אונס בערב הסעודית

האונס בערב הסעודית מוסדר בחוק האסלאמי, השריעה, המהווה את הבסיס למערכת המשפטית של ערב הסעודית . לפי החוק האסלאמי, העונש שבית משפט יכול להטיל על האנס עשוי לנוע בין מלקות להוצאה להורג. עם זאת, אין חוק עונשין בסעודיה, ואין חוק כתוב שמפליל באופן ספציפי אונס או קובע את עונשו. בנוסף, אין איסור על אונס בנישואים.

לפי החוק הנוכחי קיימים מקרים בהם קורבן האונס היא זאת שנענשת ולא האנס, מקרים אילו הם כאשר הקורבן נמצאה בחברתו של האנס תוך כדי שהיא עברה על חוקי הפורדה  (פרקטיקה דתית וחברתית של הסתגרות נשית ואיסור יציאה מהבית).

חוק השריעה 
לערב הסעודית אין קוד פלילי. בעוד מקור החוק העיקרי במדינה הוא השריעה האסלאמית הנגזרת מהקוראן ומהמסורות של מוחמד הכלולות בסונה, איג'מאע, או הסכמה מלומדת על משמעות הקוראן והסונה אשר התפתחה לאחר מותו של מוחמד או חשיבה אנלוגית שהוחלה על עקרונות הקוראן, הסונה והאיג'מה. שופטים מיישמים את הפרשנות האישית שלהם לשריעה על כל מקרה לגופו (אג'תהאד) ואינם כבולים להחלטות קודמות כלשהן, דבר המוביל לפסקי דין שונים אפילו במקרים שלכאורה זהים.

דיווחים 
ארגון Human Rights Watch הבינלאומי חקר את המצב בערב הסעודית, והדוח שלהם הגיע למסקנה שקורבנות האונס מגיעות למשפט ונגזר עליהן עונש כאשר הן מתבטאות בפומבי ומתלוננות על המקרה.

באחד המקרים שנסקרו בדו"ח הוכפל עונשה של הקורבן בגין התבטאות, ובית המשפט הטריד גם את עורך דינה של הקורבן, והרחיק לכת עד לחילוט רישיונו המקצועי.

מוזכר בדו"ח שחוק השריעה, המעניש אנסים, הוא זה המשמש בסיס למערכת המשפטית בערב הסעודית, וכי השריעה אינה מצדיקה עונשם של נשים או גברים כאשר הם קורבן של אונס.

בשנת 2009 דיווח העיתון "סאודי גזט" כי אישה בת 23 ורווקה נידונה לשנת מאסר ו-100 מלקות בגין ניאוף, לאחר שהשופט סירב להאמין שהיא נאנסה. האישה הזו נאנסה באונס קבוצתי, נכנסה להיריון, וניסתה (ללא הצלחה) להפיל את העובר. ההלקאה נדחתה עד לאחר הלידה.

גם גזרי הדין למקרי אונס הם מאוד לא מאוזנים בסעודיה. לדוגמה, בפברואר 2013, מטיף סעודי אנס, עינה ורצח את בתו בת ה-5. הוא נידון לשמונה שנות מאסר, 800 מלקות וקנס של מיליון ריאל (270,000 דולר אמריקאי) שישולם לאמה של הילדה, גרושתו. לעומת זאת, דווח על מקרה של שני אזרחים פקיסטנים שראשם נערף על ידי המדינה לאחר שהורשעו באונס.

בדו"ח צוין כי כללי המשפט הרופפים, כמו גם הראיות הפיזיות, אינם מוצגים או נדחים בשל הלכת 4 העדים בחוק השריעה. עורך הדין עבדול-עזיז אל-גאסם אמר כי החוק השרעי מאפשר לנאשמים להכחיש כל הודאה חתומה, הוא מוסיף כי "חוסר השקיפות בחקירה, במשפט ובגזר הדין, בתוספת הקשיים שיש לעיתונאים לקבל גישה אליהם מובילים. חושך עמוק שבו הכל אפשרי."

פרשת האונס בקטיף 
פרשת האונס באזור קטיף היא פרשת אונס קבוצתי מתוקשרת. הקורבנות היו נערה שיעית מתבגרת מקטיף (המחוז המזרחי, ערב הסעודית) ובן לוויה הגברי, שנחטפו ונאנסו על ידי שבעה גברים סעודים באמצע 2006. בית משפט השרעי הסעודי גזר על העבריינים עונשים שונים הכוללים 80 עד 1,000 מלקות ועונשי מאסר של עד עשר שנים לארבעה מהם. בית המשפט גם גזר על שני הקורבנות שישה חודשי מאסר ו-90 מלקות כל אחד, בגין "שהות לבד עם אדם שאינו קרוב משפחה" במכונית חונה. בית המשפט לערעורים הכפיל את עונשי הקורבנות בסוף 2007 כעונש על הסיקור התקשורתי הכבד של האירוע בעיתונות הבינלאומית, בנוגע ליחס לנשים בממלכת ערב הסעודית ושיטות משפט סעודיות. עורך הדין שייצג את האישה, עבדול רחמן אל לאהם, הואשם בביזיון בית המשפט. קולות במערכת הפוליטית קראו לערוף את ראשו, ורישיון עריכת הדין שלו הושעה בגלל "ששוחח עם התקשורת".

בדצמבר 2007, העניק מלך ערב הסעודית עבדאללה חנינה רשמית לשני הקורבנות, תוך ציון סמכותו האולטימטיבית לשנות את העונשים "בשיקול דעת" בהתאם לטובת הציבור, אם כי החנינה לא שיקפה כל חוסר אמון במערכת המשפט הסעודית או בהגינות פסקי הדין.

הערות שוליים 

ערב הסעודית
ערב הסעודית: מעמד האישה
אונס