Alytaus piliakalnis

Alytaus piliakalnis su gyvenviete, Vienuolyno kalnas, Švento Jono kalnas, Joninių kalnas – piliakalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A66KP, unikalus objekto MC kodas 1827, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR36) ir senovinė gyvenvietė Alytaus rytinėje dalyje, Nemuno dešiniajame krante, Alytupio ir Nemuno santakoje. Pasiekiamas iš Nemuno dešiniajame krante esančio senojo (pirmojo) Alytaus centrinės A. Juozapavičiaus gatvės pasukus į Merkinės gatvę, iš jos – į Piliakalnio gatvę, važiuojant laikytis arčiau dešiniojo Nemuno kranto – iš viso 1,1 km, yra kairėje. Pastačius pėsčiųjų ir dviračių tiltą bus ypač patogu pasiekti piliakalnį iš miesto.

Piliakalnis 
Piliakalnį iš vakarų ir šiaurės vakarų juosia Alytupio slėnis, iš pietų – Nemunas, iš rytų ir Šiaurės rytų – daubos. Šlaitai statūs, 20–25 m, tik rytiniai 5–6 m aukščio. Aikštelė keturkampė, 25 x 15 m dydžio. Jos rytinį pakraštį puslankiu juosia 40 m ilgio, 2,5 m aukščio pylimas. Nenaudota kalvos pietvakarių dalis nuo piliakalnio atskirta giliu grioviu.

Išoriniu šlaitu aikštelės pakraščiais tęsiasi pusiau užslinkę apkasai, o pietuose, ties pylimo galu, yra neaiški įduba, primenanti sviedinio sprogimo išrausą. Aikštelės pietinėje ir vakarinėje pusėje yra 2 m pločio ir 1 m gylio Pirmojo pasaulinio karo apkasai. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio viduriu – XIV a.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1985–1986 m. atliko Alytaus kraštotyros muziejus, vadovas Eugenijus Svetikas. Radinius saugo Alytaus muziejus.

Gyvenvietė 
Piliakalnio rytinėje papėdėje 1 ha dydžio plote yra I tūkstantmečio antrosios pusės (VII a.) ir XI a.- XIV a. gyvenvietė su 60 cm storio kultūriniu sluoksniu, tyrinėta 1985–1986 m. Gyvenvietės šiaurės vakarų ir vakarų dalyje archeologai ištyrė 240 m² plotą, rado VII a.- XII a. kultūrinį sluoksnį su lipdyta grublėtu paviršiumi ir žiesta keramika. Gyvenvietėje rasta sudegusių pastatų liekanų, ūkyje naudojamų dirbinių, kalavijo galas, pentinas su spygliu. 500 m į šiaurės vakarus yra 1984–1986 m. tyrinėtas vėlesnio laikotarpio senkapis, įrengtas greičiausiai dar pilėnų.

Istorija 
Ant piliakalnio stovėjusią medinę pilį 1377 m. ir 1382 m. buvo užėmę kryžiuočiai. Alytaus pilis minima 1384 m. ir 1387 m.

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V., 1975. t.2
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 98
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p. 58
 Kultūros paminklų enciklopedija. V., 1998.
 Baranauskas T. Lietuvos medinės pilys rašytinių šaltinių duomenimis. Lietuvos archeologija. Vilnius, 2003. T. 24, p. 66, 78.
 Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна. 1893.
 Radziukynas J. Suvalkų redybos pilekalniai su žemlapiu. Varšuva. 1909. p. 34–35
 Ražanauskaitė E. Alytaus piliakalnis. Istoriniai tyrimai. V., 1980 (VAA. F.5, b.363 A).
 Svetikas E. Alytaus piliakalnio gyvenvietė. Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1984 ir 1985 metais. Vilnius, 1986. p. 35–37.
 Svetikas E. Alytaus piliakalnio gyvenvietė. Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1986 ir 1987 metais. Vilnius, 1988. p. 38–39.
 Wejtko W. Do poszukiwaniu o piłkalniach. Wisła. 1889. T. III, p. 895–896.

Nuorodos 
 Alytaus piliakalnis
 Panoramio foto 
 Alytaus piliakalnis 2009 m. vasario 16 d. 

Piliakalniai Alytuje