מנהיגי המפלגות בסנאט של ארצות הברית

מנהיג הרוב ומנהיג המיעוט הם שני סנאטורים המשמשים כדוברים הראשיים של המפלגות הפוליטיות המחזיקות, בהתאמה, ברוב ובמיעוט ב. כל אחד מהם נבחר כמנהיג הרוב ומנהיג המיעוט על ידי הסנאטורים של אספת הבחירה של המפלגה שלהם.

לפי תקדים של הסנאט, הקצין יושב הראש (נשיא הסנאט) נותן למנהיג הרוב עדיפות בנאום במליאת הסנאט. מנהיג הרוב משמש כנציג הראשי של מפלגתו בסנאט, ונחשב לחזק מבין חברי הסנאט של ארצות הברית. הוא גם משמש כנציג הראשי של מפלגתו בקונגרס כולו אם בית הנבחרים, ובכך משרת יו"ר הבית, נשלט על ידי מפלגת האופוזיציה. גם עסקי הביצוע והחקיקה של הסנאט מנוהלים ומתוזמנים על ידי מנהיג הרוב.

עוזר מנהיג הרוב ועוזר מנהיג המיעוט, הנקראים בדרך כלל מצליפים, הם חברי המנהיגות השניים בחשיבותם של כל מפלגה. תפקידם העיקרי הם לאסוף את קולות המפלגות שלהם בנושאים חשובים. אם מנהיג המפלגה אינו נוכח, המצליף משמש לרוב כמנהיג בפועל.

מנהיגי המפלגות הנוכחיים 
הסנאט מורכב נכון ל-2023 מ-49 רפובליקנים, 48 דמוקרטים ו-3 עצמאיים; כל העצמאיים מצביעים עם הדמוקרטים.

מנהיגי המפלגות הנוכחיים הם הסנאטורים צ'אק שומר (דמוקרטי) מניו יורק ומיץ' מקונל (רפובליקני) מקנטקי. המצליפים הם הסנאטורים דיק דרבין (דמוקרטי) מאילינוי וג'ון ת'ון (רפובליקני) מדקוטה הדרומית.

היסטוריה 
ב-1850, לכל המאוחר, החלו מפלגות בשני בתי הקונגרס למנות יושבי ראש, ובעוד כיו"רי אספת הבחירה הייתה להם סמכות מועטה ביותר, למנהיגי המפלגה בסנאט היה הרבה יותר כוח. ב-1913 נבחר הסנאטור ג'ון וו. קרן מאינדיאנה למנהיג הבלתי רשמי של המפלגה הדמוקרטית בסנאט, וב-1920 מונה רשמית אוסקר אנדרווד לתפקיד. עם זאת, אתר האינטרנט של הסנאט מכיר בקרן כמנהיג המפלגה הראשון בסנאט. ב-1925 מינתה המפלגה הרפובליקנית, שהייתה הרוב, את צ'ארלס קרטיס למנהיג הרוב הרשמי הראשון, אף על פי שקודמו, הנרי קבוט לודג', נחשב לרוב למנהגי הרוב (הלא רשמי) הראשון הסנאט.

חוקת ארצות הברית קובעת את סגן נשיא ארצות הברית כנשיא הסנאט, וקובעת גם נשיא זמני – בדרך כלל הסנאטור הוותיק ביותר במפלגת הרוב – המשמש כקצין יושב הראש כאשר נשיא הסנאט (סגן הנשיא) נעדר. מאחר שסגן הנשיא עשוי להיות ממפלגה שונה מהרוב והוא אינו חבר בסנאט, אין לו למעשה שום סמכות מעבר לתפקיד היושב ראש. לכן מנהיג הרוב הוא זה שמנהל בפועל את הסנאט, זאת בניגוד לבית הנבחרים, בו ליושב הראש הנבחר יש כוח רב ובדרך כלל הוא עומד בראש ההצבעות על הצעות חוק.

רשימת ראשי המפלגה 
המפלגה הדמוקרטית בחרה לראשונה במנהיג בשנת 1920, ואילו המפלגה הרפובליקנית קבעה לראשונה מנהיג רשמי ב-1925.

ראו גם 

הסנאט של ארצות הברית
נשיא הסנאט של ארצות הברית
הנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית
יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית

קישורים חיצוניים 

מנהיגי הרוב והמיעוט, באתר הסנאט של ארצות הברית
הרפובליקנים בסנאט
הדמוקרטים בסנאט

הערות שוליים 

הסנאט של ארצות הברית
ארצות הברית: פוליטיקה