Pandija (tamilai)

Šis straipsnis apžvelgia senovinę Pandijos valstybę Pietų Azijoje. Apie to paties pavadinimo viduramžių imperiją žiūrėti straipsnį Pandijų dinastija

Pandija (tamilų k. பாண்டியர்) buvo senovinė tamilų valstybė, Pietų Indijoje, Tamilakame (piečiausioje jo dalyje). Ji klestėjo III a. pr. m. e. – II amžiais.

Kad atskirti nuo to paties pavadinimo toje pačioje vietoje prasidėjusios valstybės, egzistavusios VI–XIV a. (viduramžių pandijų, jie vadinami Senaisiais Pandijais.

Vienu metu su Pandija Tamilnadą valdė dar dvi svarbios valstybės: Čera vakaruose ir Čola pietuose.

Senųjų pandijų sostinė buvo jūrinis uostas Korkajus, vėliau taip pat Madurajus.

Istorija 

Pandijų valstybė yra daug minima senuosiuose tamilų tekstuose iš sangaminio laikotarpio. Daug jų yra legendos, tačiau yra ir istorinių duomenų. Pandiją mini graikų ir kinų šaltiniai.

Pirmieji valdovai pamažu konsolidavo valdžią iš Korkajaus uosto, užkariaudami priešiškus genčių vadus. Nedundž Čelijano II laikais valstybė siekė ir vakarinį krantą. Nedundž Čelijanas III yra laikomas didžiausiu Pandijos valdovu, nes jo laikais Pandijos ekspansija apkarpė ir kaimynių Čolos bei Čeros valdas.

Pandijoje buvo puikiai organizuota administracija, klestėjo ankstyvoji tamilų literatūra ir senovinė religija, parašytas Tirukuralas, žymiausias tamilų literatūros kūrinys.

Valstybės istorija nutrūko III a., visą Tamilakamą užvaldžius Kalabharams. Tačiau valdovų dinastijos seka buvo išlaikyta, ir Pandija vėl atgimė VI a. kaip Viduramžių pandijos.

Valdovai 
 Nedunj Cheliyan I (Aariyap Padai Kadantha Nedunj Cheliyan)
 Pudappandiyan
 Nedunj Cheliyan II (Pasumpun Pandiyan)
 Mudukudumi Paruvaludhi
 Nedunj Cheliyan III (Talaiyaalanganathu Seruvendra Nedunj Cheliyan)
 Nan Maran
 Maran Valudi
 Musiri Mutriya Cheliyan
 Ukkirap Peruvaludi

Senosios Indijos karalystės
Tamilų istorija