Gamtiniai ištekliai

Gamtiniai ištekliai – natūralūs žmogaus aplinkos komponentai, kuriuos jis naudoja savo poreikių patenkinimui. Jiems priskiriama vertė susijusi su medžiagos/energijos paplitimu ir jos paklausa. Pvz., šiems ištekliams priskiriama saulės energija, oras, vanduo, dirvožemis, miškai, naudingosios iškasenos (pvz., nafta, metalų rūdos, durpės), kraštovaizdis, kt.

Gamtiniai ištekliai gali būti atsinaujinantys ir neatsinaujinantys.

Žemės gelmėse aptinkamos iškasenos ir kiti gamtiniai ištekliai dažnai lemia šalies vietą pasaulio ekonomikoje. Kai nesirūpinama alternatyvomis bei išteklių apsauga ir racionaliu naudojimu, ištekliai gali išsekti, o tai gali būti skurdo, neramumų ir karinių konfliktų priežastis.

Pastaraisiais metais dėl gamtinio kapitalo nykimo vis daugiau kalbama apie tvarios plėtros svarbą. Pvz., nepaliesti atogrąžų miškai pasižymi nepaprastai didele bioįvairove ir jų naikinimas reiškia nesugrąžinamus pasaulio genetinio gamtinio kapitalo nuostolius.

Svarba 
Ankstyvuoju žmonijos veiklos laikotarpiu gamtos ištekliai buvo svarbiausi. Šiais laikais jų reikšmė išlieka taip pat labai svarbi. Gausių gamtos išteklių turinčios šalys: (Japonija, Pietų Korėja) sukūrė ekonomiškai stiprias valstybės. Visgi kai kurios atsiliekančios šalys, kuriose gausu gamtos gėrybių, skendi skolose. Gamtos ištekliai kartu su žmonių sukurtais ištekliais daro įtaka dabartiniam pasaulio ūkiui ir jo geografijai.

Skirstymas 
Gamtos ištekliai gali būti grupuojami pagal įvairius požymius, tačiau labiausiai paplitusi yra gamtinė klasifikacija. Pagal ją gamtos ištekliai skirstomi į mineralinius, žemės, sausumos, vandenų, Pasaulio vandenynų, biologinius, klimato.

Gamtiniai ištekliai Lietuvoje 
Pagrindiniai gamtiniai ištekliai – smėlis, molis, žvyras, taip pat yra apie 1,6 milijonų m³ naftos, pietrytiniuose rajonuose – geležies rūda ir granitas.

Šaltiniai