Britų Aukso krantas

Britų Aukso Krantas (, „Aukso Kranto kolonija“) – buvusi britų kolonija Vakarų Afrikoje, egzistavusi 1878 - 1958 m. Ji beveik atitiko dabartinę Ganą. Taip pavadinta pagal Aukso kranto senovinį istorinį regioną, kuris apėmė pietinę Ganą ir pietrytinį Dramblio Kaulo krantą.

Britų laikais Aukso Kranto kolonijos plotas buvo 203 600 km², o su vakarų Togo mandatine teritorija sudarė 237 375 km². 1931 m. kolonijoje buvo 2,2 mln. gyventojų, iš jų 2,2 tūkst. europiečių, gyventojų tankumas buvo 10,8 gyv./kv.km. Kolonijoje buvo nutesti keli geležinkeliai, įsteigtos 220 misionierių mokyklos. Taip pat veikė 20 valstybinių mokyklų ir aukštoji mokykla (University College). Kolonijos administraciją sudarė gubernatorius, įstatymus leidžiančioji taryba ir aukštieji komisarai atskiroms provincijoms.

1958 m. kolonija, kartu su Britų Togolendo protektoratu, tapo nepriklausoma Ganos Respublika.

Aukso kranto istorija 

Britai Aukso kranto regione bandė įsitvirtinti nuo XVII a., tačiau nesugebėjo konkuruoti su Nyderlandais. 1672 m. susikūrė prekybininkų Karališkoji Anglijos Afrikos Kompanija (Royal African Company), kuri įsitvirtino Vakarų Afrikoje. Kompanija šalia olandų ir danų fortų pastatė arba sutvirtino savo Dixcove, Sekondžio, Anomabo, Vinebos (Simpah), Akros ir Keip Kosto pilies fortus. 1752 m. susikūrė nauja prekybininkų Afrikos kompanija. 

1807 m. ašančiai užėmė fančių žemes ir ėmė reikalauti iš anglų išmokų. Susitarimas pasiektas tik 1817 m. rugsėjį. 1821 m. Afrikos kompanija panaikinta, o Aukso Krantas tapo britų Siera Leonės kolonijos dalimi. Anglai palaikė fančius ir 1826 m. visiškai sumušė ašančių kariuomenę.

1874 m. įkurta Aukso Kranto kolonija, kuri tapo Britų Vakarų Afrikos dalimi.

Benino civilizacija
Ganos istorija
Britų kolonijos Afrikoje