Marijampolė

Marijampolė – miestas pietvakarių Lietuvoje, 56 km į pietvakarius nuo Kauno. Neoficiali Suvalkijos (Sūduvos) sostinė, taip pat Marijampolės apskrities, Marijampolės savivaldybės ir kaimiškosios seniūnijos centras. Tai septintasis pagal dydį Lietuvos miestas.

Miesto centre – Jono Basanavičiaus aikštė, Degučiuose – apskrities ligoninė. Mieste dveji globos namai (Šv. Arkangelo Mykolo ir Švč. Marijos), 3 pašto skyriai (centrinis LT-68001).

Etimologija 

Pirmasis gyvenvietės pavadinimas buvo vandenvardinis vietovardis – Pašešupys (pagal čia tekančią Šešupės upę), minimas nuo XVII a. 2-osios pusės. Vėliau, XVIII a. 1-ojoje pusėje pervadinta Starapole – vietovardis kilęs nuo bendrinių žodžių (stara – „senas“ + pole – „laukas“) ir aptinkamas nuo 1736 m. kaip Starepol.

Vėliau miestelio atsiradimui ir augimui esminės įtakos turėjo marijonai, todėl jų garbei gyvenvietė ir pavadinta (pridedant -polė). Kadangi n prieš p lietuvių kalboje dėsningai virsta lūpiniu m, Marijanpolė virto Marijampole. Tačiau sandas -polė nėra vienareikšmiškai aiškinamas: jis galėjo būti graikų kilmės (graikiškai polis – „miestas, pilis“), kadangi Europoje ilgą laiką buvo madinga kurti vietovardžius antikiniais pavyzdžiais (dažniausiai – dvarus, palivarkus ir pan.). Kita vertus, slaviškai pole reiškia „laukas“. Tačiau veikiausiai tikroji bus pirmesnė versija, kadangi tai asmenvardinis vietovardis (slaviška -pole galūnė būdingesnė oronimams, kilusiems nuo bendrinių žodžių), nors ankstesnis gyvenvietės pavadinimas Starapolė kilęs nuo bendrinių žodžių. Kaip ir Budapešto atveju, upė (šiuo atveju Jevonis) skyrė Starapolę ir Marijampolę kaip dvi atskiras gyvenvietes, kurios ilgainiui susijungė. Vincas Kudirka XIX a. pabaigoje raštuose mini miestą kaip Senapilė (plg. dabartinis Kudirkos Naumiestis vadintas Naupile). XX a. tarpukariu norminė lytis buvo Mariampolė.

1955 m. balandžio 9 d. LTSR AT įsaku  Marijampolė buvo pervadinta Kapsuku lietuvių komunistų veikėjo Vinco Mickevičiaus-Kapsuko garbei (pastarasis reiškia „jaunas kapsas“; Vincas Mickevičius taip aiškindavo: „jeigu Vincas Kudirka-Kapsas, tai aš tik Kapsukas“). 1989 m. kovo 21 d. LSSR AT prezidiumo įsaku miestui vėl sugrąžintas Marijampolės vardas, vadovaujantis gyventojų referendumo rezultatais.

Geografija 

Marijampolė išsidėsčiusi 2050,7 ha žemės plote. Šešupė miestą skiria į dvi dalis, kurias jungia 6 tiltai. Didžioji miesto dalis yra dešiniame upės krante. Atstumas nuo Vilniaus – 139 km, nuo Klaipėdos – 236 km. Mieste iki 2023 m. buvo 3 seniūnijos: Degučių seniūnija, Mokolų seniūnija, Narto seniūnija. 2023 m. rugpjūčio 1 d. įsteigta nauja Marijampolės miesto seniūnija.

Miesto dalys 

 Degučiai
 Kareivinės
 Kvietiškis
 Laikštė
 Mokolai
 Nartas
 Pabaigai
 Skaisčiūnai
 Steponiškės
 Tarpučiai
 Triobiškiai
</div>

Susisiekimas 

Iš šiaurės į pietus tęsiasi geležinkelis, yra Marijampolės geležinkelio stotis.

Per miestą eina pagrindinis kelias:
 /
Vakarų pusėje pagrindinį miesto kelią aplenkia:
 /
Taip pat vakarinėje dalyje, miesto pagrindinis kelias virsta:
 /
Pietuose eina kelias:

Istorija 

Miesto apylinkės dar iki viduramžių pabaigos buvo gyvenamos jotvingių genties. Juos mena Šešupės ardomas Marijampolės piliakalnis ir greta Marijampolės stūksantis Kumelionių piliakalnis. Manoma, kad iki XVI a. dabartinio miesto vietoje buvo miškai, į kuriuos kolonistai pradėjo kraustytis tik XVI a. Kolonizaciją galėjo paspartinti rusų invazija į Lietuvą 1655 m., kadangi pabėgėliai nuo rusų ieškojo prieglaudos Sūduvos miškuose.

Įprasta manyti, kad Marijampolė įkurta 1667 m. (remiantis istoriko ir kunigo Jono Totoraičio „Sūduvos Suvalkijos istorija“; kaimas minimas Kauno pavieto mokesčių sąraše). Ji kildinama iš Pašešupio kaimo, kuris buvo dabartinės J. Basanavičiaus aikštės vietoje ir priklausė Prienų seniūnijai. Tačiau dar 1662 m. įrašuose nurodoma, kad 1659–1661 m. buvo mokami mokesčiai kariuomenės reikalams nuo Pašešupio valdos laikytojo Adomo Narbuto ir jo žmonos. Be to, rasta dokumentų, dar 1626 m. mininčių Pašešupio kaimą.

Šiaurės karo metu 1701 m. Marijampolės apylinkės buvo nusiaubtos ir po Prienų pilies sugriovimo į nuošalesnę vietą prie Šešupės atsikraustė grafo G. Butlerio giminė, kuri 1717 m. netoli kaimo įkūrė Kvietiškio dvarą ir tapo miestelio įkūrimo iniciatoriumi. Prienų seniūnui Pašešupio vardas nepatiko, todėl jį pervadino Starapole (minima nuo 1736 m.). Besikuriant Starapolei netoliese ėmė augti kitas miestelis (nuo 1756 m. minimas kaip Marijampolė), kurį pastačiusi bažnyčią įkūrė grafienė Pranciška Ščiukaitė-Butlerienė. 1750 m. Prienų seniūnė grafienė P. Butlerienė iš marijonų vienuolyno išrūpino Starapolei kunigą ir tarp Šešupės bei Jevonio upių pastatė vienuolyną su bažnyčia. XVIII a. bažnytkaimis išaugo į prekybinį miestelį.

Pastačius marijonų vienuolyną, miestelis pavadintas Marijampole, kuri minima nuo 1756 m. Dvaras ir kaimas susijungė, 1792 m. vasario 23 d. ATR valdovas Stanislovas Augustas Poniatovskis suteikė Magdeburgo savivaldos teisių privilegiją ir herbą. 1812 m. gruodžio 5 d. pro Marijampolę grįždamas į Varšuvą pravažiavo imperatorius Napoleonas Bonapartas. 1829 m. baigtas tiesti Peterburgo–Varšuvos plentas (su atšaka į Karaliaučių). 1831 m. sukilimo metu 1831 m. balandžio 22 d. įvyko Marijampolės mūšis. 1863 m. sukilimo metu prie Marijampolės vyko aršios dalgininkų kovos su caro kariuomene. XIX a. pabaigoje Marijampolė – miestas, Suvalkų gubernijos Marijampolės apskrities centras.

Marijampolė garsi savo šimtamete gimnazija, kurioje mokėsi tautinio atgimimo žadintojai Jonas Basanavičius ir Vincas Kudirka. Lietuviškos spaudos draudimo laikotarpiu aktyviai veikė „Varpo“ platintojai, susibūrę į slaptą „Sietyno“ organizaciją. Marijampolė nuo senų laikų yra švietimo centras, tarpukario laikotarpiu čia veikė ne viena leidykla, kuria rūpinosi vienuoliai marijonai.

Tarpukariu nutiestas geležinkelis Kazlų Rūda–Šeštokai, 1926 m. pastatyta Marijampolės geležinkelio stotis (architektas Edmundas Alfonsas Frykas). 1931 m. AB „Lietuvos cukrus“ Marijampolėje pastatė cukraus fabriką, kuris ilgą laiką buvo pagrindinis pramonės objektas. 1936 m. įkurtas „Šešupės“ audimo fabrikas.

1940–1941 m. sovietų valdžia ištrėmė kelis šimtus Marijampolės apskrities gyventojų. Pirmosiomis Antrojo pasaulinio karo dienomis miestas buvo bombarduotas, prie Šešupės vokiečiai sušaudė žydų tautybės asmenis. 1944 m. gegužės 15 d. SS išformavo nepaklususį generolo Povilo Plechavičiaus vietinės rinktinės padalinį – 2 tūkst. karo mokyklos kursantų.

Sugrįžus frontui SSRS armijos kontražvalgyba „SMERŠ“ Marijampolėje represavo apie 500 asmenų. Pokaryje apylinkėse veikė partizanų „Tauro“ apygardos būriai. Sovietmečiu miestas buvo industrializuotas ir gerokai išaugo, buvo pervadintas LKP lyderio Vinco Kapsuko garbei – Kapsuku, siekiant panaikinti religinį atspalvį miesto pavadinime.

1946 m. rugpjūčio 3 d. tapo apskrities pavaldumo miestu. Sovietmečiu pastatytas didelis pramonės automatų gamybinis susivienijimas, putliųjų verpalų fabrikas, pieno konservų kombinatas, automobilių remonto gamykla, grūdų produktų kombinatas, įkurtas agroprekybinis sovietinis ūkis-technikumas. Pastatyti Degučių, Mokolų ir Draugystės mikrorajonai, poilsio parkas, 10 aukštų viešbutis „Sūduva“ (archit. Aldona Kačerauskaitė), universalinė parduotuvė „Gulbė“ (archit. A. Kačerauskaitė), naujas paštas (archit. J. Putna), kraštotyros muziejus.

1977 m. kovo 30 d. miestas tapo respublikinio (nebe rajoninio) pavaldumo miestu. 1997 m. gruodžio 18 d. patvirtintas naujasis Marijampolės herbas.

|}

Architektūra ir kultūra 

Marijampolėje veikia kelios bažnyčios: Marijampolės Šv. arkangelo Mykolo mažoji bazilika, greta – Šv. Jurgio (marijonų) vienuolynas, Marijampolės Šv. Vincento Pauliečio bažnyčia (XIX a. pabaiga), priklausančios Vilkaviškio vyskupijai, Marijampolės evangelikų liuteronų bažnyčia, stačiatikių Marijampolės Švč. Trejybės cerkvė, priklausanti Marijampolės Švč. Trejybės parapijai. P. Butlerienės g. stovi buvę žydų maldos namai – Marijampolės sinagoga, Kauno g. – Marijampolės didžioji sinagoga. 2014 m. pastatyta Marijampolės Palaimintojo popiežiaus Jono Pauliaus II bažnyčia.

Senose miesto kapinėse stovi antkapinis paminklas rašytojai Žemaitei, R. Juknevičiui ir kitiems Lietuvai nusipelniusiems žmonėms. Vytauto g. stovi paminklas Ldk Vyteniui (stovėjo dar tarpukariu, atstatytas 2009 m. kovo 7 d., skulptorius Julius Narušis), o miesto parke – dar keli paminklai. 2010 m. pagrindinėje miesto aikštėje pastatytas paminklas lietuvių kalbai, tautai ir Lietuvos vardo paminėjimo tūkstantmečiui atminti (skulptorius Kęstutis Balčiūnas).

Marijampolėje Vytauto g. veikia „Tauro“ apygardos partizanų ir tremties muziejus, kitoje Vytauto gatvės pusėje, miesto parke, yra skulptoriaus A. V. Ambraziūno paminklas „Tauro“ apygardos partizanams. Miesto centrinėje dalyje yra Kultūros centras, jame įrengta Stankūnienės dailės galerija. Vienas iš miesto parkų – Pašešupio parkas – gamtos paveldo objektas.

Švietimo ir ugdymo įstaigos 

Marijampolėje veikia šios valstybinės švietimo įstaigos:
 Rygiškių Jono gimnazija
 Marijampolės marijonų gimnazija
 Marijampolės Sūduvos gimnazija
 Marijampolės šv. Cecilijos gimnazija
 Marijampolės Jono Totoraičio progimnazija
 6 pagrindinės mokyklos:
 Marijampolės Petro Armino pagrindinė mokykla
 Marijampolės Ryto pagrindinė mokykla
 Marijampolės Rimanto Stankevičiaus pagrindinė mokykla
 Marijampolės Šaltinio pagrindinė mokykla
Kitos:
 Marijampolės kolegija
 Marijampolės suaugusiųjų mokymo centras
 Jaunimo mokykla
 Marijampolės profesinio rengimo centras
 2 pradinės mokyklos: Marijampolės ir „Smalsutis“
 5 darželiai-mokyklos: Degučių, Mokolų, „Varpelis“, „Želmenėliai“, „Žiburėlis“
 7 ikimokyklinės įstaigos,
 5 papildomo ugdymo įstaigos
 R. Vosylienės mokykla (užsienio kalbų).
 Marijampolės Petro Kriaučiūno viešoji biblioteka

Sportas

Futbolas 
 Marijampolės „Sūduva“
 Marijampolės futbolo stadionas ir maniežas
 Kiti futbolo klubai: futbolo klubai Marijampolėje

Krepšinis 
 MKK „Sūduva“, moterų krepšinio klubas
 KK „Sūduva-Mantinga“, vyrų krepšinio klubas

Gyventojai 

Marijampolė 10-oje vietoje pagal Baltijos valstybių etninių (lietuvių, latvių, estų) gyventojų kiekį.

Tautinė sudėtis

Žymūs žmonės 
 Julijus Trapas (1814–1908) – rusų chemikas, farmacininkas, farmakologas, profesorius.
 Samuelis Peltinas (1830–1896) – žydų kilmės redaktorius ir žurnalistas.
 Stanislovas Čirvinskis (1849–1923) – gydytojas, farmakologas.
 Orko Soloveičikas (1865–1942) – žydų kilmės chirurgas.
 Frida Rubiner (1879–1952) – žydų kilmės Vokietijos komunistė, rašytoja, vertėja.
 Vitoldas Teofilis Staniškis (1880–1941) – lenkų agrotechnikas, politikas.
 Piotras Zubovičius (1880–1956) – lenkų advokatas, notaras, politikas.
 Petronėlė Vosyliūtė-Dauguvietienė (1899–1986) – aktorė.
 Vladimiras Zavadzkis (1901–1955) – Armijos Krajovos karininkas, Varšuvos sukilimo dalyvis.
 Stasys Šačkus (1907–1985) – Lietuvos lengvaatletis, krepšininkas, 1937 m. Europos krepšinio čempionato laimėtojas.
 Nikolajus Milenskis (1907–1990) – inžinierius mechanikas, šiluminės fizikos tyrimų Lietuvoje pradininkas.
 Avelis Starcevas (1909–2005) – žydų kilmės rusų literatūros kritikas, vertėjas.
 Izis Bidermanas (1911–1980) – žydų kilmės prancūzų fotografas.
 Albina Simokaitytė (1923–2004) – teatro aktorė.
 Raimondas Viskanta (1931–2021) – šiluminės fizikos ir šilumos mainų specialistas.
 Zita Asta Alaunienė (1931–2020) – kalbininkė, pedagogė, edukologijos mokslų daktarė.
 Dalia Triponienė (1938–2021) – gydytoja, kraujagyslių chirurgė.
 Juozas Tumelis (1938–2022) – istorikas, bibliografas, vertėjas.
 Rimantas Antanas Stankevičius (1944–1990) – lakūnas ir kosmonautas.
 Algimantas Jasulaitis (g. 1949 m.) – teismo medicinos ekspertas, Utenos kolegijos profesorius.
 Viktoras Muntianas (g. 1951 m.) – politinis bei visuomenės veikėjas, buvęs LR Seimo pirmininkas.
 Donatas Stakišaitis (g. 1956 m.) – pediatras, profesorius.
 Rimantas Juknevičius (1966–1991) – viena iš Sausio 13-osios įvykių aukų, žuvo sausio 13 d. naktį, gindamas Lietuvos Respublikos laisvę ir nepriklausomybę.
 Gintaras Grajauskas (g. 1966 m.) – poetas, eseistas, dramaturgas, prozininkas, dainų autorius ir atlikėjas.
 Almantas Kalinauskas (g. 1967 m.) – Lietuvos ir TSRS futbolo žaidėjas.
 Vytautas Leškevičius (g. 1970 m.) – diplomatas, politikas, LR užsienio reikalų viceministras.
 Darius Songaila (g. 1978 m.) –  krepšininkas, NBA žaidėjas.
 Margarita Čiuplytė (g. 1984 m.) – Lietuvos sportininkė karatistė, vaikų, moterų ir merginų trenerė, pasaulio ir Europos čempionė.
 Eglė Šulčiūtė (g. 1985 m.) – Lietuvos moterų krepšinio rinktinės narė, Lietuvos čempionė.

Marijampolės senosiose kapinėse palaidota rašytoja Žemaitė, poetas Petras Arminas-Trupinėlis, užnemunės istorijos autorius kun. Jonas Totoraitis, nepriklausomybės kovų dalyviai. Už kapinių tvoros ant Šešupės kranto pastatyti kryžiai – meno dirbiniai Lietuvos partizanų atminimui.

Miestai-partneriai

Pramonė 

Nuo 1977 m. mieste veikia „Marijampolės pieno konservų“ kombinatas. Pietrytiniame miesto pakraštyje – seniausias Lietuvoje cukraus fabrikas (dab. „ARVI“ priklausantis „Lietuvos cukrus“). Savo veiklą vykdo pakavimo įmonė AB „Fasa“. Nuo 1998 m. savo veiklą pradėjo ir vykdo duonos, užkandžių ir šaldytų gaminių kompanija UAB „Mantinga“. 2011 m. šalia miesto įkurta Marijampolės LEZ. Metalo apdirbimo pramonės įmonės – UAB „STEVILA“, UAB „CIE LT Forge“, UAB „Pakma“.

Šaltiniai

Literatūra 
 Mažoji medinė Marijampolės krašto architektūra (sud. Danutė Katkuvienė, Romas Linionis). – Marijampolė: Piko valanda, 2008. – 164 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-642-67-1
 Senoji Marijampolė fotografijose: fotoalbumas (sud. Valentinas Juraitis). – Vilnius: Žemės trauka, 2011. – 136 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-810-06-3

Nuorodos 
 Marijampolės žemėlapis per balticmaps.eu
 Marijampolės apylinkių žemėlapis
 Oficiali Marijampolės svetainė 
 Istorijos apžvalga 
 R. Butautas-Kudirka. Sūduvos dvasininkai I–II d. Vilnius. 2010. (700 kunigų veiklos apžvalga).