Otonė Viskontis

Otonė Viskontis (; 1207 m. – 1295 m. rugpjūčio 8 d.) – Milano arkivyskupas, Viskončių šeimos narys, Viskončių valdymo Milane pradininkas.

Biografija 
Otonė Viskontis buvo Masino (Massino), Albicatės (Albizzate) ir Besnatės (Besnate) valdovo Ubaldo Viskončio (Ubaldo Visconti) ir Anastasijos (spėjama, iš Pirovano šeimos) sūnus. Prieš tapdamas arkivyskupu buvo popiežiaus legato ir kardinolo Otaviano Ubaldinio (Ottaviano Ubaldini) padėjėjas. 1260 m. buvo Novaros podesta.

1262 m. liepos 22 d. pakeitė Leoną da Peregą (Leone da Perego) ir tapo Milano arkivyskupu. Jį išrinko popiežius Urbonas IV kaip opoziciją Martinui dela Torei (Martino della Torre) ir Sicilijos karaliui Manfredui. Dėl valdžios mieste kovojo su dela Torėmis, ypač su Napu dela Tore (Napo della Torre), kuris neįleido Otonės į Milaną ir 1276 m. sumušė Otonės sūnėno Teobaldo Viskončio (Teobaldo Visconti) kariuomenę prie Angeros. Bet kitais metais Otonė Viskontis sutriuškino dela Torę Desijo mūšyje. Šia pergale prasidėjo Viskončių valdymas Milane ir Lombardijoje, besitęsęs iki 1450 m.

Otonė Viskontis buvo efektyvus miesto valdovas, išpuošęs miestą ir sustiprinęs jo ekonomiką. Pasenęs jis pasitraukė į Klervo (Clairvaux) abatiją Prancūzijoje, kurioje 1295 m. ir mirė. Iš Otonės valdžią Milane perėmė jo sūnėnas Matėjas (Matteo I Visconti).

Viskončiai
Katalikų arkivyskupai