Vytenis

Vytenis (~1260 m. – 1315 arba 1316 m.) – Lietuvos didysis kunigaikštis (nuo ~1295 iki 1315 ar 1316 m.), Butvydo sūnus. Jo valdymo laikotarpis pasižymėjo nuolatinėmis lietuvių kovomis su Vokiečių ordinu, Lenkija ir Voluinės rusėnais. Ordinas šiuo laikotarpiu stengėsi įsitvirtinti Žemaitijoje, taip sujungdamas savo Prūsijos ir Livonijos šakų teritorijas. Sąjunga su Ryga ir Rygos arkivyskupu buvo pats įdomiausias politikos vaisius. Atstovaudamas tautiškai politikai ir kovodamas su ordinu, jis rado sąjungininkų tarp pačių krikščionių.

1294 m., dar nebūdamas Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu, Vytenis su 800 vyčių dalinių įsiveržė į Mazoviją ir nužygiavo iki pat Lenčicos. 1298 m. laimėjo Turaidos mūšyje prieš Livoniją. Jo valdymo pradžioje prie Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės buvo prijungta pietinė kuršių krašto dalis (dab. „žemaičių dounininkų“ tarmės arealas), 1307 m. – Polockas, šiek tiek vėliau – ir Pinskas su Turovu. Kovodamas su Livonijos ordinu, Vytenis vykusiai išnaudojo pastarojo nesutarimus su Rygos arkivyskupu (pvz., 1298 m. arkivyskupo prašymu Rygoje ilgam įkurdino LDK kariuomenės įgulą).

Apie 1312 m. katalikiško savo šeimos (o gal ir visos LDK) krikšto sumetimais Vytenis buvo pasikvietęs į Lietuvą pranciškonų vienuolių; greičiausiai apie tą laiką jo leidimu Vilniuje buvo pastatyta katalikų bažnyčia; naujausi archeologiniai tyrinėjimai parodė, kad Vilnius Vytenio valdymo laikais iš nedidelės amatininkų ir pirklių gyvenvietės ėmė virsti tikru miestu.

1315 m. ar 1316 m. Vytenis mirė. Tikslios mirties priežasties nerasta (daug istorikų mano, kad buvo nutrenktas žaibo), bet kryžiuočių teigimu, jis buvo nužudytas savo brolio Gedimino, norėjusio valdyti Lietuvą.

Manoma, kad valdant Vyteniui, LDK submonarchas buvo Gediminas − galbūt kaip tik todėl būtent jis po Vytenio mirties tapo nauju Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu.

Gediminaičių dinastijos valdovai