Šklovas

Šklòvas  (, ) – miestas rytų Baltarusijoje, Dniepro upės pakrantėje, 35 km į šiaurę nuo Mogiliavo, rajono centras. Yra XVIII a. rotušė, sinagoga, miesto sodas, šv. Petro ir Povilo bažnyčia (pastatyta 1849 m.), paminklas agurkui (pastatytas 2007 m.).

Etimologija 

Miestas pavadintas pagal pro jį tekantį upelį – Šklovką.

Istorija 

Miestas pirmą kartą paminėtas 1520 m. pasiuntinio Sigizmundo Herberšteino diplomatinės kelionės į Maskvą ataskaitose.

Šklovas nuo XIII a. pabaigos iki 1772 m. ATR padalijimo priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XVI a. II pus. – XVII a. I pus. miestas ir visa Šklovo grafystė priklausė Jonui Karoliui Chodkevičiui ir jo broliui Aleksandrui, vėliau – iki XVIII a. I pus. – Kazimierui Jonui Sapiegai. Aleksandras Chodkevičius 1619 m. Šklove fundavo domininkonų vienuolyną, kuriam padovanojo savo privačią biblioteką. 1832 m. vienuolynas Rusijos caro valdžios nurodymu buvo uždarytas.

1762 m. Šklovui suteiktos Magdeburgo teisės. Po 1772 m. ATR padalijimo Šklovas tapo Rusijos imperijos dalimi. 1773–1777 m. buvo Šklovo apskritis Mogiliavo gubernijoje. XIX a. buvo Mogiliavo apskrities Šklovo valsčiaus centras. 1925 m. gavo miesto teises.

Žymūs žmonės 
 Šklove savo karjerą pradėjo Baltarusijos prezidentas Aleksandras Lukašenka, kuris: 1982–1983 m. buvo kolūkio „Udarnik“ (Šklovo raj.) pirmininko pavaduotojas, 1983–1985 m. – Šklovo statybos medžiagų kombinato direktoriaus pavaduotojas, 1985–1987 m. – Šklovo raj. Lenino kolūkio partkomo sekretorius, 1987–1994 m. – sovchozo „Gorodec“ (Šklovo raj.) direktorius.

Šaltiniai 

Mogiliavo srities miestai
Šklovo rajono gyvenvietės