Rūdaičių piliakalnis

Rūdaičių piliakalnis, vadinamas Pilale, Pilalių kalnu (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė, unikalus kodas – , senas registro kodas – A1863, senas kultūros paminklų sąrašo numeris – AR540) – piliakalnis pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Rūdaičių kaime (Kretingos sen.), Žibos upelio kairiajame krante. 

Pasiekiamas keliu Rūdaičiai–Vydmantai, nuo Mokyklos gatvės pavažiavus 450 m Pilalės gatve, yra jos dešinėje, pervažiavus Žibos upelį.

Piliakalnis 
Įrengtas atskiroje kalvoje, Žibos upelio kairiajame krante. Šlaitai statūs, iš rytų – šiaurės rytų pusės, nuo užpelkėjusio upė slėnio 10 m, o iš vakarų, nuo aukštumos pusės – 4 m aukščio. Aikštelė ištęsto apskritimo plano, 35 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir 30 m pločio. Iš pietų ir vakarų pusių, nuo aukštumos ją puslankiu juosia 10 m pločio ir 0,5 m aukščio pylimas. 

Vakarinėje papėdėje buvusi senovės gyvenvietė.

Piliakalnis stipriai apardytas arimo ir Antrojo pasaulinio karo apkasų, apaugęs lapuočiais medžiais. Aikštelės centrinėje dalyje buvęs apkastas trianguliacijos bokštas, kurio vietoje dabar stovi aukuras, o aplinkui jį įruošta poilsio aikštelė su lauko baldais. Piliakalnio ir pylimo vakariniame šlaite įrengti mediniai laiptai, nuo kurių pietvakariu kryptimi per papėdės gyvenvietę veda takas iki automobilių stovėjimo aikštelės.

Teritorija – 2,07 ha.

Tyrimai 
Piliakalnį 1899 m. aprašė Fiodoras Pokrovskis, 1928 m. – Petras Tarasenka.

1924 m. žvalgė Vladas Nagevičius, 1956 m. – kraštotyrininkas Vladas Šaulys, 1960 m. – Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas – Romas Olišauskas), 1992 m. – KPC (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), 2004 m. – Zenonas Baubonis ir Gintautas Zabiela.

2014 m. papėdės gyvenvietę tyrinėjo ir piliakalnį žvalgė archeologas Tomas Ivanauskas. Detaliai ištyrus 20 m² plotą, o archeologinius žvalgymus atlikus 110 m² plote, archeologinio sluoksnio ir radinių neaptikta.

Istorija 
Piliakalnį vietos gyventojai vadina Pilale, Pilalių kalnu.

XVI a. susiformavus Rūdaičių kaimui, piliakalnis atsidūrė bendro naudojimo rėžiuose, apaugo pušynu, kurį per Pirmąjį pasaulinį karą iškirto vokiečių kariai. Po karo kalva pateko į privatų sklypą, buvo paversta ariama dirva. 

XIX a. II pusėje – XX a. I pusėje jos viršūnėje stovėjo trianguliacijos bokštas. Šiaurinėje dalyje vokiečiai kariai 1944 m. iškasė apkasus prieštankiniams pabūklams.

1935 m. apie piliakalnį medžiagą rinko Valstybės archeologijos komisija, gavusi žemės savininkų Martyno, Gabrieliaus ir Viktoro Bruzdeilynų pasižadėjimą nenaikinti kultūros paminklo.

1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR540), 1992 m. įregistruotas kultūros vertybių registre (A1863), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

Piliakalnio teritoriją ariant ir kasant, rasta akmens kirvis, geležinių ietigalių, balnakilpių, žąslų, žalvarinių papuošalų (antkaklių, apyrankių, segių, karolių). Radiniai į muziejus nepateko.

Datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.

Šaltiniai

Literatūra 
 Lietuvos TSR archeologijos atlasas. – Vilnius, 1975. – T.2. – P. 147, eil. Nr. 643
 Julius Kanarskas. Rūdaičių Pilalė. – Švyturys – 2017 m. liepos 15 d. – P. 1, 5.

Nuorodos 
 
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga
 
 Lietuvos piliakalniai
 Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2014 metais
 Kretingos krašto enciklopedija
 Švyturio laikraštis – 2017 m. liepos 14 d.
 Švyturys – 2017 m. liepos 15 d. 
 Kretingos muziejus – 2017 m. liepos 17 d. 

Piliakalniai Kretingos rajone
Rūdaičiai