Kemerovo sritis

Kemerovo sritis (rus. Кемеровская область) – sritis Rusijoje, pietvakarių Sibire, Sibiro federalinėje apygardoje.

Kemerovo sritis sudaryta 1943 m. sausio 26 d. Šiaurėje ribojasi su Tomsko, vakaruose – su Novosibirsko sritimis, pietvakariuose – su Altajaus kraštu, pietuose – su Altajaus respublika, pietryčiuose – su Chakasija, rytuose – su Krasnojarsko kraštu.

Administracinis suskirtymas 
Administracinis centras – Kemerovas.

Sritis suskirstyta į 19 rajonų:

 Belovo rajonas (Беловский район)
 Gurjevo rajonas (Гурьевский район)
 Čebulino rajonas (Чебулинский район)
 Ižmoro rajonas (Ижморский район)
 Jaisko rajonas (Яйский район)
 Jaškino rajonas (Яшкинский район)
 Jurgos rajonas (Юргинский район)
 Kemerovo rajonas (Кемеровский район)
 Krapivino rajonas (Крапивинский район)
 Leninsko–Kuznecko rajonas (Ленинск-Кузнецкий район)
 Marijinsko rajonas (Мариинский район)
 Meždurečensko rajonas (Междуреченский район)
 Novokuznecko rajonas (Новокузнецкий район)
 Prokopjevsko rajonas (Прокопьевский район)
 Promyšleno rajonas (Промышленновский район)
 Taštagolo rajonas (Таштагольский район)
 Tiažino rajonas (Тяжинский район)
 Tisulo rajonas (Тисульский район)
 Topkino rajonas (Топкинский район)

Geografija 
Didžioji dalis srities teritorijos yra Kuznecko dubumoje, apribotoje Kuznecko Alatau (aukštis iki 2178 m) ir Salairo kalvagūbriu bei Gornaja Šorija masyvu. Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -17 °C – -22 °C; liepos – 17 °C – 20 °C. Per metus iškrinta nuo 300–500 mm kritulių lygumose iki 900 mm – kalnuose. Dauguma srities upių priklauso Obės baseinui: Tomė, Inja, Jaja, Kija. Būdingi dirvožemiai – juodžemiai ir miškų pilkžemiai. Spygliuočių (eglės, kedrai, balteglės) ir lapuočių (beržai, alksniai) miškai pietų link pereina į miškastepes ir stepes.

Ekonomika 
Kemerovo sritis įeina į Vakarų Sibiro ekonominį regioną. Čia yra vienas svarbiausių Rusijoje akmens anglių telkinių – Kuzbasas. Be to, išgaunama geležies rūda, polimetalų rūda, auksas, rusvosios anglys. Juodosios ir spalvotosios metalurgijos, chemijos, mašinų gamybos, maisto, lengvoji, medienos apdirbimo pramonė. Yra 4 šiluminės elektrinės. Miestų apylinkėse auginamos daržovės ir vystoma gyvulininkystė. Šiauriniuose rajonuose auginami kviečiai, miežiai, avižos. Bitininkystė. Kailinių žvėrelių auginimas.

Srities teritoriją kerta Transsibiro ir Pietų Kuzbaso geležinkeliai, Čeliabinsko – Čitos kelias. Kemerovo ir Novokuznecko oro uostai. Laivyba Tomės upe.

Gyventojai 
Kemerovo srityje gyvena 2855 tūks. gyventojų; iš jų 85 % – miestuose. Gyventojų tankumas – beveik 30 žm./km². Tankiausiai gyvenama centrinė dalis – Kuzbasas, rečiausiai – kalnuotos sritys (pietūs ir rytai).

Tautinė sudėtis (2010 m.): rusai – 91,8 %, totoriai – 1,4 %, vokiečiai – 0,8 %, ukrainiečiai – 0,8 %, šorai – 0,4 %, armėnai – 0,4 %.

Didžiausi miestai:
 Novokuzneckas – 563,3 tūkst. gyv. (2005 m.)
 Kemerovas – 522,6
 Prokopjevskas – 218,9
 Kuznecko Leninskas – 109,3
 Kiseliovskas – 104,1
 Meždurečenskas – 103,0
 Anžero Sudženskas – 84,6
 Jurga – 84,1
 Belovas – 79,3
 Osinikai – 49,6

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 
 Kemerovo universitetas