Sakmė apie princą Gendži

Sakmė apie princą Gendži () – klasikinis japonų literatūros kūrinys, priskiriamas Japonijos bajorei Murasaki Shikibu ankstyvajame XI a., viduriniajame Heian laikotarpyje. Kūrinys dažnai tituluojamas pirmuoju romanu pasaulyje, taip pat pirmuoju moderniuoju romanu, pirmuoju psichologiniu romanu ar pirmuoju psichologiniu romanu, vis dar laikomu klasika, nors tiek tokie titulai, tiek pats kūrinio priskyrimas romanui yra sukėlęs nemažai debatų (žr. skiltį Reikšmingumas). Užrašytas emakimono ritiniuose.

Pirmas dalinai sakmę apie Gendži 1882 m. į anglų kalbą išvertė Suematsu Kenchō. Visą sakmę be vieno skyriaus  išvertė Arturas Veilis. Visą sakmę į anglų kalbą, naudodamas tikslesnį metodą nei A. Veilis, pirmąkart išvertė Edvardas Seidenstikeris Japonijos parlamentaras Marutei Tsurunen sakmę yra išvertęs į suomių kalbą.

Reikšmingumas 

Sakmė apie princą Gendži yra svarbus meninis kūrinys japonų literatūroje, įkvėpęs ne vieną šių laikų rašytoją. Kūrinys žymus savo vidine darna, psichologiniu vaizdavimu ir tikroviškais veikėjų charakteriais. Romanistas Yasunari Kawabata, atsiimdamas Nobelio premiją, tarė „Sakmė apie princą Gendži yra aukščiausia japonų literatūros viršūnė. Net iki pat mūsų dienų nėra grožinio kūrinio, galinčio jam prilygti.“

Gendži taip pat dažnai laikoma „pirmąja novele“, nors yra kilę daug debatų apie tai - kai kuriuose jų svarstoma, ar šį kūrinį išvis galima priskirti romano žanrui. Kai kurie psichologines įžvalgas, sudėtingumą ir nuoseklumą kūrinyje laiko vienais iš argumentų, įrodančių, kad Sakmę apie Gendži galima priskirti romano žanrui, tuo pačiu atmesdami ansktesnius grožinės prozos kūrinius. Kiti tokius argumentus laiko subjektyviais ir neįtikinamais. Iš to kyla pretenzijų kūrinį tituluoti „pirmuoju psichologiniu romanu“, „pirmuoju psichologiniu romanu, vis dar laikomu klasika“ ir pan. Tvirtinimas, kad Sakmė apie princą Gendži yra pirmasis romanas pasaulyje neišvengiamai kertasi su į tokį titulą pretenduojančiais graikų kalba parašytais Dafnis ir Chlojė bei Aetiopika, parašytais atitinkamai Longo ir Heliodoro apie III a., lotynų kalba atitinkamai I ir II a. parašytais Petronijaus Satyrikonu ir Apulėjaus Metamorfozėmis, taip pat VII a. sanskrito kalba Banabhatos parašytu Kadambariu. (vien jau pats pavadinimas perša diskusijas - japoniškai monogatari reiškia pasaką).

Sakmė apie princą Gendži ir kiti Murasaki Shikibu darbai yra įtraukti į mokymo programą Japonijos mokyklose. Japonijos Bankas rašytojos garbei yra išleidęs 2000 jenų banknotą, kuriame vaizduojama romano scena iš XII a. kūrinį iliustruojančio rankraščio.

Autorystė 

Debatai, kiek Sakmės apie Gendži autorystę išties galima priskirti Murasaki Shikibu, tęsiasi šimtmečius ir nepanašu, kad kada nors užsibaigs, nebent bus atrasta naujų archyvinių įrodymų. Yra visuotinai sutarta, kad sakmė dabartinę savo formą įgavo 1021 m., kai Sarashina Nikki autorė savo dienoraštyje padarė žymų įrašą apie jos džiaugsmą įsigijus kūrinio egzempliorių. Ji rašo, kad romaną sudaro virš 50 skyrių ir pamini veikėją, pasirodžiusį kūriniui einant į pabaigą, taigi, jei romaną be Murasaki Shikibu kūrė kiti autoriai, kūrinys buvo parašytas panašiu laiku kaip šis Sarašinos įrašas. Murasaki Šikibu savo pačios dienoraštyje 1008 m. mini šį romaną, kurio pagrindinės veikėjos toks pats vardas, Murasaki. Šis įrašas patvirtina bent dalį romano buvus prieinamą skaityti 1008 m..

Struktūra 

Romanas tradiciškai suskirstytas į 3 dalis, kurių pirmose dviejose pasakojama apie Gendži gyvenimą, o trečiajame - apie žymius Gendži įpėdinius Niou ir Kaoru. Taip pat yra trumpų tarpinių skyrių, kurie paprastai grupuojami atskirai ir kurių autoryste dažnai abejojama.
 Gendži pakilimas ir nuopuolis 
 Jaunystė, 1–33 skyriai: meilė, romantika ir tremtis
 Sėkmės ir nesėkmės, 34–41 skyriai: jėgos potyris ir mylimos žmonos mirtis
 Pereinamieji (tarpiniai) (42–44 skyriai): labai trumpi epizodai po Gendži mirties
 Uji, 45–54 skyriai: Gendži oficialūs ir slaptieji įpėdiniai, Niou ir Kaoru

Skyrių sąrašas 

Kai kuriuose rankraščiuose randamas tarp 41 ir 42 skyrių esantis skyrius, vadinamas 雲隠 (kumogakure, reiškia „pranykęs debesyse“), kurį sudaro tik pavadinimas. To tikslas veikiausiai yra priminti apie Gendži mirtį. Kai kurie mokslininkai postuluoja esą egzistavo dabar jau dingęs tarpinis skyrius tarp 1 ir 2, kuriame būtų pristatyti kai kurie staiga pasirodantys veikėjai.

Vėlyvieji „autoriai“ yra pridėję papildomų skyrių, dažniausiai tarp 41 ir 42 arba po 54 skyrių.

Išnašos

Taip pat skaitykite 

 Japonų literatūra
 Jūnihitoe

Nuorodos 

 Sakmė apie princą Gendži, pilnas kūrinys (japonų k.)
 Sakmė apie princą Gendži, pilnas 1976 m. E. Siedenstikerio vertimas  
 [http://www.gutenberg.org/etext/19264 Japonų literatūra, su ištraukomis iš Sakmės apie Gendži ir klasikinės poezijos bei dramos] 1882 m. Suematsu pirmųjų 17 Sakmės apie princą'' skyrių vertimas su įžanga ir pastabomis 
 Sakmės apie princą Gendži tekstai (originalo kalba, romanizuota versija, moderniąja japonų kalba. Virdžinijos universiteto biblioteka
 Sakmės apie princą Gendži medžio raižiniai  Medžio raižinių iliustracijos UNESCO Pasaulinio Paveldo paviljone.
 Sakmė apie princą Gendži: kūrinio veikėjų genealoginis medis
 Sakmės apie princą Gendži audioknygos  7-54 skyrių audioknygos mp3 formatu.

Japonijos literatūra