Aukštutinė Makedonija

Aukštutinė Makedonija () – senovinė sritis (istorinių regionų grupė) dabartinės Graikijos teritorijoje, dalis senovinės Makedonijos. Dabar buvusi Aukštutinės Makedonijos teritorija įeina į Vakarų Makedonijos periferiją.

Geografija 
Aukštutinė Makedonija buvo kalnuota sritis į vakarus nuo Botijos (Tikrosios Makedonijos) ir Pierijos žemumų. Vakaruose jas uždarė Pindo kalnai, skyrę nuo Epyro ir Ilyrijos. Šiaurėje ji siekėsi su Pajonija, o pietuose – su Tesalija.

Vietos gyventojai dalinosi į gentis, kurias Strabonas laikė giminingas epyriečiams. Pagal šias gentis buvo iškiriami atskiri Aukštutinės Makedonijos regionai:
 Elimėja – buvo Haliakmono upės vidurupyje ir turėjo savo valstybę su sotine Ajanėje ();
 Eordaja () – turėjo savo valstybę su sostine Ptolemaida (). Iš šios provincijos vėliau kilo Ptolemėjų dinastijos įkūrėjas Ptolemėjus;
 Orestis () – turėjo savo valstybę su sostine Argu. Iš čia kilo daug žymių žmonių, tarp jų Seleukidų įkūrėjas Seleukas;
 Linkestis () – irgi turėjo savo valstybę, valdomą dinastijos, kuri kildino save iš Korinto. Iš šio regiono buvo kilusi Filipo II motina.

Istorija 

Seniausiais laikais Aukštutinėje Makedonijoje egzistavo atskiros karalystės. IV a. pr. m. e. Makedonijos karalius Amynthas III (393–370) nukariavo šias valstybėles, ir jos tapo Makedonijos regiono dalis. Kadangi tuo pat metu jis nukariavo ir gretimus regionus Pajonijoje (Pelagoniją), Tesalijoje (Perhaibiją), ir Epyre (Paravają ir Timfają), jie neretai irgi laikomi Aukštutinės Makedonijos dalimi.

Makedonijos karalystėje Aukštutinės Makedonijos gyventojai įgijo lygias teises su kitais makedonais. Jų atstovai vėliau suvaidino didelį vaidmenį Helenizmo laikotarpyje, kurdami įvairias diadochų dinastijas.

Senovės Makedonija