Preambulė

Preámbulė ( – 'eiti priešakyje', praeambulum – 'įžanga', 'įvadas'; praeambulus – 'einantis priešakyje') – įstatymo (pvz., Konstitucijos), sutarties (tiek tarptautinės, tiek ir sutarties nacionalinėje plotmėje), ES direktyvos kitokio teisės akto, deklaracijos įvadinė arba įžanginė dalis; teisėkūros technikos priemonė (žr. teisės technika).

Kalba, turinys, reikšmė 

Preambulės kalba – puošni, vaizdinga, gali būti patoso, metaforų ir kitokių stilistinių priemonių. Atskiros mintys paprastai struktūruojamos, iškeliamos į skirtingas eilutes, pastraipas, išskiriamos. Preambulės dažnai naudojamos ES teisėkūroje. Preambulėse perteikiamas akto priėmimo kontekstas, laikmetis, aplinkybės, priežastys, teisinio reguliavimo būtinybė, tikslai bei teisėkūros intencijos. Preambulės svarbios ne tik siekiant išsiaiškinti teisėkūros subjekto ketinimus (žr. teleologinis teisės aiškinimas), tačiau ir svarbiu teisiniu turiniu, teisiškai reikšmingomis nuostatomis. Jose gali būti minimi teisės principai. Pvz., LR Konstitucijoje minimi tokie principai kaip teisinė valstybė, atvira, teisinga, darni pilietinė visuomenė ir kt.

LR Konstitucijos preambulė 

LIETUVIŲ TAUTA

 – prieš daugelį amžių sukūrusi Lietuvos valstybę,
 – jos teisinius pamatus grindusi Lietuvos Statutais ir Lietuvos Respublikos Konstitucijomis,
 – šimtmečiais atkakliai gynusi savo laisvę ir nepriklausomybę,
 – išsaugojusi savo dvasią, gimtąją kalbą, raštą ir papročius,
 – įkūnydama prigimtinę žmogaus ir Tautos teisę laisvai gyventi ir kurti savo tėvų ir protėvių žemėje – nepriklausomoje Lietuvos valstybėje,
 – puoselėdama Lietuvos žemėje tautinę santarvę,
 – siekdama atviros, teisingos, darnios pilietinės visuomenės ir teisinės valstybės,
atgimusios Lietuvos valstybės piliečių valia priima ir skelbia šią KONSTITUCIJĄ

Taip pat skaitykite 
 Prologas 
 Intro

teisės teorija
sutarčių teisė
konstitucinė teisė
Teisėkūra