Seredžius

Seredžius – miestelis Jurbarko rajono savivaldybėje, prie vaizdingos Nemuno ir Dubysos santakos, šalia kelio . Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi neorenesansinė Seredžiaus Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (pastatyta 1913 m.), veikia Seredžiaus Stasio Šimkaus mokykla-daugiafunkcis centras, biblioteka, paštas (LT-74051), serediškių sambūris „Palemonas“. Stūkso du Seredžiaus piliakalniai, svarbesnis iš jų – Palemono kalnas.

Etimologija 

J. Otrembskio nuomone, Seredžiaus vardas galėjo kilti nuo slavybės sereda („trečiadienis“) – dienos, kuomet vykdavo savaitiniai turgūs. Toks miestelio vardas minimas nuo XVI a. 1-osios pusės. Taip pat manoma, kad miestelis vardą galėjo gauti dėl savo padėties – jis buvo vidurys (slaviškai seredina) tarp Kauno ir Jurbarko.

Liaudies etimologija pasakoja, kad sykį Nemunu plaukę užjūrio keliauninkai. Jie priplaukę Dubysos žiotis ir iš džiaugsmo uždainavę: „Čia radom!“ Taip ir atsiradęs Seredžiaus pavadinimas.

Geografija 

Miestelis įsikūręs dešiniajame Nemuno krante (priešais yra Kriūkai), priklauso Panemunių reg. parkui, link Kauno pusės yra įkurtas istorinis Seredžiaus kraštovaizdžio draustinis (30 ha). Miestelio šiaurės vakaruose atsiveria Seredžiaus šv. Jono šaltinis.

Pietinėje miestelio dalyje yra senkapių, datuojamų III–IV a. Priešingame Nemuno krante yra Kriūkai. Nuo kalno atsiveria puiki regykla. Miestelio vakaruose ir pietuose stūkso du Seredžiaus piliakalniai. Į vakarus nuo miestelio, už 0,5 km, Belvederio kaime yra Belvederio dvaras, taip pat bastioniniai Belvederio įtvirtinimai.

Istorija 

Viduramžiais ties dabartiniu Seredžiumi, Nemuno ir Dubysos santakoje stovėjo kryžiuočių pilis (Dubysos pilis). Tai buvo ir svarbus lietuvių gynybos punktas – ant piliakalnio stovėjo Pieštvės pilis, sunaikinta 1363 m.

XVI a. viduryje ėmė kurtis miestelis, turėjęs turgaus, vėliau ir prekymečių privilegiją. Iki XVII a. buvo svarbus prekybos centras prie Nemuno, gyveno daug pirklių ir amatininkų. 1829 m. vanduo nuplovė dalį šlaito, kurio papėdėje stovėjo nemažai namų ir Seredžiaus bažnyčia – viskas nugarmėjo su potvynio vandenimis.

Istoriniuose šaltiniuose minimas vytinių uostas ir statykla prie Seredžiaus.

I pasaulinio karo metu miestelis nukentėjo 1914 m. rudenį, kai per Nemuną ties juo kėlėsi iš Rytprūsių atsitraukianti Rusijos imperijos generolo Renenkampfo armija. Taip pat žiaurūs mūšiai Seredžiaus apylinkėse – Dubysos slėnyje vyko 1915 m. pavasarį-vasarą. Kautynių metu didelė dalis miestelio sudegė, buvo numušti bažnyčios bokštai.

1934 m. miestelyje pradėtos statyti kareivinės, 1935 m. čia įsikūrė Lietuvos Trečiojo pėstininkų Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Vytauto pulko 2 batalionas ir Antrojo artilerijos pulko 2-oji grupė.

Po 1940 m. birželio okupacijos Seredžiaus kareivinėse įsikūrė sovietų 125-osios šaulių divizijos 749 šaulių pulkas. II pasaulinio karo metu, Vokietijai užpuolus TSRS, miestelis buvo užimtas jau 1941 m. birželio 22 d. Vokietijos armijos 8-tosios tankų divizijos, 28-ojo šaulių pulko, 8-ojo motociklininkų bataliono karių. Užimant Seredžių žuvo nemažai Raudonosios Armijos kareivių, įsikūrusių vietos kareivinėse. Vokiečių diversantams pavyko užimti sveiką tiltą per Dubysą. Mūšiai miestelio apylinkėse vėl vyko 1944 m. vasarą – besitraukiantys Vokietijos kariai susprogdino aukščiau minėtą tiltą, bet netrukus jis buvo atstatytas vokiečių belaisvių.

Seredžiuje gyveno gausi žydų bendruomenė: 1897 m. surašymo duomenimis miestelyje gyveno 1174 žydai (Knygoje The Encyclopedia of Jewish life before and during the Holocaust,Volume III, 2001, P.1163. pateiktais duomenimis jie sudarė 71 proc. miestelio gyventojų). 1914 m. Seredžiuje gyveno 800 žydų, vėliau jų skaičius (daugiausia dėl emigracijos) ėmė mažėti – 1940 m. buvo apie 500 (sudarė 42 proc. miestelio gyventojų). Tarpukario laikais vietos žydai turėjo sinagogą, du chederius (privačias mokyklas) taip pat dar vieną mokyklą hebrajų kalba, biblioteką, įvairių žydų partijų skyrius, labdaros organizacijas, „Makabi“ sporto klubą.

Istoriko Arūno Bubnio duomenimis 1941 m. rugpjūtį miestelyje buvo likusios 112 žydų šeimų (356 žmonės). Dalis jų (62 moterys ir 14 vyrų) nužudyti ties Vilkija, Jaučakiuose, 1941 m. rugpjūčio 28 d., didesnė dalis 193 žmonės (6 vyrai, 61 moteris ir 126 vaikai) – už 2 km nuo Seredžiaus Vilkijos link esančiame Skrebenų miške. Vietos liudininkų žiniomis ties Skrebenais, maždaug toje pačioje vietoje nužudyti ir likę miestelio žydai. 2014 m. apytikslėje žydų žudynių vietoje pastatytas paminklas.

Iš Seredžiaus yra kilęs garsus JAV artistas Al Jolson (gimė 1886 m., kaip Asa Yoelson, 1894 m. emigravo į JAV). Pokario metais Seredžiaus apylinkėse aktyviai veikė Lietuvos partizanai – Kęstučio apygardos, Vaidoto partizanų rinktinės, Vlado Bilkio-Velnio organizuotas „Ąžuolo“ būrys ir Kazio Puidoko-Beržo būrys. Du kartus – 1944 m. gruodžio 1 d. ir 1945 m. birželio 6 d. naktį partizanai atakavo ir patį miestelį, užėmė jo centre buvusią NKVD ir stribų būstinę. Pirmajam miestelio puolimui (1944) vadovavo garsus Lietuvos partizanų vadas Kazys Veverskis.

Paskutinis Seredžiaus apylinkių partizanas, Jonas Bartušas-Ukrainietis, žuvo 1960 m. vasarą.

Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1999 m. patvirtintas Seredžiaus herbas.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Jonas Čižauskas (1886–1974), vargonininkas, chorvedys, dainininkas, kompozitorius.
 Al Jolson (1886–1950), dainininkas, aktorius.
 Jonas Virakas (1905–1988), architektas.

Piliakalniai 

Vakarinėje miestelio pusėje, prie Pieštvės upelio, išlikęs XIII a. piliakalnis (dar vadinamas Palemono kalnu). Pasak vienos legendos, Nerono valdymo laikais iš Romos pabėgęs jo giminaitis Palemonas čia radęs prieglobstį. Čia buvo garsi senovės lietuvių šventvietė, vėliau stovėjo Pieštvės pilis, pirmą kartą paminėta 1293 m. Ją kryžiuočiams pavyko sudeginti tik sugriovus Kauno pilį 1363 m.; pilis buvo atstatyta 1412 m., tačiau XV a. pabaigoje sunyko.

Apie 700 m į pietryčius nuo Palemono kalno, Nemuno ir Dubysos santakoje, jų dešiniuosiuose krantuose yra antrasis piliakalnis, dažniausiai vadinamas Palocėliais. Manoma, kad čia stovėjo kryžiuočių Dubysenbuerg pilis (Dubysos pilis).

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 Seredžius
 Monografija „Seredžius“
 Žemėlapiai