Sovietinė armija

Sovietinė armija (SA, ) – dalies SSRS ginkluotųjų pajėgų pavadinimas 1946–1991 m.

Sovietinė armija suiro kartu su SSRS. Didžioji dalis tuo metu išlikusios Sovietinės armijos tapo Rusijos ginkluotosiomis pajėgomis. Sovietinė armija buvo ne visos SSRS ginkluotosios pajėgos, o sausumos kariuomenė.

Šnekamoje kalboje Sovietine armija nevadindavo SSRS karinio jūrų laivyno ir karinių oro pajėgų, bet jai priskirdavo Oro gynybos kariuomenę, strateginę raketinę kariuomenę. Taip pat ne tik Gynybos ministerijai pavaldžias kariuomenės rūšis:
 Vidaus reikalų kariuomenę – pavaldi SSRS Vidaus reikalų ministerijai
 Pasienio kariuomenę – pavaldi Valstybės saugumo komitetui (KGB)

Istorija 
Raudonosios armijos pervadinimas į Sovietinę armiją sutapo su masine demobilizacija po Antrojo pasaulinio karo. 1946–1948 m. SSRS ginkluotosios pajėgos buvo sumažintos nuo 11,3 mln. iki 2,8 mln. Demobilizacijos organizavimui optimizuoti laikinai buvo įkurtos 33 karinės apygardos.

Šaltojo karo metais ginkluotųjų pajėgų dydis pagal vakarų vertinimus kito nuo 2,8 iki 5,3 mln. žmonių. Iki 1967 m. tarnyba Sovietinėje armijoje truko 3 metus, vėliau – 2 metus.

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje iš Rytų Europos išvijusi vokiečių kariuomenę, SSRS kariuomenė daugelyje šalių pasiliko savo kainėse bazėse, kuri turėjo palaikyti socialistinių šalių vyriausybių stabilumą ir būti atsvaru NATO kariuomenėms.

Užsienyje buvo nemažai SSRS kariuomenės:
 VDR – sovietinės kariuomenės grupė Vokietijoje (iki 338 tūkst. karių)
 Lenkija – Šiaurinė sovietinės kariuomenės grupė
 Rumunija ir Vengrija – Pietinė sovietinės kariuomenės grupė (viena oro armija, dvi tankų armijos, dvi šaulių divizijos)
 Kuba
 Mongolija

Vėliau SSRS teritorija buvo padalinta į 15 karinių apygardų. 1969 m. buvo įkurta 16-oji apygarda – Vidurinės Azijos karinė apygarda. Tai buvo susiję su įtemptais santykiais Kinijos-SSRS pasienyje.

Nuorodos