Abu Jakubas Jusufas I

Abu Jakubas Jusufas I ( abū ya`qūb yūsuf ben `abd al-mū'min g. 1138 m. Tinmalas – m. 1184 m. liepos 30 d.) – nuo 1163 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.

Abu Jakubas Jusufas I-is buvo Abdal Mumino sūnus.

Istorija 
Abu Jakubas Jusufas I-is gimė Tinmalo kaimelyje, Nfiso upės aukštupio slėnyje, aukštajame Atlase. Dar iki tėvo mirties jis buvo vietininkas Sevilijoje. Tapęs vadovu Jusufas dar penkerius metus turėjo slopinti almochadų opoziciją. 1170 m. Jusufas pratęsė tėvo pradėtą kovą su Ibn Mardanišu, kuris palaikomas Aragono, Kastilijos ir Barselonos karalių puldinėjo almochadų teritorijas Ispanijoje. O 1172 m. žuvus Ibn Mardanišui visa musulmoniška Ispanija pripažino almochadų valdžią. Jusufas vedė Ibn Mardanišo dukrą ir apsistojo Sevilijoje. Su krikščionimis Jusufas sudarė septynerių metų taikos sutartį, kurią greitai Leono karalius Alfonsas IX (Alfonso IX of León) sulaužė.

Jusufo valdymo metu imperijoje suklestėjo statybos, vystėsi mokslas, filosofija ir literatūra. Du žymiausi islamo pasaulio filosofai, Ibn Tufeilas (Ibn Tufail) ir Ibn Rušidas/Averoes (Averroes), gyveno prie kalifo rūmų. Ypač sparčiai buvo statoma Sevilija. Čia buvo pastatytos dvi tvirtovės, uostas, tiltai per Guadalkiviro upę, akvedukas ir minaretas, dabar vadinamas Giralda. Pagal tą patį projektą buvo statomi Kutubijos mečetės minaretai Marakeše bei Rabate (dabar Hasano Bokštas).

1184 m. Jusufas pradėjo karą su Portugalija ir liepos 27-28 d. Santaremo apgulties metu buvo sužeistas. Grįžtant atgal į Seviliją liepos 30 d. Abu Jakubas Jusufas I-is prie Evoros mirė. Palaidotas gimtajame Tinmalo kaimelyje šalia Ibn Tumarto.

Abdal Muminas turėjo tris vizirius:
 Abû `Abd Allah (1166-1172) (abū ʿabd allah ben ibrāhīm, أبو عبد الله بن إبراهيم);
 Abû `Amarân (1173-1176) (abū ʿimrān ben `abd al-mūʾmin, أبو عمران بن عبد المؤمن);
 Abû Hafs (1176-1179) (abū ḥafṣ ben ʿabd al-mūʾmin, أبو حفص بن عبد المؤمن).

Nuorodos 
 Istorinis žodynas ;
 Musulmonų vadovai.

Išnašos 

Almochadai