ג'יליאן רוז

ג'יליאן רוזמרי רוז (לבית סטון ; 20 בספטמבר 1947 - 9 בדצמבר 1995) הייתה פילוסופית וסופרת בריטית. רוז כיהנה בקתדרה למחשבה חברתית ופוליטית באוניברסיטת וורוויק עד 1995. רוז החלה את קריירת ההוראה שלה באוניברסיטת סאסקס. היא עבדה בתחומי הפילוסופיה והסוציולוגיה. כתביה כוללים בין היתר את "המדע המלנכולי, הגל נגד סוציולוגיה, הדיאלקטיקה של ניהיליזם, האבל הופך לחוק" ו"פרדיסו".

היבטים בולטים של עבודתה כוללים ביקורת על נאו-קנטיאניזם, פוסט-מודרניזם ותאולוגיה פוליטית יחד עם מה שתואר כ"הגנה חזקה על מחשבתו הספקולטיבית של הגל ".

ראשית חייה והשכלתה 
ג'יליאן רוז נולדה בלונדון למשפחה יהודית שאינה שומרת מצוות. זמן קצר לאחר שהתגרשו הוריה, כשרוז עדיין הייתה צעירה, נישאה אמה לגבר אחר, אביה החורג, אליו התקרבה רוז במקביל שהתרחקה מאביה הביולוגי. היבטים אלה של חיי המשפחה שלה הופיעו בספר זיכרונותיה "עמל האהבה" (1995). גם בספר הזיכרונות שלה, כותבת רוז ש"התשוקה לפילוסופיה" שלה נוצרה בגיל 17 כשקראה את "הגיגים" של פסקל ואת "הרפובליקה" של אפלטון .

רוז למדה בבית הספר Ealing Grammar School ולאחר מכן ב-St Hilda's College, אוקספורד. באוקספורד היא למדה בתוכנית מצטיינים של PPE. לימדה פילוסופיה על ידי ז'אן אוסטין, אלמנתו של הפילוסוף ג'ון אוסטין, רוז אמרה מאוחר יותר שהיא שונאת את האילוצים של הפילוסופיה בסגנון אוקספורד. היא מעולם לא שכחה את אוסטין שהעיר בכיתה, "זכרו, בנות, כל הפילוסופים שתקראו הם הרבה יותר אינטליגנטים מִכֶּן". בראיון מאוחר, העירה רוז לגבי פילוסופים שלמדו באוקספורד, "הם לומדים להיות חכמים, הרסניים, סמויים ובורים. הם לא לומדים מה חשוב. הנשמה שלהם לא השכילה." היא סיימה את לימודיה בהצטיינות מדרגה ב'. לפני שהתחילה את הדוקטור לפילוסופיה בסנט אנטוני'ס קולג', אוקספורד, היא למדה באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטה החופשית, ברלין.

השפעה ומורשת 
כבר ב-1995, העיר רואן ויליאמס, "בעבודתה של ג'יליאן רוז היו הרבה פחות דיונים ממה שהיא ראויה". בעשורים שלאחר הצהרתו של ויליאמס אחרים חזרו על הסנטימנט. ואכן, חוקר הדת וינסנט לויד אומר:

אף על פי כן, עבודתה של רוז עשתה פניות מפורשות יותר בקרב מספר הוגים חשובים, לא הפחות מהם ויליאמס, שהערוך מחדש של הגל בשנות ה-90 יוחס להשפעתה של רוז. על הפילוסופיה של הגל, בטקסט משנת 1991, כותב סלבוי ז'יז'ק, "צריך לתפוס את הפרדוקס הבסיסי של "הזהות הספקולטיבית" כפי שזוהתה לאחרונה על ידי ג'יליאן רוז". ז'יז'ק מתייחס כאן לספרה השני של רוז "הגל נגד סוציולוגיה" (1981); לאחר מכן, ההגליאניזם של ז'יז'ק כונה "ספקולטיבי" על ידי מרקוס פאונד. בתורו, הווארד קייגיל מציין את "הגל נגד סוציולוגיה": "עבודה זו חוללה מהפכה בחקר הגל, וסיפקה תיאור מקיף של הפילוסופיה הספקולטיבית שלו שהתגברה על ההבחנה בין פרשנויות דתיות ('הגליאנים ימניים') ופוליטיות ('הגליאנים שמאליים') רווח מאז מותו של הפילוסוף ב-1832." והספר עדיין מצוטטת במלגת הגל.

שניים מתלמידיה של רוז, פול גילרוי ודייוויד מריוט, התגלו כהוגים מרכזיים של תורת הגזע הביקורתית והכירו בהשפעתה. כשג'ון מילבנק פרסם את "תאולוגיה ותיאוריה חברתית" ב-1990, הוא ציטט את רוז כאחד ההוגים ש"הספר הנוכחי לא היה מתקבל על הדעת". מרקוס פאונד גילה לאחרונה כי "רוז הייתה הקוראת של בלקוול ל"תאולוגיה ותיאוריה חברתית" של מילבנק. ארכיון רוז בוורוויק כולל את המכתבים מילבנק ורוז החליפו בנושא. במיוחד היא דחפה אותו להבהיר את אופיו של הנושא שעמד בבסיס "תאולוגיה והתיאוריה החברתית". בתגובה כתב מילבנק את 'הנשגב בקירקגור'."

בשנת 2019, המרכז למחקר בפילוסופיה אירופית מודרנית באוניברסיטת קינגסטון, לונדון הקים הרצאת זיכרון שנתית לג'יליאן רוז. דוברת ההשבעה הייתה פרופסור לפילוסופיה וספרות השוואתית רבקה קומאי.

ארכיון 
המסמכים של רוז מוחזקים על ידי ספריית אוניברסיטת וורוויק במרכז התקליטים המודרניים.

מותה 
רוז אובחנה כחולה בסרטן השחלות ב-1993. היא מתה בקובנטרי בגיל 48. היא עשתה המרת דת על ערש דווי דרך הכנסייה האנגליקנית. היא השאירה לספרייה של אוניברסיטת וורוויק חלקים מהספרייה האישית שלה, כולל אוסף של יצירות חיוניות על תולדות הנצרות והתאולוגיה, המסומנים "מהספרייה של פרופסור ג'יליאן רוז, 1995" על הכריכה הפנימית. רוז הותירה אחריה הוריה, אחותה, האקדמית והסופרת ג'קלין רוז, אחיותיה למחצה, אליסון רוז ודיאנה סטון, ואחיה למחצה, אנתוני סטון.

עבודותיה 
Dissertation
"Reification as a Sociological Category: Theodor W. Adorno's Concept of Reification and the Possibility of a Critical Theory of Society," University of Oxford (1976)

Books
The Melancholy Science: An Introduction to the Thought of Theodor W. Adorno (1978)
Hegel contra Sociology (1981)
Dialectic of Nihilism: Post-Structuralism and Law (1984)
The Broken Middle: Out of Our Ancient Society (1992)
Judaism and Modernity: Philosophical Essays (1993)
Love's Work: A Reckoning With Life (1995)
Mourning Becomes the Law: Philosophy and Representation (1996)
Paradiso (1999)

Essays, articles and reviews
"How Is Critical Theory Possible? Theodor W. Adorno and Concept Formation in Sociology," Political Studies 24.1 (March 1976), 69–85.
Review of Theodor W. Adorno, Negative Dialectics, in The American Political Science Review 7.2 (June 1976), 598–9.
Review of Susan Buck-Morss, The Origin of Negative Dialectics and Zolton Tar, The Frankfurt School, in History and Theory 18.1 (February 1979), 126–135.
Review of Thomas McCarthy, The Critical Theory of Jürgen Habermas, in British Journal of Sociology 31.1 (March 1980), 110–1.
"A ghost in his own machine", review of Points...: Interviews, 1974–1994 and Spectres of Marx by Jacques Derrida. The Times 27 July 1995.
"The Final Notebooks of Gillian Rose", Women: A Cultural Review 9:1 (1998), 6–18, edited by Howard Caygill.
"Beginnings of the Day: Fascism and Representation", paper in Modernism, Culture and 'the Jew'  (1998) [the book is dedicated to Rose]

Unpublished writings
"Italian Journey" (uploaded to www.gillianrose.org)
"Your Visit to Auschwitz" (uploaded to www.gillianrose.org)

לקריאה נוספת
 אברהמי, עינת, "מחלה כאירוע חיים "ביצירת אהבתה" של ג'יליאן רוז", פרק. 1 מתוך "הגוף הפולש: קריאת אוטוביוגרפיות של מחלות" (Charlottesville: University of Virginia Press, 2007).
 ברנשטיין, ג'יי, "פילוסופיה בין ההריסות", פרוספקט 6 (1996), 27–30.
 ברואר לאץ, אנדרו, "הפילוסופיה החברתית של ג'יליאן רוז" (יוג'ין, בצר: ספרי אשד, 2018).
 Caygill, Howard, "The Broken Hegel: Gillian Rose's retrieval of speculative philosophy", Women: A Cultural Review 9.1 (1998), 19–27.
 דייוויס, ג'ושוע ב., עורך. "זיהוי שגוי: ג'יליאן רוז והמשימה של תאולוגיה פוליטית" (יוג'ין, אור.: ספרי אשד, 2018).
 ג'רוויס, סיימון, "דמעות סרק: תגובה לג'יליאן רוז" ב- Hegel's Phenomenology of Spirit: A Reappraisal (עריכת Gary K. Browning, Dordrecht: Kluwer, 1997), 113–9.
 Kavka, Martin, "אומר קדיש לג'יליאן רוז, או על Levinas and Geltungsphilosophie " ב Secular Theology: American Radical Theological Thought (בעריכת קלייטון קרוקט, לונדון וניו יורק: Routledge, 2001), 104–129.
 לויד, וינסנט, "חוק והתעלות: על הפרויקט הבלתי גמור של ג'יליאן רוז" (Houndmills: Palgrave Macmillan, 2008).
 לויד, וינסנט, "גזע הנשמה: על ג'יליאן רוז" ב- Religion of the Field Negro: On Black Secularism and Black Theology . (ניו יורק: Fordham University Press, 2018), 216–32.
 לויד, וינסנט, "על השימוש בג'יליאן רוז", The Heythrop Journal 48.5 (2007), 697–706.
 רוז, ג'קלין "על ג'יליאן רוז" ב- The Last Resistance (לונדון: Verso, 2007).
 שיק, קייט, "ג'יליאן רוז: צדק מספיק טוב" (אדינבורג: אוניברסיטת אדינבורו, 2012).
 שאנקס, אנדרו, "נגד התמימות: קבלת הפנים ומתנת האמונה של ג'יליאן רוז" (לונדון, הוצאת SCM, 2008).
 טאבס, נייג'ל, "סתירת הנאורות: הגל והאמצע השבור" (אלדרשוט: אשגייט, 1997).
 ויליאמס, רואן ד. "בין פוליטיקה למטאפיזיקה: הרהורים בעקבות ג'יליאן רוז", Modern Theology 11.1 (1995), 3–22.

קישורים חיצוניים
 קטלוג מאמרים של רוז, שנערך במרכז התקליטים המודרניים, אוניברסיטת וורוויק
 "הספד "מהפילוסופיה הרדיקלית" מאת הווארד קייגיל"
 "Mind the Gap: The Philosophy of Gillian Rose" מאת נייג'ל טאבס
 דרשה מאת הארכיבישוף מקנטרברי, חג המולד 1996
 הריסון פלוס, "ממלכת החיות הרוחנית: על ג'יליאן רוזס ביקורת הגליאנית על החברה הבורגנית" 2011

הערות שוליים

סגל אוניברסיטת ווריק
בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
בריטיות שנולדו ב-1947
בריטים שנולדו ב-1947
בריטיות שנפטרו ב-1995
בריטים שנפטרו ב-1995