Magotas

Macaca sylvana (Linnaeus, 1758)
 Simia sylvanus Linnaeus, 1758
 Inuus ecaudatus É. Geoffroy Saint-Hilaire, 1812
 Simia inuus Linnaeus, 1766
 Simia pithecus Schreber, 1799
 Pithecus pygmaeus Reichenbach, 1863

 Introdukuoti
 Natūralus paplitimas

Magotas (Macaca sylvanus) – primatų (Primates) būrio, šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos beždžionių rūšis.

Paplitimas 
Nykstanti rūšis, laukinėje gamtoje gyvena apie 8,000–10,000 individų.

Skirtingai nei visos kitos makakų rūšys paplitusios Pietų, Pietryčių ir Rytų Azijoje, magotai natūraliai paplitę subtropinio klimato Šiaurės Afrikos šiaurvakariuose - šiauryčių Maroke, šiauriniame Alžyre, bei introdukuoti Pietų Europos pietvakariuose esančiame Gibraltare. Tai vakariausiai gyvenanti makakų (Macaca) genties rūšis. 

Tarp ankstyvojo plioceno ir vėlyvojo pleistoceno epochų, magotai gyveno ir Vakarų Europoje, kur šiuo metu vyrauja vidutinių platumų jūrinis klimatas. Šiauriausių magotų populiacijų fosilijos iš viduriniojo pleistoceno yra rastos rytinės Anglijos Norfolko grafystės šiaurinėje dalyje, o iš ankstyvojo pleistoceno epochos magotų fosilijos rastos pietryčių Nyderlandų Limburgo provincijos Tegeleno kaime.

Apibūdinimas 
Vidutinis patelių kūno ilgis 45-55 cm, o patinų 55-70 cm. Palyginti su kitomis makakų rūšimis, bekaulė uodega yra labai sumažėjusi ir, jei ji yra, tai siekia 4-22 mm. Patinai gali turėti ryškesnę uodegą, tačiau apie tai duomenų nėra daug. Vidutinis patelių kūno svoris apie 10 kg, patinų, apie 15 kg.

Mityba 
Magotai minta įvairiu augaliniu maistu, įskaitant gilėmis, laukinėmis alyvuogėmis ir tt. Po nukritusiais lapais renka grybus ir bestuburius, miško kirtavietėse renka žolių sėklas ir net buvo pastebėti nuo medžių šakų ėdantys kerpes.

Amžius 
Laukinėje gamtoje gali gyventi 20 metų ir daugiau, maksimaliai iki 30 metų.

Šaltiniai

Nuorodos 
 youtube.com / Observing social behaviour of Barbary macaques (Macaca sylvanus) (video vaizdo medžiagoje magotai Gibraltare)

Šunbeždžionės