Vytogala

Vytogala – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, šalia kelio Šilalė-Skaudvilė, į vakarus nuo Gebenės upelio ištakų. Seniūnaitijos centras. Stovi Lietuvos nepriklausomybės dešimtmečio paminklas – kryžius, pirmą kartą pastatytas 1928 m., išstovėjęs iki 1969 metų. 1990 metais atstatytas naujasis kryžius, iš senojo bebuvo likusi tik Nukryžiuotojo skulptūrėlė. 1969 m. pirminėje kryžiaus vietoje pastatytas atminimo akmuo, aplink kurį auga 4 Nepriklausomybės ąžuolai, žymintys S. Girėno gimtinės vietą.

Etimologija 

Manoma, kad kaimo pavadinimas yra asmenvardinis vietovardis, kilęs prie vardo Vytas pridėjus galūnę -gala („kraštas, sritis, galas“).

Istorija 

Kaime yra Vytogalos senkapis, dar vadinamas Milžinkapiu, Maro kapeliais. Čia rasta I tūkstantmečio radinių, taip pat čia laidotos XVIII a. maro aukos. Ant senkapio stovi ir 1850 m. suręsta koplytėlė.

Vytogala pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose minima 1562 m. Karšuvos valsčiaus inventoriuje, tuomet kaimas įėjo į Obelyno vaitystės sudėtį. Kaime gyveno 44 šeimos ir buvo 40 valakų dirbamos žemės. 1588 m. įsteigtas Vytogalos dvaras. 1709–1711 m. kaimą ištiko maras, išmirė visi gyventojai.

1738 m. inventoriuje minimi 3 naujakuriai, o 1775 m. kaime jau stovėjo 20 sodybų. 1870–1871 m. dvaras išdalintas sklypais, 1912 m. kaimas ėmė skirstytis į vienkiemius. 1887–1902 m. Vytogaloje veikė slapta lietuviška mokykla, dėstytojavo Vincentas Bružas. Mokykla visu veiklos laiku liko nesusekta.

1923 m. Vytogaloje buvo 58 ūkiai ir 312 gyventojų.

Sovietmečiu priklausė Upynos kolūkiui.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Kaime gimė lakūnas Stasys Girėnas (1893–1933). Išlikusi jo šeimos klėtis, šalia brolis Petras 1933 m. pasistatė namą, kuriame gyveno iki 1966 m. (palaidotas Upynos kapinėse). 1983 m. klėtelėje įrengtas nedidelis muziejus, atstatyta gimtoji lakūno troba.

Vytogaloje stovi 1900 m. statytas koplytstulpis, primenant čia gyvenusią Čepų šeimą. Netoli autobusų stotelės stovi akmuo Mato Šalčiaus atminimui. Jis buvo paskirtas į naujai atidarytą oficialią Vytogalos mokyklą mokytojauti. Tačiau už aktyvų lietuvybės puoselėjimą 1913 m. jis carinės Rusijos valdžios nurodymu buvo atleistas iš darbo. 1893 m. Marcijonos ir Juozapo Girskių šeimoje gimė 16-tasis jų vaikas, vėliau pakrikštytas Stanislovu Girskiu, lakūnas, įveikęs Atlantą. 1932 metais jis pavardę pasikeitė į Girėno. Kaime yra išlikusi Girskių sodybos koplytėlė, bei 1988 m. atstatyta troba, joje dabar įsikūręs muziejus.

 Juozapas Butleris (1710–1749), Vytogalos seniūnas;
 Lukas Aleksandras Butleris (1711–1782), Vytogalos seniūnas;
 Mykolas Butleris (1715–1782), Vytogalos seniūnas.

Šaltiniai