Gvaranių kalba

Gvaranių kalba (arba guaranių kalba; savivardis: avañe'ẽ, Guarani ñe'ẽ, ) – indėnų kalba, priklausanti tupių kalbų šeimai, tupių-gvaranių pošeimiui. Ja kalba beveik 94 % Paragvajaus gyventojų, apie milijoną išeivių iš Paragvajaus, taip pat kai kurios indėnų bendruomenės, gyvenančios Argentinos šiaurėje, pietryčių Bolivijoje ir pietvakarių Brazilijoje. Oficiali Paragvajaus ir Argentinos Korienteso bei Misioneso provincijų kalba. Tai vienintelė indėnų kalba, kurios dauguma kalbėtojų nėra indėnai, o metisai ir viena plačiausiai vartojamų indėnų kalbų (nusileidžia tik kečujų kalbai). Šiuo metu gvaranių kalba šneka apie 6-7 milijonai žmonių.

Gvaranių kalbos padėtis

Paragvajuje 
Gvaranių kalba kartu su ispanų yra oficialios Paragvajaus valstybinės kalbos. Šalies konstitucija, dauguma kodeksų ir kitų dokumentų rašoma abiem kalbom. Nepaisant to, šių kalbų santykiai ganėtinai konfliktiški. Nors Paragvajuje beveik niekas nekalba grynai ispanų arba gvaranių kalba, tačiau vis dėlto kalba parodo socialinę kalbėtojo klasę. Turtingesni gyventojai, miestiečiai, išeiviai iš Europos stengiasi kalbėti ispaniškai (La Platos dialektu), vartodami tik pavienes frazes iš gvaranių kalbos, o skurdžiau gyvenantys, kaimiečiai, indėnų kilmės žmonės dažniausiai vartoja gvaranių kalbą, tačiau su nemaža ispaniškų žodžių. Gvaranių ir ispanų kalbos mišinys, ypač paplitęs didmiesčiuose, vadinamas žopara.

Paskutinio surašymo duomenimis, 37 % Paragvajaus gyventojų gimtoji kalba yra gvaranių, 50 % gyventojų yra dvikalbiai.

Argentinoje 
Argentinoje gvaranių kalba yra oficiali (kartu su ispanų kalba) Misioneso ir Korienteso provincijų kalba, taip pat vartojama ir Čiako, Formosos, Entre Rioso provincijose.

Bolivijoje 
Gvaranių kalba plačiai vartojama šalies pietryčiuose (Tarichos, Santa Kruso departamentuose).

Brazilijoje 
Brazilijoje gvaranių kalba kalbama pietinėje dalyje, Pietų Mato Groso, Paranos valstijose. Kalbos vartotojų skaičius smarkiai smuko, išvykus kalbą puoselėjusiems jėzuitams. Be to, gvaranių kalba Brazilijoje susimaišė su kitomis giminingomis kalbomis.

Dialektai 

Pagrindinis gvaranių kalbos variantas yra Paragvajaus gvaranių kalba – išlaikyta jėzuitų ir perimta Paragvajuje gyvenančių metisų. Šiuo kalbos variantu taip pat kalbama Argentinoje, Brazilijoje. Tačiau indėnai šneka atskirais gvaranių kalbos dialektais:
 Simba-gvaranių k. (Bolivijoje, ~7000 kalbančiųjų);
 Čirigvano, arba gvarajo gvaranių k. (daugiausia Bolivijoje, dalis Paragvajuje, Argentinoje, ~50 tūkst.);
 Mbya-gvaranių k. (Paragvajuje, Brazilijoje, Argentinoje, ~16 tūkst.);
 Ašė, arba gvajaki k. (Paragvajuje, ~1500);
 Kaiva k. (Brazilijoje, 15 tūkst.);
 Širapa, arba Njandeva k. (Paragvajuje 7000, Brazilijoje 5000);
 Šeta k. (Brazilijoje, išnykusi).

Daugelis tarmių susilieja su Paragvajaus gvaranių kalba bei ispanų, portugalų kalbomis.

Istorija 

Gvaranių ir jai giminingomis kalbomis iki konkistos buvo kalbama plačiame regione centrinėje Pietų Amerikoje, nuo pat Amazonijos šiaurėje iki pampos pietuose. Tai liudija ir išlikę vietovardžiai. Tačiau gvaraniai neturėjo rašto.

Pagrindinė priežastis, kodėl ispanams ir portugalams užkariaujant Pietų Ameriką gvaranių kalba neišnyko, kaip daugelis kitų indėnų kalbų, yra ta, kad jėzuitai šia kalba skelbė Dievo žodį indėnams jiems skirtose redukcijose.

Pirmasis gvaranių kalba rašyti pradėjo jėzuitų misionierius Luis de Bolaños. XVI a. pab. – XVII a. pr. jis į gvaranių kalbą išvertė ir užrašė katalikų maldas, bažnyčios nuostatus, bei Limos trečiojo susirinkimo patvirtintą katekizmą. Pagal šiuos Bolanjoso darbus vėliau buvo šviečiami gvaraniai. Kunigas Antonio Ruíz de Montoya daug prisidėjo prie gvaranių kalbos užrašymo. 1639 m. jis išleido gvaranių-ispanų kalbų žodyną, gvaranių kalbos gramatiką.

Tačiau jėzuitams pasitraukus iš centrinės Pietų Amerikos, gvaranių kalbos reikšmė smuko. Ilgą laiką gvaranių kalba buvo kaimietiškumo, menko išsilavinimo ženklas. Kalbantys šia kalba vadinti guarango, campesino, indio, juruky’a. Mokyklose vaikai, kalbantys gvaraniškai, būdavo paliekami po pamokų, įvairiai diskriminuojami, žeminami. Tik 1944 m. gvaranių kalba pradėta diegti į švietimą. Asunsjono valstybinio universiteto filosofijos fakulteto profesoriaus Reinaldo Larrosa iniciatyva gvaranių kalba pradėta dėstyti universitete, vėliau palaipsniui įdiegta visose švietimo įstaigose. Po 1994 m. įvykdytos švietimo reformos gvaranių kalba tapo teisiškai lygiaverte su ispanų kalba.

Gvaranių kalba ir kultūra Paragvajuje ypač atsigavo 1985 m. įsteigus Gvaranių kalbos ir kultūros licėjų (Ateneo de idioma y cultura guarani). Ši organizacija rengia gvaranių kalbos specialistus, organizuoja įvairius renginius, puoselėjančius šią kalbą, renka etnografinę, lingvistinę medžiagą, leidžia leidinius. Visą šią veiklą inicijavo licėjaus prezidentas David Galeano Olivera.

Rašto sistema 

Guaranių rašto sistema atsirado palyginti neseniai. Rašoma lotynų k. pagrindu (su J, K ir Y bet nėra raidės W), papildyta 2 diakritikais ir 6 digrafais. Visos balsės turi kirtį žyminčius diakritikus (Á/á É/é Í/í Ó/ó Ú/ú). Tildės ženklas žymi nosinį tarimą (Ã/ã Ẽ/ẽ G̃/g̃ Ĩ/ĩ Ñ/ñ Õ/õ Ũ/ũ Ỹ/ỹ). Iš viso vartojamos 33 raidės.

Fonetika 
Gvaranių kalboje du priebalsiai netariami drauge (išskyrus dvigarsius ng, mb, nt, nd), skiemuo ir žodis niekada nesibaigia priebalsiu. Kalba yra labai nazalizuota.

Balsiai 
Iš 12 gvaranių balsių (pu’ae) 5 yra oriniai (pu’ae jurugua), 5 – nosiniai (pu’ae tĩgua), vienas – gerklinis (pu’ae ahy’ogua), vienas – gerklinis-nosinis (pu’ae ahy’otĩgua).

Oriniai (tariami taip pat, kaip lietuvių kalboje)
 a
 e – trumpesnis nei lietuviškas, tariamas panašiai kaip ė
 i
 o
 u
Gerkliniai
 y – tariamas gerklėje, taip kaip rusų kalbos raidė ы
Nosiniai
 ã – tariamas per nosį, panašiai kaip liet. k. dvigarsyje an
 ẽ – tariamas per nosį, panašiai kaip liet. k. dvigarsyje en
 ĩ – tariamas per nosį, panašiai kaip liet. k. dvigarsyje in
 õ – tariamas per nosį, panašiai kaip liet. k. junginyje on
 ũ – tariamas per nosį, panašiai kaip liet. k. dvigarsyje un
Gerkliniai nosiniai
 ỹ – tariamas gerklėje ir per nosį

Priebalsiai 
Iš 21 gvaranių priebalsių (pundie) 8 yra sprogstamieji, 5 pučiamieji, 1 afrikata, 1 aproksimanta, 3 nosiniai, 2 vibraciniai ir 1 šnypščiamasis.

Sprogstamieji
 p – kaip ir liet. k.
 mb – nasalizuotas, tariamas panašiai kaip liet. k. mb ar mp
 t – kaip ir liet. k.
 nd – nasalizuotas, tariamas panašiai kaip liet. k. nd
 nt – nasalizuotas, tariamas panašiai kaip liet. k. nt
 k – kaip ir liet. k.
 ng – nasalizuotas, tariamas panašiai kaip liet. k. ng
 ' – vadinamas puso. Pauzė, atskirianti garsus, garso nutraukimas.
Pučiamieji
 v – kaip ir liet. k.
 ch – kaip liet. k. š, nors dėl ispanų kalbos įtakos neretai tariama kaip č
 g – kaip ir liet. k.
 g̃ – nosinis, tariamas panašiai kaip g, bet pro nosį
 h – kaip ir liet. k., niekada neaspiruotas
Afrikatos
 j – panašiai kaip liet. k. dž
Aproksimantai
 l – kaip minkštas lietuviškas l
Nosiniai
 m – kaip ir liet. k.
 n – kaip ir liet. k.
 ñ – minkštas nosinis n, tariamas kaip ir ispanų kalboje
Vibraciniai
 r – kaip ir liet. k.
 rr – tvirtas r, kaip ispanų kalboje
Šnypščiamieji
 s – kaip ir liet. k.

Čia  pateiktas išsamus tarimas su garso įrašais.

Kirčiavimas 
Dauguma gvaranių kalbos žodžių kirčiuojami pabaigoje. Diakritinis ženklas ant balsės (grafinis kirtis) naudojamas tuomet, kai žodis kirčiuojamas ne pabaigoje. Jegiu žodžio priešpaskutinė raidė yra nosinė balsė, kirčiuojama ji, o ne paskutinė balsė.

Gramatika 
Gvaranių kalba yra agliutinacinė (t. y. naujos žodžio formos sudaromos prijungiant priesagas). Kalbos vardažodžiai neturi giminės, artikelių, skaičiaus kategorijų.

Yra šios kalbos dalys:
 Daiktavardis (Tero)
 Būdvardis (Teroja)
 Įvardis (Terarãngue)
 Veiksmažodis (Ñe'ẽtéva)
 Prieveiksmis (Ñe'ẽteja)
 Jungtukas (Ñe'ẽjoajuha)
 Jaustukas (Ñe'ẽndýi)
 Prielinksnis (Ñe'ẽriregua)

Įvardžiai 
Gvaranių kalboje yra inkliuzyvinis ir ekskliuzyvinis įvardis daugiskaitos pirmame asmenyje.

 Vienaskaita – che (aš) – nde (tu) – ha’e (jis, ji)
 Daugiskaita ñande (mes, inkliuz.), ore (mes, ekskliuz.) – peẽ (jūs) – ha’ekuéra (jie, jos)

Sangrąžinis įvardis yra je (pvz., ahecha – „aš žiūriu“, ajehecha – „aš žiūriu į save“)

Veiksmažodžiai 
Gvaranių kalboje veiksmažodžio asmenys sudaromi žodžio pradžioje pridėjus įvardinę dalį:

Pavyzdys su žodžiu hendu (pirkti):
 Che – ahendu
 Nde – rehendu
 Ha’e – ohendu
 Ñande – ñahendu
 Ore – rohendu
 Peẽ – pehendu
 Ha’ekuéra – ohendu

Laikai 
Gvaranių kalba turi 3 esamuosius, 6 būtuosius, 5 būsimuosius laikus. Laikas sudaromas prie veiksmažodžio pridėjus galūnę.

Pavyzdys su žodžiu karu (valgyti) būtajame baigtiniame laike:
 Che – akaru'akue
 Nde – rekaru'akue
 Ha’e – okaru'akue
 Ñande – jakaru'akue
 Ore – rokaru'akue
 Peẽ – pekaru'akue
 Ha’ekuéra – okaru'akue

Visi laikai ir jų galūnės:
 Esamasis (Ára ag̃agua)
 Esamasis baigtinis (Ára ag̃aguaite) – galūnės neturi
 Esamasis nebaigtinis (Ára ag̃agua puku) -ína
 Esamasis nutrūkstantis (Ára ag̃agua soso) -ikóni
 Būtasis (Ára mboyvegua)
 Būtasis baigtinis (Ára mboyveguaite) -'akue
 Būtasis nebaigtinis (Ára mboyveguapuku) -'mi
 Būtasis pastarasis (Ára mboyveguaramo) -'kuri
 Būtasis atliktinis (Ára mboyveguaiteve) -va’ekue
 Būtasis nuotolinis (Ára mboyvegua’yma) -raka’e
 Būsimasis (Ára upeigua)
 Būsimasis baigtinis (Ára upeiguaite) -ta
 Būsimasis privalomasis (Ára upeiguakatuete) -va’erã
 Būsimasis reikiamasis (Ára upeiguakotevẽ) -'arã
 Būsimasis abejotinas (Ára upeiguárõ) -'ne
 Būsimasis artimas (Ára upeigua’agui) -'pota (oriniams) -mbota (nosiniams)

Nosiniai ir oriniai veiksmažodžiai 
Gvaranių kalboje veiksmažodžiai skirstomi į orinius (ñe'ẽteva jurugua) ir nosinius (ñe'ãteva tĩgua)
 Oriniai – veiksmažodžiai, kuriuose tėra tik orinės balsės ir nenosiniai priebalsiai.
 Nosiniai – veiksmažodžiai, kuriuose yra nosinių balsių (ã, ĩ, ẽ…), priebalsių (ñ, n, m…), dvibalsių (mb, nd, nt…).

Šių veiksmažodžių kaitymas skiriasi daugiskaitos pirmajame asmenyje – oriniams pridedama dalelė ja (pvz., jaguata, jakaru, jaguapy), nosiniams ña (pvz., ñañe'ẽ, ñamba’apo, ñamosẽ).

Neiginiai 
Neiginio tipas priklauso nuo veiksmažodžio:

Oriniams veiksmažodžiams pridedamas priešdėlis nd ir priesaga i. Pastaba: kadangi dėl neiginio ir asmens priesagų dvi priebalsės gali atsidurti greta, jos atskiriamos balse. Pavyzdys su žodžiu japo
 Che – ndajapói
 Nde – nderejapói
 Ha’e – ndojapói
 Ñande – ndajajapói
 Ore – ndorojapói
 Peẽ – ndapejapói
 Ha’ekuéra – ndojapói

Nosiniams veiksmažodžiams pridedamas priešdėlis n ir priesaga i. Pavyzdys su žodžiu ñohẽ
 Che – nañohẽi
 Nde – nereñohẽi
 Ha’e – noñohẽi
 Ñande – nañañohẽi
 Ore – noroñohẽi
 Peẽ – napeñohẽi
 Ha’ekuéra – noñohẽi

Tiek oriniams, tiek nosiniams veiksmažodžiams, pasibaigiantiems raide i, pridedama priesaga ri.

Klausimai 
Klausiamieji veksmažodžiai sudaromi žodžio gale pridėjus priesagą pa. Pavyzdžiui: Ar perki? – Nde rejoguápa?, Ar miegu? – Che aképa?, Ar jis ėjo? – Ha’e oguata’akuepa?

Prielinksniai 
Priešingai nei daugelyje kitų kalbų, gvaranių kalboje prielinksnis eina ne prieš žodį, o žodžio gale, prijungtas prie daiktavardžio. Pavyzdžiui: -gua nurodo kilmę (Paraguaigua – iš Paragvajaus), -pe vietą (ógape – namie).

Morfologija 
Gvaranių kalboje naujos žodžio reikšmės sudaromos jungiant žodžius. Ypač tai dažna naujadarų sudaryme: achegety – abėcėlė sudaryta a-che-ge (pirmos raidyno raidės) + ty („ansamblis, junginys“). Taip pat sudaromi ir dviejų žodžių junginiai, pvz., mba’e guasu (nuostabu, pažodžiui: „kažkas didelis“), tava guasu (sostinė, „didelis miestas“). Žodis gvaranių kalba (avañe'ẽ) reiškia „žmonių kalba“, o ispanų kalba (karaiñe'ẽ) „ponų kalba“. Dabar vis dažniau vartojami korektiškesni atitikmenys guarani ñe'ẽ ir epaña ñe'ẽ. Gvaraniai teturėjo skaičius iki 5, todėl likusieji sudaryti morfologiškai, pridedant ankstesniųjų galūnes, pvz: po (5) + mbohapy (3) = poapy (8). Mėnesių pavadinimai sudaryti tuo pačiu principu: jasy (mėnuo) + peteĩ (1) = jasyteĩ (sausis).

Tarptautiniai žodžiai ir toponimija 
Iš guaranių kalbos į kitas kalbas yra atėję keletas žodžių, daugiausia Pietų Amerikos gyvūnų pavadinimai: jaguarete – „jaguaras“, akuti – „agutis“, pirãi – „piranija“. Be to, daug gyvūnų Pietų Amerikoje ispanų kalboje vadinami gvaraniškai (pvz., krokodilas – yacare).

Gvaranių kalba Pietų Amerikoje paliko didelį vietovardžių paveldą. Nuo pat Amazonijos iki pampos galima sutikti gvaraniškų pavadinimų. Iš šios kalbos kilo dviejų valstybių pavadinimai (Paragvajus, Urugvajus), daug miestų (Kasapa, Kaguasu, Kurusu Kuatija, Gualeguaiču, Paraguari, Takuarembo, Kapiata, Kakupė, Njembi), hidronimų (Parana, Aragvajus, Igvasu, Mokonos krioklys, Ibera, Mirinas).

Svarbiausios frazės

Nuorodos 
 
 Gvaranių kalbos ir kultūros licėjus
 Gvaranių kalba Argentinoje 
 Išsami istorija ir fonetinė analizė 
 Ispanų-gvaranių žodynas internete

Šaltiniai 
 Guarani Rayhupape 3, Mbo’esyry peteĩha, David A. Galeano Olivera. 2006 m. Paragvajus
 Guarani Rayhupape 4, Mbo’esyry irundyha, David A. Galeano Olivera. 2006 m. Paragvajus
 www.datamex.com.py