ואז רקדנו

ואז רקדנו (באנגלית: And Then We Danced; בגאורגית: და ჩვენ ვიცეკვეთ; דָּא צְ'ווֵן וִיְּצֶקְּווֶת) הוא סרט דרמה גאורגי-שוודי-צרפתי משנת 2019 בבימויו של . הסרט הוצג בהקרנת בכורה במסגרת  בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2019, שם זכה למחיאת כפיים בעמידה במשך 15 דקות. הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי הפסטיבל. הסרט נבחר לייצג את שוודיה בקטגוריית הסרט הבינלאומי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-92, אך בסופו של דבר לא זכה במועמדות. הקרנת הסרט בגאורגיה עוררה מחאה, בשל הצגתה של פרשת אהבים בין שני גברים.

פיתוח
בראיון ל, הבמאי  אמר כי הוא קיבל השראה מהעצרת האנטי-הומופובית שהתקיימה בטביליסי בשנת 2013, שבה עשרות צעירים שהפגינו נגד הומופוביה הותקפו באלימות על ידי אלפי מפגינים מהכנסייה הגאורגית האורתודוקסית. הוא ביקר בטביליסי בשנת 2016 כדי לערוך תחקיר על המצב וקיבל השראה ליצור את הסרט כדיון על התפתחות המסורת והזהות, בניגוד לנרטיב יציאה מהארון קונבנציונלי יותר.

הסרט היה קשה לצילום מבחינה לוגיסטית. בשל אופי הסרט וההומופוביה הרווחת בגאורגיה, לעוברי-אורח נאמר שהסרט עוסק בתייר צרפתי שמתאהב בתרבות הגיאורגית. הן שחקנים שלקחו חלק בסרט והן בעלי מקומות שהיו אתרי צילומים עבור הסרט חזרו בהם מהסכמתם להשתתף בסרט בשל אופיו או מחשש לתגובת נגד. צוות ההפקה קיבל איומים ברצח ונאלץ לשכור אבטחה בזמן השהייה על סט הצילומים. שני השחקנים הראשיים,  ו, ש פנה אליהם באמצעות הרשתות החברתיות, סירבו בתחילה לתפקידים שהוצעו עקב חששות לגבי תגובת נגד בגאורגיה ומחשש כיצד זה ישפיע על הקריירה העתידית שלהם.

תקציר העלילה
מראב () הוא בחור צעיר בתהליך הכשרה של רקדן גאורגי מסורתי באנסמבל הגאורגי הלאומי. יחד איתו נמצאים בתוכנית ההכשרה בת זוגו מרי (אנה ג'אוואחישווילי), ואחיו העבריין דויד (גיורגי צרתלי). יום אחד, החזרה נקטעת על ידי הגעתו של אירקלי (), רקדן מחליף. אף על פי שאירקלי אינו מוצא חן בעייני חלק מהרקדנים האחרים, כמו גם את הכוריאוגרף אלקו (), בשל הגישה הזחוחה והמרדנית שלו, מהר מאוד הוא מוכיח את עצמו כבעל כישרון טבעי ומחליף את מראב בריקוד. בתחילה, מראב מקנא בכישרון של אירקאלי, שכן אירקלי רוקד הרבה פחות זמן ממנו, אבל כשהשניים מתחילים להתאמן יחד מוקדם בבוקר, הם מתחילים להתחבר. נוצרת יריבות-ידידותית כשהם מתחרים על מקום נחשק בהרכב הראשי, אם כי למרי נודע שהמקום פנוי רק מכיוון שהרקדן הקודם נתפס מקיים יחסי מין עם גבר אחר, הוכה על ידי הרקדנים האחרים ופוטר. מאוחר יותר, נודע כי משפחתו שלחה אותו למנזר כדי להתרפא, אך אחד הנזירים ניצל אותו מינית אז הוא ברח משם. מכיוון שמשפחתו סירבה לקבל אותו בחזרה, הוא נאלץ לפנות לזנות כדי לשרוד.

מראב מבקר את אביו, שבעצמו היה בעבר רקדן באנסמבל הלאומי ביחד עם אמו של מראב. אביו מפציר בו לוותר על תשוקתו לרקוד וללכת ללמוד בבית ספר, מכיוון שאין עתיד בריקוד; יתר על כן, אביו של מראב מספר לו שאלקו לא אוהב אותו ואת משפחתו, וכתוצאה מכך לא יעניק יחס הוגן למראב או לדייוויד. בינתיים, מירב ואירקלי מתיידדים, ומראב הולך ונמשך אליו יותר ויותר. מראב, אירקלי, מרי וחבריהם יוצאים יחד לטיול, במהלכו מראב ואירקלי נכנעים למשיכתם ההדדית ומקיימים יחסי מין; למרות שהם שומרים על מערכת היחסים בסודיות, מרי מתחילה לחשוד בהם. למרות שמראב ואירקלי לא דנים במערכת היחסים שלהם, מראב מבצע ריקוד עבור אירקלי בסגנון שלו, כאמצעי לתקשר את רגשותיו.

לאחר שהקבוצה חוזרת הביתה, אירקלי נעלם, ומראב לא מצליח ליצור איתו קשר. אחרי כמה חזרות שהחסיר, דייוויד מגיע סוף סוף לחזרה, אך אלקו מגרש אותו בכוח, עקב היעדרויותיו התכופות. מראב משיג לאחיו עבודה במסעדה שבה הוא עובד במשרה חלקית, אך דייוויד נתפס סוחר סמים במקום ושני האחים מפוטרים, מה שמוביל לריב בין מראב לבין דייוויד.

מראב, המאוכזב מאירקלי ומתגעגע אליו, מתיידד עם זונה ממין זכר, אותה הוא פוגש באוטובוס. השניים יוצאים יחד לגיי בר ומבלים. כאשר מראב עוזב את המקום, רקדן אחר בלהקה, לוקה, מבחין בו. למחרת, מראב סובל מהנגאובר ונפצע בקרסולו במהלך האימון, ומרי עוזרת לו להחלים. אירקלי מתקשר אליו ומודיע לו שנאלץ לחזור לעיר הולדתו, על מנת לטפל באביו החולה, ועל כן לא יגיע לאודישן. אלקו דוחק במראב שלא ייגש לאודישן בעצמו, בשל התנהגותו ופציעתו אך מראב מתעקש להמשיך ולהתאמן. כאשר הוא עוזב את האימון, לוקה צועק לעברו כינויי גנאי ומרי מתחננת בפניו שייזהר, מכיוון שהיא לא רוצה שסופו יהיה כשל הרקדן הקודם שעזב את הלהקה.

מראב מגלה כי אחיו דויד הכניס מישהי להיריון, וכעת הוא מזדרז להינשא לה. בחתונה, מראב מזהה את אירקלי בקהל. למרות שמראב שמח לראות אותו, אירקלי מודה שהוא עוזב את העיר ופורש מקריירת הריקוד, וזאת משום שאביו נפטר, הוא התארס לחברתו וכעת הוא מעוניין להיות קרוב לאמו ולפרנס אותה. שבור לב, מראב עוזב את המקום ומתנחם בזרעותיה של מרי. בבית, דויד מגלה לו שהוא נפצע בקטטה כאשר הגן על כבודו של מראב מפני לוקה ושאר הרקדנים בלהקה; כאשר מראב מודה בפניו שהוא הומו, דויד מקבל אותו ומעודד אותו לעזוב את גאורגיה, על מנת שיוכל למצות את הפוטנציאל שלו.

ביום האודישן, מרי מופיעה כדי לתמוך במראב. מראב רוקד בלהט, וזאת למרות הפציעה בקרסולו, אבל בכל זאת לא מצליח להרשים את מנהל הלהקה, שפוסל אותו. מראב ממשיך בכל זאת לרקוד בלהט, מתנתק מהריקוד המסורתי ומופיע בסגנונו האישי. מנהל הלהקה נעלב ויוצא החוצה בסערה, בעוד אלקו נשאר לצפות במראב שממשיך לרקוד. לאחר שסיים, מראב קד קידה, ועוזב.

שחקנים ודמויות

תגובות וביקורות
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, לסרט יש דירוג של 93% המבוסס על 91 ביקורות. על פי דעת הרוב, נכתב כי "בהובלת הופעה יוצאת מן הכלל של , ואז רקדנו מביס דעות קדומות בחמלה מוחצת." באתר האינטרנט Metacritic, הסרט קיבל ציון של 68% על סמך ביקורות של 20 מבקרים, רובן "ביקורות חיוביות בדרך כלל".

הסרט נמכר ליותר מ-40 מדינות.

ביולי 2019, ב, זכה הסרט ב-Grand Prix, על פי בחירת הקהל, כמו גם בפרס הסרט הטוב ביותר ופרס השחקן הטוב ביותר, שהוענקו על ידי חבר שופטים בינלאומי. באוגוסט 2019 זכה  בפרס  עבור השחקן הטוב ביותר ב. באוקטובר 2019, הסרט זכה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל פרס איריס לשנת 2019. בינואר 2020, הסרט הוצג במסגרת "Spotlight" היוקרתית של פסטיבל הסרטים סאנדנס. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי גולדבאג, וזכה בארבעה פרסים בהם פרס הסרט הטוב ביותר.

הסרט היה מועמד לפרס התקשורת של GLAAD עבור הסרט הטוב ביותר.

הקרנות ומחאות
קבוצות אולטרה-שמרניות איימו לבטל את הקרנת הסרט בטביליסי ובבתומי, גאורגיה. ראש התנועה הציבורית להגנה על ילדים, לוון פלוואנדישווילי, יחד עם לבאן וסאדזה, דימיטרי לורטקיפאנידזה, ומנהיג התנועה האולטרה-לאומית  סנדרו ברגדזה, הודיעו כי יפגינו מול בתי קולנוע כמחאה ציבורית נגד הקרנת הסרט אשר "מנוגד למסורות ולערכים הגיאורגיים והנוצריים, ומעודד את החטא מעשה סדום".

במאי הסרט, , הגיב לאיומים ואמר: "זה אבסורד שאנשים שקנו כרטיסים צריכים להיות אמיצים ולהסתכן בהטרדה או אפילו תקיפה רק בגלל שהם הולכים לראות סרט. עשיתי את הסרט הזה באהבה וחמלה". הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית הביעה את מורת רוחה מאירוע הקרנת הבכורה של הסרט אך גם הצהירה כי "הכנסייה מרחיקה את עצמה מכל מעשה אלימות."

ב-8 בנובמבר 2019,  גייס כוחות משטרה המצוידים באמצעים לפיזור הפגנות והציב אותם ב-Amirani Cinema (בית קולנוע בטביליסי) וברחובות הסמוכים (ככל הנראה על מנת לאפשר את הקרנת הסרט ולמנוע ממפגינים לנסות ולשבש את ההקרנות). שוטרים הקיפו את הכניסה לבית הקולנוע. מאוחר יותר באותו יום ניסו כמה מאות חברים  לפרוץ מחסום אנושי של שוטרים ולהיכנס בכוח לבית הקולנוע, אך נעצרו על ידי המשטרה. חלק מהמוחים לבשו מסכות והשתמשו בפירוטכניקה. למרות הניסיונות, כל הקרנות הסרט התקיימו כמתוכנן.

המשטרה עצרה שני אנשים והאשימה אותם בהפרת סעיף 173 של קוד העבירות המנהליות של גאורגיה (אי ציות לפקודה חוקית של שוטר) וסעיף 166 (חוליגניזם). אחד ממנהיגי , דיווית ברדז'נישווילי, הותקף על ידי המפגינים. אנה סובליאני, פעילה חברתית, נפצעה באורח קשה בהתנגשות עם מפגינים ופונתה לבית חולים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

סרטי 2019
סרטי דרמה צרפתיים
סרטי דרמה
סרטי להט"ב צרפתיים
סרטי להט"ב שוודיים
סרטי להט"ב
סרטים גאורגיים
סרטים הומוסקסואליים