Imperatyvioji norma

Imperatyvioji norma ( – liepiamasis, įsakomasis) arba kogentinė norma (ius cogens – prievartinė teisė) – viena iš teisės normų, kategoriškai nurodanti reguliuojamų visuomeninių santykių subjektams jų teises ir pareigas ir šie negali jų keisti, rūšių. Būdingas apibrėžtumas (terminai, apimtys, periodiškumas, išraiška, pvz., procentais ir kt.), konkretumas ir kokybiškumas (turto rūšių įvardijimas, veiksmų aprašymas, jų atlikimo tvarka ir kt.), ji numato teisės normos taikymo sąlygas ir įgyvendinimo būdus, draudžia nenurodytus veiksmus.

Viešoji teisė 

Imperatyvioji norma būdinga konstitucinei, administracinei, baudžiamajai, finansų teisei ir kitoms viešosios teisės šakoms. Pvz., Lietuvos Konstitucijoje nustatyta, kad Seimas privalo svarstyti 50 000 Lietuvos Respublikos piliečių, turinčių rinkimų teisę, pateiktą įstatymo projektą.

Privatinė teisė 
Imperatyviųjų normų yra ir privatinėje teisėje. Pvz., 2001 metų Lietuvos civiliniame kodekse įtvirtinta, kad viešajai tvarkai ir gerai moralei prieštaraujantis sandoris yra niekinis ir negalioja. Pagal teisinio reguliavimo kategoriškumo kriterijų imperatyvioji norma yra priešinga dispozityviajai normai. Vertikaliesiems santykiams reguliuoti taikomas imperatyvinis metodas.

Tarptautinė teisė 

Tarptautinėje teisėje pagal priimtas tarptautines konvencijas imperatyviosiomis normomis pripažįstama:
 Atviroji jūra
 Piratavimas
 Karo belaisvių žudymas
 Genocidas
 Vergų prekyba

Šaltiniai 

Tarptautinė teisė
Teisės metodologija
Teisės teorija