Blokhausas

Blokhausas – nedidelis įtvirtintas pastatas, skirtas gintis nuo priešo, neturinčio apgulties technikos ar artilerijos. Jei įtvirtintas pastatas numatytas gintis ir nuo apgulties technikos, tuomet tas pastatas tikriausiai yra pilis ar kitokia tvirtovė, o ne blokhausas.

Europiečiams pradėjus kolonizuoti atrandamas šalis kolonijose imta statyti blokhausus kaip paprastus įtvirtinimus, pakankamai efektyvius prieš silpnai ginkluotus čiabuvius. Tokie blokhausai (dažnai vadinti fortais) buvo statomi Pietų Afrikoje, Naujojoje Zelandijoje, būsimų Kanados ir JAV teritorijose.

Blokhausus statydavo akmens ar plytų mūro, bet labai dažnai statydavo iš storų sijų ar net apvalių rąstų. Blokhausai paprastai būdavo dviejų ar trijų aukštų, sienos visuose aukštuose su šaudymo angomis. Viršutinis aukštas paprastai būdavo su stogu. Jei pastatas būdavo medinis, viršutinis aukštas paprastai būdavo statomas platesnis už apatinius aukštus, kad pro išsikišusios dalies grindis besiginantieji galėtų apšaudyti prie sienos, į neapšaudomą zoną, patekusius priešus ar vandeniu gesinti uždegtą pirmo aukšto sieną.

Jei blokhausas būdavo vienaukštis, tuomet šaudomas angas įrengdavo pastogėje, kad priešas pro jas negalėtų šaudyti į vidų. Palei sieną iš vidaus eidavo pakyla, ant kurios sulipę gynėjai galėdavo šaudyti pro aukštai esančias šaunamąsias angas.

Į blokhausus būdavo įeinama pro labai tvirtas duris pirmame aukšte, kurias būdavo galima sija iš vidaus užblokuoti. Daugelis blokhausų būdavo stačiakampiai, tačiau būdavo ir šešiakampių bei aštuonkampių blokhausų, kurie užtikrindavo efektyvesnę žiedinę gynybą.

Kartais blokhausą papildydavo palisadu, tuomet blokhausas užimdavo vieną kampą. Priešingame kampe tuomet neretai pastatydavo dar vieną gynybinį bokštą.

Iki šiol yra išlikę gana daug senųjų blokhausų, ypač mūrinių. Naujojoje Zelandijoje iki šiol stovi nemažai vienaukščių rąstinių blokhausų, statytų Maorių karų metu. Tuo tarpu Pietų Afrikoje tebėra nemažai akmeninių blokhausų iš Būrų karo laikų.

Fortifikacija