Germanų kalbos

Germanų kalbos – indoeuropiečių kalbų šeimos šaka, kilusi iš germanų prokalbės. Kaip gimtąja kalba germanų kalbomis šneka apie 500 mln. žmonių, daugiausia Šiaurės Amerikoje, Okeanijoje, Vakarų, Šiaurės ir Centrinėje Europoje. 

Priskaičiuojamos 53 germanų kalbos. Vakarų germanų kalbų šakai priklauso dvi didžiausios pagal kalbančiųjų skaičių kalbos: anglų kalba (gimtoji maždaug 360-400 mln. žmonių) ir vokiečių kalba (gimtoji daugiau nei 100 mln. žmonių).

Seniausiaisiais laikais germanų prokalbė glaudžiai sąveikavo su baltų prokalbe, iš kurios kilo baltų kalbos.

Klasifikacija 
Ribos tarp germanų kalbų grupių nėra ryškios, tarmės paprastai sudaro kalbos  tęsinį (kontinuumą), t. y. dvi gretimos dviejų kalbų tarmės tarpusavyje artimesnės nei bendrinės tų tarmių kalbos.

 Vakarų germanų:
 Vokiečių aukštaičių
 Vokiečių kalba (bendrinė) ir jos aukštaičių bei vidurio tarmės
 Liuksemburgiečių kalba (kilusi iš vidurio vokiečių tarmių)
 Jidiš kalba
 Wymysojer – Wymysöryś – kalba (vartojama Silezijoje, nykstanti)
 Vokiečių žemaičių: frankų, nyderlandų kalba (flamandų ir kiti dialektai), afrikansas, limburgiečių kalba, saksų ir rytų vokiečių žemaičių (laikomos vokiečių kalbos tarmėmis)
 Anglų-fryzų kalbos – fryzų kalba, anglų kalba (turi daug regioninių variantų ir tarmių), škotų kalba (Scots), Söl’ring (vartota Zilto saloje), Jola (vartota Airijoje, išnykusi)
 Šiaurės germanų kalbos (skandinavų kalbos)
 Vakarų (salų) skandinavų – naujoji norvegų kalba (Nynorsk), islandų kalba, farerų kalba, norn (išnykusi, vartota Šiaurės Škotijoje)
 Rytų (žemyno) skandinavų
 Danų kalba
 Bendrinės norvegų kalbos (Bokmål ir Riksmål)
 Švedų kalba
 Rytų germanų (kilusios iš gotų kalbos, išnykusios) – Krymo gotų kalba (išnyko XVIII a. pabaigoje), vandalų kalba, burgundų kalba, langobardų (lombardų) kalba.

Nuorodos 
 Ethnologue informacija