Rytų Baltijos mažoji rasė

Rytų Baltijos mažoji rasė – viena iš europidų didžiosios rasės mažųjų rasių (antropologinis tipas), išskiriama kai kurių XX a. I pusės antropologų.

Sąvokos atsiradimas ir naudojimas 

„Rytų Baltijos rasės“ terminą XX a. trečiajame dešimtmetyje įvedė suomių-švedų antropologas Rolfas Nordenstrengas.
Vėliau šį terminą vartojo vokiečių antropologas Hansas Giunteris, švedų antropologas Bertilas Lundmanas, taip pat amerikiečių antropologai K. Kunas ir R. Makalokas. Analogiškas antropologinis tipas, pavadintas „Rytų Europos“, buvo išskirtas I. Denikerio ir E. F fon Eikštedto. Vėliau ši sąvoka vartota sovietų antropologų, kurie laikėsi populiacinės rasės koncepcijos: V. P. Eleksejevo klasifikacijoje (1974 m.) išskiriama „Rytų Baltijos populiacijų grupė“, M. G. Abdušelišvilio klasifikacijoje (1990 m.) – „Rytų Baltijos tipas“.

Arealas 
Pagrindinis arealas sutampa su Atlanto-Baltijos mažosios rasės arealu – Skandinavija, Britanijos salos, Vakarų ir Rytų Europos šiauriniai rajonai, bet šio tipo žmonės dažniausiai sutinkami teritorijose tarp Baltijos bei Baltosios jūrų.

Šios mažosios rasės atstovai sudaro didelę dalį šiaurinių rusų, baltarusių, lietuvių, latvių, estų, karelų, vepsų, nemažai komių.

Yra įrodymų, kad šis tipas – tiesioginiai senųjų Vidurio ir Šiaurės Europos gyventojų palikuonys.

Požymiai 
Šio mažosios rasės arealo populiacijoms būdinga:
 oda – šviesi, tai šviesiausios odos žmonės.
 akys – šviesios (daugiau kaip 75 % gyventojų)
 plaukai:
 šviesūs (daugiau kaip 50 % gyventojų)
 plačiai banguoti ar tiesūs, minkšti
 barzdos augimas – vidutinis ar gausesnis nei vidutinis
 tretinis kūno plaukuotumas – nuo silpno iki vidutinio, silpnesnis negu Atlanto-Baltijos mažosios rasės.
 galva:
 gana stambi, brachicephalinė ar mezocefalinė
 veidas platesnis ir žemesnis, nei Atlanto-Baltijos mažosios rasės žmonių
 nosis trumpesnė negu Atlanto-Baltijos mažosios rasės žmonių, gana dažnai riesta (nugarėlė įdubusi) – iki 30-40 % atstovų.
 Ūgis mažesnis, nei Atlanto-Baltijos tipo atstovų.

Tipiški atstovai

Nuorodos 

 Хрисанфова Е.Н., Перевозчиков И.В. (1991) Антропология. Изд-во Московского университета. 320 с.
 § 4. ГЕОГРАФИЧЕСКАЯ ЛОКАЛИЗАЦИЯ И КРАТКОЕ ОПИСАНИЕ ОСНОВНЫХ АНТРОПОЛОГИЧЕСКИХ ТИПОВ (iš Хрисанфова Е.Н., Перевозчиков И.В. Антропология. Учебник. 2-е изд. – М.: Изд-во МГУ, 1999. – 400 с.)

Rasės