Šviesos greitis

Šviesos greitis (žinomas kaip Einšteino konstanta) – atstumas, kurį šviesa nukeliauja per vienetinį laiką. Vakuume jis lygus 299 792 458 m/s (arba 1 079 252 848,8 km/h).

Šviesos greitis, žymimas raide c ( 'greitis'). Šviesos greitis yra įtrauktas į metro apibrėžtį: vienas metras yra šviesos nukeliautas atstumas vakuume per 1/299792458 sekundės dalį.

Kuo terpė, kuria sklinda šviesa, yra optiškai tankesnė, tuo šviesos greitis mažesnis.

 (n – aplinkos lūžio rodiklis)

Šviesai sklindant vandeniu jos greitis sumažėja 25 %, o sklindant stiklu sumažėja 30 %.

Astronomijoje atstumai dažnai matuojami šviesmečiais – atstumas, kurį šviesa nukeliauja per vienus Žemės tropinius metus.

Pažymėtina, kad sąvoka šviesos greitis yra nusistovėjusi dėl istorinių priežasčių ir apibūdina ne tik šviesą, bet ir bet kokį kitokį lauką, sudarytą iš masės neturinčių dalelių (elektromagnetinių ar gravitacinių bangų).

Šviesos greitis ir Maksvelo lygtys 
Maksvelo lygčių sprendiniai rodo, kad elektromagnetinių bangų greitis nepriklauso nuo jas spinduliuojančio kūno greičio:
 

Elektrinė konstanta (vakuumo dielektrinė skvarba) () SI sistemoje yra:
 
Magnetinė konstanta (vakuumo magnetinė skvarba) () SI sistemoje yra:
 .

Įdomūs faktai 

 Pirmasis, kuris manė, kad šviesos greitis begalinis, buvo Renė Dekartas.
 Saulės spinduliai Žemę pasiekia apytiksliai per 499,011 sekundės arba per 8,317 minutės. Šie dydžiai šiek tiek kinta, nes atstumas tarp Saulės ir Žemės yra nepastovus. Apytikslis atstumas tarp Saulės ir Žemės yra 150 000 000 kilometrų.
 Norint įsibėgėti iki šviesos greičio su 9,80665 m/s² pagreičiu (tai apytikslis laisvojo kritimo pagreitis, kuris atstotų Žemės trauką) prireiktų beveik vienerių metų – tiksliau 30 570 323s.

Šaltiniai 

Optika
Fizikinės konstantos