ארוחה עירומה

ארוחה עירומה או ארוחת צהריים עירומה (באנגלית: Naked Lunch) הוא סרט דרמה סוריאליסטי בבימויו של דייוויד קרוננברג ובכיכובם של פיטר ולר וג'ודי דייוויס, אשר יצא לאקרנים ב-1991. עלילתו מבוססת על חייו ועבודותיו של הסופר ויליאם ס. בורוז ועוקבת אחר מסעו ההזייתי של התגלמותו הקולנועית, ויליאם לי, סופר היוצא למשימה חשאית בעיר דמיונית באפריקה תחת שימוש כבד בסמים ולאחר שהרג בשוגג את אשתו.

עלילה

ארצות הברית 
ויליאם "ביל" לי הוא סופר מתחיל המתפרנס למחייתו כמדביר חרקים. עלילת הסרט נפתחת בדירתו של אחד מלקוחותיו כאשר מלאי רעל התיקנים שלו, מעין אבקה צהובה הקרויה פירטרין, אוזל לפתע. בשובו לתחנת ה ממנה פועלת חברת ההדברה הופך ביל ללעג וקלס בקרב עמיתיו, ומאוחר יותר, כאשר הוא נפגש עם חבריו האמנים האנק ומרטין, מתבדחים השניים על צרותיו ורומזים לו כי עליו לחפש אחר האבקה האבודה בביתו.

בשובו לדירתו מוצא ביל את אשתו ג'ואן מזריקה את האבקה לאחד משדייה. כאשר הוא שואל אותה לפשר מעשיה מספרת לו הלה שניסתה את החומר לראשונה יחד עם חבריו, ומתארת את השפעתו בתור . הוא לוקח ממנה את המזרק ולאחר מספר רגעי מחשבה מחליט לנסות את הסם בעצמו.

למחרת נעצר ביל בידי שני בלשים ממחלקת הסמים המשטרתית, האוזר ואו'בריאן, מול כל חבריו לעבודה בתחנת האוטומט. עם הגעתם לחדר החקירות מתעמתים איתו השניים בנוגע לשימוש חשוד באבקה, אולם הלה מוחה על כך בתוקף וטוען שהפך לאדם מן השורה לאחר שלא צרך סמים במשך שנים.

כאשר הבלשים עוזבים את החדר מתחיל ביל להזות, וחוזה בחיפושית זבל ענקית זוחלת החוצה מתוך קופסת נעליים ומזדהה בפניו בתור המפעילה שלו. הוא, מצדו, הפך לכאורה לסוכן שלה. החיפושית מבקשת למסור לו הוראות מגוף השליטה האחראי עליהם, וטוענת כי עליו לרצוח את אשתו באופן מידי. ג'ואן, לדבריה, היא למעשה סוכנת של אינטרזון, מדינה אפריקאית דמיונית השוכנת לחופי הים התיכון. ביל הופך לאחוז טירוף ומועך את החיפושית למוות עם אחת מנעליו לפני שהוא פורץ את הדלת ונמלט מתחנת המשטרה.

בימים הבאים הוא נתקל באדוארד, אחד מעמיתיו לעבודה, ברכבת. הלה מספר לו כי השמועות על מעצרו נפוצו לכל עבר, ומציע לו לפנות למרפאת מקומית לצורך גמילה. עם הגעתו למוסד המתואר הוא פוגש באדם מסתורי העונה לשם דוקטור בנווי, אשר מוסר לו אבקה שחורה שעשויה לדבריו מנדלי מים ברזילאיים, אותה, לטענתו, יש לערבב עם רעל התיקנים הצהוב בכדי להיגמל בהצלחה.

ביל שב חזרה לדירתו בכדי לנסות את התרופה החדשה, אך מוצא את ג'ואן שוכבת עם אחד מחבריו, האנק, בזמן שמרטין צופה בהם. לאחר שהאנק עוזב את המקום במבוכה, מזריק ביל את החומר החדש לעצמו ולג'ואן, ומציע שיערכו את אחד מפעלוליהם המסוכנים תחת השפעתו. הפעלול, הקרוי על שמו של וילהלם טל, כרוך בהנחת כוס זכוכית על ראשה של ג'ואן וצליפה בה באמצעות יריית אקדח. ביל, עם זאת, מפספס, והורג אותה בשוגג.

מבוהל, נמלט הלה מהזירה לפאב מקומי בכדי להירגע. בעודו שותה לשכרה הוא מבחין ביצור משונה היושב לצדו, מעין חצי-אדם בעל מאפיינים ציפוריים. המפלץ מזדהה בתור "מאגוואמפ" וטוען לשייכות לארגון החשאי עליו סיפרה לו החיפושית בתחנת המשטרה. הוא מייעץ לביל לרכוש מכונת כתיבה מסוג קלארק נובה עבור הדוחות שיצטרך לכתוב, ומושיט לו כרטיס הפלגה לאינטרזון.

אינטרזון 
אינטרזון מתגלה כעיר נמל אפריקאית המיושבת בעיקר בידי ערבים. ביל מעביר את ימיו בכתיבת דוחות דמיוניים עבור מפעיליו, ובמהלך שהותו באחת המסעדות המקומיות הוא פוגש את הנס, מהגר ממוצא גרמני המנהל מפעל לייצור סמים אקזוטיים בשולי העיר. הלה מגלה עניין רב בדוקטור בנווי ומזמין אותו להתלוות אליו. כאשר הם מגיעים למפעל נדהם ביל לגלות שקו הייצור מפיק את הסחורה הנרקוטית מבשר מיובש של נדלי ענק אשר מיובשים בשמש ונטחנים לאבקה.

הסם החדש גורם לביל להזות כי מכונת הכתיבה שלו הופכת לחיפושית בה נתקל קודם לכן בתחנת המשטרה, אולם הפעם היא מבקשת ממנו להתגבר על סלידתו הפיזית והמוסרית מהומוסקסואליות בכדי שיצליח להיבלע בקרב אוכלוסיית הסוטים המקומית.

בימים הבאים נתקל ביל בשני סופרים אמריקאים, טום וג'ואן פרוסט. ג'ואן, אשר אינה רק נקראת על שם אשתו המנוחה, אלא גם נראית בדיוק כמוה, מושכת את תשומת לבו מיד והוא מבקש מהנס להפגיש ביניהם. הלה דואג להכירו לקיקי, הומוסקסואל צעיר הידוע בציבור כמאהבו של טום פרוסט.

ביל מצליח להשתלב במהרה במעגל החברים של הזוג ומכיר כמה נערים הומוסקסואלים המסתובבים בקרבם, בנוסף למהגר שווייצרי בשם איבס קלוקי. טום מציע להשאיל לו את מכונת הכתיבה שלו, המרטינלי, אך בשובו הביתה הופכות שתי מכונות הכתיבה שברשותו לחיפושיות, והקלארק נובה רוצחת את המרטינלי ללא רחמים בטענה שהיא סוכנת של אינטרזון.

באותו הלילה מגיע ביל לביתם של בני הזוג פרוסט ושוכב עם ג'ואן, אולם אם הבית, פדלה, מפריעה להם במהלך מעשה האהבה ומשליכה את מכונת הכתיבה האחרונה של טום, המוג'אהדין, מהחלון. טום הזועם מגיע למקום עם משרתו, חפיד, ומוצא שקיקים שונים ברחבי הבית המכילים חלקים מציפורניה, שערה ודמה של ג'ואן, אותם החביאה פדלה במעין כישוף שנועד לשלוט בה. הוא מבקש מביל שיחזרו יחדיו לדירתו בכדי להשיב את המרטינלי, אולם הלה מצליח להתחמק ולעזוב את המקום חרף הפצרותיו.

חזרה בדירתו, ממשיך ביל לשתות לשכרה ולצרוך אבקות סם משונות, כאשר הקלארק נובה הופכת שוב לחיפושית וטוענת בפניו שאשתו ג'ואן הייתה, הלכה למעשה, נדל אנושי. טום פורץ למקום בפתאומיות ומוצא את חלקיה השבורים של המרטינלי בחדר השירותים. הוא וחפיד חוטפים את הקלארק נובה תחת איומי אקדח ועוזבים.

כעבור מספר ימים מגיעים לאינטרזון האנק ומרטין, שני חבריו של ביל, ומוצאים אותו ישן על שפת הים באישון הלילה. כאשר שבים השלושה לדירתו הם נתקלים בכל הדוחות שכתב במהלך שהותו במקום, ומגלים שאלו מרכיבים למעשה סיפור שלם המכונה . ביל מסרב לעזוב את העיר איתם באמתלה שקודם עליו לסיים את סיפורו.

בהמשך הערב נפגשים ביל וקיקי, לאחר שהלה מוצא אותו זרוק באחת מסמטאות העיר, ומוביל אותו לנפחיה מקומית בכדי לתקן את שברי המרטינלי של טום. מתוך להבות הכבשן קמה לתחייה מכונת כתיבה חדשה בצורת ראשו של מאגוואמפ, היצור המשונה שמסר לביל את כרטיסי הטיסה לאינטרזון.

המכונה מתגלה כיעילה ביותר, ופולטת זרע המשמש כסם בכל פעם שדבר מה ראוי נכתב באמצעותה. לאחר שביל שותה אותו הוא מגלה את מאגוואמפ יושב בחדרו, והלה חושף בפניו את משימתו הבאה: איתורו של המהגר השווייצרי קלוקי, אותו פגש בחברת בני הזוג פרוסט, אשר עשוי למסור לו מידע אודות מקום הימצאותו של דוקטור בנווי, הדוקטור המסתורי אשר עומד מאחורי תעשיית הסמים האקזוטית המשגשגת באינטרזון.

במעונו המפואר נחשף קלוקי בצורתו האמיתית, נדל ענק ממדים ומאיים, לאחר שביל מעניק לו את רשותו לאנוס את קיקי בתמורה למידע אודות המכשפה פדלה, אשר לדבריו, הפכה לאחת ממכרותיו הקרובות ביותר של דוקטור בנווי. הוא שב לטום פרוסט בכדי להחליף את מכונת הכתיבה של מאגוואמפ עבור הקלארק נובה הישנה שלו, אשר נמסרת לידיו כחיפושית גוססת שעברה עינויים בשבי, הדוחקת בו לחפש אחר דוקטור בנווי במפעל הסמים של הנס ברובע המדינה.

המפעל אינו מכיל כל זכר לנדלי הענק מהם הפיק הנס את אבקת הסם השחורה, וכעת כלואים בו עשרות יצורי מאגוואמפ, שדרך מחושי ראשם מוצצים מכורי הסם את הזרע המאלחש. ביל נתקל בהנס, אשר הפך בעצמו למכור, וכן בג'ואן, המסייעת לפדלה במטלותיה השונות במקום. כאשר הוא מתעמת עם המכשפה קורעת הלה את עורה מעליה ומתגלה בתור לא אחר מאשר דוקטור בנווי.

הדוקטור חושף בפני ביל את הצלחתו של הסם החדש שפיתח, , על פני אבקת הנדלים המיושנת, ומציע לשלוח אותו לאנקסיה, עיר בדיונית נוספת אליה הוא מתכנן להתרחב עם עסקיו. ביל מבקש שימסור לידיו את ג'ואן כתנאי להסכמתו ומסביר, .

אנקסיה 
אנקסיה היא עיר סובייטית וקרה אליה מגיעים ביל וג'ואן ברכבם דמוי הטנק. במעבר הגבול הם נתקלים בשני הבלשים שעצרו את ביל, האוזר ואו'בריאן, השואלים אותו לפשר מעשיו במקום, ודורשים ממנו הוכחה להיותו סופר. הלה מציע לג'ואן לנסות את פעלול וילהלם טל שפיתחו ושולף את אקדחו, אך שוב מפספס את הכוס שהניחה על ראשה ויורה בה למוות. הסרט תם כאשר הוא משלים עם מותה הסופי בזמן שהבלשים מברכים אותו לכבוד הגעתו, .

דמויות

פרסים

הפקה

תסריט 
התסריט לסרט הוא אוטוביוגרפי ומבוסס בחלקו על חייו של הסופר ויליאם ס. בורוז, אשר נודע בציבור בשל התמכרותו ארוכת השנים לסמים. דמותו של ויליאם "ביל" לי, אפוא, מהווה את התגלמותו הקולנועית. בורוז אכן הרג את אשתו בשוגג באותו האופן בו המקרה מוצג בסרט, כלומר תחת השפעת סמים קשה ובמהלך משחק וילהלם טל שהסתיים באופן טרגי ובלתי צפוי, כאשר כיוון את אקדחו לכוס זכוכית שהניחה אשתו על ראשה במטרה לצלוף בה, אך במקום זאת ירה בה למוות.

אלמנטים נוספים מחייו של הסופר הופיעו בסרט: בורוז אכן עבד כמדביר חרקים במשך תקופה מסוימת, ואף נסע לטנג'יר, מרוקו, הקבלה שתוארה בתור העיר הדמיונית השוכנת בסמוך לחופי אפריקה, אינטרזון. דמויותיהם של האנק ומרטין, חבריו של ויליאם לי, מייצגים את הסופרים ג'ק קרואק ואלן גינסברג, אשר היו מכריו של בורוז.

עם זאת, הסיפור אינו נגזר באופן מוחלט מחווייותיו של בורוז, אלא גם מהווה עיבוד מסוים לכמה מספריו: העיקרי מביניהם הוא זה שעל שמו נקרא, , אולם ניתן לזהות השפעות נוספות גם מהספרים  ו.

במאי הסרט, דייוויד קרוננברג, אמר כי החלטתו להוסיף לסרט קטעים אמיתיים מתוך חייו של בורוז הייתה הכרחית, ובמילותיו המדויקות נאלץ , מאחר שעיבוד מלא לספריו ובייחוד ל היה עשוי להיות כרוך בהוצאות כספיות רבות מדי, ובנוסף היה .

צילומים 
צילומי הסרט תוכננו להתקיים במרוקו מפני שהחלק השני והארוך ביותר בסרט מתרחש למעשה בעיר אפריקאית-דמיונית בשם אינטרזון, והוא למעשה עיבוד לחווייותיו האמיתיות של ויליאם ס. בורוז בטנג'יר. אולם בשל המתח שנוצר במדינות הערביות והמוסלמיות באזור בעקבות מלחמת המפרץ אשר פרצה ב-2 באוגוסט 1990 ונמשכה עד ל-28 בפברואר 1991, הוחלט לערוך את כל הצילומים באולפני קולנוע בטורונטו, קנדה.

פסקול 
הפסקול הולחן ברובו בידי הווארד שור, למעט מספר רצועות אשר מנגנות מוזיקת ג'אז מאת אורנט קולמן. השימוש בלחן "זריחת חצות" של קולמן, אשר הוקלט עבור אלבומו , ככל הנראה טומן בחובו משמעות נסתרת כלשהי, מאחר שהסופר ויליאם ס. בורוז נכח במהלך הקלטתו ב-1973. בנוסף, כמה קטעים בסרט מכילים מנגינות מאת ההרכב .

הפצה 
הסרט שוחרר לראשונה ב-27 בדצמבר 1991, במסגרת הפצת סרטים מוגבלת של חמישה בתי קולנוע, וגרס כ-64,491 דולרים בשבוע הראשון ליציאתו. לאורך החודשים הבאים גרס כ-2,641,357 דולרים ברחבי אמריקה הצפונית.

פרשנות 
חוקר הספרות טימותי ש. מרפי טען כי הסרט הוא עיבוד מבולגן המשקף את נבכי נפשו של קרוננברג יותר מאשר את הספר עצמו. לדבריו, האלגוריות החתרניות והפוליטיות שהציג בורוז בכתביו עבור הומוסקסואליות ושימוש בסמים מופיעות בסרט רק למטרות אסתטיות בלבד. כמו כן טען כי ההיבטים הפוליטיים והחברתיים שבאו לידי ביטוי דרך הטכניקות הספרותיות של בורוז הפכו בסרט להזיות של אדם הסובל מהתמכרות לסמים או בקיצור נרקומן, וכי כאשר בחר קרוננברג להשתמש בחייו של בורוז עצמו בתור סיפור מסגרת למעשה הפך את יצירתו הסאטירית והביקורתית של הסופר לכדי מעין רומן חניכה.

ביקורת 
אתר האינטרנט רוטן טומאטוס העניק לסרט ציון חיובי של 70% מתוך סיכום של 37 ביקורות, עם ניקוד ממוצע של 7. הקונצנזוס הכללי שהביע צוות המבקרים של האתר כתב על הסרט כי הוא, . אתר מטקריטיק העניק לסרט ציון ממוצע של 67 מתוך 100 נקודות על בסיס 16 ביקורות, כאשר ציון המשתמשים עומד על 6.5 מתוך 10.

עיתונים 
רוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס העניק לסרט ציון של שניים וחצי כוכבים מתוך חמישה וכתב כי, .

 מהניו יורק טיימס כתבה כי , וכמו כן שיבחה את הופעתו של פיטר ולר, .

דסון האו מהוושינגטון פוסט הצביע על כך שלמרות שהסרט מכיל סצנות יוצאות מגדר הרגיל מבחינת מוזרותן, עדיין ישנו  בתוכו. כמו כן תיאר את חוויית הצפייה כסוריאליסטית בצורה קפדנית. לסיכום, כתב כי הסרט הוא  לספרו של בורוז וכי ישנו  במרכזו.

מגזינים 
 מטיים כתב ביקורת מעורבת אודות הסרט, ותיאר אותו בתור, .

 מניוזוויק כתב ביקורת אמביוולנטית במקצת אודות הסרט, וטען כי הוא עשוי לשעמם או להגעיל את הצופים מאחר שלא כל הסצנות המופיעות בו מרתקות את העין באופן שווה. לדבריו, הסרט הוא . כמו כן טען כי על קהל הצופים .

תרבות 
 המוזיקאי טים סימנון הידוע בשם הבמה  פרסם סינגל שנקרא  הנפתח בציטוט, , ונסגר בציטוט, . בנוסף לשני הציטוטים הללו, אשר נלקחו באופן ישיר מהסרט, מכיל השיר גם רמיזות נוספות אליו אשר נטוו בזהירות בין שורותיו.
 בפרק העשרים של העונה השביעית של סדרת הטלוויזיה משפחת סימפסון, , משתמשים בארט, נלסון ומילהאוס ברישיון הנהיגה המזויף של בארט בכדי להיכנס לבית קולנוע ולצפות בסרט המיועד למבוגרים בלבד. הסרט בו הם בוחרים, המדורג בסיווג צפייה R, הוא ארוחה עירומה. כאשר הם יוצאים מהמקום מסתכל נלסון אחורה ואומר, .

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

הערות שוליים