תסמונת טראומה דתית

תסמונת טראומה דתית (Religious Trauma Syndrome) איננה מיוצגת במקורות פסיכיאטרים, אך היא מוכרת בשדה הפסיכולוגי-פסיכותרפיסטי, כמכלול של סימפטומים, המשתנים בחומרתם, שחווים אלה שהשתתפו או השאירו מאחור קבוצות דתיות ומערכות אמונה סמכותניות, דוגמטיות ושולטות. התסמינים כוללים בעיות קוגניטיביות, רגשיות, תפקודיות וחברתיות / תרבותיות וכן עיכובים התפתחותיים.

התסמונת נוצרת כתגובה לטראומה כפולה: ראשית, שימוש ממושך באינדוקטרינציה מצד קהילה דתית, ושנית, פעולת עזיבה של הקהילה. התסמונת צמחה כאוסף היוריסטי של סימפטומים המבוססים על תיאוריות פסיכולוגיות של טראומה שמקורן בפוסט-טראומה ופוסט-טראומה מורכבת, כמו גם בתאוריית טראומה בבגידה.

טביעת המונח
המונח "תסמונת טראומה דתית" נטבע בשנת 2011 על ידי הפסיכולוגית האמריקאית ד"ר מרלין ווינל במאמר עבור ה-BABCP, האגודה הבריטית לפסיכותרפיה התנהגותית וקוגניטיבית, אם כי התופעה הוכרה הרבה לפני כן. המונח הופץ בקרב פסיכותרפיסטים, פונדמנטליסטים לשעבר ואחרים המתאוששים מהאינדוקטרינציה הדתית.

ווינל מסבירה את הצורך בתווית, ואת היתרונות של הגדרת הסימפטומים הקיימים ב-RTS, בדומה להגדרת אנורקסיה כהפרעה: התווית יכולה להפחית את הבושה והבידוד של השורדים, תוך קידום אבחון, טיפול והדרכה לאנשי מקצוע שעובדים עם הסובלים מהמצב. שורדים מדווחים על הקלה כשהם מגלים שהתסמונת היא "אמיתית".

ד"ר ווינל חיברה ספר לעזרה עצמית בשם "Leaving The Fold", השופע בעדויות, תרגילים ודרכי התמודדות עם התסמונת. בנוסף, הקימה עסק לתמיכה מקיפה בשורדי טראומה דתית, הנקרא "Journy Free". העסק פעיל בארצות הברית וברשת, ומציע שירותים שונים כגון ייעוץ, קבוצת תמיכה, סרטונים ועוד.

בתרבות ובאמנות
במחזמר "צלילי המוסיקה", אשר הופק גם כסרט ב-1965, מריה, הדמות הראשית, עוזבת הכשרה במנזר נשים בעקבות ההבנה שהמקום מדכא את כשרונותיה וחלומותיה.

בספרה האוטוביוגרפי "המורדת" משנת 2012, חושפת דבורה פלדמן את מסעה המטלטל מקהילה דתית-דכאנית בניו יורק, אל חיים של חופש בגרמניה. הספר הופק כמיני-סדרה בנטפליקס.

תוכנית המציאות "חיי: מהלכה למעשה", שיצאה ב-2021, עוקבת אחר חייה הפרטיים של ג'וליה הארט, אם לארבעה שעזבה את הדת, הפכה לאשת עסקים מצליחה ומזדהה כפמיניסטית. בנותיה ובניה עזבו את הדת בעקבותיה ובנו חיים חדשים בעולם החילוני.

תסמינים 
באשר לתסמינים של תסמונת טראומה דתית, זוהו הפרעות בתפקוד, המשתנים במידתם ובחומרתם:

 קוגניטיבי: בלבול, קושי בקבלת החלטות וחשיבה ביקורתית, דיסוציאציה, בלבול זהות
 רגשי: חרדה, התקפי פאניקה, דיכאון, מחשבות אובדניות, כעס, צער, אשמה, בדידות, חוסר משמעות
 פונקציונלי: הפרעות שינה ואכילה, סיוטים, הפרעות בתפקוד המיני, שימוש בסמים, סומטיזציה
 חברתי/תרבותי: קרע ברשת המשפחתית והחברתית, בעיות תעסוקה, לחץ כלכלי, בעיות השתלבות בחברה, חוסר תפקוד בין אישי
 עיכוב התפתחותי: חוסר בשלות רגשית, אינטלקטואלית, חברתית ומינית, הנובע מהגבלת מידע ורתיעה מחשיבה ביקורתית בתוך הסביבה הדתית.

טראומה דתית נמצאה קשורה גם לאירועים חמורים כמו התאבדות ורצח.

איך מתפתחת RTS 
RTS מתחילה בקבוצות דתיות, שבמרכזן שני מסרים בסיסיים: "את/ה לא בסדר" ו-"את/ה לא בטוח/ה". רעיונות אלה נאכפים ומעוגנים, בין היתר, על ידי תאולוגיה, כגון דוקטרינות הנוצריות של החטא הקדמון והגיהנום.

ניתן להשוות את התפתחות ה-RTS להתפתחות של פוסט-טראומה מורכבת, המוגדרת כהפרעה פסיכולוגית, שיכולה להתפתח בתגובה לחוויה ממושכת וחוזרת של טראומה בין אישית, במצב שבו לקרבן יש סיכוי מועט או אפסי להימלט.
תסמינים של RTS הם למעשה תגובה טבעית לאמונה בקיומו של דמות אלוהים אגרסיבי, כל יכול, הרואה בבני אדם כפגומים מטבעם, יחד עם קשר קבוע למנהיגי דת, המשתמשים באיומים, כגון מוות נצחי, חיים בלתי ניתנים לפדיון, דיבוק ורעיונות מבעיתים אחרים, במטרה לשלוט במסירות ובכניעה של חברי הקבוצה.

קהילת הלהטב"ק נמצאת בסיכון מיוחד ל-RTS ו-C-PTSD שכן המערכת הדתית מנסה "להמיר" נטייה מינית ולשנות זהות מגדרית, כך שיתאימו לציפיותיה ומטרותיה.טיפול המרה תהליך זה עשוי לפגוע בערך העצמי של הקורבן לו, להחמיר סימפטומים דמויי C-PTSD של RTS. הוא כולל לעיתים איום בפרידה ממעגל חברתי, אם לא יעמדו בהגבלות המיניות, מה שעלול לייצר תסמינים ארוכי טווח של RTS.
כתבי הדת ושליחיהם תכופות יחליפו ייעוץ וסיוע מקצועי בקרב מאמינים. 

עזיבת קהילה דתית, על אף שנחווית לעיתים קרובות כמשחררת ומרגשת, יכולה להיחוות כאירוע טראומטי משמעותי. קהילות דתיות משמשות לעיתים קרובות כבסיס לחיים, ומספקות תמיכה חברתית, השקפת עולם קוהרנטית, תחושת משמעות, מטרה וסיפוק חברתי ורגשי. להשאיר מאחור את כל המשאבים הללו עלול להיות הפסד משמעותי; נדרשת בנייה מחדש של המציאות הפרטית, דווקא כשאין עזרה ותמיכה של קרובים, כי נשארו בדת.

בנוסף, כאשר תורה אלימה או מאיימת, כגון אמונה בגיהנום, עונש אלוהי, שדים ו"עולם חיצוני" מרושע שולבו במבנה הבסיסי של השקפת עולמו של הפרט, האיומים של מעורבות בעולם החיצון במקום בבועה הבטוחה של הקהילה הדתית השולטת, עלולה לעורר חרדה נוספת.

כאשר אנשים מזהים את הנזק הנגרם להם במסגרות דתיות סמכותניות, דאגותיהם לעיתים ממוזערות או מבוטלות על ידי הקבוצה הדתית עצמה, בין היתר בגין ההשקעה ביצירת השקפה חיובית על דת. בגידה מוֹסְדִית, בידי הקהילה הדתית ובידי החברה הכללית, עלולה להחמיר את הסימפטומים של RTS. אנשים שעוזבים את הדת יכולים לחוות עוינות קיצונית מצד שותפיהם לשעבר.

אבני היסוד של RTS 
התפתחות ה-RTS כמערך סימפטומים שניתן לאבחון וטיפול, מסתמכת על מספר תיאוריות פסיכולוגיות קודמות, המספקות מסגרת אקדמית להבנת התסמונת.

PTSD 
כמו כל איטרציה של טראומה, התפתחות של RTS מבוססת על PTSD, המוכרת כהפרעה נפשית שיכולה להתפתח לאחר שאדם נחשף לאירוע טראומטי, כגון תקיפה מינית, מלחמה, תאונת דרכים, או כל איום אחר על חייו של אדם. המרכיב העיקרי בכל האירועים הללו הוא החוויה של סכנת חיים. במקרה של RTS, אדם יכול להיות בטראומה מתמונות של אש גיהנום בוערת; קבוצות דתיות ידועות בשימוש בסיפורים מבעיתים כדי להשפיע על ילדים.

חווית עזיבת האמונה יכולה להיות אירוע המתרחש במהירות או לאורך זמן. בגלל העוצמה הכללית וההשפעה הגדולה של האירוע, ניתן להשוות אותו לאירועים אחרים הגורמים ל-PTSD. תסמינים מרכזיים של PTSD הם חוויה מחדש ( פלאשבקים, סיוטים), הימנעות (התרחקות ממקומות, דברים ומחשבות שהם תזכורות), עוררות ותגובתיות, והפרעות קוגניציה ומצב רוח. תסמינים אלו נכונים גם לרבים שחווים טראומה דתית.

פוסט-טראומה מורכבת 
PTSD מורכב היא הפרעה קרובה המתייחסת לטראומה חוזרת ונשנית לאורך חודשים או שנים, ולא לאירוע חד פעמי. כל סוג של טראומה ארוכת טווח, יכול להוביל ל-C-PTSD. עם זאת, נראה שהוא מופיע לעיתים קרובות אצל אנשים שעברו התעללות על ידי מישהו שהיה אמור להיות המטפל או המגן שלהם. מקור המונח C-PTSD נוצר על ידי ג'ודית הרמן, המתארת את ההיסטוריה של הטראומה כמושג בעולם הפסיכולוגי יחד עם גישה תלת-שלבית להחלמה (בטיחות, זיכרון ואבל, וחיבור מחדש). הרמן מתארת את החשיבות של מתן שמות ואבחון טראומה כדי לסייע בהחלמה, ומעניק לגיטימציה נוספת לצורך בהגדרת RTS כנובע מחוויות דתיות ספציפיות. הרמן גם מתארת CPTSD עם הסיבוכים הטראומטיים של הישרדות בשבי. זוהי אבחנה דומה ל-RTS שבה RTS מתרחש בתגובה לשבי נתפס (ראה #איך מתפתח RTS ) ולא מציאות פיזית.

הסימפטומים של CPTSD כוללים את אלה של PTSD בתוספת חוסר ויסות רגשי, ניתוק, תפיסה עצמית שלילית, בעיות ביחסים, אובדן משמעות ואחרים המשווים גם הם ל-RTS. הטראומטולוג פיט ווקר רואה בהפרעת התקשרות את אחד התסמינים המרכזיים של PTSD מורכב. הוא מתאר זאת כתוצאה מגידול עם מטפלים ראשוניים שנחוו באופן קבוע כמסוכנים. הוא מסביר שהתעללות והזנחה חוזרות ונשנות מרגילות ילדים לחיות בפחד ובגירוי מערכת העצבים הסימפתטית.

טראומת הבגידה ותאוריית ההנחות המרוסקות 
RTS חופפת במאפייניה לתסמינים בטראומה של בגידה, המבוססת על תאוריית ההנחות המרוסקות. טראומת בגידה מוסיפה הנחה רביעית ("אנשים מהימנים ושווה להיקשר אליהם") לשלוש המקוריות של יאנוף-בולמן: (הטוב הבסיסי בעולם, המשמעות של העולם והערך העצמי). על פי תיאוריית טראומת הבגידה, קורבנות מכחישים את הבגידה, כדי למנוע ניפוץ של ההנחה הרביעית וחוויית אובדן.

ניתן להשוות טראומה דתית לטראומה של בגידה בשל האמון שניתן בקהילות סמכותניות ובמנהיגים דתיים. עם RTS, אנשים לא רק חווים בגידה ממשפחה, קהילה דתית ומנהיגי אמונה מהימנים, הם גם חווים אמונה מרוסקת. הקיצוניות הפוטנציאלית של רגשות ביחס לאובדן תפיסת העולם, תוך אובדן תמיכה רגשית וחברתית, יכולה לגרום לטראומה נוספת.

בעוד שפרדיגמות פחד נוטות להתמקד בטיפול בסימפטומים של טראומה באמצעות טיפול בחשיפה ותשומת לב לוויסות רגשי, תאוריית טראומה בבגידה בוחנת את ההקשר החברתי שבו התרחשה הבגידה, וממקמת את הפתולוגיה באירוע הטראומטי ולא בפרט. זה משפיע על גישות הטיפול וגם מודיע על הטיפול ב-RTS.

אמרו את זה קודם 
הנזק הפסיכולוגי שעלול להיגרם על ידי דת סמכותנית קיבל הכרה עוד לפני הטמעת המונח "תסמונת הטראומה הדתית", על ידי האסכולה הטיפולית (גריבן, מוירס, טריקו, ריי,, ווינל, קרמר ואסטלד, חסן, כהן, ווטרס), על ידי מאמינים לשעבר, כולל כמרים לשעבר (באבינסקי, לופטוס, בארקר, דוויט). עבודתו של מומחה הכתות סטיבן חסן רלוונטית לכל קבוצה סמכותנית המפעילה "השפעה בלתי הוגנת". העיתונאית ג'נט היימליך, במחקרה על התעללות בילדים בקהילות דתיות, זיהתה את הקבוצות המזיקות ביותר כבעלות מערכת אמונה תנ"כית, היוצרת מודל סמכותני, מבודד, ומבוסס איומים.

מחקר אמפירי בנושא

מתח 
מחקר רפואי בתחום מתח ואירועים טראומטיים חושף עדויות להתפרצות מחלות בהקשר דתי. על פי מחקר זה, מתח שנלווה לאורח חיים דתי ועזיבתו, יכולים להפעיל את מערכת העצבים ולגרום למחלות. מחקרים שבוצעו על בעלי חיים מצביעים על כך שלטראומה יכולה להיות השפעות מתמשכות על המוח - האמיגדלה, ההיפוקמפוס והקורטקס הפרה-פרונטלי.

חוויות ילדות 
מחקר על חוויות ילדות שליליות על ידי קייזר פרמננטה וה-CDC הוכיח קשר בין חוויות ילדות שליליות (ACEs) עם בעיות בריאות לאורך החיים. בין סוגי החוויות השליליות המפורטות היו התעללות או הזנחה פיזית, מינית ורגשית. אפשר לטעון שמדובר גם באלמנטים תכופים של פגיעה דתית.

על פי חוקרי קוגניציה ומדעי המוח, חוויות שליליות בילדות יכולות לשנות את ההתפתחות המבנית של רשתות עצביות ואת הביוכימיה של מערכות נוירואנדוקריניות ועלולות להיות להן השפעות ארוכות טווח על הגוף, כולל זירוז תהליכי המחלה וההזדקנות ופגיעה במערכת החיסון. בסקירה של מחקרים אמפיריים רבים, נמצא כי התעללות בילדים קשורה באופן ניכר לשיעורים גבוהים של דיכאון מג'ורי והפרעות פסיכיאטריות אחרות בבגרות.

במחקרים שמוצאים מתאם בין פונדמנטליזם קיצוני לנזק מוחי, עולה כי אינדוקטרינציה דתית קיצונית פוגעת בהתפתחות או בתפקוד התקין של האזורים הקדם-מצחיים באופן שמפריע לגמישות ופתיחות קוגניטיבית.

מחקר על טראומה דתית 
רוב המחקר על טראומה דתית היה מחקר איכותני עם התמקדות אינדיבידואליסטית, חווייתית. אלה היו מחקרים מבוססי ראיונות או מקרים מהפרקטיקה הקלינית. היו כמה מחקרים כמותיים, כמו הסקר של מילטון בקרב 295 חברים לשעבר בכנסיית האחווה הבלעדית. היא מצאה שהמדד הכולל של מצוקה פסיכולוגית, היה גבוה משמעותית בקרב העוזבים בהשוואה לאוכלוסייה הכללית.

דרכי טיפול והחלמה 
אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש, מאמנים ויחידים העוסקים בטיפול פסטורלי, פיתחו גישות לטיפול ב-RTS. בעוד שטיפול בחשיפה אינו מומלץ, טיפול קוגניטיבי התנהגותי ממוקד טראומה, טיפול קבוצתי בשילוב עם מפגשים אחד על אחד, פסיכו-חינוך מבוסס טראומה, עיבוד טראומה ועבודת אבל - יכולים כולם להועיל. בגישה של ווינל, הטיפול הוא היעיל ביותר כשהוא הוליסטי ורב-מודאלי. כלומר, הטיפול צריך להתייחס לממדים הקוגניטיביים, הרגשיים, הפיזיולוגיים והיחסים של האדם, והכל בהקשר חברתי.

הטיפול ב-RTS הושפע מחשיבה מודרנית על טיפול בטראומה מכל הסוגים. מנקודת מבט "מודעת טראומה" זו, חשוב להכיר בהבדלים אינדיבידואליים ולאתר את הטראומה בפועל במערכת העצבים של הפרט. לפי ווקר, מרכיבי חשיבות של התאוששות טראומה כוללים את כיווץ המבקר הפנימי, תפקיד האבל והצורך להיות מסוגל להישאר נוכח בחמלה עצמית להשפעה דיספורית.

ברפואה, טיפול "מודעת טראומה" מוגדר כשיטות המקדמים תרבות של בטיחות, העצמה וריפוי.

נראה כי תמיכה קבוצתית היא טיפול יעיל להחלמה מטראומה דתית ושירותים רבים התפתחו כדי להציע זאת, כולל קבוצות התאוששות מקצועיות, קבוצות תמיכה עמיתים, ופורומים מקוונים. אלה עשויים להיות יעילים מכיוון ש-1) אלו בהחלמה איבדו את מערכות התמיכה העיקריות של המשפחה והכנסייה, 2) תמיכה חברתית היא צורך אנושי עיקרי ורלוונטי בהבנת הפיזיולוגיה של טראומה, וההקשר החברתי של הטיפול עוזר לאנשים להרגיש פחות לבד או אשם.

בעוד שחלק מהכנסיות הליברליות מציעות טיפול, מטפלים מקצועיים חושבים שהטיפול צריך להיות בסביבה נייטרלית, ולא בהקשר דתי.

דרכי טיפול 
דוגמה למערך טיפולי ב-RTS:
 משימות קוגניטיביות:
 פיתוח מיומנויות חשיבה ביקורתית
 מתן פסיכו-חינוך על RTS
 מתן מסגרות לקבלת החלטות
 טיפוח היגיינה נפשית טובה (למשל הימנעות מחשיבה שחור ולבן או שיפוטיות)
 ביסוס מחדש של תחושת הזהות האישית
 משימות רגשיות:
 בחינת מיומנויות התמודדות עם חוסר ויסות רגשי
 צעדים רגילים להתמודדות עם פלאשבקים רגשיים
 משימות פונקציונליות:
 ביסוס דפוסי שינה ואכילה בריאים
 מתן חינוך מיני במאמץ לקדם מיניות בריאה
 חיבור מחדש לגוף באמצעות טכניקות סומטיות
 משימות חברתיות/תרבותיות:
 גילוי או הקמת רשת חברתית מחוץ לקהילת האמונה השולטת
 טיפוח יציבות פיננסית
 ללמוד כיצד להשתלב בחברה
 פיתוח מיומנויות בינאישיות כגון נטילת פרספקטיבה

משימות התפתחותיות רבות חופפות למשימות קוגניטיביות, רגשיות, תפקודיות וחברתיות/תרבותיות. משימות התפתחותיות של החלמה מתמקדות בזיהוי עיכוב התפתחותי ומתן חינוך הכרחי בחשיבה ביקורתית, בריאות מינית, היגיינה נפשית וסוציאליזציה כדי לאפשר את המשך ההתפתחות האנושית הטבעית.

מודעות גוברת 
השיח על תסמונת הטראומה הדתית הופך נפוץ ובינלאומי, ומקבל במה בכלי התקשורת המרכזיים וחדשות רשת. בעוד שחלק ניכר מהעבודה על טראומה דתית התרכזה בנצרות פונדמנטליסטית, פניות הוגשו לגבי קבוצות אחרות כגון מורמוניזם, עדי יהוה, ילדי אלוהים, יהדות אורתודוקסית, כנסיית האיחוד וכמה קבוצות פונדמנטליסטיות באסלאם. מסעות אישיים אל מחוץ לדת הפונדמנטליסטית היו נושא לסרטים רבים, בנוסף לספרים ומֶמוּאָרים שצוינו.

מחקר נוסף 
כדי להכיר ב-RTS, אין צורך לומר שדת היא מזיקה באופן גורף. אולם, נראה כי יש מגמה אובייקטיבית, בה לקבוצות היררכיות ופונדמנטליסטיות יש השלכות דומות; הנזק שנגרם הוא באמצעות מנגנונים אלו ולא אחרים. 

בשנת 2019, המכון לטראומה דתית נוסד על ידי המטפלת לורה אנדרסון ובריאן פק. נכון לעכשיו, המכון עורך סקר על מה שאלו מכנים "חוויות דתיות שליליות".

ראו גם 
 כפייה דתית
 כת
 אתאיזם

קישורים חיצוניים 
 אתר המכון לטראומה דתית

הערות שוליים

דפים עם תרגומים שלא נסקרו