Bėgiai

Geležinkelio bėgiai – dvi lygiagrečios plieno sijos, paklotos ant medinių ar gelžbetoninių pabėgių. Bėgiais rieda specialiai pritaikytos transporto priemonės, kurios vadinamos riedmenimis:
 traukiniai
 tramvajai
 funikulieriai ir panašus transportas

Palyginus su kitomis kelio rūšimis, bėgių paviršius yra labai lygus ir kietas, todėl juo riedančio rato trintis yra maža. Traukinio priešakinio paviršiaus plotas, palyginus su jo ilgiu, irgi gana mažas, todėl traukiniams būdingas ir santykinai nedidelis oro pasipriešinimas. Bėgiai reikalauja mažiau vietos: dviejų kelių geležinkeliu galima pervežti praleisti tokį pat keleivių ir krovinių kiekį, kaip ir keturių eilių automagistralė.

Atstumas arba plotis tarp bėgių – geležinkelio vėžės gali būti įvairus. Junginėje Karalystėje XIX a. būta geležinkelių, kuriuose vėžė buvo platesnė, nei du metrai. Šiuo metu apie 60 % pasaulio geležinkelių tinklo sudaro standartinė 1435 mm vėžė. Plačiosios vėžės geležinkeliuose lengviau pasiekiamas didesnis traukinio greitis, galima vežti didesnio svorio krovinius, tuo tarpu siauruosius geležinkelius pigiau nutiesti. Dideliam greičiui galima pritaikyti ir siaurąjį geležinkelį, tačiau tuomet jo tiesimas yra dar brangesnis.

Seniau bėgių sekcijos dažniausiai būdavo susukamos varžtais. Šiuo metu jos suvirinamos, sudarant ištisinę plieno juostą, kuria traukinys važiuoja daug tyliau.

Kai kurios geležinkelio rūšys naudoja dantytus bėgius, kurie būna pravartūs kai tenka važiuot į stačius šlaitus, kalnus.
Lietuvoje didžiąją dalį geležinkelių tinklo sudaro 1520 mm vėžės keliai. Istoriškai susiklostė, jog toks vėžės plotis atėjo kartu su XIX a. nutiestomis geležinkelių magistralėmis Sankt Peterburgas - Varšuva ir Liepoja - Romnai. Kaizerinės Vokietijos okupacijos laikotarpiu didelė dalis geležinkelių buvo perkeista į 1435 mm pločio vėžę, tačiau 1944 m. po SSRS okupacijos visas Lietuvos geležinkelių tinklas buvo atkeistas į rusišką 1520 mm pločio vėžę.

Geležinkelių infrastruktūra