תרבות הופוול

תרבות הופוול (באנגלית: Hopewell culture), הקרויה גם מסורת הופוול (Hopewell tradition) וגם חילופין הופווליאניים (Hopewellian exchange), מתארת רשת של תרבויות אינדיאניות מהתקופה הפרה-קולומביאנית ששגשגו ביישובים לאורך נהרות בצפון-מזרח המערב התיכון של ארצות הברית בין השנים 200 לפנה"ס עד 500 לספירה, ב. מסורת הופוול לא הייתה תרבות או חברה אחת, אלא קבוצה מפוזרת של אוכלוסיות המחוברות ברשת משותפת של נתיבי סחר.

בהיקף הגדול ביותר, מערכת החילופין של הופוול השתרעה מהחופים הצפוניים של ימת אונטריו דרומה ועד ל בפלורידה של ימינו. באזור זה החליפו חברות סחורות ורעיונות, כשהפעילות הרבה ביותר הייתה לאורך נתיבי המים, שהיו נתיבי התעבורה העיקריים. עמים בתוך מערכת החילופין של הופוול קיבלו חומרים מכל רחבי השטח של מה שכיום מרכיב את ארצות הברית היבשתית. רוב הפריטים שנסחרו היו חומרים אקזוטיים; הם נמסרו לעמים החיים באזורי המסחר והייצור העיקריים. אנשים אלה הפכו חומרי גלם למוצרים וייצאו אותם באמצעות רשתות סחר חילופין מקומיות ואזוריות. קהילות הופוול סחרו במוצרים מוגמרים, כגון מקטרות מסטיאטיט, למרחקים גדולים; הם נמצאו בין הפריטים בקברים באתרי קבורה רבים מחוץ למערב התיכון.

מקורות
אף על פי שנושא מקורות תרבות ההופוול עדיין לא הוכרע, תרבות הופוול יכולה להיחשב גם לשיא תרבותי.

הארכאולוג האמריקני  הפך את המונח הופוול לפופולרי לאחר מחקריו ב-1891 ו-1892 ב-Hopewell Mound Group (קבוצת תלוליות הופוול) במחוז רוס, באוהיו. קבוצת התלוליות נקראה על שמו של מרדכי הופוול (Mordecai Hopewell), שמשפחתו הייתה אז הבעלים של הנכס שבו מצויות התלוליות. לא ידוע איך כל אחד מהעמים השונים המסווגים כיום כהופווליאנים קראו לעצמם; גם לא ידוע באילו משפחות שפות הם דיברו. ארכאולוגים יישמו את המונח "הופוול" על מגוון רחב של תרבויות. רבות מקהילות הופוול היו יישובים זמניים של אחד עד שלושה משקי בית ליד נהרות. הם היו ציידים-לקטים, אבל גם עסקו בחקלאות.

פוליטיקה והיררכיה
ההופוול ירשו מאבותיהם מתרבות אדינה ריבוד חברתי התחלתי. זה הגביר את היציבות החברתית וחיזק את מגורי הקבע, את השימוש המיוחד במשאבים, וכנראה גם את גידול האוכלוסייה. חברות ההופוול שרפו את רוב המתים וקברו רק את האנשים החשובים ביותר. בחלק מהאתרים, הציידים ככל הנראה קיבלו מעמד גבוה יותר בקהילה: קבריהם היו משוכללים יותר והכילו יותר חפצים שהעידו על מעמדם.

לעמים ההופווליאנים היו מנהיגים, אבל הם לא מהסוג של בעלי הכוח הריכוזי שיכולים להורות פקודות על צבאות של עבדים או חיילים. תרבויות אלה ככל הנראה העניקו למשפחות מסוימות זכויות מיוחדות. כמה חוקרים טוענים שהחברות הללו היו מסומנות בהופעת "", מנהיגים שהשפעתם הייתה תלויה במיומנות השכנוע שלהם בעניינים חשובים כמו מסחר ודת. הם אולי גם הגדילו את השפעתם על ידי טיפוח מחויבויות הדדיות עם חברי קהילה חשובים אחרים. הופעתם של "גברים גדולים" הייתה צעד לקראת התפתחותן של חברות אלה לכדי משטר צ'יף מדורג ומרובד מאוד.

יישובי ההופוול היו מקושרים בנתיבי מסחר נרחבים ומורכבים; אלה פעלו גם כרשתות תקשורת, והיוו אמצעי לקרב אנשים לטקסים חשובים.

תלוליות

כיום, הסממנים הטובים ביותר ששרדו מעידן מסורת הופוול הם תלוליות עפר. חוקרים העלו השערות לגבי מטרותיהם והוויכוח נמשך. תלוליות עפר גאומטריות גדולות הן אחד המונומנטים האינדיאנים המרשימים ביותר לאורך הפרהיסטוריה האמריקאית, ונבנו על ידי תרבויות שצצו אחרי ההופוול. לתלוליות מהאזור התרבותי המכונה  (Eastern Woodlands, בגדול מזרח ארצות הברית וקנדה) יש בדרך כלל צורות גאומטריות שונות והן מתנשאות לגבהים מרשימים. חלק מתלוליות העפר הענקיות המפוסלות, המתוארות כ, נבנו בצורת חיות, עופות או נחשים מתפתלים.

מספר מדענים, כולל בראדלי טי. לפר (Bradley T. Lepper), משערים שתלולית האוקטגון (Octagon), ב"תלוליות ניוארק" ב באוהיו, הייתה מצפה כוכבים של הירח. הוא מאמין שהאוקטגון מכוון למחזור של 18.6 שנים של עליות ירח מינימליות ומקסימליות בקו האופק המקומי. האוקטגון משתרע על יותר מ-200 דונם, בגודל של 100 מגרשי כדורגל. ג'ון אדי (John Eddy) השלים סקר שלא פורסם ב-1978, והציע מערך גדול לירח עבור האוקטגון. ריי הייבלי (Ray Hively) ורוברט הורן (Robert Horn) מ ב באינדיאנה, היו החוקרים הראשונים שניתחו תצפיות רבות לירח ב"תלוליות ניוארק" (1982) וב-High Banks Works (1984) ב באוהיו.

כריסטופר טרנר (Christopher Turner) ציין ש"מעגל מגרש היריד" (Fairground Circle) בניוארק מתיישר עם הזריחה ב-4 במאי, כלומר שהוא מציין את הזריחה של מעבר יום הרביעון של חודש מאי. בשנת 1983, טרנר הדגים שב"" מקודדים דפוסים שונים של זריחת השמש וזריחת הירח, כולל ימי ההיפוך של החורף והקיץ, ימי השוויון, ימי הרביעון, אירועי מקסימום הירח ואירועי מינימום הירח, בשל הקווים הישרים והמקבילים המדויקים שלהם.

הארכאולוג ויליאם פ. רומיין (William Francis Romain) כתב ספר בנושא "מסתורי ההופוול: אסטרונומים, גאומטרים וקוסמים" על תלוליות העפר.

תלוליות רבות מכילות גם סוגים שונים של קבורה אנושית, חלקם מכילים חפצי קבורה יקרים כמו קישוטים של נחושת, נציצים ואובסידיאן שיובאו ממרחק של מאות קילומטרים. גם אבן וקדרות עוצבו לצורות מורכבות.

יצירות אמנות
ההופוול יצרו כמה מיצירות מלאכת יד והאמנות המשובחות ביותר של אמריקה. לרוב היצירות שלהם הייתה משמעות דתית מסוימת, וקבריהם היו מלאים בשרשראות, גילופים מקושטים עשויים מעצם או עץ, כלי חרס טקסיים מעוטרים, אטמי אוזניים ותליונים. חלק מהקברים היו מרופדים במחצלות ארוגות, נציצים (מינרל המורכב מיריעות שקופות דקות) או אבנים. ההופוול ייצרו יצירות אמנות במגוון גדול יותר ועם חומרים אקזוטיים יותר מקודמיהם האדינה. שיני דוב גריזלי, פניני מים מתוקים, קונכיות ים, שיני כרישים, נחושת וכמויות קטנות של כסף נוצרו כחלקים אלגנטיים. בעלי המלאכה של הופוול היו חוצבים מומחים של , ורבים מהרגמים מלאים בפסלים ובמקטרות מגולפים להפליא.

בחפירה של תלולית המקטרות (Mound of Pipes) ב-Mound City (עיר התלוליות) נמצאו יותר מ-200 מקטרות עישון מאבן; אלה תיארו בעלי חיים וציפורים בצורה תלת־ממדית מגולפת היטב. יותר מ-130 חפצים כאלה נחפרו מ במחוז סיוטו. כמה יצירות אמנות נעשו מעצמות אדם מגולפות. מסכה נדירה שנמצאה ב-Mound City נוצרה באמצעות גולגולת אנושית. אמני הופוול יצרו תיאורים מופשטים וריאליסטיים כאחד של הצורה האנושית. מקטרת צינורית אחת כל כך מדויקת בצורתה עד שהדגם זוהה על ידי חוקרים כגמד אכונדרופלסטי. פסלונים רבים אחרים מפורטים מאוד בלבוש, קישוטים ותסרוקות. דוגמה לצורות אנושיות מופשטות היא "יד נציץ" מאתר הופוול במחוז רוס באוהיו. חתוך בעדינות מחתיכת נציץ בגודל 28 על 15 סנטימטרים, נראה שהגילוף ביד נלבש או נישא לצפייה ציבורית. הם גם הכינו חרוזים.

ביטויים מקומיים של מסורות הופווליאניות
בנוסף להופוול אוהיו הידועים, ידוע על מספר תרבויות אחרות מ שהיו מעורבים במסורת הופוול והשתתפו ברשת החילופין של הופוול.

תרבות ארמסטרונג
 הייתה קבוצת הופוול ב בצפון-מזרח קנטקי ומערב וירג'יניה המערבית משנת 1 עד 500 לספירה. סבורים שהם היו גרסה אזורית של מסורת הופוול או קבוצה של  בהשפעת הופוול שהתערבבה בשלווה עם עמי  המקומיים. הארכאולוג אדוארד מקמייקל (Edward McMichael) אפיין אותם כתרבות סחר פולשנית דמוית הופוול או כחלוץ של מסורת הופוול, שכנראה הטמיעה בלא קרב את בני אדינה המקומיים בעמק הנהר . התרבות שלהם ותרבות אדינה המאוחרת מאוד (46PU2) נחשבת כמי שלאט לאט התפתחו לתרבות באק גארדן (Buck Garden) המאוחרת יותר.

תרבות קופנה
תרבות קופנה (Copena culture) הייתה תרבות הופווליאנית בצפון אלבמה, מיסיסיפי וטנסי, כמו גם בחלקים אחרים של האזור שמסביב, כולל קנטקי. חוקרים פיתחו את השם קופנה בהתבסס על שלוש האותיות הראשונות של הנחושת באנגלית (קופר) ושתי האותיות האחרונות של המינרל גלנה, מכיוון שלעיתים קרובות נמצאו חפצי נחושת וגלנה בקברים של קופנה.

תרבות קראב אורצ'ארד

במהלך תקופת וודלנד התיכונה, אוכלוסיית תרבות קראב אורצ'ארד (Crab Orchard culture) גדלה מדפוס מפוזר ומיושב בדלילות של תקופת וודלנד הקדומה לכזה המורכב ממחנות בסיס קטנים וגדולים. אלה התרכזו בצורות קרקע של טרסות ומישורי ההצפה הקשורות לערוץ הנהר אוהיו בדרום אינדיאנה, בדרום אילינוי ובצפון-מערב ובמערב קנטקי. בגבולות המערביים הרחוקים של תרבות קראב אורצ'ארד נמצא אתר מבצר אוביאמס (O'byams Fort site). תלולית העפר הגדולה הזו, בצורת קולן, מזכירה את מתחמי אוהיו הופוול. דוגמאות לסוג של עיטור על כלי חרס שנמצא ב מוכרות גם מאתרי הופוול באוהיו (כגון Seip Earthworks, Rockhold, Harness ו-), וכן מאתרים דרום-מזרחיים עם מכלולים הופווליאנים, כגון אתר Miner's Creek,  אתר 9HY98, ו בג'ורג'יה, ואתר Yearwood בדרום טנסי.

גודול פוקוס
תרבות  השתרעה במישיגן ובצפון אינדיאנה מסביבות 200 לפנה"ס עד 500 לספירה. תבנית גודול נמתחה מהקצה הדרומי של ימת מישיגן, מזרחה על פני צפון אינדיאנה, עד לגבול אוהיו, ואז צפונה, מכסה את מרכז מישיגן, כמעט הגיעה ל במזרח ול מצפון. התרבות קרויה על שם אתר גודול (Goodall) בצפון-מערב אינדיאנה.

תרבות הוואנה הופוול
 הייתה עם הופווליאני בעמקי הנהרות של אילינוי ומיסיסיפי באיווה, אילינוי ומיזורי. הם נחשבים קדמונים לקבוצות שיצרו בסופו של דבר את תרבות המיסיסיפי שבנתה את קהוקיה (בדרום-מערב אילינוי של ימינו) והשפיעה על העורף של הנהרות מיסיסיפי ואוהיו, כולל לתוך הרי האפלצ'ים.

 היא קבוצה של שבעה רגמים על צוק המשקיף על הנהר  בסמוך למפגשו עם נהר המיסיסיפי. הרגמים החרוטיים נבנו בין השנים 100 לפנה"ס עד 200 לספירה. בשלב מסוים, ייתכן שהיו קיימים עד 12 רגמים. רוגם 2, הגדול ביותר שנותר, הוא בקוטר של 30 מטרים וגובה של 2.5 מטרים. תלולית זו היא אולי התלולית הגדולה ביותר של הופוול באיווה.

קנזס סיטי הופוול
בקצה המערבי של תחום ההשפעה של הופוול נמצא .  ב במיזורי, הוא אחד מכמה אתרים ליד המפגש בין ליין קריק (Line Creek) לנהר מיזורי. האתר מכיל שרידים מתקופת תרבות הופוול ומתרבות המיסיסיפי התיכונה שאחריה.  ליד קנזס סיטי קרוב לגבול המערבי של תרבות הופוול. כלי חרס וכלי אבן "בסגנון הופוול", האופייניים לעמקי הנהרות אילינוי ואוהיו, נמצאים בשפע באתר טרוברידג'. כלי חרס מעוטרים בסגנון הופוול מופיעים לעיתים רחוקות יותר מערבה.

 ממוקם בפתחו של עמק קטן הנפתח אל עמק הנהר מיזורי, ליד סנט ג'וזף במיזורי של ימינו. זהו אתר עם מרכיבים רבים ועם עדויות ליישוב קנזס סיטי הופוול (בסביבות 100 עד 500 לספירה) ו (בסביבות 1200 לספירה).

מכלול לורל
מכלול לורל היה תרבות אינדיאנית במה שהוא כיום דרום קוויבק, דרום וצפון-מערב אונטריו ומזרח-מרכז מניטובה בקנדה; וצפון מישיגן, צפון-מערב ויסקונסין וצפון מינסוטה בארצות הברית. הם היו האנשים הראשונים שהשתמשו בקדרות באונטריו מצפון ל. המתחם נקרא על שם הקהילה הלא מאוגדת לשעבר של .

תרבות מרקסוויל
 הייתה תרבות הופווליאנית באזורי עמק , עמק  ועמק  של לואיזיאנה, מיסיסיפי, מיזורי וארקנסו של ימינו. היא התפתחה ל ומאוחר יותר לתרבויות  ו. היא קרויה על שם  ב בלואיזיאנה.

תרבות מילר

תרבות מילר (Miller culture) הייתה תרבות הופווליאנית הממוקמת באזורי הניקוז העליונים של הנהר  של דרום-מערב טנסי, צפון-מזרח מיסיסיפי ומערב-מרכז אלבמה, הידועה בעיקר מחפירות באתרי , , מילר () ו. התרבות מחולקת באופן כרונולוגי לשני שלבים, מילר 1 ומילר 2, כאשר מילר 3 המאוחר יותר שייך ל. בכמה אתרים הקשורים לתרבות מילר, כגון  ותלוליות פינסון בשוליים המערביים של התרבות, נבנו  גדולות. הארכאולוגים משערים שהתלוליות נועדו לטקסים של משתה. למטרה כזו, הם נבדלו באופן מהותי מתלוליות תרבות המיסיסיפי המאוחרות יותר, שהיו תלוליות פלטפורמות לקברים ובסיס למבנים. עד סוף תקופת וודלנד העליונה, בערך בשנת 1000 לספירה, אזור תרבות מילר נטמע בתרבות המיסיסיפי שלאחריה.

מונטיין הופוול
תרבות מונטיין הופוול (Montane Hopewell) באזור , שלוחה עליונה של הנהר  בצפון וירג'יניה המערבית, דומה לתרבות ארמסטרונג. מאפייני החרסים והתרבות דומים גם לאוהיו הופוול המאוחרת. תרבויות אלו התקיימו במהלך תקופות התרבויות השכנות ווטסון (Watson) עד באק גארדן (Buck Garden) של עמים מדרום וממערב המדינה. תרבות מונטיין הופוול היא ואריאציה שנמצאת במרחק ניכר מתרבות קול (Cole Culture) ושלב פטרס (Peters Phase), או הופוול של מרכז אוהיו. לדברי מקמייקל, התרבות בנתה תלוליות קטנות וחרוטיות בשלהי תקופת הופוול; נראה שדת זו הלכה ודעכה במונחים של הפעילויות היומיומיות באתרים אלה. בשל ההשפעה של כת כמרים מהאליטה, שלב הקבורה התרכז כלפי מדינות המערב התיכון והיה פחות חשוב כאן.

תרבות הופוול באוהיו

הריכוז הגדול ביותר של אתרי טקסים של הופוול נמצא בעמק הנהר  (מקולומבוס ל באוהיו) ובעמק פיינט קריק (Paint Creek) הסמוך, שבמרכזו  באוהיו. מרכזי תרבות אלו הכילו בדרך כלל רוגם ומתחם תלוליות עפר גאומטרי המשתרע על פני עשרות עד אלפי דונמים, עם יישובי מגורים דלילים. יש עדויות מועטות לאוכלוסיות תושבים גדולות במתחמי המונומנט.

הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול, המקיף תלוליות שעל שמן נקראת התרבות, נמצא בעמק , במרחק של קילומטרים ספורים בלבד מצ'יליקותי, אוהיו. תלוליות עפר נוספות באזור צ'יליקותי כוללות את , "Mound City", "נפת תלוליות סיפ ודיל" (Seip Earthworks and Dill Mounds District), "High Banks Works", "ליברטי" (Liberty), , אנדרסון (Anderson), פרנקפורט (Frankfort Works Mound), דאנלפ (Dunlap), ספרוס היל (Spruce Hill Works), "תלולית סטורי" (Story Mound State Memorial) ו. כאשר המתיישבים הקולוניאליים חצו לראשונה את הרי האפלצ'ים, לאחר כמעט מאה וחצי באמריקה הצפונית, הם נדהמו מהמבנים המונומנטליים הללו, שחלקם היו גבוהים עד 21 מטרים ומשתרעים על שטח של עשרות דונמים.

 נבנו משנת 100 לפנה"ס עד 500 לספירה. זהו מרכז טקסי גדול הממוקם במפגש הנהרות סיוטו ואוהיו. חלק ממתחם תלוליות העפר הזה משתרע על פני נהר אוהיו לתוך קנטקי. המתחם כולל קטע צפוני המורכב ממספר מתחמים סגורים עגולים, שני מתחמים סגורים גדולים דמויי פרסה ושלוש מערכות דרכים בין קירות מקבילים המובילות ממקום זה. קבוצה אחת של דרכים הובילה לדרום-מערב וייתכן שהייתה מקושרת למתחם סגור מרובע גדול הממוקם בצד קנטקי של הנהר אוהיו. מערכת דרכים נוספת הובילה לדרום-מזרח, שם חצתה את נהר אוהיו והמשיכה ל, מתחם סגור מעגלי מורכב המקיף תלולית חרוטית. מערכת הדרכים השלישית הובילה לצפון-מערב למרחק בלתי מוגדר, לכיוון .

מכלול פוינט פנינסולה
 היה תרבות אינדיאנית שהייתה ממוקמת באונטריו בקנדה וניו יורק בארצות הברית של ימינו, בתקופת וודלנד התיכונה. משערים שהיא הושפעה ממסורות הופוול של עמק הנהר אוהיו. נראה שהשפעה זו הסתיימה בערך בשנת 250 לספירה, ולאחר מכן לא נהגו עוד לערוך טקסי קבורה.

מכלול סאגין
 היה תרבות אינדיאנית שהייתה ממוקמת סביב החופים הדרום-מזרחיים של ימת יורון ו, סביב אזור לונדון, אונטריו, ואולי עד מזרחה עד הנהר  בקנדה. קיימות ראיות מסוימות לכך שבני מכלול סאגין בחצי האי ברוס אולי התפתחו לבני  ההיסטוריים, הידועים גם בשם אוטווה.

תרבות סוויפט קריק
 הייתה תרבות ארכאולוגית מתקופת וודלנד התיכונה בדרום-מזרח ארצות הברית (היום ג'ורג'יה, אלבמה, פלורידה, קרוליינה הדרומית וטנסי) המתוארכת לסביבות 100–700 לספירה.

תרבות וילהלם
תרבות וילהלם (Wilhelm culture; 1 עד 500 לספירה), בהשפעה הופווליאנית, הופיעה ב. הם היו בני התקופה של תרבות ארמסטרונג בעמק ביג סנדי, כמעט 350 קילומטרים במורד הזרם של הנהר אוהיו. הם היו מוקפים בעמים שיצרו כלי חרס בסגנון ווטסון (Watson). חרסי וילהלם היו דומים לקדרות ארמסטרונג, אך לא עשויים היטב. נראה כי שברי מקטרות הם מסוג בסיס הפלטפורמה.

תלוליות עפר קטנות הוקמו סביב קברים בודדים המחופים באבן (רגמים). אלה כוסו יחד תחת תל גדול אחד.

ארבעת אתרי הכפר הידועים נחקרו מעט, ונראה כאילו ננטשו בערך בשנת 500 לספירה. חוקרים מקומיים חדשים בוחנים את תקופת האזור הזו ועשויים לספק תובנה עתידית.

קץ התרבות

בסביבות שנת 500 לספירה, חדל סחר החליפין של הופוול, בניית התלוליות הופסקה, וצורות אמנות אופייניות לא הופקו עוד. מלחמה היא סיבה אפשרית, שכן כפרים המתוארכים לתקופת וודלנד העליונה עברו לקהילות גדולות יותר המוגנות על ידי תעלות וגדרות כלונסאות. תנאי אקלים קרים יותר יכלו לגרום לחיות ציד לנדוד צפונה או מערבה בחיפוש אחר שטחי מרעה. ייתכן שהופעת החץ והקשת הובילה לציד יתר של אוכלוסיות חיות הציד, כמו גם להפוך את הלוחמה לקטלנית יותר. עם פחות אנשים המשתמשים בדרכי סחר, ייתכן שהעברת המסורות התמעטה. ההתמוטטות בארגון החברתי יכולה הייתה לנבוע גם מאימוץ חקלאות בקנה מידה מלא. הסיבות המוחלטות להתפזרות הניכרת של התושבים טרם נקבעו.

לקריאה נוספת
 A. Martin Byers and DeeAnne Wymer, eds. Hopewell Settlement Patterns, Subsistence, and Symbolic Landscapes (University Press of Florida, 2010); 400 pages
 Christopher Carr and D. Troy Case, eds. Gathering Hopewell: Society, Ritual, and Ritual Interaction (Interdisciplinary Contributions to Archaeology, Springer Verlag, 2005)' 733 pages

קישורים חיצוניים

 
Ohio Historical Society's Archaeology Page
Ancient Earthworks of Eastern North America
 Hopewell Culture, National Historical Park, Ohio, NPS

ביאורים

הערות שוליים

אינדיאנים: היסטוריה
ארצות הברית: ארכאולוגיה
הופוול