Antarktinė Prancūzija

Antarktinė Prancūzija () – Prancūzijos kolonija Pietų Amerikoje, gyvavusi nuo 1555 m. iki 1567 m., kontroliavusi regiono pakrantę nuo Rio de Žaneiro iki Cabo Frio.

1555 m. lapkričio 1 d. Prancūzijos viceadmirolas, hugenotas, Nicolas Durand de Villegaignon atvyko į Naująjį pasaulį su dviem laivais ir 600 kareivių ir kolonistų. Užėmęs nedidelę Serigipės salą Guanabaros įlankoje, priešais dabartinį Rio de Žaneirą, įkūrė fortą. Fortą pavadino Fort Coligny – Gaspard de Coligny, huguenotų admirolo, palaikiusio ekspediciją, kad apsaugotų tikėjimo brolius, garbei. Menkiau išvystyta gyvenvietė žemyne buvo pavadinta Henriviliu – karaliaus Henriko II garbei. Karalius taip pat palaikė ekspediciją ir skyrė jai laivus.

Netrukdomas portugalų, Villegaignon išplėtė koloniją – 1556 m. atvyko jo sūnėnas Bois le Comte su trim laivais kolonistų, daugiausia kalvinistų iš Ženevos. Sustiprino savo pozicijas sudarydamas sąjungą su pakrantės indėnais, kovojusiais prieš portugalus. 1560 m. naujasis Brazilijos generalgubernatorius Mem de Sá gavo nurodymus iš Portugalijos išvyti prancūzus. Su 26 laivais ir 2000 karių jis užpuolė Coligny fortą ir per tris dienas jį sunaikino, tačiau gynėjai su indėnų pagalba pasitraukė į žemyną. 1558 m. admirolas Villegaignon pasibjaurėjęs religine įtampa tarp prancūzų protestantų ir katalikų, atvykusių su antrąja grupe, sugrįžo į Prancūziją.

Mem de Sá, skatinamas kartu su juo į Braziliją atvykusių dviejų įtakingų jėzuitų kunigų – José de Anchieta ir Manuel da Nóbrega, atlikusių svarbų vaidmenį taikinant indėnus, nurodė savo sūnėnui Estácio de Sá surinkti naują kariuomenę. 1565 m. kovo 1 d. Estácio de Sá įkūrė Rio de Žaneirą ir dar dvejus metus kovojo su prancūzais. 1567 m. sausio 20 d. padedamas dėdės atsiųsto karinio pastiprinimo galutinai nugalėjo Prancūzijos pajėgas ir išvijo prancūzus iš Brazilijos, bet pats po mėnesio mirė nuo žaizdų.

Prancūzijos kolonijos Amerikoje
Brazilijos istorija
Pietų Amerikos kolonizacija