Prūsijos piliakalniai

Prūsijos piliakalniai – piliakalniai () senovės prūsų gyventoje teritorijoje, tai – dabartinės Lietuvos Respublikos Klaipėdos kraštas, Rusijos Federacijos Kaliningrado sritis bei Lenkijos Respublikos Pamario vaivadija, Varmijos Mozūrų vaivadija ir Palenkės vaivadijos vakarinė dalis.

Tyrimai 
Vieni pirmųjų Prūsijos archeologijos paminklus tyrė J. Guise, Augustas Henigas, Otas Tišleris, Georgas Bujakas, Johanas Heidekas, H. Beningkas, kai kurie dvarininkai savo žemėse. Tačiau daugumą jų domino kapinynai ir pilkapynai. 1880-1921 m. Prūsijos piliakalnius tyrė Karaliaučiaus universiteto profesorius ir ilgalaikis rektorius Adalbertas Becenbergeris, kuris organizavo Prūsijos ir Mažosios Lietuvos archeologinių paminklų tyrinėjimus, su kitais dalyvavo daugiau kaip 120 archeologinių ekspedicijų. Daugiausia, daugiau, kaip 20 archeologinių paminklų ištyrė Sembos pusiasalyje, daugiau kaip 30 – Klaipėdos, Šilutės ir Tilžės apskrityse. Paskelbė tyrimų ataskaitų, kurios neprarado svarbos, nes dauguma archeologinių paminklų sunaikinta. Tyrimų duomenis derino su etnografijos, tautosakos ir kalbotyros duomenimis.

XX a. pirmoje pusėje Prūsijos archeologijos paminklus tyrė Karlas Štadis, Frydrichas Peiseris, Karlas Engelis, Vilhelmas Gertė. Po Antrojo pasaulinio karo žvalgomuosius archeologinius tyrimus Kaliningrado srityje vykdė Frida Gurevič, V. Timofejevas, Vladimiras Kulakovas, Lietuvos archeologai.

Lokalizacija 
Prūsijos piliakalnių vietas nustatė  vokiečių pedagogas, archeologas, Rytų Prūsijos archeologijos paminklų inspektorius Emilis Holakas, kuris kartu su A. Becenbergeriu, o nuo 1890 m. vykdydamas savarankiškus archeologinius kasinėjimus, ištyrė apie 60 archeologinių paminklų Sembos pusiasalyje ir Prūsijos pietinėje dalyje. Jis sudarė pirmąjį Rytų Prūsijos proistorės apžvalginį žemėlapį su komentarais (Erläuterung zur vorgeschichtlichen Übersichtskarte von Ostpreussen 1908 m.) Jame pateikta archeologinė apžvalga, išsamūs archeologinių paminklų aprašai su paaiškinimais. Medžiaga sugrupuota pagal akmens, bronzos, geležies amžius. Šis veikalas laikomas pirmuoju Rytų Prūsijos archeologijos vadovėliu.

Nemažai medžiagos apie Prūsijos fortifikacinę sistemą pateikė Adolfas Beticheris, kuris Karaliaučiuje 1891-1898 m. išleido 8 tomų veikalą „Rytprūsių provincijos statybos ir meno paminklai“, jo t. 1-7 gausiai iliustruoti. 1899 Vilhelmas Šimelpfenigis parengė 9 tomą - „Vardų ir vietovardžių rodyklė“. Leidinys turi didele išliekamąją vertę - beveik visi jame aprašyti Prūsijos bei Mažosios Lietuvos architektūros ir meno paminklai per karus ir sovietmečiu sunaikinti.

Prūsijos piliakalniai

Šaltiniai