Užnuodyto medžio vaisiai

Užnuodyto medžio vaisiai () - JAV baudžiamojo proceso teisės doktrina įrodymų neleistinumo srityje; metafora (autorius - teisėjas Felix Frankfurter, JAV Aukščiausiasis Teismas). Suformuluota baudžiamojoje byloje Frank C. Nardone v. JAV. Doktrinos esmė yra ta, jog netgi leistinais būdais gauti įkalčiai negali būti JAV teismuose pripažįstami kaip įrodymai, jei informacija, kuria remiantis, veikos įkalčiai buvo surasti, buvo gauta neleistinais būdais. Pvz., policija neleistinai pasiklauso įtariamojo telefoninių pokalbių ir iš jų sužino apie kitą nusikaltimą, į kurio vietą nuvažiavę randa aiškių įtariamojo kaltės įrodymų. JAV tokie įrodymai teisme nebūtų pripažinti įrodymais, nes jie nuo pat pradžių nebuvo gauti leistinais būdais. Remiantis doktrina, užnuodyto medžio visi vaisiai be tolesnių svarstymų yra užnuodyti.

Išimtys 
Yra 3 pagrindinės išimtys taikant doktriną, kai tokie užnuodyto medžio vaisiai galėtų būti pripažįstami įrodymais:
 Įrodymai buvo gauti iš dalies remiantis ir kitais, leistinais šaltiniais.
 Įrodymai bet kuriuo atveju būtų buvę rasti net ir be neleistinai gautų duomenų.
 Priežasties ir pasekmės grandinė tarp neleistinai gautų duomenų ir surastų įkalčių per „silpna“.

Doktrinos taikymas Lietuvoje 
Užnuodyto medžio vaisiaus doktrina Lietuvos teismuose nėra žinoma, taigi, ir netaikoma. Iš neleistinos informacijos gauti leistini įrodymai Lietuvoje gali būti pripažinti tinkamais. Dėl neleistino informacijos gavimo pareigūnams kiltų teisinė atsakomybė, tačiau įrodymų pripažinimo tinkamais tai įtakos neturėtų. Tokia situacija Lietuvoje yra galima dėl materialinio teisingumo kaip baudžiamojo proceso tikslo Lietuvoje. Užnuodyto medžio vaisių doktrina Lietuvos teismuose nepripažinimas, jos ignoravimas netiesiogiai skatina neleistinais būdais rinkti įrodymus, pažeidinėti žmogaus teises.

Šaltiniai 

baudžiamojo proceso teisė
JAV teisinė sistema