זכויות להט"ב בנמיביה

זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בנמיביה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כחוקית עבור נשים אך פלילית בקרב גברים מאז 1920 אם כי החוק דווח כלא נאכף בעוד שלגליזציה מוצעת. אין הגנה מפני אפליה על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית בחוק, בעוד משקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרות משפטיות הזמינות לזוגות הטרוסקסואלים. עם זאת, נמיביה מוגדרת מהמדינות האפריקאיות בעלות הקבלה הרחבה ביותר כלפי חברי קהילת הלהט"ב בשטחן.

מעמדם של חברי הקהילה בנמיביה הוגדר כמתפתח בשנים האחרונות. קבוצת התמיכה המובילה במדינה עבור זכויות להט"ב היא "OutRight Namibia", שהוקמה במרץ 2010 ונרשמה רשמית בנובמבר אותה שנה. הקבוצה ארגנה את מצעדי הגאווה הראשונים של המדינה ומצהירה על היותה "קול לנשים לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים, ביסקסואלים ואינטרסקסים בנמיביה". קבוצות עבור זכויות להט"ב נמיביות נוספות כוללות את "MPower Community Trust", המספקת מודעות לבריאות מינית לגברים הומוסקסואלים וביסקסואלים, "the Namibian Gays and Lesbian Movement", המספקת ייעוץ ללהט"ב ומארגנת תוכניות חינוכיות להעלאת המודעות לחברי הקהילה, "Tulinam", קבוצה המעניקה שירותי אמונה ו-"Wings to Transcend Namibia" המעניקה שירות בקרב טרנסג'נדרים נמיבים.

היסטוריה 
הומוסקסואליות ויחסים חד מיניים תועדו בקרב קבוצות נמיביות שונות בימינו. במאה ה-18 הכירו אנשי הקויקוי במונחים "קואטסירא" (koetsire), המתייחסים לגבר שנקלט מינית לגבר אחר, ו-"סוראגוס" (soregus), המתייחס לאוננות חד-מינית הדדית בדרך כלל בקרב חברים. קיום יחסי מין אנאליים ויחסי מין בין נשים התרחשו גם הם, אם כי לעיתים רחוקות יותר.

בשנות ה-20, האנתרופולוג הגרמני קורט פאלק דיווח על הומוסקסואליות וטקסי נישואים חד מיניים בקרב עמי האובמבו, נאמה, הררו והימבה. בשנות ה-70, האתנוגרף הפורטוגלי קרלוס אסטרמן הבחין במסורת האובמבו בה גברים אשר היו ידועים כאסאנא ("esenge") היו מתלבשים כנשים, עושים עבודת נשים ומתחתנים עם גברים אחרים.

מעמד בחוק 
בנמיביה, אין הוראות המגדרים "מעשי סדום" מתוכננות, אך נשארו פשע במדינה על פי החוק המקובל הרומאי-הולנדי בתוקף מאז 1920. מעשה סדום הוגדר כ-"יחסים מיניים בלתי חוקיים ומכוונים בין שני זכרים אנושיים" בעודו אינו כולל יחסים מיניים של זוגות הטרוסקסואלים או לסביות.

סעיף 299 לחוק סדר הדין הפלילי משנת 2004 מתייחס לבעיות ראיות באשמת מעשה סדום או ניסיון למעשה סדום. תוספת 1 לחוק מקבצת בין היתר מעשי סדום יחד עם רשימה של עבירות אחרות שבגינן המשטרה מוסמכת לבצע מעצר ללא צו או שימוש בכוח קטלני במהלך אותו מעצר (סעיפים 38, 42, 44, 63 ו-112). גילויי חיבה פומביים בין שני גברים יכולים להיחשב כהתנהגות "לא מוסרית", הניתנת לענישה על פי חוק המאבק בשיטות לא מוסריות משנת 1980.

באוגוסט 2016 פרסמה ועדת זכויות האדם של האו"ם דו"ח בבירה וינדהוק הקורא למדינה לבטל את איסורה על פעילות הומוסקסואלית בהסכמה. בתגובה לקריאת הוועדה אמר ג'ון וולטרס, נציב תלונות הציבור של נמיביה שמשרדו מופקד "לקדם ולהגן על זכויות אדם" כי "אנשים צריכים להיות חופשיים לחיות את חייהם כראות עיניהם". וולטרס הוסיף באומרו, "אני חושב שחוק מעשי הסדום הישן שירת את מטרתו. כמה תביעות היו? אני לא מאמין שאף אחת במהלך 20 השנים האחרונות. אם אנחנו לא מעמידים אנשים לדין, למה יש לנו אותו?". עם זאת, ממשלת נמיביה הודיעה לאו"ם כי "אין לה כרגע כוונות לבטל את חוק מעשי הסדום". מספר מחוקקים הביעו דעות שונות בכניין, עם זאת, הצהירה יו"ר המועצה הלאומית, מרגרט מנש-ויליאמס, "ללא קשר לכמה שזה לא נוח, הגיע הזמן שנדבר על קהילת הלהט"ב. הם חלק מהקהילות שלנו". איבון דאוסאב, יו"ר ועדת הרפורמה והפיתוח בחוק, הצהיר כי בחוקת נמיביה אין "שפה מספקת כדי לתאר ולהגן על זכויות הנוגעות לקהילת הלהט"ב". בשולחן עגול שנערך בשנת 2019 על ידי היועמ"ש כדי לטפל בהגנה שווה על חבריה בנמיביה, מספר מחוקקים קראו לטפל בבעיות אלה בדחיפות.

ביוני 2019, לאחר ביטול חוק מעשי הסדום של בוטסואנה על ידי בית המשפט העליון של המדינה אשר אסר על פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בעונש מאסר של 7 שנים מהתקופה הקולוניאלית, הגברת הראשונה מוניקה גיינגוס קראה לבטל את חוק מעשי הסדום של נמיביה והצהירה באומרה כי "ימי חוק הסדום ספורים, נמיביה תהיה הבאה".

הכרה במערכות יחסים חד מיניות 
בשנת 2001, אישה נמיביה ובת זוגה הגרמנייה, אליזבת פרנק, הגישה תביעה להכרה בקשר ביניהן כדי שפרנק תוכל להתגורר בנמיביה. ועדת ההגירה נתנה את היתר השהייה, אם כי המדינה ערערה לבית המשפט העליון. בעוד שבית המשפט קבע כי יש לתת לפרנק אישור שהייה קבוע, אותו קיבלה שנה לאחר מכן, לא פסק לטובת הכרה כלשהי ביחסים חד מיניים במדינה. נציב תלונות הציבור של נמיביה דן באוגוסט 2016 בעניין הכשרת נישואים חד מיניים בנמיביה והצהיר באומרו כי "אם אנשים מאותו מין ירצו להתחתן, זו הבחירה שלהם, האם המדינה, הקהילה, הכנסיות והממשלה יכירו בכך זה משהו אחר".

בדצמבר 2017, הוגש תיק לבית המשפט העליון נגד ממשלת נמיביה על ידי אזרח נמיבי יוהאן פוטגיטר שנישא לבעלו הדרום אפריקאי דניאל דיגאשו בדרום אפריקה בשנת 2015 להכרה בנישואיהם. בינואר 2018, דיגאשו זכה בעתירה לבית המשפט לאפשר לו להיכנס לנמיביה, כאשר בית המשפט העליון המשיך לבחון את התיק שלהם. היועמ"ש הצהירה בתגובה כי הוא "אינו מתנגד להכרה בנישואיהם בנמיביה".

בשנת 2018, הוגש תיק שני על ידי עורכת הדין ילידת נמיביה אניטה גרובלר ובת זוגה מדרום אפריקה, סוזן ג'ייקובס, הנמצאות יחד בזוגיות כבר למעלה מ-25 שנים, בניסיון להכרה בנישואיהם בדרום אפריקה ב-2009 בנמיביה עבור השגת הכרה בזכויותיה למגורים עבור ג'ייקובס. תיק שלישי הוגש בשנת 2018 על ידי אנט סיילר-לילס ובת זוגה הגרמנייה אניטה סיילר-לילס, אשר נמצאות יחד מאז 1998 להכיר בנמיביה בנישואיהם בגרמניה בשנת 2017.

ביוני 2019, הורה נשיא בית המשפט העליון של נמיביה פטרוס דמאסב כי יש לייעד ספסל מלא של שלושה שופטים לדון בכל התיקים התלויים ועומדים. נציב תלונות הציבור ג'ון ולטרס טען שיש להכיר בנישואים עבור כלל הזוגות ללא קשר למין בעודו מוגדר כאחד משמונה המשיבים שצוטטו בתיק. שבעת המשיבים האחרים כוללים את שר הפנים וההגירה והיועץ המשפטי לממשלה, אשר הגישו הודעות נגד הכרה בנישואים חד מיניים.

הגנה מפני אפליה 
תושבי להט"ב בנמיביה מתמודדים עם אפליה, הטרדה ואלימות. בדומה לדרום אפריקה השכנה, לסביות הן מדי פעם קורבנות של מה שנקרא אונס מתקן, בו אנסים מתיימרים לאנוס את הקורבן הלסבית במטרה 'לרפאה' מנטייתה החד מינית. בנמיביה אין הגנה בחוק מפני אפליה על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית, אם כי חוקת נמיביה כוללת את הקטגוריה "מעמד חברתי", אשר יכולה להתפרש כמי המכסה אזרחי להט"ב מפני אפליה.

כבר בשנת 1992 פעלו פעילים מקומיים בהצלחה לכלול "נטייה מינית" בין עילות האפליה האסורות בחוק העבודה 1992. עם זאת, בשנת 2004, חוק עבודה חדש נדון בפרלמנט והכללת המונח הייתה נושא לוויכוחים סוערים וכתוצאה מכך, המונח הושמט מהטקסט הסופי. אולם חוק זה מעולם לא נכנס לתוקף.

בשנת 2001, הנשיא סם נוג'ומה הזהיר מפני טיהורים צפויים נגד הומואים ולסביות בנמיביה ואמר כי "המשטרה חייבת לעצור, לכלוא ולגרש הומוסקסואלים ולסביות שנמצאו בנמיביה". בשנת 2005, הצהירה סגנית שר הפנים וההגירה, תאופולינה מושלנגה, כי "לסביות והומוסקסואלים בגדו במאבק למען חירות נמיביה, אחראים למגפת ה-HIV/איידס, ומהווים עלבון לתרבות האפריקאית".

באוגוסט 2016, ועדת זכויות האדם של האו"ם קראה לממשלת נמיביה לאמץ חקיקה האוסרת במפורש אפליה על רקע נטייה מינית, לרבות בחוק העבודה (חוק מס' 11 משנת 2007). בעקבות קריאת הוועדה, נציב תלונות הציבור של נמיביה, הצהיר כי איסור על אפליה על רקע נטייה מינית צריך להיות מעוגן בחוקת המדינה.

חוקי נגד הסתה ופשעי שנאה 
באוגוסט 2016, ועדת זכויות האדם של האו"ם קראה לנמיביה לאמץ חקיקה של נגד פשעי שנאה על רקע אלימות הומופובית וטרנספובית, ולאכוף אותה נמרצות.

זהות מגדרית 
חוק רישום לידות, נישואים ומוות 81 משנת 1963 קובע כי: "המזכיר רשאי, בהמלצת שר הבריאות, לשנות את מרשם הילודה של כל אדם שעבר שינוי מין, את תיאור מינו של אותו אדם ורשאי לשם כך לדרוש דו"חות רפואיים ולבצע חקירה כפי שיראה לו צורך".

בשנת 2015 דווח כי בקשות לשינוי מין נעשות על בסיס כל מקרה לגופו ואינן בעייתיות, כל עוד אדם יכול לספק דיווחים רפואיים על שינוי מינו, הכולל ניתוח להתאמה מגדרית. לאחר קבלת הבקשה, אדם טרנסג'נדר יכול להגיש בקשה לתעודת זהות ודרכון חדשים. בנוסף, אדם טרנסג'נדר שלא עבר "שינוי מין" רשאי ברוב הסיכויים להשתמש בחוק הזיהוי 2 משנת 1996. החוק קובע כי "אם תעודת זהות אינה משקפת נכונה את הפרטים של האדם שאליו הונפקה, או שיש בו תמונה שאינה עוד תמונה ניתנת לזיהוי של אותו אדם" יבטל השר ויחליפו בתעודת זהות משופרת.

תרומת דם 
אנשים המבקשים לתרום דם בנמיביה אסורים להיות בעלי יותר משותף מיני אחד בששת החודשים האחרונים, ללא קשר לנטייה מינית או מגדר. אנשים "החשודים כי נדבקו במחלת מין כמו HIV או עגבת" אינם מורשים לתרום. כתוצאה מכך, לא קיים איסור מפורש האוסר על גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) לתרום את דמם.

טיפולי המרה 
ישנם דיווחים על שימוש נרחב בפרקטיקות הפאסדו-מדעיות של "טיפולי המרה" בהומואים דתיים בנמיביה.

תנאי מחיה 
זוכת תחרות "מר גיי נמיביה" לשנת 2011, וונדלינוס חמוניה, היה קורבן של תקיפה הומופובית בדצמבר 2011 בווינדהוק. בנובמבר 2012 הוכתר ריקרדו אמונג'רה לזוכה התחרות אשר התקיימה בתיאטרון-מסעדה בעיר הבירה. אמונירה המשיך להתחתן מאוחר יותר עם שותפו לחיים מוצוואנה מארק אומפמטסה תמבה בדרום אפריקה ב-2013.

בדצמבר 2013, מק'הנרי ונאני, נשיא מפלגת התנועה הדמוקרטית העממית (לשעבר DTA), התבטא בעד זכויות להט"ב בנמיביה והצהיר כי "יש לאפשר לאנשים לחיות את חייהם הפרטיים ללא הפרעה".

אקטיביזם 
מצעד הגאווה הראשון של נמיביה התקיים בבירה וינדהוק בדצמבר 2013 בו השתתפו כ-100 מפגינים. העיר הצפון-מערבית סווקופמונד ערכה את מצעדה הראשון ביוני 2016. שני הערים המשיכו מדי שנה מאז בציון המצעדים ולא התמודדו עם כל מכשול מצד הממשלה. ביוני 2017 כ-200 מפגינים צעדו במצעד וינדהוק, כפול ממספר משתתפיו לראשונה ב-2013. בדצמבר 2018, מאות מפגינים צעדו במצעדי וינדהוק וסוואקופמונד.

בשנת 2017 הוקמה ברית הגיוון של נמיביה (DAN) המהווה ארגון גג של ארגונים המייצגים מיעוטים מיניים ומגדריים בנמיביה. הארגון כולל בשותפיו 10 ארגונים שונים בהם: "Rights not Rescue Trust", "Tulinam", "Young Feminist Movement of Namibia", "OutRight Namibia", "Wings to Transcend Namibia" ועוד.

ב-17 במאי 2018, בציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה, הושק מרכז הבריאות "Outreach Health" על ידי "OutRight Namibia" בוינדהוק, אשר היה למרכז הבריאות הראשון של נמיביה עבור שירות בקרב תושבי להט"ב.

בנובמבר 2017, פסטיבל הלסביות הראשון של נמיביה נערך בוינדהוק. במהלכו, מעל 60 משתתפות לסביות צעירות משמונה אזורים בנמיביה התכנסו לשבוע של הופעות פומביות והבעה יצירתית, שירה, הקראת סיפורים אישיים, מוזיקה וריקודים. המהדורה השנייה של הפסטיבל ציונה בנובמבר 2018.

מספר זרמים דתיים בהם הכנסייה הלותרנית האוונגליסטית ברפובליקה של נמיביה, המהווה כ-420,000 חברים, ידועה בקבלתה של תושבי להט"ב נוצרים. מדלן איזקס, נוצרייה לסבית נמיבית, הקימה את הארגון "Tulinam" בכדי לסייע ביצירת מרחבים בטוחים למיעוטים מיניים בכנסיות נמיביות.

טבלת סיכום

הערות שוליים 

נמיביה
נמיביה
נמיביה