Logaritminė liniuotė

Logaritminė liniuotė – mechaninė skaičiuoklė, kurią sudaro sukalibruotos logaritminiu principu juostos. Paprastai išorinės juostos yra nejudamos, o skaičiavimui naudojama judrioji (slankioji) juosta yra viduryje. Ji buvo itin populiari skaičiavimo priemonė moksle ir inžinerijoje, kol neatsirado skaičiavimo mašinos ir kompiuteriai. Nors ir vadinama liniuote, logaritminė liniuotė nematuoja ilgio, ar bent jau matuoti ilgį nėra jos pagrindinė paskirtis.

Veikimo būdas 
Liniuotė veikia dėl logaritmų savybės , tai reiškia, kad sandauga tampa suma. Pavyzdžiui, ,t. y. . Liniuotė neturi būdo atskirti skaičiaus dydžio, t. y. „kablelio vietos“, pvz. liniuotė negali atskirti 2,5 ir 25 – naudotojui pačiam reikia paversti į tinkamą dydį. Liniuotės gali turėti daug funkcijų, pvz., šaknis (dažniausiai antrojo ir trečiojo laipsnio), trigonometrinių funkcijų ir t. t.

Istorija 
Liniuotė išrasta apie 1614–1620 m. Ją sukūrė škotas Edmund Gunter pagal Dž. Nepero sudarytas logaritmines lenteles. Jo liniuotėje logaritminės atkarpos buvo sudedamos skriestuvu. 1630 metais skriestuvas pakeistas slankikliu.

Matematiniai įrankiai