Šiaurės gambitas

Šiaurės gambitas – šachmatų debiutas, kurio ėjimai:
1. e4 e52. d4 ed3. c3 dc4. Rc4 cb5. Rxb2

Debiutas pavadintas šiaurės gambitu todėl, kad jį populiarino šiaurės šalių šachmatininkai (ypač Danijos ir Švedijos).

Kai centrinis gambitas priimamas ėjimu 3…dc, baltieji turi du populiariausius atsakymus: žaisti Aleksandro Aliochino rekomenduotą 4. Žxc3 arba žaisti Lindheno tęsinį 4. Rc4, kuris veda į šiaurės gambitą. Būtent Lindhenas panaudojo šiaurės gambitą nugalėdamas būsimąjį pasaulio čempioną V. Šteinicą 1864-aisiais Londone.

Po ėjimo 4. Rc4, kuriuo baltieji pasiūlo kirsti antrąjį pėstininką, juodieji paprastai priima auką ir žaidimas tęsiamas 4…cb 5. Rxb2.

Po 5. Rxb2 juodieji gali gintis keliais būdais:
 5…Rb4+
 5…d6
 5…d5
 5…Ve7

Ėjimas 5…Rb4+ pradeda labai sudėtingą neišbalansuotą žaidimą. Po ėjimo 5…d6 baltieji gali tęsti 6. Vb3 arba 6. f4.

Populiariausias ėjimas yra 5…d5 (Šlechterio gynyba). Juo juodieji grąžina vieną pėstininką su idėja patogiu metu grąžinti ir antrąjį.

Baltieji paprastai tęsia 6. Rxd5 (6. ed yra silpnesnis, nes teisingai žaidžiant juodieji išlaikys pėstininko persvarą ir gaus patenkinamą poziciją) 6…Žf6 7. Rxf7+ Kxf7 8. Vxd8 Rb4+ 9. Vd2 Rxd2 10. Žxd2 c5. Dauguma teoretikų poziciją laiko lygia, bet kai kurie mano, kad juodųjų pranašumas valdovės sparne gali būti naudingas endšpilyje.

Vietoj 7. Rxf7+ žinomas ir 7. Žc3 nebandant susigrąžinti pėstininko, bet vystant figūras.

Atvirieji šachmatų debiutai