Lakonija

Šis straipsnis – apie istorinį Graikijos regioną. Apie dabartinį administracinį vienetą žiūrėkite Lakonijos nomas

Lakonija () arba Lakedemonija – istorinė Graikijos sritis Peloponeso pusiasalio pietrytinėje dalyje. Dabar egzistuoja to paties pavadinimo Lakonijos nomas, kurio teritorija iš dalies atitinka senąją Lakoniją.

Geografija 
Lakonija yra lygumų sritis Peloponeso pietvakariuose, sutampanti su Evroto upės baseinu. Tai – derlingas žemdirbystės ir gyvulininkystės kraštas.

Lakoniją iš vakarų uždarė Taigeto kalnai, kurie skyrė nuo Mesenijos. Šiaurėje buvo Arkadija, šiaurės rytuose buvo Parnono kalnai, kurie skyrė nuo Argolidės.

Istorija 

Lakonija buvo viena iš dorėnų vyraujamų sričių. Skirtingai nei kai kurie kiti Graikijos regionai, kur susiformavo daug smulkių polių, Lakonijoje įsigalėjo vienintelis miestas – Sparta. Todėl nuo XI a. pr. m. e. jos istorija buvo susijusi Spartos istorija. Regiono gyventojai buvo skirstomi į Spartos miestiečius (spartiades) ir „kaimiečius“ (perioikoi), kurie gyveno susiskirstę smulkiomis kaimo bendruomenėmis ir turėjo mažiau teisių.

Nuo VIII a. Sparta ne tik valdė visą Lakoniją, bet ir plėtė savo įtaką į gretimą Mesenijos regioną. Jį užkariavus, meseniečiai tapo helotais. Užėmus dalį Arkadijos aukštumų šiaurėje, jų gyventojai tapo skiritais. Tuo metu Sparta taip pat užkariavo dalį istorinės Argolidės į rytus nuo Parnono kalnų.

Sparta, drauge su Atėnais ir keletu kitų polių, buvo vienas svarbiausių Senovės Graikijos istorijoje. Klasikiniu laikotarpiu jis kovojo su kitais poliais dėl hegemonijos visoje Heladoje, ir keletą kartų ją įgijo.

146 m. pr. m. e. Lakonija, kaip ir kitos graikų valstybėlės, atiteko Romos imperijai, vėliau čia valdė Bizantijos imperija, bet Lakonija išliko kaip atskiras teritorinis vienetas. XIV a. iš Lakonijos regiono kilo Morėjos despotatas (1349–1460), o vėliau jis užkariautas Osmanų. 1821 m. Lakonija tapo nepriklausomos Graikijos dalimi.

Senovės Graikijos regionai