Žvaigždikis

Žvaigždikis (Žvaigždystis, Žvaigždukas, Švaistikas) – Žvaigždžių dievybė, galingas šviesos dievas, kuris reikiamu momentu teikė šviesą javams, žolei ir gyvuliams.

Žvaigždikas turėjęs žmoną, dangaus sužadėtinę, žvaigždžių deivę Žvaigždunką. Abu jie buvo žvaigždžių valdytojai.

Prūsų žodis „zvaigsteks“, reiškia šviesą, jis giminiškas su graikų „Febas|Febus“, lietuvių „žvaizde“ (vėlesne „žvaigžde“), latvių „zvaigzne“, slavų „zvezda“. Dievas Žvaigstikas, jeigu ir netolygus graikų dievui Febui, yra su juo bendros kilmės: ir pirmasis, ir antrasis išvesti iš indoeuropietiško žodžio „ghvoigvos“ – šviesa.

Vinkšnynės piliakalnyje buvęs užkeiktas karalaitis Žvaigždikis, kuris neprisileisdavęs krikščionių – į jų pastatytus kryžius trenkdavęs Perkūnas. Kitur sakoma, kad Žvaigždikio šventykla esanti užlieta ežero dugne ir iš ten žyniai keršija krikščionims. Dar kalbama, kad Žvaigždikis turėjęs kalaviją, kuriuo galėjęs užkariauti visą pasaulį, bet jį pavogusi ragana.

Legendos 
Žvaigždikio vardas išliko ir archainiuose užkalbėjimuose nuo gyvatės, kuriuose jis vaizduojamas raiteliu: „Jojo Švaistikas per lygų lauką, per žalią girią. Jo žirgas koja gyvatę pamynė, per vidurį sutrynė. Gyvatė raitosi, aplink kojas vyniojasi, aukščiau kulno žirgą kanda, žirgui žaizdą daro, žirgo kraują nuodija. Žirgas žvengia, šventam Švaistikui skundžiasi. Švaistikas nuo žirgo nusėda, gyvatei kalba: “Aš tavi užgavau, tu mani užgavai. Atlaisk man, dovanok man, ir aš tau atlaidžiu, dovanoju. Per Švaistiko žodžius dovanok (sakomas ligonio vardas), atlaisk, kaip jis tavi gyvų atlaido".

Taip pat skaitykite 
Svaikstikas

Baltų dievai