Antisocialus asmenybės sutrikimas

Antisocialus asmenybės sutrikimas (kai kada įvardijamas sociopatija, klaidingas psichopatijos sinonimas) – asmenybės sutrikimas, pasireiškiantis antisocialiu elgesiu ir socialinių normų nepaisymu. 

Tokie žmonės ilgą laiką manipuliuoja kitais, juos išnaudoja, pažeidžia kitų asmenų teises, tačiau dėl to nejaučia jokio sąžinės graužimo. Kai kurie antisocialų asmenybės sutrikimą tapatina su psichopatija, tačiau esama ir tų, kurie psichopatiją išskiria kaip atskirą sunkesnį sutrikimą.

Asmenys, kuriems būdingas šis sutrikimas, neretai pažeidžia įstatymus, tampa nusikaltėliais. Tokie asmenys gali meluoti, smurtauti, elgtis impulsyviai, turėti problemų su alkoholio ar narkotikų vartojimu. Vyrams antisocialus asmenybės sutrikimas būdingas žymiai dažniau nei moterims (nustatomas atitinkamai 3 % vyrų ir 1 % moterų), psichopatijos nulemtas variantas dažnas tarp kalinių. Konservatyviais tyrimo duomenimis sutrikimo variantu pasižymi ~20 % kalinių vyrų. 

Kas konkrečiai šį sutrikimą sukelia, nėra žinoma, įtakos gali turėti genetiniai faktoriai, funkciniai pakitimai gali atsirasti smegenims vystantis. Socialinis ir kultūrinis aplinkos poveikis, ypač auklėjimo klaidos, tėvų nepriežiūra, bloga bendraamžių įtaka, vaikystėje patirta prievarta gali nulemti sutrikimo atsiradimą. Gali būti ir žmogaus negebėjimo prisitaikyti prie socialinės aplinkos padarinys. Dalis psichiatrų abejoja ar sutrikimas yra išgydoma, tačiau jos raiška sulaukus ~40 m. silpnėja. Nėra aišku ar tai lemia savo blogio elgesio įsisąmoninimas ar tai yra tiesiog brendimo pasekmė. Maištingo paauglių elgesio negalima laikyti sutrikimu, nebent toks elgesys reiškiasi keliais metais anksčiau nei įprasta. Tačiau pamokų praleidinėjimas, bėgimas iš namų, ankstyvi lytiniai santykiai (nesulaukus 16 m.) ir kitas nepaklusnus elgesys gali nurodyti sutrikimo apraiškas.

Amerikos psichiatrų asociacijos leidžiamame „Psichikos sutrikimų diagnostikos ir statistikos vadove“ (DSM) asocialaus tipo asmenybės sutrikimas apima psichopatijos nulemtą variantą. Pagal pastarąjį sutrikimo apibrėžimą, nors ir asmuo gali atitikti asocialaus tipo asmenybės kriterijus, labiausiai siejamus su antisocialiu elgesiu, bet pagrindiniai psichopaitiją charakterizuojantys bruožai jam gali būti visai nebūdingi. Psichopatai, kaip manoma, sudaro tiktai nedidelę visų žmonių, kuriems nustatomas asocialaus tipo asmenybės sutrikimas, grupę.

Psichopatija, sociopatija dažnai romantizuojama literatūroje, kino filmuose, televizijos serialuose, tačiau pastarųjų asmenų charakterio anomalijų nauda paprastai būna trumpalaikė arba netikra. Jų gyvenimas būna lėkštas, jie negeba užmegzti nepaviršutiniškų santykių. Paprastai sutrikimas įtraukia tokį asmenį į lošimus, skolas, neretai jie atsiduria ir už grotų. Nepaisant to, dalis psichopatų sugeba iškilti į verslo, teisės, politikos pasaulio aukštumas. Psichopatai nejaučia baimės arba nerimo, kaltės jausmo, pasižymi empatijos, moralės stoka. Jų atlikti nusikaltimai būna itin žiaurūs, valdžios ir kontrolės troškimą pasiekia apžavėdami, manipuliuodami, įbaugindami arba žiauriai elgdamiesi.

Išnašos 

Asmenybės sutrikimai