דרחוב

דרחוב (באנגלית: Stroad) הוא הלחם של המילים דרך ורחוב, שילוב של כביש מהיר עם תנועת מכוניות ערה לצד דרך הולכי הרגל עם הפרדה מועטה או כלל ללא הפרדה מהכביש.

המונח נטבע על ידי מהנדס אזרחי ומתכנן ערים אמריקאי, צ'ארלס מארון ב-2011, כהערה על תשתיות הכבישים הסלולות בארצות הברית המונח מתאים לכמה מצבי תנועה הקיימים גם בקנדה.

הדרחוב הוא תופעה נלווית של מתן עדיפות לתנועת רכבים פרטיים תוך התעלמות מתנאי השטח והולכי הרגל. הליכה בדרחוב נחשבת למסוכנת, שכן המהירות בכביש עלולה להגיע ל-70 קמ"ש ויותר. הדרחוב נועד לאפשר למכוניות לנוע מהר יותר ובכך לפתור את עומסי התנועה עבור רכבים. עם זאת, היעדר תשתית מתאימה להליכה ברגל, גורמת לשימוש מוגבר בכלי רכב, גם עבור מרחקים קצרים, במקום הליכה ברגל. ישנם חלקים בדרחוב, אשר כלל ללא מדרכה והולכי הרגל נדרשים לבצע את הליכתם על דשא או בשולי הכביש, מה שהופך את ההליכה למסוכנת יותר בדרחוב.

הדרחוב מונע גם מהמכוניות לנוע מהר, שכן יש בו מעברי חצייה ורמזורים רבים, שילוב של דברים אלו, יחד עם מדרכה להולכי רגל גורמים לקצב התנועה לרדת.

הדרחוב הוא תופעה שנוצרת כאשר מתכננים כביש ביציאה מהעיר, וממשיכים לפתח את העיר לאחר הכביש, מה שיוצר ביקוש של הולכי רגל להגיע גם לאזור החדש של העיר ונוצר שילוב בעייתי של רחוב וכביש מהיר. צירי תנועה בישראל הדומים באופיים לדרחוב האמריקאי, אפשר לראות בשדרות ההסתדרות בחיפה, או דרך ז'בוטינסקי בקטע שבין בית החולים ביילינסון למחלף גהה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

תחבורה
דרכים וכבישים