Eitkūnai

Eitkūnai (, nuo 1938 m. Eydtkau, , nuo 1946 m. Černyševskojė, ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Nesterovo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Prigorodnojės kaimo gyvenvietės kaimas  prie kelio Kybartai – Nesterovas, ant Lieponos upelio kranto. Yra Eitkūnų geležinkelio stotis (ruožas Karaliaučius–Kybartai).

Etimologija 

Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.

Istorija 

Eitkūnai (Eydtkuhnen) minimi nuo 1539 m. XVII a. pr. nutiestas vieškelis Įsrutis–Kaunas, 1837 m. nutiestas plentas А-229 Karaliaučius-Minskas, 1860 m. nutiestas geležinkelis Berlynas-Karaliaučius-Kaunas. Tada įrengta pasienio Eitkūnų geležinkelio stotis, didelė muitinė. Per Eitkūnus vyko intensyvi Prūsijos karalystės ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos, nuo XIX a. Prūsijos-Rusijos prekyba.

Iki 1709–1711 m. didžiojo maro ir bado Eitkūnuose ir apylinkėse gyveno beveik vieni lietuvininkai. Po Didžiosios Prūsijos kolonizacijos apsigyveno vokiečių kolonistų. Vietos gyventojai lietuviai labiau asimiliuotis (vokietėti) pradėjo nuo XIX a. vidurio. XIX a. antroje pusėje pamaldos lietuvių kalba Eitkūnų evangelikų liuteronų bažnyčioje jau buvo laikomos nereguliariai, o XX a. pr. – tik kartą per metus. Po 1830–1831 m. ir 1863 m. sukilimų, bei XIX a. – XX a. sandūroje apylinkių gyventojai vertėsi iš Lietuvos nuo Rusijos imperijos valdžios persekiojimo bėgančių žmonių pervedimo per sieną. Tarp jų daug žymių politinių, kultūros veikėjų. Lietuvių spaudos draudimo laikotarpiu (1864–1904 m.) per Eitkūnus vyko intensyvi knygnešystė, kontrabanda.

XIX a. antroje pusėje – XX a. pr. gyvenvietė labai išsiplėtė. Pastatytos 1887 m. evangelikų liuteronų, katalikų, baptistų bažnyčios, sinagoga (visos sugriautos sovietų valdymo metais). 1914 m., per Pirmojo pasaulinio karo pasienio mūšius, Eitkūnai buvo apgriauti, bet greit atstatyti. Per Eitkūnus 1940 m. į Vakarus pabėgo Lietuvos Respublikos prezidentas Antanas Smetona, kiti politiniai veikėjai.

1944 m. ir sovietų valdžios metais sugriauta apie 90% pastatų. Po Antrojo pasaulinio karo Eitkūnuose buvo įrengtos didelės Tarybinės armijos kareivinės, dalis jų ir suniokotoje evangelikų liuteronų bažnyčioje.

Kybartietės pedagogės A. Skauronienės pastangomis nuo 1961 m. apie 30 m. mokykloje veikė vienintelės Kaliningrado srityje lietuvių pradinės klasės. Jos iniciatyva 1993 m. įkurta Eitkūnų lietuvių bendruomenė.

|}

1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Stalupėnų apskrities gyvenvietė, 1922 m. gavo miesto teises. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Stalupėnų rajono (), vėliau Nesterovo rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Černyševskojės apylinkės (Чернышевский cовет) centras. Į apylinkę be Černyševskojės įėjo dar ir Detskojė (, nuo 1938 m. Kinderhausen, nuo 1946 m. ).

Gyventojai

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 А. Б. Губин, В. Н. Строкин. Очерки истории Кёнигсберга. Калининградское книжное издательство, 1991. ISBN 5-85500-189-X. стр 122–123
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Katalikų bažnyčios griuvėsiai 
 Černyševskojė bankgorodov.ru

Stalupėnų apskrities gyvenvietės