Pakruojis

Pakruojis – miestas šiaurinėje Lietuvoje, Šiaulių apskrityje, 36 km į rytus nuo Šiaulių. Pakruojo rajono savivaldybės ir seniūnijos centras, 4 seniūnaitijos (Centro, Naujamiesčio, Senamiesčio ir Taikos). Mieste stovi Pakruojo Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (nuo 1887 m.), Pakruojo dvaras (žinomas nuo XVI a. pabaigos), centre yra dvi aikštės (Laisvės ir Vienybės), rajono centrinė ligoninė, kultūros namai, paštas (LT-83001), Pakruojo rajono apylinkės teismas, savivaldybės pastatas.

Etimologija 

Pakruojis – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Kruojos upės. Pastaroji siejama su latvių žodžiu krujaties – „vangiai, sunkiai, lėtai judėti pirmyn“. Liaudies etimologija Kruojos vardą sieja ir su krauju – neva lietuviams kariaujant su švedais prie upės vykę dideli mūšiai ir upėn nutekėję labai daug kraujo.

Geografija 

Miestas įsikūręs Mūšos-Nemunėlio žemumoje prie Kruojos upės, netoli kelio Šiauliai–Pasvalys. Miesto centre Kruoja yra patvenkta, todėl vakarinėje Pakruojo dalyje Kruoja suformuoja Pakruojo tvenkinį, o miesto centre yra sala-pusiasalis. Prie miesto šliejasi Pakruojo kaimas. Pakruojo apylinkėse yra kasamas dolomito akmuo, kurio skalda yra naudojama kelių tiesimui. Kalnakasybos pramonė yra pagrindinė Pakruojo rajono pramonės šaka.

Pakruojo geležinkelio stotis yra miesto pietvakariniame pakraštyje, Jovarų kaime.

Istorija 

Pakruojis su apylinkėmis įeina į žiemgalių genties gyvenamos teritorijos ribas. Ilgą laiką manyta, kad miestelis įkurtas 1585 m., kai buvo paminėtas miestelis ir Pakruojo dvaras. Ši data pateko į keletą enciklopedijų. Tačiau istorikas Algimantas Miškinis patikslino šią datą – jis nustatė, kad Pakruojis pirmą kartą paminėtas jau 1531 m. liepos 10 d. 1613 m. pastatyta pirmoji Pakruojo bažnyčia, Zigmantas Vaza leido rengti dvi metines muges. 1801 pastatyta seniausia iki šių dienų Lietuvoje išlikusi medinė Pakruojo sinagoga.

Didelę įtaką miesto raidai turėjo dvarininkai fon Ropai, valdę Pakruojo dvarą nuo XIX a. pradžios. XIX–XX a. sandūroje Pakruojis – Panevėžio apskrities miestelis ir dvaras, valsčiaus centras.

Pokario metais apylinkėse veikė Algimanto apygardos Žaliosios partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

Vėliau ypatingą reikšmę gyventojų skaičiaus augimui turėjo netoli Pakruojo (Petrašiūnuose ir Klovainiuose) pradėti eksploatuoti dolomito karjerai. 1950 m. Pakruojui suteiktos miesto teisės. 1974 m. atidaryta gelžbetonio konstrukcijų gamykla. 1982 m. nuo Radviliškio nutiestas geležinkelis, siauri bėgiai pakeisti plačiais. 1993 m. patvirtintas Pakruojo herbas.

|}

Gyventojai 

Prieš Antrąjį pasaulinį karą Pakruojyje gyveno apie 1500 gyventojų, 1959 metais – 2427, o 1976 m. – jau 4500 gyventojų.

Tautinė sudėtis

Žymūs žmonės 
 Eugen von Keyserling (1832–1889), mokslininkas, arachnologistas
 Stasys Ušinskas (1905–1974), dailininkas, vitražistas, scenografas, pedagogas, lėlininkas
 Juozas Chlivickas (1919–2004), žurnalistas, dramaturgas, vertėjas, redaktorius
 Roma Pauraitė-Puplauskienė (g. 1936), žurnalistė, redaktorė, kino dramaturgė, kino kritikė
 Algimantas Kunčius (g. 1939), fotografas
 Danutė Milašienė (g. 1950), teisininkė
 Laima Peleckienė (g. 1958), žurnalistė, pedagogė
 Darijus Beinoravičius (g. 1974), teisininkas
 Valdas Dambrauskas (g. 1977), futbolo treneris.
 Ieva Stankevičiūtė (g. 1989), krepšininkė
 Gabrielė Leščinskaitė (g. 1996), biatlonininkė

Švietimo ir ugdymo įstaigos 
 Pakruojo Atžalyno gimnazija
 Pakruojo suaugusiųjų ir jaunimo švietimo centras
 Pakruojo Žemynos pagrindinė mokykla
 Pakruojo rajono savivaldybės Juozo Paukštelio viešoji biblioteka

Sportas 
 FC Pakruojis (futbolas, LFF I lyga).
 FK Kruoja (futbolas, LFF III lyga).
 KK Meresta Pakruojis (krepšinis, NKL)

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 Pakruojo rajono savivaldybė