Socialistinis lenktyniavimas

Socialistinis lenktyniavimas (социалистическое соревнование) tarybinė varžymosi tarp darbo kolektyvų ir tarp atskirų darbuotojų forma, praktikuota TSRS ir Rytų bloko šalyse.

Konkurencija ir socialistinis lenktyniavimas 

Sąvoka „socialistinis lenktyniavimas“ įvesta sąmoningai siekiant atskirti ją nuo sovietų ideologų neigiamai vertintos rinkos konkurencijos, kuri esą palanki tik kapitalistams, o socialistinis lenktyvimas esą naudingas visiems.

Organizavimas 

Nors socialistinis lenktyniavimas oficialiai laikytas savanorišku, kaip ir su kitais savanoriškais dalykais Tarybų Sąjungoje jis faktiškai buvo privalomas visose ūkio srityse: pramonėje, žemės ūkyje, įstaigose ir tokiose institucijose kaip mokyklos, ligoninės, kariuomenė, profesinės sąjungos. Visur, išskyrus karines pajėgas, už socialistinio lenktyniavimo organizavimą buvo atsakingos tarybinės profsąjungos.

Svarbus socialistinio lenktyniavimo komponentas buvo „socialistiniai įsipareigojimai“ (социалистические обязательства). Nors gamybiniai planai buvo laikomi pagrindiniu rodikliu, darbuotojai ir darbo kolektyvai turėjo prisiimti „socialistinius įsipareigojimus“ ar net „padidintus socialistinius įsipareigojimus“ (повышенные соцобязательства) viršijančius planą.

Socialistinio lenktyniavimo gairės paprastai buvo siejamos su didžiosiomis socialistinėmis ir komunistinėmis šventėmis bei žymiomis datomis, pvz., Lenino gimtadieniais arba Spalio revoliucijos metinėmis.

Laimėtojai buvo skatinami materialiai ir morališkai. Materialiniais paskatinimais galėjo būti pinigai, sunkiau prieinamos prekės ar kitokios socialistinės sistemos gėrybės, pvz., kelialapiai į poilsiavietes, leidimai išvykti į užsienį, galimybės gauti butą arba automobilį be eilės ir pan. Moraliniais paskatinimais buvo diplomai, garbės raštai, portretai „garbės lentose“; darbo kolektyvams buvo suteikiama „Socialistinio lenktyniavimo laimėtojo pereinamoji vėliava“ (Переходящее знамя победителя в социалистическом соревновании).

TSRS ekonomika