Italų kalba

Italų kalba (italiano) – viena iš romanų kalbų. Italų kalba turi daug dialektų, o moderni italų kalba susiformavo Florencijos, Pizos, ir Sienos dialekto pagrindu, dėl šio regiono kultūrinės įtakos – šia kalba parašyta Dantės „Dieviškoji komedija“, kuri laikoma pirmuoju modernios italų kalbos grožinės literatūros darbu, taip pat Petrarkos ir Bokačio darbai.

Paplitimas 

Italų kalba kalbama visų pirma Italijoje, kur ji yra valstybinė kalba. Itališkai kalbama pietų Šveicarijoje, kur ji yra pripažįstama oficialia kalba. Mažesnių itališkai kalbančių bendruomenių yra Kroatijoje, Slovėnijoje, Prancūzijoje (Korsika ir Nica), Etiopijoje, Eritrėjoje, Somalyje ir Libijoje.

Vieta romanų kalbų šeimoje 

Tradiciškai italų kalbos vieta skirtingose klasifikacijose skiriasi. Labiausia paplitusi versija yra ta, kad romanų kalbos skyla į dvi grupes - Rytų (į kurią įeina rumunų ir aromanų kalbos) ir Vakarų, kuri atitinkamai dalijasi į dvi šakas Galo-Iberijos kalbas (prancūzų, provansalų, langedoko,  retoromanų), Galo-Italijos kalbas (lombardų, pjemontiečių, venecijiečių, ligūrų ir kt.) ir Italo-Dalmatijos šaką, kuriai priklauso išnykusi dalmatų kalba, taip pat siciliečių, kalabrų, neapoliečių ir "italų" arba tiksliau toskanų kalbos.

Būtiniausi posakiai

Nuorodos 

 
 Italų lietuvių ir lietuvių italų kalbų žodynai 

Romanų kalbos