei 90 proc. buvo išžudyta vokiečių ir jiems talkinusių lietuvių. Valstybinio Vilniaus Gaono žydų muziejaus duomenimis, vien 1941 m. liepos-rugpjūčio mėnesio Utenoje ir Molėtuose buvo nužudyta 4 603 žydų tautybės asmenys – vyrai, moterys ir vaikai.

Žydų naikinimas organizuotas iš Kauno, kur rezidavo generolas () Francas Valteris Štalekeris (). Jo tikslas buvo sukurstyti kerštui lietuvius – sunkiai, bet iš nukentėjusių šeimų ir iš kriminalinių nusikaltėlių žudikų grupės buvo sudarytos.

Duobės Rašės pušyne buvo iškastos iš anksto (kasė Biržietis, Šapoka ir kiti). Jų ilgis buvo apie 25 metrų, plotis 4 m, o gylis – 3 m. Duobių buvo paruošta apie 20.

Iš Ežero gatvėje įrengto geto žydus prie duobių varę grupelėmis maždaug po 50 žmonių – šaudyta duobėse ir prie duobių. Dalyvavę P.Petrauskas, B.Zitikis, S.Malinauskas (Utenos policijos viršininkas), A.Šveckas, Laukys ir dar 8 kiti asmenys.

1944 m. sovietų ypatingoji komisija Rašės miške esančiose aštuoniose masinėse kapavietėse aptiko apie 9 tūkst. žmonių palaikus.

Apie 1960 m. Utenoje gyveno tik apie 50 žydų tautybės asmenų.

Švietimo ir ugdymo įstaigos 

 Kolegijos:
 Utenos kolegija
 Gimnazijos:
 Dauniškio gimnazija
 „Saulės“ gimnazija
 Adolfo Šapokos gimnazija
 Progimnazijos:
 Aukštakalnio progimnazija
 Krašuonos progimnazija
 R. Šaltenio progimnazija
 Vyturių progimnazija

 Pradinės mokyklos:
 Aukštakalnio pradinė mokykla
 „Žiburio“ pradinė mokykla
 Mokyklos-darželiai:
 Mokykla-darželis „Eglutė“
 Mokykla-darželis „Varpelis“
 Lopšeliai-darželiai:
 Vaikų lopšelis-darželis „Gandrelis"
 Vaikų lopšelis-darželis „Saulutė"
 Vaikų lopšelis-darželis „Šaltinėlis"
 Vaikų lopšelis-darželis „Pasaka"
 Vaikų lopšelis-darželis „Želmenėlis"
 Vaikų lopšelis-darželis „Voveraitė"
 Kitos:
 Utenos specialioji mokykla-daugiafunkcis centras
 Utenos meno mokykla
 Utenos daugiafunkcis sporto centras
 Utenos šeimos ir vaiko gerovės centras
 Utenos Utenio akademija
 Utenos rajono pedagoginė-psichologinė tarnyba
 Utenos Švietimo centras

Sportas 

Veikia daugiafunkcė Utenos arena, Utenio stadionas, Rašės hipodromas.

Futbolas 

 FK Alsuva Utena
 FK Utena 2003
 FK Utenos Vilkai
 FK Auto-1
 KKSC Utena
 FK Utenos Utenis klubo komandos :
 Utenos Utenis B komanda
 U9, U12, U16 Mergaičių komandos
 U5
 U6
 U7
 U8
 U9
 U12
 U14
 U16

Krepšinis 
 BC Utenos „Juventus“
 BC Utenos „Utena“

Miestų partnerystė 
Miestai, su kuriais Utena yra užmezgusi partnerystės ryšius:

  Chelmas, Lenkija
  Lidšiopingas, Švedija
  Pontinija, Italija
  Preiliai, Latvija
  Rėzeknė, Latvija
  Kovelis, Ukraina
  Tršebonis, Čekija
  Beit Sahuras, Palestina

Šaltiniai

Literatūra 
 
 Utenos krašto muzikantai (sud. Raimondas Garsonas). – Utena: Utenos spaustuvė, 2008. – 132 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-35-019-4

Nuorodos 
 Utenos krašto svetainė 
 Utenos rajono savivaldybė
 Utenos krašto enciklopedija 
 Utena.eu
 Mockus.us žemėlapis 
 Travel.lt
 Utenos krašto informacinis portalas
 Utenos miestas ir kraštas Lietuvos valstybės istorijos archyvo dokumentuose (virtuali paroda) 
 Trumpa Utenos miesto susikūrimo ir jos gyventojų žydų istorija iki 1918 m.