Muršilis II

Muršilis II – hetitų karalius, valdęs nuo 1317 – 1293 m. pr. m. e., jauniausias Supiluliumo I sūnus, vienas stipriausių hetitų imperijos valdovų.

Arcavos koalicija 
Muršilis iš savo brolio Arnuvando II paveldėjo Arcavos ir jos miestų–satelitų: Miros, Chpalos, Kuvalijs sukilimus. Trečiais valdymo metais, prie pietų Frygijoje miesto Valmos, Muršilis sumušė priešus. Dvejus metus trūkusioje karinėje kompanijoje, Arcava buvo nugalėta, karalius Luchacitis pabėgo, o į valdžią buvo paskirtas hetitų statytinis. Ketvirtais Muršilio valdymo metais, Arcavos koalicijos šalys tapo hetitų vasalais. Su šiomis šalimis buvo sudarytos taikos sutartys. Iš Arcavos buvo paimta 66 000 belaisvių, kurie „Muršilio analuose“ vadinami arnuvalais, t. y. deportuotieji.

Karai su kaškais 
Hetitų šiaurė siena buvo nuolatinė konfliktų su kaškų gentimis vieta. Kaškai puldinėjo hetitų šiaurines teritorijas, kuriose nebuvo laikoma didelės armijos pajėgos. Karas su kaškais, nepaisant to, kad buvo užimti jų miestai Istaharas ir Palchuisas, norimų rezultatų neatnešė. Per savo valdymą Muršilis dešimt kartų su armija žygiavo į kaškų žemes: 1–ais, 2–ais, 5–tais, 6–tais, 7–tais, 9–tais, 19–tais, 24–tais ir 26–tais valdymo metais, bet nesugebėjo pavergti šios kalniečių tautos ir buvo priverstas ant sienos statyti įtvirtinimus.

Karai su Hayasa-Azzi ir Sirija 
Septintais Muršilio valdymo metais, rytuose esančioje Hayasa-Azzi karalystėje ir Asirijoje prasidėjo neramumai. Neramu buvo ir kitose hetitų valdomose Sirijos žemėse. Karchemišo karalius, Muršilio brolis Šari–Kušuhas, atvykęs į hetitų religinių švenčių vietą Kummaną (Kicuvatnos šiaurėje) (), susirgo ir mirė. Kol karaliaus nebuvo, Karchemišas buvo užimtas priešų.

Devintais valdymo metais Muršilis išsiruošė į Siriją, Karchemišą. Miestui vadovauti paskyrė Šari–Kušuho sūnų, o Alepo valdovu paskyrė Talmi–Teššubą (Supiluliumo I sūnaus Telepino sūnų) ir sudarė sutartį su Ugarito karaliumi Nigmepu, bei Amurru karaliumi Tupi–Teššubu. Sutartis su Amurru draudė pastariesiems mokėti duoklę Egiptui, nes faraonas Horemhebas vėl pradėjo domėtis anksčiau prarastomis Sirijos žemėmis.

Karą su Hayasa-Azzi išprovokavo ginčai dėl nelaisvių. Hayasams pradėjus puolimą, 10 000 hetitų pėstininkų ir 700 karo vežimų nepakako ir hetitams teko pasitraukti iš šiaurinės Eufrato lygumos dalies. Buvo prarasti ir Kizilirmako aukštupio rajonai. Netvirta hetitų padėtis buvo ir Išuvoje.

Nesantaika imperijos viduje 
Ryžtingiems Muršilio karams buvo reikalingos didelės piniginės lėšos. Karalius buvo labai pasipiktinęs, kai pamotė (trečioji tėvo žmona karalienė Tavanana Mal–Nikalė) visą tėvo palikimą atidavė jo šventyklai ir dalį paaukojo Hatušo gyventojams. Pamotė nesutarė su Muršilio žmona ir abi moterys viena kitos atžvilgiu naudojo burtus bei užkeikimus. Kai Muršilio žmona mirė, karalius nutarė pamotę paduoti į teismą, kuris vyko karaliaus rūmuose, bet teismo baigtis nežinoma. Iki šių dienų išliko tik labai apgadintas Muršilio skundo tekstas.

Muršilis II savo sūnui, sosto paveldėtojui Muvataliui II, paliko tvirtą imperiją, apsupta stiprių vasalinių valstybių.

 Kituose šaltiniuose Muršilio II–jo valdymo metai yra nurodyti 1339–1315 m. pr. m. e., 1334–1309 m. pr. m. e. ir 1333–1308 m. pr. m. e..

Nuorodos 
 Muršilio metraštis 
 Hetitų sutartis su Alepu (, antikos laikais – Veroja, dabar – Halab) 
 Muršilio maldos maro metu

Taip pat skaitykite 
 Hetitai
 Mažosios Azijos istorija

Šaltiniai 

|-

Hetitų valdovai