Kelionė į Žemės centrą

„Kelionė į Žemės centrą“ (pranc. Voyage au centre de la Terre) – trečioji Žiulio Verno „Nepaprastųjų kelionių“ () serijos knyga, išleista 1864 m. Knygai įtaką padarė 1863 m. brito Čarlzo Lailio išleistas veikalas „Geologiniai senovės žmogaus įrodymai“ (angl. Geological Evidences of the Antiquity of Man).

Anotacija 

Profesorius Otas Lidenbrokas su savo palydovais – jaunu mokslininku Akseliu ir islandų medžiotoju Hansu – leidžiasi į nepaprastą kelionę – jie pasiryžę pasiekti Žemės centrą ir įminti mūsų planetos paslaptis. Romane gausu gamtos mokslo žinių, tačiau skaitytoją labiausiai žavi keliautojų drąsa, ryžtas ir fantastiški atsitikimai. „Kelionė į Žemės centrą“ – poetiškas pasakojimas apie Žemės praeitį – prikausto skaitytojų dėmesį, priverčia drauge su autoriumi leistis į nežinomybę ir išgyventi nepaprastus nuotykius.

Ekranizacijos 
 1959 m. JAV režisierius Henris Levinas pagal romaną sukūrė filmą „Kelionė į Žemės centrą“ ().
 1976 m. ispanas Chuanas Pikeras Simonas sukūrė filmą „Kelionė į Žemės centrą“ (ispan. Viaje al centro de la Tierra).
 1999 m. JAV režisierius Džordžas Milleris sukūrė televizinį filmą „Kelionė į Žemės centrą“.
 2008 m. JAV režisierius Erikas Brevigas sukūrė 3D filmą „Kelionė į Žemės centrą“.

Leidimas lietuvių kalba 
Knygą lietuviškai 2002 m. išleido Kauno leidykla ANBO.

Šaltiniai 

Žiulio Verno knygos