Pabiržė (Ignalina)

Pabiržė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Antalksnės. Kaimas įsikūręs Aukštaitijos nacionaliniame parke prie Asalnų ežero pietinio kranto. Kaimo plotas – 1,50 km², atskiros sodybos siekia Lūšykščio, Lūšių, Asalnų, Asalnykščio ežerus. Pusiasalio rytuose esančiame raiste vasarą gausu uogų ir grybų, ežeruose gausu žuvies. Pabiržės kaimo pakrantės yra smėlėtos. Daugiausia vyrauja spygliuočiai ir beržai. Pačiame pusiasalio gale, vakarinėje dalyje auga kelių šimtų metų trikamienis 5,2 metrų apimties ąžuolas.

Nuo senų laikų iki šių dienų, iš Meironių į Pabiržės pusiasalį Asalnų ežeru yra plukdomos karvės. Atgal jos parplukdomos rudenį, prieš Mykolines.

Etimologija 

Pavadinimas kildinamas nuo žodžio pabiržė („vieta prie biržės; pamiškė; miško plotas“), kuris – nuo žodžio biržė („beržų miškelis, beržynas, beržynėlis; miško ruožas, miško plotas, paskirtas (atmatuotas) kirsti, nusakinti ir pan.; miške iškirsta linija“) arba biržis („beržynas“).

Istorija 

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1554 m.

Sovietmečiu kaimas buvo Linkmenų apylinkėje, priklausė „Atžalyno“ kolūkiui.

Archeologinis paveldas 

Senovės gyvenvietė buvo įrengta Lūšių ir Lūšykščio ežerų salpoje, moreninės kalvos šlaite. Pietinėje kalvos dalyje yra buvęs pilkapis. Šiaurinėje gyvenvietės dalyje yra kalva, vadinama „Vyskupo kepure“, kurios šlaite aptinkama pavienių akmens amžiaus dirbinių. Senovės gyvenvietės teritorijoje aptikta pavienių lipdytinės keramikos lygiu ir grublėtu paviršiumi fragmentų, geležies gargažių, apskaldytų akmenų. Tyrimų metu rastas I tūkstantmečio kultūrinis sluoksnis.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Ekonomikos mokslų daktaras Vytautas Kindurys (1942–).

Galerija

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės