רפואת שיניים ברומא העתיקה

רפואת השיניים התפתחה במהלך החלקים המוקדמים של ההיסטוריה הרומית, אולי עקב הגעתו של רופא יווני בשם ארכאתוס. כלים רומיים עתיקים לניתוחי פה כללו את מקדחת השיניים, אזמלים, מנופי עצם, מלקחיים של שיניים וגדמים. הרומאים הקדמונים גם המציאו את השימוש בסמים במהלך ניתוחי שיניים. כלים אלו שימשו לטיפול במצבים כגון כאבי שיניים ועקירת שיניים. ברומא העתיקה האמינו שהגורם לתנאים המחייבים טיפול שכזה הוא "תולעת שיניים".

רפואת שיניים קוסמטית 

הרומאים הקדמונים הלבינו את שיניהם באמצעות משחת שיניים העשויה משתן אנושי וחלב עיזים. גשרים וכתרים דנטליים פותחו ברומא העתיקה בשנת 500 לפני הספירה. צורה זו של רפואת שיניים הייתה מלאכה שהאטרוסקים היו מיומנים בה. הציוויליזציה הזו פיתחה את גשרי השיניים ה"אמיתיים" הראשונים. גשרי שיניים רומיים היו בדרך כלל עשויים מעצם או שנהב, והיו מבוקשים מאוד במהלך הרפובליקה הרומית. רופאי שיניים רומיים עתיקים השתמשו גם בשתלים דנטליים עשויים מזהב.

רפואה הקשורה לשן

כאבי שיניים 
טיפולים בכאבי שיניים היו פופולריים ורצויים מאוד בגלל הכאב העז והעששת הדנטלית שמצב זה גרם. בעבודתו של פליניוס הזקן, תולדות הטבע, הוא דן בטיפולים לכאבי שיניים. הוא כתב שחולה יכול לשפוך את התרופה לאוזנו. חלק מהתרופות היו אמורות להישפך לאוזן באותו צד של הראש כמו כאב השיניים, אחרות היו אמורות להימזג בצד הנגדי. חלק מהטיפולים כללו שאיפת צמח מנטה, שימוש בעצמות ארנבת כדי לחתוך את החניכיים, לבישת עצמות מכוסות בצואה, וגרגור אפר של קרני צבי. טיפול נוסף כלל לכידת צפרדע לאור ירח ויריקה לתוך פיה, ואז ציווי על הצפרדע לעזוב ולשאת איתה את כאב השיניים. רופאים רומיים האמינו שכאבי שיניים נגרמו על ידי "תולעת שיניים".

עקירת שיניים 
לא ברור איזה מקצוע או מקצועות רומיים היו עוסקים ברפואת שיניים. ייתכן שהיו מומחים רפואיים שהוכשרו לבצע טיפולי שיניים, ייתכן גם שרפואת שיניים בוצעה כתת-קבוצה של מקצועות אחרים, כמו ספרות שיער. עקירת שיניים היא הליך כירורגיית פה הנערכת למטרת הסרת שיניים. ברומא העתיקה, ייתכן שהדבר בוצע על ידי מומחים שלא היו קשורים לאף מקצוע רפואי אחר. מעשה זה הצריך עקירת שיניים בצורה רכה, על מנת למנוע את הסכנה הכרוכה בכך. סכנה זו גרמה גם לכך שעקירת שיניים הפכה למעשה לנדיר. ספרות עתיקה מתארת תהליך נוסף המוקדש לעקירת שיניים. בתהליך זה, היו תופסים ומטלטלים את השן עד שניתן היה להסיר אותה בידיים. תרגול נוסף כלל חיתוך של החניכיים והעצם המקיפים את השן, ולאחר מכן עקירה. צלזיוס, שהיה רופא רומי, המליץ לרופאים לעקור גם את העצם ליד השיניים, ולסרב לעקור שיניים של ילדים אלא אם כן הן מונעות משיניים בוגרים לצמוח.

אחרים 
סופרים רומיים עתיקים האמינו שהשיניים עלולות להתרופף עקב חולשת שורשים או מחלת חניכיים. הם טיפלו בזה על ידי צריבה של החניכיים, ואז כיסו אותם בדבש עם תמד. לאחר מכן הונחו תרופות על השיניים. אם השן הייתה כואבת, היא הייתה נעקרת. הליך זה יתבצע על ידי "גירוד" של השן ב"סדר עגול" ואז ניעור השן עד שניתן יהיה להסיר אותה.

שפה וחך שסועים 

צלזיוס תיאר טיפולים במצב הרפואי המכונה שפה וחך שסועים. הוא כתב שהשיטה המוצעת שלו לטיפול בפגמים קטנים היא דרך תפירת תפרים ושפשופים על הפגמים. פגמים גדולים ובעייתיים יותר טופלו באמצעות ניתוח כירורגי המכונה ניתוח דשים. קלאודיוס גלנוס, רופא רומאי אחר תיאר כנראה קולובומה או שסע בפנים. כדי לטפל במצב זה הוא המליץ לצלק את העור ולאחד את חלקי העור הנבדלים, להסיר יבלות, ולאחר מכן לסיים את ההליך באמצעות תפירה והדבקה. אנשים בתקופה האמינו כי חך בריא נחוץ לדיבור תקין. הרומאים הקדמונים הרגו גם ילדים עם שפתיים שסועות, בשל האמונה שהם מחזיקים ברוחות רעות.

היסטוריה 
לפי פליניוס הזקן, במשך רוב ההיסטוריה הרומית הם חיו ללא קהילה רפואית. במהלך תקופה זו הרפואה הייתה מוגבלת לתרופות ביתיות פופולריות ולא לרופאים בעלי הכשרה מקצועית. מקצוע הרפואה הוצג לרומאים על ידי הרופא היווני ארכאתוס, שנסע לרומא והתבסס כרופא. בסופו של דבר הוא צבר מוניטין בגלל השימוש האלים בפלדה ובאש שהעניק לו את התואר "קצב". עדויות ארכאולוגיות והיסטוריות חולקות על הנרטיב הזה. שנים עשר הטבלאות, שהיווה את מערכת החקיקה שהיווה את הבסיס למשפט הרומי, מזכירות שיניים עמוסות בזהב, מה שמרמז על כך שרפואת שיניים נהוגה בשלב זה בהיסטוריה. עדויות אחרות כוללות מציאת חומרים תותבים המיועדים לטיפול במצבי בריאות שיניים ובריאות הפה בערים ברומא העתיקה כמו Teano. למרות זאת, היסטוריונים וארכאולוגים אינם בטוחים לגמרי בנושא.

הערות שוליים 

רפואת שיניים
רומא העתיקה