Meksikos kalnynas

Meksikos kalnynas arba Meksikos Altiplanas () – gamtinė sritis Šiaurės Amerikos Kordiljerų centrinėje juostoje, driekiasi per pietų JAV ir Meksiką. Sudaro plokščiakalnis ir jį ribojančios kalnų grandinės – Rytų Siera Madrė, Vakarų Siera Madrė ir Neovulkaninė ašis. Šiaurėje palaipsniui pereina į Kolorado plynaukštę ir Didžiąsias lygumas. Kalnynas sudarytas daugiausia iš klinties, smiltainio, mergelio, taip pat daug lavos dangų ir aliuvinių-deliuvinių nuogulų. Spalvotųjų ir brangiųjų metalų rūdų (aukso, sidabro, cinko, švino) telkiniai. Būdingas 1000–1200 m aukštis.

Plynaukštė dalijama į:
 Šiaurinę Mesą. Ją sudaro palyginti lygūs plotai (bolsonai), kurių aukštis 900–1200 m, atskiri neilgų kalnagūbrių. Duburiuose būdingos dykumos su kaktusų sąžalynais, o kalnų šlaituose – pušų ir ąžuolų retmiškiai.
 Centrinę Mesą. Ją sudaro bazaltinė plynaukštė su ežerų duburiais (aukštis 2000–2500 m) su izoliuotais kalnais ir vulkaniniais masyvais (aukštis iki 3000 m). Auga savana su pušų ir ąžuolų miškais. Lygumose – grūdinių kultūrų pasėliai, agavų plantacijos. Pagrindiniai miestai – Meksikas, Gvadalachara, San Luis Potosi.

Meksikos kalnyne klimatas tropinis, šiaurėje – sausas ir žemyninis, o pietuose – drėgnas ir švelnus. Vidutinė mėnesio temperatūra nuo 9 iki -15 °C (minimali -20 °C) žiemą bei 15-20 °C vasarą. Metinis kritulių kiekis nuo 200–400 mm per metus vidinėse srityse iki 2000-3000 mm išoriniuose kalnų šlaituose. Šiaurėje dauguma upių nevandeningos, išdžiūstančios, o pietuose vandeningesnės.

Šaltiniai 

Meksikos kalnai