Šilumvežis

Šilumvežis – lokomotyvas, kuriame sumontuotas vidaus degimo variklis. Šilumvežiai pakeitė garvežius šeštajame XX amžiaus dešimtmetyje.

Traukinio įsibėgėjimo, stabdymo metu varančiai sistemai tenkančios jėgos pernelyg didelės, kad tiktų įprastinė pavarų dėžė. Dažniausiai šilumvežio vidaus degimo variklis suka elektros generatorių, kuris maitina ratus varančius elektros variklius. Šie varikliai panaudojami ir stabdymui. Stabdymo metu elektros variklių (kurie tuomet veikia kaip generatoriai) pagaminta elektros energija retais atvejais gali būti kaip nors panaudojama, tačiau dažniausiai šilumvežiai turi rezistorių bloką jai tiesiog išsklaidyti šilumos pavidalu.

Gali būti taip pat hidraulinė pavara, praeityje bandyti ir kitokie sprendimai.

Sunkesni traukiniai gali būti traukiami dviejų ar daugiau lokomotyvų. Šie lokomotyvai dažniausiai sujungiami taip jog mašinistas iš vienos kabinos gali valdyti visus. Pasitaiko (labiau Amerikoje) kabinos neturinčių lokomotyvų kurie kelyje valdomi tik iš kito lokomotyvo, o patys vieni išvis negali važiuoti, arba gali tik lėtai (stoties ribose). Amerikoje taip pat daugiau vieną kabiną teturinčių lokomotyvų – dauguma Europoje naudojamų lokomotyvų turi dvi kabinas (keičiant važiavimo kryptį, nebūtina apsisukti).

Važiuojant nedideliu greičiu, lokomotyvo jėgainė gali pagaminti daugiau elektros energijos nei elektros varikliai geba suvartoti. Jei tai pasitaiko dažnai, naudojami „šliužai“ () – tik ratų varančiuosius variklius turintys lokomotyvo priedai be jėgainės. Jie gali būti specialiai taip pagaminti bet dažnai taip pat perdirbami iš senų lokomotyvų kurių jėgainė susidėvėjusi.

Lietuvoje dažniausiai naudojami šie šilumvežiai:
Magistraliniai krovininiai:
 M62
 2M62
 ER20

Manevriniai (sąstatams kelynuose formuoti, nedideliems atstumams traukti):
 TEM2
 TGK2
 ChME3

Keleiviniai:
 TEP60
 TEP70
 TEP70BS

Lokomotyvai