אוטו דמן

אוטו דמן (במקור גולדשמיד - Goldschmied עד 1906, בכמה זיכרונות עליו מופיע תחת השם הבדוי דוד שירמייסטר, (בהונגרית: Demény Ottó; בודפשט, 12 בדצמבר 1896 – פולין, אוקטובר 1919) היה צייר יהודי-הונגרי, גרפיקאי, חבר חוג גליליאו, פעיל אנטי-מלחמתי, אחיו של הפוליטיקאי פאל דמן. למרות גילו הצעיר במותו אוטו דמן השאיר רושם עמוק על כל הרבים שקשר איתם קשרים בשל אישיותו התוססת והבלתי מתפשרת בדעותיו ורעיונותיו.

משפחתו 
אוטו גולדשמיד נולד במשפחה יהודית בורגנית ליברלית, אליה השתייכו גם משפחותיהם של אוסקר יאסי ויוז'ף מדז'אר. סבו וסבתו מצד אביו היו יעקב גולדשמיד ואילונה זילברברג. הורים אדולף גולדשמיד (מ-1906 דמן) (בשם נוסף אנדור) היה סוחר לבד, וכן סוכן מניות וארנקה גולדשמיד. אחיו היו פאל דמן ואימרה דמן.

ביוגרפיה 
דמן עזב את בית הספר הריאלי והפך למכין תוכניות אצל נגר רהיטים אמנותיים. ב-1916 הפך לסטודנט באקדמיה ההונגרית לאמנויות יפות בבודפשט. הוא למד אצל וילמוש פרלוט-צ'אבה במושבת האמנים של קצ'קמט שהקים אותה הצייר בלה איוואני-גרינלוולד. על פי זיכרונותיו של פאל דמן, מוריו היו גם איוואני וקארוי קרנשטוק. הוא היה חבר גם בחוג של לאיוש קשאק. דמן עיצב את השער של מגזין הספרות והאמנות של קשאק בשם מא (Ma) ועוד כמה פרסומים הקשורים למגזין. במהלך מלחמת העולם הראשונה הצטרף לסוציאליסטים המהפכניים, תנועה אנטי-מלחמתית שמקורה בחוג גלילאו. הוא היה בעיקר בקשר עם אנשים כמו ארווין סאבו, אילונה דוצ'ינסקה, יוז'ף לנדייל, אימרה שלאי, אוטו קורווין ויאנוש ילקאי (רובם ככולם יהודים מהפכנים). הוא לא מילא אחר צו הזימון לגיוס לצבא. במקום להתגייס, הסתתר וחי באופן בלתי חוקי כעריק, תחת השם הבדוי דוד שירמייסטר. דמן מוזכר תחת שם זה במספר זיכרונות של בני זמנו ובמסמכים מאותה תקופה. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, היה אחד מראשי מועצת הפועלים המחוזית ברובע 4 של בודפשט, הוא אף היה נשיא המועצה לזמן מה. לאחר נפילת הרפובליקה רצה לנסוע למוסקבה, אך לא הצליח לעבור את חזיתות מלחמת האזרחים. הוא נעלם בניסיון השלישי שלו לחצות את הגבול (החזית).

היעלמותו, מותו 
על פי כמה מקורות, הוא אבד בדרכו לרוסיה הסובייטית דרך רומניה, אבל זה היה כנראה מבוסס על דיווחיו שלו למטרות הטעייה. למעשה, רצה לנסוע למוסקבה דרך פולין עם טרנספורט שהחזיר שבויי מלחמה לרוסיה הסובייטית, אבל - לפי דיווחו של לזר קגנוביץ' - שנסע גם הוא ברכבת זו - דמן נקלע לקרב אש עם חיילים פולנים ליד הגבול הסובייטי ואיבד את חייו בחילופי הירי.

עבודותיו 
מעט מיצירותיו הדי רבות (למרות גילו הצעיר) שרדו עד היום. רק כמה מחיתוכי הלינו  והגרפיקה שלו. רוב בני דורו, כולל קשאק, לא ראו עדיין את כישרונו. הוא מת ממש בתחילת הקריירה שלו.

הנצחתו 
בשל פעילותו יוצאת הדופן והרבה, הוא מופיע בזיכרונותיהם של עשרות אמנים בני זמנו, חברי חוג גליליאו, פעילים אנטי-מלחמתיים, סוציאליסטים מהפכניים וקומוניסטים.

לקריאה נוספת 
 Lengyel József: Mérni a mérhetetlent. 2. köt (למדוד את מה שבלתי ניתן למדידה)
 Kassák Lajos: Egy ember élete.
 Demény Pál: „A párt foglya voltam”. Budapest, Medvetánc Könyvek, 1988
 Demény Pál: Zárkatársam, Spinoza. Bp., Akadémiai, 1989
 Tardos Márton: Társadalom (Mozgó Világ, 14. évf. 1. sz. 36. old. / Google könyv) – 1988
 Muraközy László: Az infrastruktúra és a magyar gazdaság teljesítőképessége (Társadalmi szemle, 43. kötet 46-51. old. / Google könyv) – 1988

קישורים חיצוניים 
 אוטו דמן בספרו של לאיוש קשאק
 אוטו דמן ב-unionpedia
 ספר השנה של האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות עם שמו של אוטו דמן כתלמיד המוסד

הערות שוליים 

ציירים יהודים הונגרים
גרפיקאים ומאיירים יהודים הונגרים
חברי חוג גלילאו
בוגרי האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות
ציירים הונגרים
בודפשט: אישים
יהדות בודפשט
הונגרים שנולדו ב-1896
הונגרים שנפטרו ב-1919