Satja Sai Baba

Sai Baba (telugu సత్య సాయి బాబా, , duotasis vardas Sathya Narayana Raju, Satja Narajana Radžu, g. 1926 m. lapkričio 23 d., m. 2011 m. balandžio 24 d.; gimė, gyveno ir mirė Putapartyje (Puttaparthy), Andhra Pradešo valstijoje) – populiarus Indijos dvasinis mokytojas, dvasinis lyderis, oratorius.

Jo mokymo sekėjai yra susibūrę į dvasinį judėjimą, kurio formalusis branduolys vadinamas Tarptautine Sai organizacija, tačiau yra daug jo mokymą pripažįstančių ne organizacijos narių. Šios organizacijos šaka veikia ir Lietuvoje. Sai organizacijos duomenimis, šiuo metu yra apie 1200 Satjos Sai Babos centrų 114 pasaulio šalių. Registruotų jo mokymo sekėjų yra apie 6 milijonus, o sekėjų apskritai – nuo 50 iki 100 milijonų. Sekėjai Satją Sai Babą laiko avatara ir Sai Babos iš Širdžio inkarnacija. 

Yra ir prieš Satją Sai Babą nusiteikusių žmonių, kurie tvirtina patys patyrę seksualinę prievartą arba girdėję kitų asmenų liudijimus. Taip pat abejojama ir jo sugebėjimu apreikšti brangius juvelyrikos dirbinius. Kaip vienas bandymų tirti Satjos Sai Babos kontroversišką asmenybę, paminėtinas BBC 2004 m. rodytas dokumentinis filmas „The Secret swami“. Nepaisant skeptikų kuriamo informacinio spaudimo „išaiškinti tiesą“, vos keletas iš skelbiamų atvejų buvo svarstomi teisinėse instancijose, tačiau nė vienas svarstymas nesibaigė apkaltinimu.

Mokymas 
Satja Sai Baba buvo labai dažnai pasisakantis oratorius, kalbantis religinėmis temomis savo gimtąja telugų kalba ir laikomas puikiu kalbėtoju.

Jis tvirtina esąs Dievo avatara, kuriam priskiriami visi Dievo vardai ir pavidalai. Taip pat jis teigia, kad ir visi kiti žmonės yra dieviški, o skirtumas tik tas, kad jis tokią savo būtį sąmoningai suvokia, o kitiems dar tik skirta ją suvokti. Toks mokymas visiškai dera su advaita vedanta, įskaitant ir moderniausius šios srities filosofus (Ramana Maharišis ir Nisargadata Maharadžas).

Sai Baba pabrėžia, kad žmonės visuomet privalo stengtis išsivaduoti nuo troškimų, o kartu tvirtina, jog troškimai sukelia dvasinį skausmą (prislėgtas būsenas, pyktį, pavydą ir kt.).

Satja Sai Baba skelbia visuotinę meilę ir visų pasaulio religijų vienybę, kartu teigdamas, jog sekėjai neturi atsisakyti savosios religijos. Sekėjai šį mokymą laiko sinkretiniu (apjungiančiu visas religijas), tačiau kartu yra nuomonių, kad jo pasisakymai iš esmės visada lieka hinduistiniai. Jis sako, kad į šį pasaulį atėjo atkurti tikėjimo ir atgaivinti vedų mokymo. Kai kuriose jo knygose ir kalbose, pavyzdžiui, Ramakatha Rasavahini, mokoma indų mitologijos dalykų ir aiškinama hinduistinės dharmos praktika (Sthapana).

Be ypatingo dėmesio visų religijų vienybei ir lygybei, Satja Sai Baba skiria daug dėmesio moterų (ypač motinų) vaidmeniui visuomenėje. Jis teigia, jog motinos kuria visuomenę, ir todėl moko, kad reikia gerbti savo tėvus, ypač motinas. Taip pat jis sako, jog tautos išsivystymo lygį rodo vyraujantis požiūris į moterį.

Visame pasaulyje Satjos Sai Babos grupės renkasi giedoti badžanų (hinduistinių dvasinių giesmių), studijuoja jo mokymą, nesavanaudiškai tarnauja visuomenei (atlieka vadinamąją sevą), sekmadieninėse mokyklose moko žmogiškųjų vertybių. Visa ši veikla būdinga ir Lietuvos Satjos Sai Babos organizacijai.

Babos judėjimas nėra misionieriškas, ir pats Sai Baba yra viešai pareiškęs, kad sekėjai nesiektų tokių tikslų. Badžanos giedamos beveik kiekviename sekėjų susirinkime. Lietuvos Sai Babos sekėjų susirinkimuose giedamos ne vien badžanos, bet ir lietuviškos dvasinės giesmės. Kai kuriose įpinamas Babos vardas.

Remdamasi Satjos Sai Babos mokymu, jo organizacija propaguoja penkias pamatines žmogiškąsias vertybes, kurios yra satja (tiesa), dharma (teisingas elgesys, gyvenimas pagal prigimtinę tvarką), ahimsa (prievartos nenaudojimas, taikumas), prema (meilė Dievui ir visiems jo kūriniams), šanti (ramybė).

Kiti svarbesni mokymo dalykai yra:
 Tarnavimas kitiems ir labdara (seva).
 Meilė visam kam.
 Dvasinės pratybos (sadhana), mokantis riboti savo troškimus.
 Lytinis susilaikymas po penkiasdešimties metų.
 Visa, kas sukurta, yra maja (iliuzija), tik Dievas yra tikras.
 Visa kūrinija yra dieviškieji pavidalai, nors didžioji jų dalis šito nesuvokia kaip savo prigimtinės tikrovės.
 Vegetarizmas, nuosaikumas valgant, satvinė mityba.
 Susilaikymas nuo alkoholio, rūkymo ir kitų kvaišalų.
 Atsisiejimas nuo materialiojo pasaulio.
 Meditavimas nustatytu laiku (pageidautina 3:00 – 4:00 iš ryto). Baba moko keturių meditavimo būdų: Dievo vardų kartojimo, Dievo pavidalo vizualizavimo, sėdėjimo vidinėje tyloje, džioti (liepsnos arba šviesos meditavimo).
 Visos religijos pripažįstamos kaip įvairūs keliai į Vienio (Dievo) pažinimą.
 Atsidavimo Dievui (bhakti) svarba.
 Dorybių ugdymas ir asmeninių ydų įveikimas.
 Dievo vardo kartojimas (džapa) ir kitos dvasinės pratybos (sadhana), ugdančios atsidavimą.
 Pagarba tėvams, mokytojams ir vyresniesiems.
 Juslių tramdymas.
 Moterys turi puoselėti moteriškąją dharmą, prigimtinę moterystės dorybę.
 Altruizmas.
 Atsidavę Sai Babos mokiniai tarpusavyje sveikinasi žodžiais „Sai Ram“.

Sakoma, kad Satjos Sai Babos mokymas – tai sąmoningas keturių principų laikymasis:
 Yra tik viena kasta, žmonijos kasta.
 Yra tik viena religija, meilės religija.
 Yra tik viena kalba, širdies kalba.
 Yra tik vienas Dievas ir Jis yra visur.

Pagrindiniuose Indijos laikraščiuose nuolat remiamasi Satjos Sai Babos žodžiais ir publikuojamos ištraukos iš jo sakomų kalbų.

Išnašos

Nuorodos 
 Satjos Sai Babos organizacija Lietuvoje
 Sai Babos centrinio tresto puslapis, Indija. (Informacija apie ašramą.)

Indijos dvasininkai
Oratoriai