Sveikinimasis

Sveikinimasis – formalizuotas arba ritualizuotas veiksmas, gestas, kitokia išraiškos priemonė (už)mezgant arba baigiant, nutraukiant kontaktą. Sveikinimosi rūšys – pasisveikinimas, atsisveikinimas ir kt. Įvairūs žodžiai, gestai skiriasi priklausomai nuo situacijos, santykio, papročių. Sveikinimosi formos (nusistovėjusios išraiškos priemonės) priklauso nuo kultūros, subkultūros, tradicijų, laiko (dienos, ryto, vakaro meto, nakties), laikmečio, mados ir kitų veiksnių.

Žodinėje, rašytinėje komunikacijoje sveikinamasi tam tikrais įprastais žodžiais. Sveikinantis yra išreiškiamos, parodoma sveikinančiojo nuostata, santykis su pasveikinamuoju (atsisveikinamuoju), taip pat sveikinamojo su (atsi)sveikinančiuoju. Iš kalbos galima spręsti apie žmogaus elgesį, gebėjimą bendrauti, asmenybę.

Kalbinė išraiška 
Kalbinės komunikacijos forma lietuviški vieni labiausiai paplitę pasisveikinimo žodžiai yra „Labas!“, „Sveikas!“ (būdvardis, vartojamas sveikinantis, artimas jaustukui), sveikinantis su moterimi (mergina, mergaite) – „Sveika!“, „Sveiki, drūti!“, „Laba diena!“, „Labas vakaras!“, „Labas rytas!“, „Padėk, Dieve“ ir kiti. Atsisveikinimo – „Viso gero!“ („Viso geriausio!“, sutrumpintai – „Viso!“), „Iki susitikimo!“, „Iki malonių susitikimų“ („Iki kitų susitikimų“), „Iki pasimatymo!“ (sutrumpintai – „Iki!“, maloninė mažybinė forma – „Ikiukas!“), „Ate!“ „Labanakt(is)!“ ir pan. Atliekant tam tikrus veiksmus, pvz., prieš valgį – „Gero apetito!“, „Skanaus!“, geriant – „Į sveikatą!“ („Būkit sveiki!“).

Oficialūs pasisveikinimo, kreipimosi (raštu, žodžiu) žodžiai gali būti, pvz., „Gerbiamas…“ („Gerbiamas pone X“, „Gerbiami…“), „Sveiki“, „Brangūs…“, „Mieli…“ ir pan. Atsisveikinimo – „Pagarbiai“, „Su pagarba“.

Išorinės nurodos 

Sveikinimasis