Grabijolai

Grabijolai – gatvinis rėžinis kaimas Elektrėnų savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Kazokiškių, kairiajame Neries krante, aukštų Neries senslėnio kalvų papėdėje plytinčiame slėnyje. Tai tipiškas rėžinis 25 sodybų kaimas, kuriame išlikę nemaža senosios įdomios puošybos medinės architektūros statinių. Kitapus upės yra tokio pat vardo kaimas Vilniaus rajone.

Geografija 

Įvažiuojant į kaimą dešinėje matosi apaugęs pušimis smėlio kalnelis. Šioje vietoje yra buvę Grabijolų pilkapiai, kuriuos 1857 m. kasinėjo K. Tiškevičius. Pilkapynas turėjo būti ir kaimo vietoje, kadangi 2002 m. vienos sodybos kieme, lyginant žemę, buvo iškastos degintinio kapo įkapės. Rasti du vėlyvojo geležies amžiaus ietigaliai ornamentuotomis įmovomis, kurie datuojami IX–XI a. pradžia, aptikti radiniai rodo, kad gyventojai šioje vietoje apsistodavo jau neolite. Pagrindinis kultūrinis sluoksnis yra iš II–IV amžių, kai žmonės čia gyveno sėsliai. Iš to laiko rasta molinis verpstukas, daug geležies gargažių, ankstyvosios grublėtosios ir ankstyvosios brūkšniuotosios keramikos šukių.

Šalia yra ir daugiau panašaus laikotarpio objektų. Ant tiesiai virš gyvenvietės stūksančio šlaito yra Grabijolų–Žemaitiškių pilkapynas su 74 pilkapiais. Kitapus upės matosi Alkų kalnai su Paalkių piliakalniu, o upės vagoje – mitologiniai „Užkeiktos veselios“ akmenys. Žemiau kaimo upėje prasideda didelė Druskinės rėva.

Greta kaimo esančiose kalvose vienas iš kalnų vadinamas Cypeliu. Pasakojama, kad jame yra nuskendusi bažnyčia. Ko gero, ten yra buvęs žvalgakalnis (kalnas, nuo kurio buvo stebimos apylinkės ir pranešama apie pastebėtus priešus). Žmonės pasakoja, kad seniau nuo šio kalno matėsi 5 bažnyčios: Kernavės, Kazokiškių, Vievio, Dūkštų ir Sudervės.

2016 m. rugsėjo 28 d. Elektrėnų savivaldybės taryba priėmė sprendimą Grabijolų klevą paskelbti saugomu botaninio gamtos paveldo objektu.

Istorija 

Grabijolai (Grabiały) minimi 1795 m. parapijų revizijoje kaip Zapalinos palivarkui priklausęs kaimas su 9 dūmais (sodybomis), kuriuose gyveno 41 vyras ir 29 moterys. Prieškario metais kaime buvo 29 sodybos (šiuo metu – 24). Kaimo pavadinimas padavimuose siejamas su dvarininku Grabeliu, nors, matyt, kilo iš  („grafas“).

Nuo priešistorinių laikų ties Grabijolais būta perkėlos per upę. Vėliau čia veikė keltas, buvo medinis tiltas (sudegintas I pasaulinio karo pradžioje).

Konstantinas Tiškevičius savo ekspedicijos Nerimi metu pastebėjo, kad nuo Grabijolų upė jau imama vadinti ne Vilija, o Nerimi.

Baudžiavos laikais kaimas priklausė ant kalno stovėjusiam Zapalinos dvarui, kuris šiuo metu sunykęs. Kitapus upės iki II Pasaulinio karo buvo Grabijolų dvaras, kurio vietoje dabar išlikusi tik viena pakrantėje stovėjusi sodybėlė. Tarpukariu Grabijolų kaimą nuo kito Neries kranto skyrė Lietuvos ir Lenkijos demarkacinė linija, ėjusi upės viduriu. Tuo metu Grabijolų dvare buvo pastatytas lenkų pasienio postas, o Grabijolų kaime, didžiausiose valstiečių sodybose patalpas nuomavosi Lietuvos pasienio policija. Abiejų krantų pasieniečiai, norėdami pasirodyti, organizuodavo šventes savo upės pusėje.

2015 m. rugpjūčio 1 d. buvo minima 220 metų kaimo minėjimo šventė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Elektrėnų savivaldybės gyvenvietės