Bekešo kalnas

Bekešo kalnas – piliakalnis Vilniuje, Pilių rezervate. 2005 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).

Kasparo Bekešo antkapinis paminklas, 20 m aukščio ir 4 m skersmens aštuoniakampis bokštas, nugarmėjo į Vilnią, vandeniui paplovus kalno šlaitą 1838 ir 1841 m. Vėliau, 2009 m. liepos 5 d. kalno papėdėje, Bernardinų sode Krivių g. 10, atidengtas medinis ąžuolinis obeliskas Kasparui Bekešui (autorius - tautodailininkas Rimantas Zinkevičius).

Etimologija 

Ldk S. Batoro draugas karvedys Kasparas Bekešas mirė Gardine, bet prieš mirtį pasakė: „Dangus man nerūpi, o pragaro nebijau“. S. Batoro įsakymu K. Bekešas atvežtas laidoti į Vilnių, tačiau nė į vienas kapines Vilniaus dvasininkai neįsileido žmogaus, nebijančio pragaro ir nesirūpinančio dangumi. Tada artimieji išrinko Vilnios pakrantėje gražų kalną ir ten („nešventintoje žemėje“) palaidojo maištingą karvedį. Nuo to laiko priešais Gedimino kalną atsirado Bekešo kalnas.

Piliakalnis 

Piliakalnis (Bekešo kalnas) buvo įrengtas atskiroje kalvoje stačiais, iki 45 m aukščio šlaitais, 500 m į pietryčius nuo Gedimino pilies kalno, 300 m į pietus nuo Kreivojo kalno, Vilnios dešiniajame krante. Aikštelės būta daugiau kaip 20 m pločio. Piliakalnyje 1579 m. buvo palaidotas didžiojo kunigaikščio Stepono Batoro didikas Kasparas Bekešas (1520–1579). Apie piliakalnį išliko mažai duomenų, kadangi 1838 m. gegužės 17 d. ir 1841 m. sausio 17 d. jo aikštelės likučiai, paplauti Vilnios, kartu su bokštu nugriuvo. XIX a. nuplautas ir likęs rytinis šlaitas. Dabar šioje vietoje yra žema vieta – Vilnios kairiajame krante esantis parkas.

Šaltiniai 

Lietuvos kalvos
Piliakalniai Vilniuje