Indo-skitų karalystė

Indo-skitų karalystė – sakų valstybė (genčių sąjunga), gyvavusi 80 m. pr. m. e.–20 m. Atskirais laikotarpiais ji valdė atskiras sritis Indijos subkontinento šiaurės vakaruose (ypač dab. Pakistane). Atskirų sakų valstybių sostinės buvo Sigalis, Minagara, Taksila, Mathura ir Udžainas.

Indo-skitų karalystėms bendralaikės buvo Indo-graikų karalystė rytuose, Šungų dinastija dar toliau rytuose ir Satavahanų imperijai pietuose.

Istorija 

Sakai nuo II a. pr. m. e. vidurio iki IV a. iš pietų Sibiro migravo į Baktriją, Sogdą, Arachosiją, Gandharą, Kašmyrą, Pendžabą, Gudžaratą, Maharaštrą ir Radžastaną. Sakastane, į vakarus nuo Indo-graikų karalystės, gyvenę sakai įkūrė karalystę. Pirmasis karalystės valdovas Maues (ΜΑΥΟΥ) 85-75 m. pr. m. e. įsiveržė į Indo-graikų karalystę, kurios beveik visas teritorijas užkariavo, tačiau vėliau buvo priverstas atsitraukti.

Vėliau skitai nuolat kovojo su graikais, kol jų valdovui Azes I (57-35 m. pr. m. e.) pavyko atimti iš Indo-graikų beveik visas sritis, paliekant jiems teritoriją tik Pandžabe. Nuo tada skitų politinis ir kultūrinis centras buvo Gandharos regionas, o sostine tapo Taksila.

X a., dalį skitų valdant Ruvulai, skitų buvo užimtos paskutinės Indo-graikų teritorijos. Tuo metu skitai valdė didžiausią teritoriją. Ruvulos sostine tapo Mathura.

Skitai buvo išstumti Indo-partų. Jų valdžia Indijoje baigėsi valdant paskutiniam Vakarų satrapui Rudrasimhai III 395 m.

Sandara 
Indo-skitų konfederacija nesudarė vieningos valstybės, o buvo nepastovi kelių karalysčių konfederacija. Svarbiausios karalystės buvo:
 Sakastanas – pirmoji sakų karalystė, įkurta iranėnų Drangianos regione, egzistavusi II–I a. pr. m. e. Ją vėliau nukariavo Partų imperija, ir iš čia vėliau kilo indo-partai.
 Sindhas – sakų buvo kontroliuojamas nuo 110 m. pr. m. e. su tvirtove Minagaroje. Iš čia indo-skitai vykdė savo grobiamuosius žygius. Apie 80 m. pr. m. e. didysis užkariautojas Maues laikinai nusiaubė didelę dalį teritorijų Indo Gango slėniuose, tačiau vėliau indo-skitų valdos vėl susitraukė.
 Gandhara – valdant Azes I (57-35 m. pr. m. e.) indo-skitai nukariavo Gandharą ir vakarų Pandžabą iš indo-graikų ir čia sukūrė atskirą karalystę su sostine Taksiloje. Čia jie viešpatavo iki 20 m., kol juos nukariavo indo-partai.
 Rytų Pandžabas – sakų karvedys Radžuvula nukariavo šią paskutinę indo-graikų teritoriją su sostine Mathuroje apie 10 m. Vietos valdovai buvo vadinami Šiaurės satrapais. Labai greitai jie buvo priversti pripažinti Kušanų imperijos valdžią ir valdė kaip jų vasalai iki II a. Šiaurės satrapai kartkartėmis nusiaubdavo Magadhos teritorijas į rytus, įskaitant sostinę Pataliputrą.
 Gudžaratas – dalis sakų, tikriausiai vedami Abhirakos, nukariavo teritorijas rytuose (Gudžarate), taip pat svarbų Udžaino miestą. Vietos valdovai buvo vadinami Vakarų satrapais. Tai buvo ilgiausiai išsilaikiusi sakų valstybė Indijoje, egzistavusi iki 405 m., kol buvo nukariauta Guptų dinastijos.

Vidurinės Indijos karalystės
Gandharos istorija
Sistanas