Gana

Ganos Respublika (Gana) – valstybė Vakarų Afrikoje su sostine – Akra. Ribojasi su Dramblio Kaulo Krantu vakaruose, Burkina Fasu šiaurėje, Togu rytuose, ir Gvinėjos įlanka pietuose.

Istorija 
 Pagrindinis straipsnis – Ganos istorija, dar žiūrėti: Aukso krantas, Mosių valstybės.

Manoma, kad dabartinėje Ganos teritorijoje žmonės gyveno nuo 2 tūkstantmečio pr. m. e. vidurio. Apie X a. pietinėje Ganoje apsigyveno kva kalbų grupės atstovai, o vėliau į šiaurinę Ganą iš dabartinio Malio ir Burkina Faso teritorijos migravo gurų kalbomis kalbančios gentys. Iki pat XIX a. šiaurinė ir pietinė Gana vystėsi atskirai, ką lėmė skirtingos gamtinės sąlygos, tradicijos, religijos ir kalbos.

Pirmieji ikikolonijiniai valstybiniai junginiai susiformavo Ganos šiaurėje, apie XIII–XIV a. Ši teritorija, priklausanti sudaninio klimato savanų zonai, kultūriškai buvo veikiama iš šiaurės, Vakarų Sudano imperijų (tokių, kaip Ganos imperija ar Malio imperija), iš kur pirkliai nešė islamą. Ši religija plito gurų tautų tarpe. Pirmosios gurų valstybės Dagbonas ir Mamprugu susikūrė būtent šiaurės rytų Ganos teritorijoje, o vėliau valstybingumo tradicija plito į šiaurę (dab. Burkina Faso teritorija, kur susikūrė Mosių valstybės) bei vakarus (dab. šiaurės vakarų Ganos teritorija).

Savanų zonos gurų valstybės pirmiausia klestėjo iš prekybos ir atliko tarpininkių vaidmenį tarp šiauriau buvusių Sudaninių imperijų ir Gvinėjos miškų zonos pietuose (dab. pietų Gana), taip vadinamame Akanalande. Viena iš pagrindinių prekių buvo kolos riešutai, kuriuos musulmonų prekybininkai šiauriečiai pirkdavo iš miškų gyventojų. Taip pat atrasta nemažai aukso. Čia maždaug tuo pačiu metu, kaip ir šiaurėje, susiformavo pirmieji valstybiniai junginiai. Vienas pirmųjų buvo brongų sukurtas Bono su svarbiu miestu Bono Manso. Jame formavosi akanų kultūros pagrindai ir meno stiliai.
    
1471 m. pakrantę pasiekė portugalų jūrininkai. Manydami, jog čia gausu aukso, jie pakrantę pavadino Aukso Krantu. Portugalai, vėliau ir danai, švedai, olandai čia steigė savo faktorijas, kurios tapo prekybos auksu ir vergais punktais. Intensyvėjanti pajūrio prekyba nuo XVI a. suteikė atsvarą tradicinei prekybai su šiaure, todėl daug akanų genčių migravo į anksčiau beveik negyvenamą pakrantę. Čia susikūrė jų valstybės Mankesimas, Nkranas, Efutu ir kt., palaikę ryšius tarp europiečių fortų ir krašto gilumos.

Nuo XVI a. pabaigos prekybiniuose akanų ir europiečių santykiuose vyravo vergų prekyba. Iš jos pelnėsi ir afrikiečiai, ypač XVII a. pabaigoje įsikūrusi Ašančio valstybė, sugebėjusi apjungti daugumą akanų genčių ir sukurti tikrą vergovinę imperiją. Tai buvo viena iš XVII–XIX a. Gvinėjos įlankos regiono imperijų, turinti panašumų su Dahomėja (dab. Beninas), ar Oju (Jorubalandas).

Nuo XVII a. įsitvirtinti Aukso krante siekė britai. XIX a. jie įsigijo danų ir olandų valdomus prekybos punktus ir teritorijas. 1874 m. Aukso krantą (angliškai Gold Coast) paskelbė Aukso kranto kolonija, o kad įsigalėti žemyne, kariavo su Ašančiu. Iki 1899 m. užėmus ir krašto šiaurinę dalį, ji su Ašančiu 1901 m. buvo prijungta prie Aukso Kranto kolonijos. Šios valdos teritorijos išaugo 1957 m., kuomet prie jos prijungtas nuo 1917 m. britų administruojamas Britų Togolandas.

1957 m., Gana pirmoji iš Afrikos valstybių paskelbė nepriklausomybę. Ganos premjeru tapo kairiosios pakraipos Kvamė Nkruma, kuris buvo populiarus, bet smunkant ekonomikai jis buvo nuverstas 1966 m. Nuo to laiko šalyje periodiškai kaitaliojosi kariniai režimai (1966–1969, 1972–1979, 1981–1993), kuomet šalyje būdavo įvedama tvirta ranka, ir demokratinės respublikos (1969–1972, 1979–1981). Jerry Rawlings, paėmęs valdžią šalyje 1981 m. karinio perversmo būdu, valdė 11 metų. 1993 m. jis liberalizavo šalies politinę sistemą, pakeitė konstituciją ir taip įkūrė ketvirtąją Ganos Respubliką. Valdžioje jam išsilaikyti pavyko dar 8 metus. 2001 m. jį prezidento poste pakeitė John Fufuor. Dabartinis šalies prezidentas yra Nana Akufo Ado.

Politinė sistema 

Gana yra unitarinė prezidentinė konstitucinė demokratija su parlamentine daugiapartine sistema, kurioje dominuoja dvi partijos - Nacionalinis demokratinis kongresas (NDC) ir Naujoji patriotinė partija (NPP). Ganoje iki 1993 m. sausio mėnesio pakaitomis keitėsi civilinė ir karinė vyriausybės, kol po 1992 m. pabaigoje vykusių prezidento ir parlamento rinkimų karinė vyriausybė užleido vietą Ketvirtajai Ganos Respublikai. Pagal 1992 m. Ganos konstituciją valdžia paskirstyta Ganos ginkluotųjų pajėgų vyriausiajam vadui (Ganos prezidentas), parlamentui, ministrų kabinetui, valstybės tarybai ir nepriklausomai teismų sistemai. Vyriausybė renkama visuotiniuose rinkimuose kas ketverius metus.

Administracinis suskirstymas 

Gana administraciškai suskirstyta į 10 regionų. Jie savo ruožtu dalijami į rajonus.

 Ašantis
 Aukštutiniai Rytai
 Aukštutiniai Vakarai
 Brongai–Ahafai
 Didžioji Akra
 Rytai
 Šiaurė
 Vakarai
 Vidurys
 Volta

Didžiausi miestai

Geografija 

Gana yra prie Atlanto vandenyno Gvinėjos įlankos, keletas laipsnių į šiaurę nuo pusiaujo, tarp Dramblio Kaulo Kranto ir Togo valstybių. Pakrantės ilgis – 539 km, mažai vingiuotas, žemas, smėlėtas; rytuose yra lagūnų.

Pakrantėje vyrauja žemuma (plotis ~15 km), vietomis pelkėta, kertama upių. Didelę Ganos dalį užima lygumos. Vidurinėje šalies dalyje yra Ašančio (aukštis iki 300 m), į pietryčius nuo jos – Kvahu plynaukštės. Ganos rytuose ir pietryčiuose yra Akvapimo kalnai ir Togo kalnų pakraštys. Greta Togo sienos yra aukščiausias šalies taškas – Afadžato kalnas (885 m).

3/5 šalies ploto užima Voltos baseinas. Ji sudaro Voltos upė, kurios didžioji dalis užlieta didžiausiu pasaulyje Voltos tvenkiniu, su intakais Baltąja, Juodąja, Raudonąja Voltomis, Oti upe. Pietrytinė pusė priklauso nedidelių upių, tekančių į Atlantą, baseinams: Pra, Tano, Bia ir kt. Natūralių ežerų šalyje praktiškai nėra, tik keletas lagūnų vandenyno pakrantėje bei kraterinės kilmės Bosumtvio ežeras. Kalnuose yra krioklių (Kintampo, Vli, Tagbo ir kt.).

Didesniąją šalies dalį užima savanos. Šiaurėje jos sausringesnės, einant į pietus pereina į retmiškius, toliau į tropines džiungles (ypač pietuose, pietvakariuose). Miškingumas siekia ~40%. Pakrantėje vyrauja krūmynai, palmių giraitės, mangrovių sąžalynai. Ganoje įsteigta keletas nacionalinių parkų, iš kurių svarbiausi – Molės ir Kakumo.

Klimatas 

Ganos klimatas yra pusiaujinis, musoninis; šiaurėje – subekvatorinis. Vidutinės mėnesio temperatūros vyrauja nuo 23–26 °C iki 32 °C. Ašantyje per metus iškrenta 1500–2000 mm kritulių, rytinėse pakrantėse – 650–750 mm, šiaurėje – 1000–2000 mm. Žiemą šiaurėje pučia harmatanas, gali pasitaikyti sausrų.

Ekonomika 

Ganos ekonomika yra daugiausia žemės ūkio. Apie 60% Ganos gyventojų dirba žemės ūkyje. Daugiausia pelno duoda kakava. Auginami ryžiai, kava, kukurūzai, manijokai, riešutai, bananai. Žvejyba ir miško kirtimas yra svarbūs Ganos ekonomikai, nors nepakankamai išvystyti keliai ir infrastruktūra trukdo medienos pramonei plėtotis.

Šalies šiaurėje, pietuose bei pakrantės regionuose randami aukso, boksitų, mangano telkiniai. Atviroje jūroje yra nedidelė naftos pramonė.

Pagrindinė šalies pramonė yra kasyba, miško kirtimas, aliuminio lydymas, kakavos ir kitų produktų apdirbimas bei laivų statymas. Pagrindiniai eksporto produktai yra auksas ir kiti mineralai, kakava, mediena, tunas. Importuojama nafta ir maisto produktai. Pagrindiniai šalies mainų partneriai yra Nyderlandai, Nigerija, Didžioji Britanija, JAV, Kinija.

Demografija 

Ganoje gyvena apie 70 etninių grupių, turinčių savo tradicijas ir kalbas. Tirštai gyvenamoje pietinėje šalies dalyje koncentruojasi kva kalbomis kalbančios etninės grupės, tarp kurių svarbiausios yra akanai (2000 m. surašymo duomenimis, jie sudaro 45,3% gyventojų), kuriuos dar galima skirstyti į smulkesnes etnines grupes, kaip fančiai, ašančiai kt. Pietrytinėje Ganos dalyje į rytus nuo Voltos vyrauja gbe kalba kalbantys eviai. Šalies šiaurėje paplitę guru kalbomis kalbančios grupės: dagombai, dagabai, mamprusiai, konkombai ir kt.

Ethnologue duomenimis, Ganoje yra vartojama 81 kalba, kurios visos priklauso tai pačiai Nigerio-Kongo kalbų šeimai. Oficiali šalies kalba ir lingua franca yra anglų. Ji vyrauja valdžioje ir versle, mokyklose. Apie 13% gyventojų supranta prancūziškai. Be anglų, valdžia remia dar 11 vietinių kalbų, kurios paplitusios atskiruose regionuose. Keturios iš tų kalbų yra tarpusavyje artimos akanų kalbos (Akuapem Twi, Asante Twi, Mfantse ir Nzema), kitos yra dagaare, dagbanli, evių, dangme, ga, gondžų, kasenų kalbos.

Pasak 2000 m. surašymo, krikščionys sudaro 69% šalies populiacijos (daugiausia koncentruojasi šalies pietuose), musulmonai – 16% (koncentruojasi šalies šiaurėje), o afrikietiškų religijų atstovai – 15%. Tiesa, į krikščionybės ir islamo religijas Ganoje yra integruota daug afrikietiškų religijų aspektų.

Vyresnių nei 15 m. žmonių raštingumas (2009 m. apskaičiavimai): 57,9% (66,4% vyrams, 49,8% moterims). Vidutinė numatomo gyvenimo trukmė skaičiuojant nuo gimimo (2009 m. apsk.): 59,85 metų (58,98 vyrams, 60,75 moterims).

Gyventojų amžiaus struktūra (2009 m. apsk.) :
 0–14 metų: 37,3% (4 503 331 berniukų ir 4 393 104 mergaičių)
 15–64 metų: 59,1% (7 039 696 vyrų ir 7 042 208 moterų)
 daugiau kaip 65 metų: 3,6% (393 364 vyrų ir 460 792 moterų)

Kultūra

Kita informacija 
 Ganos ryšiai
 Ganos transportas
 Ganos karinės pajėgos
 Ganos tarptautiniai santykiai
 Ganos šventės

Šaltiniai

Nuorodos 

 Vyriausybės svetainė
 BBC profilis
 Wikivoyage gidas

 
Valstybės