Delio sultonatas

Delio sultonatas (, ) – istorinė musulmoniška valstybė, egzistavusi Indijos subkontinento šiaurėje XIII–XVI a. Jos sostinė buvo Delis, ir klestėjimo laikais ji kontroliavo didelę dalį dabartinės Indijos, Pakistano, Bangladešo.

Raida 
XII a. pabaigoje dabartinis Delis priklausė Adžmero karalystei, valdomai Čauhanų dinastijos. Tuo metu vakaruose Gaznevidų valstybėje buvo nuverstas valdovas ir įsigalėjo Guridai, pradėję užkariavimus dabartinėje Indijoje. Jie vieną po kitos nukariavo vietines Radžputų valstybėles, o 1192 m. laimėjo Taraino mūšį prieš Prithviradžą Čauhaną. Tada Guridų armija greitai nukariavo Gango upės slėnį dabartinėje šiaurės Indijoje.

Mameliukų dinastija 

Kadangi imperija buvo didelė, 1206 m. valdovas Shahabuddin Ghori atidavė rytines savo imperijos teritorijas buvusiam vergui Qutb-ud-din, kuris tituluotas Naib us Sultanat ir tapo pirmuoju Delio sultonu. Jo pradėta dinastija vadinta Mameliukų, arba vergų dinastija.

Qutb-ud-din pradėjo didelę Qutab Minar mauzoliejaus statybą, kurią užbaigė jo įpėdinis Iltutmišas. Jo laikais sultonatas labai stipriai išsiplėtė po visą Šiaurės Indiją, užkariaudamas ir kitas aplinkines valstybėles. Vėliau valdė Razija Sultana (1236–1240), pirmoji islamo šalių istorijoje moteris valdovė. Vėlesnių sultonų laikais valstybė apsilpo, jos teritorijos sumažėjo.

Khildži dinastija 

Silpnėjant mameliukų dinastijos centrinei valdžiai, šalyje vis labiau įsigalėjo ryčiausios teritorijos – Bengalijos vietininkai, kilę iš tiurkų ir afganų. Jie čia valdė nuo Bengalijos įjungimo į Sultonatą, t. y. nuo XIII a. pradžios. Jie vadinosi khildži (arba khaldži). 1290 m. jie nuvertė Mameliukų dinastiją ir įsitvirtino Delyje.

Žymiausias Khildži valdovas buvo Ala-ud-Din, kuriam valdant Delio sultonatas išsiplėtė ir sugebėjo atremti agresyvius mongolų antpuolius. Indijos istorijoje tai laikoma vienu svarbiausių sultonato pasiekimų, kuris nulėmė tai, kad Indija nebuvo nusiaubta pragaištingų žudynių, kas atsitiko Pietvakarių Azijoje.

Tughlak dinastija 
Paskutinis Khildži valdovas Qutb ud din Mubarak Shah buvo nužudytas 1320 m., ir po jo į valdžią atėjo Tughlak dinastija. Žymiausias jos valdovas buvo Muhammad bin Tughlaq (1325–1351), kurio laikais sultonatas išsiplėtė labiausiai ir valdė didžiąją dalį Indijos subkontinento, išskyrus Radžputų karalystes ir piečiausias subkontinento teritorijas.

Tačiau ši karinė ekspansija pareikalavo daug jėgų, kadangi po šio sultono mirties valstybė ėmė byrėti: atskilo nepriklausomi sultonatai Avadhas, Bengalija, Džaunpuras, Gudžaratas ir Malva. Taip Delio sultonatas susitraukė iki savo pirminių teritorijų. Po 1388 m. Delyje prasidėjo neramumai dėl įpėdinystės, o 1398 m. Tamerlanas užėmė sostinę ir nusiaubė.

Sajidų dinastija 
1414 m. Tamerlanas išvyko iš Delio, palikdamas vietininku Khizr Khan, kuris tapo pirmuoju Sajidų dinastijos valdovu. Sajidai valdė iki 1451 m., nominaliai pripažindami Timūridų valdžią.

Lodi dinastija 

Lodi dinastijos atėjimas 1451 m. žymėjo naują sultonato atgimimą. Jos pirmtakas buvo afganų kilmės Bahlul Khan Lodi, Sirhindo vietovės (Pandžabas) vietininkas. Į valdžią jis atėjo taikiu būdu, nes paskutinis Sajidų valdovas pats atidavė jam savo sostą, pasitraukdamas iš valdžios. Žymiausias Lodi valdovas Sikandar Lodi (1489–1517), žinomas kaip kultūros globėjas ir užkariautojas, atkūręs buvusią sultonato didybę ir užvaldęs visą Gango slėnį.

1526 m. Delio sultonatas pralaimėjo Baburui ir buvo prijungtas prie Mogolų imperijos.

Visuomenė ir kultūra 

Delio sultonatas buvo administruojamas per provincijas (sarkar) ir rajonus (parganas). Jame buvo sukurta tam laikui pažangi ekonominė sistema, kalti pinigai.

Nors sultonatas buvo musulmoniškas, jame laikytasi šarijos įstatymų, jame klestėjo religinė laisvė, o kitatikiai buvo toleruojami, kol mokėdavo džazijos mokestį. Sultonato laikais formavosi indų-musulmonų kultūrų liejimasis, labiausiai suklestėjęs Mogolų dinastijoje.

Musulmoniškos Indijos valstybės
Šiaurės Indijos istorija
Pakistano istorinės valstybės