Azoto monoksidas

Azoto monoksidas – cheminis junginys, kurio formulė yra NO, dujos. Neturėtų būti painiojamas su diazoto monoksidu N2O ar azoto dioksidu NO2.

Azoto monoksidas yra svarbus biomediatorius žinduolių organizme, įskaitant žmogų, taip pat ir nuodingas oro teršalas.

Azoto monoksido molekulė yra laisvasis radikalas, todėl labai reaktingas. Ore reaguoja su deguonimi, susiformuoja azoto dioksidas.

Biologinė reikšmė 
Azoto monoksidas dalyvauja įvairiuose biologiniuose procesuose, įskaitant kraujagyslių išplėtimą, plaukų ciklo modifikavimą, erekciją; aukštumose gyvenančių žmonių organizmuose NO gaminamas didesniais kiekiais, taip išvengiant hipoksijos. NO taip pat išskiriamas žmogaus imuninės sistemos makrofagų bei neutrofilų, kadangi jis yra nuodingas bakterijoms ir kitiems žmonių patogenams, nors daugelis patogeniškų bakterijų jau yra įgiję atsparumą. NO taip pat naudingas gydantis apsinuodijus parakvatu (piktžolių naikinimo chemikalas).

Augaluose NO gaminamas keliais būdais, veikia kaip mediatorius.

Pritaikymas technikoje 
Nors tiesioginis NO panaudojimas yra santykinai mažas, jis pagaminamas dideliais kiekiais azoto rūgšties iš amoniako sintezėje (Ostvaldo procesas). Naudojamas puslaidininkių pramonės procesuose. Gali būti naudojamas polimerų paviršiaus radikalams aptikti.

NO aplinkoje 
Termodinaminiu požiūriu, NO yra nestabilus, linkęs virsti į O2 ir N2, nors be katalizatorių tokia reakcija yra labai lėta. Norint susintetinti NO iš molekulinio azoto bei deguonies, reikalingos labai aukštos temperatūros, virš 1000 °C (endoterminė reakcija). Pagrindinis natūralus azoto monoksido šaltinis atmosferoje yra žaibas. Vidinio degimo variklių naudojimas smarkiai padidina šio junginio kiekius aplinkoje (viena iš automobilių katalizatorių funkcijų yra paversti NO į deguonį ir azotą).

Azoto monoksidui (taip pat ir kitiems azoto oksidams) esant ore ir reaguojant su drėgme, gali susiformuoti azoto rūgštis, kuri patenka į kritulius (rūgštusis lietus). NO taip pat naikina stratosferos ozono sluoksnį.

Reakcijos 
Esant deguoniui, NO virsta NO2:
 2NO + O2 → 2NO2

Vandenyje NO reguoja su deguonimi ir vandeniu, susiformuojant HNO2, manoma, kad vyksta tokia reakcija:
 4 NO + O2 + 2 H2O → 4 HNO2

NO reaguoja su fluoru, chloru ir bromu, susiformuojant nitrozilo halidams, pvz., nitrozilo chloridui. Gali reaguoti taip pat su jodu, tačiau pastarasis junginys labai trumpalaikis (nestabilus).
 2NO + Cl2 → 2NOCl

Gamyba 
Laboratorijoje naudojama azoto rūgšties redukcijos reakcija:
 8HNO3 + 3Cu → 3Cu(NO3)2 + 4H2O + 2NO
arba:
 2 NaNO2 + 2 NaI + 2 H2SO4 → I2 + 4 NaHSO4 + 2 NO
 2 NaNO2 + 2 FeSO4 + 3 H2SO4 → Fe2(SO4)3 + 2 NaHSO4 + 2 H2O + 2 NO
 3 KNO2(l) + KNO3 (l) + Cr2O3(s) → 2 K2CrO4(s) + 4 NO (g)
(čia l – skystis, s – kietoji agregatinė būsena, g – dujos).

Pramonėje gaminama oksiduojant amoniaką 750–900 °C (paprastai 850 °C) temperatūroje, naudojant platiną kaip katalizatorių:
 4NH3 + 5O2 → 4NO + 6H2O

Nekatalizuojama O2 ir N2 reakcija, kuriai reikalinga aukšta temperatūra (kaip žaibo) nėra paplitusi pramonėje:
 N2 + O2 → 2NO

Azoto junginiai
Oksidai