Skapiškis

Skapiškis – miestelis Kupiškio rajono savivaldybėje, 19 km į šiaurės rytus nuo Kupiškio, netoli Panevėžio–Daugpilio geležinkelio. Ribojasi su Dailiūnais, kurie „Kupiškėnų enciklopedijoje“ įvardijami kaip pietvakarinė Skapiškio miestelio dalis. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Skapiškio Šv. Hiacinto (Jackaus) bažnyčia (nuo 1819 m.), veikia Skapiškio pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-40049), ambulatorija.

Etimologija 

Miestelio pavadinimas kilo nuo asmenvardžio Skãpas. Miestelis vardą gavo nuo buvusio Mituvos dvaro valdytojų Skopų (Skapų) pavardės (dvarininkinis vietovardis).

Geografija 

Vakaruose telkšo Skapiškio ežeras, už 5 km į šiaurės rytus nuo Skapiškio yra Lėvens ištakos. Prie miestelio yra Mituvos ežeras, iš kurio išteka Mituva.

Istorija 

Gyvenvietė kūrėsi XVI a. prie Skapų dvaro (minimas nuo 1555 m.), netoli Mituvos ežero. Tarp 1492 ir 1506 Lietuvos didysis kunigaikštis Aleksandras Skapų valdomame Mituvos miestelyje leido rengti turgus. Pirmoji Skapiškio bažnyčia minima 1519 m. Miestelio planas susiformavo XVII a. – buvo radialinės struktūros, su netaisyklingos formos išplėstos gatvės pavidalo aikšte. Skapiškis Magdeburgo teises ir prekybos privilegijas gavo XVII a. 2-ojoje pusėje. 1666 m. Skapiškyje leistas turgus ir 4 prekymečiai, 1668 m. privilegija pakartota.

1750 ar 1752 m. pastatytas dominikonų vienuolynas (veikė iki 1832 m. nugriautas XX a. viduryje). Iki I pasaulinio karo miestelyje buvo dvi bažnyčios; Šv. Lauryno kankinio bažnyčia sudegė, o Šv. Jackaus (dominikonų) išliko. Miestelis garsėjo pirmadienio turgumis. Nuo 1858 m. skapiškėnai aktyviai dalyvavo vyskupo Motiejaus Valančiaus vadovaujamame blaivybės sąjūdyje, 1862 m. su Skapiškiu besiribojančiuose Dailiūnuose pastatė Blaivybės paminklą kaip pažadą nebegerti degtinės (statytojas A. Vinclavas, per II pasaulinį karą 1944 m. paminklas smarkiai suniokotas, po karo nugriautas, 1990 m. atstatytas, architektas R. Valeckas). 1893 m. greta Skapiškio nutiesus Radviliškio–Daugpilio geležinkelį už 3 km į pietus kūrėsi Skapiškio stoties gyvenvietė. XIX a. pabaigoje Skapiškis minimas kaip miestelis Zarasų apskrityje, valsčiaus centras.

1921–1925 m. Skapiškyje veikė tautodailininkės V. Silvestravičiūtės dirbtuvės, kuriose austa tautinių juostų staklėmis, tai buvo vienintelė tokia įmonė šalyje. Tarpukariu Skapiškyje veikė pieninė, 2 malūnai, žemės ūkio kooperatyvas, smulkaus kredito draugija. Veikė šauliai, pavasarininkai ir jaunalietuviai.

1944 m. lapkritį miestelį buvo užėmę Lietuvos partizanų būriai. Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė, veikė pieninė.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Miestelyje gimė dvasininkas Wincenty Kwiatkowski (1892–1972).
 Skapiškyje gyveno poetas Antanas Strazdas (1763–1833).
 Skapiškyje 1937 m. spalio 24 d. gimė Lietuvos fotomenininkas, estrados dainininkas, žurnalistas Ričardas Dailidė.
 1887 m. Skapiškio valsčiuje, Bajorų k. gimė teisininkas, politikas, paskutinis tarpukario Lietuvos ministras pirmininkas Antanas Merkys.
 1893 m. Laibiškiuose gimė Lietuvos karinis veikėjas, divizijos generolas Stasys Pundzevičius.
 Skapiškyje gimė kalbininkė Adelė Valeckienė (1925–2016).
center|800px|Skapiškio panorama nuo vandens bokšto

Literatūra 

Poetas ir kunigas Maironis rinkinyje „Pavasario balsai“ (1895 m.) parašė eilėraštį „Užkeiktas Skapiškio varpas“ apie ežere nuskendusį varpą.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 
 Žemėlapiai ir istorija