שבטי המדיארים

שבטי המדיארים (בהונגרית: Magyar törzsek) של תקופת כיבוש אגן הקרפטים על ידי המדיארים (התיישבות המדיארים במרכז אירופה), נחלקו לשבטים, כמו עמי סְטֶפָּה אחרים. המילה "שבט" עצמה היא רק חלקית קטגוריה מדעית: ההנחה של ימינו היא ששמה העכשווי של "שבט" כזה בהונגרית דהיום, הוא המילה ההונגרית "Had", כלומר צבא, חַיִל, ארמייה, דהיינו קבוצה גדולה של חיילים מאומנים וחמושים למלחמה. לפיכך נוצרו ה"שבטים" כדי לארגן את הלוחמים, ולפי מקורות ביזנטיים ראשי השבטים בעלי הדרגה הגבוהה, כמו בעלי התארים גיולה והרקה, היו גם בעלי סמכות שיפוטית. פסיקותיהם היו מכריעות ביישוב מחלוקות וסכסוכים בין השבטים. ההנחה הרווחת היא שהקלאנים שהיו שייכים לאותו השבט נשפטו על ידי ראשי השבטים שלהם בעצמם.

לפי אנונימוס, ברית (אפשרי גם איחוד או איגוד) השבטים ההונגרית, או ליתר דיוק ברית מנהיגי החמולות המובילות, יכולה להיקרא גם "שבעת המדיארים" או "שבעת ההונגרים". קשיי ההיסטוריוגרפיה של החברות שהיו מיושבות בטרטוריות (למשל ביזנטיון) התעוררו מאוחר יותר לגבי הבנת טבעם של החמולות ההונגריות הנ"ל ולגבי התנאים החברתיים/פוליטיים של עמי הערבות בכלל.

שבט, קלאן, חמולה 
לפי ההיסטוריון ג'רג' סבאדוש, ה"שבטים" (genea) ההונגרים היו למעשה קלאנים (nemzetség). לטענתו, המילה "שבט" (tribus) היא למעשה שם נרדף ל"קלאן". בקצרה, טיעוניו של ג'רג' סבאדוש הם:
 אין עובדות המתייחסות ל"שבטים" כאל ישויות נפרדות ועצמאיות.
 אין ערך ראייתי ל"שמות מקומות על פי שמות שבטים". היישוב הנתון יכול היה להיקרא גם על שמו של אדם.

לפיכך, "שבט" הוא תרגום שגוי של "קלאן" (שפירושו גם בעברית הוא תת־שבט או חמולה גדולה). לפי אנונימוס היו 108 קלאנים, ו"שבעת המדיארים" היו המובילים שבהם, וכללו גם חמולות אחרות. הם חתמו על חוזה הדם, שהוביל אחרי כ-100 שנים מאוחר יותר, ללידתה של ממלכת הונגריה.

ההיסטוריונית מריה איבאניץ' משתמשת בכינוי של "הקלאן היוצר מדינה", כדי להגדיר את הקלאנים בעלי השליטה לבחירת הנסיך הגדול או הדוכס הגדול של המדיארים (ההונגרים) מתוך הבחינה שביצעה של ההקבלות בין המבנה השלטוני של הטטרים של קרים לבין הקלאנים ההונגרים בעת כיבוש אגן הקרפטים על ידי המדיארים, ויאנוש ב. סאבו השתמש למטרה זו בכינוי "הקלאן הראשון".

רשימת קונסטנטינוס 
שמות השבטים ההונגרים כתוב רק בעבודתו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס, "על ניהול האימפריה" (), שנכתבה בשנת 950 בערך. הקיסר מונה שמונה שבטים הונגרים. הוא מזכיר לראשונה את הקאבארים שנפרדו מהכוזרים, אך מוסיף כי הקאבארים למעשה מחולקים לשלושה שבטים, או שברי שבטים, שעליהם שולט נסיך יחיד. שמם לא ידוע, אך חוקרים מציעים כאפשרויות סבירות את השמות Varsány, Eszlár, Ladány, Berény, Szekler, בהתבסס על שמות מקומות. לפי קונסטנטין, שבטי הקאברים "הועלו לדרגת השבטים הראשונים" על ידי ההונגרים לאחר הצטרפותם. הברית השבטית חולקה בתחילה לשבעה שבטים בהתאם.

שמם נרשם על ידי הקיסר (בנוסף לאזכור הקאבארים):
 קאבארים (Κάβαροι)
 נק (Νέκη)
 מג'ר (Μεγέρη)
 קירטג'ארמט (Κουςτουγερμάτου)
 טריאן (Ταριάνου)
 ינה (Γενάχ)
 קר (Καρή)
 קסי (Κασή)

המספר שבע 
מדוע שבעה שבטים אם כן? המספר שבע עורר יראת כבוד במזרח כמספר קסם. מקורו כנראה בשבעת כוכבי הלכת שהיו ידועים בימי קדם, ומילאו תפקיד חשוב בתרבות שומר. התרבות האיראנית חילקה את העולם לשבעה חלקים, ובאחרית הימים יבואו המושיע וששת מלווי הזורואסטרים משבעת האזורים הללו. האווסטה למשל מורכבת מפרקים בגודל 3x7. לפי הרודוטוס, הפרסים כיבדו במקור שבע אלוהויות. לאהורא מזדא היו שישה מלאכים (1 + 6 = 7) ולזרתוסטרה היו גם כן שישה תלמידים. זה כנראה בא לידי ביטוי בכך שלמלך הפרסי דריוש היו גם שישה יועצים, שהיו האדונים הגדולים של המדינה, שיטה שעברה מאוחר יותר באימפריה הפרתית ובאימפריה הסאסאנית. משמעויות המספר שבע במזרח היה: שלמות, השלמה וסיום, העולם כולו. הוא היה גם מספר מזל. על כן גם ההונגרים נצמדו כנראה למספר מעורר כבוד זה וציינו בקורותיהם שבעה שבטים (איחודי קלאנים כנראה).

שמות מקומות שבטיים 

לפי המסורת כל שם שבט"הונצח" במספר (40 עד 20) שמות יישובים. לדוגמה: Mezőnyék (כיום חלק מנייקלאדהאזה) Bábonymegyer, שלגוטריאן, טיסטריאן, Tiszajenő, Hajmáskér, טיסקסי, Dunakeszi, Kőkeszi, Diósjenő, בודקסי וכו'.

לפי התפיסה המסורתית הזאת, שמות מקומות שבטיים יעידו על כך שלשיוך שבטי היה תפקיד בייעוד אזור ההתיישבות, ושלבני השבט הייתה מידה מסוימת של זהות אתנית. עם זאת, הליך זה היה חסר משמעות באזורי ההתיישבות המקוריים של ההונגרים שהתיישבו לפי שבט. במקום שכולם שייכים לשבט ינה למשל, לשם המקום ינה לא תהיה שום משמעות ייחודית. לכן, היישובים בעלי שם השבט מעידים על היישובים של המאה ה-10 והמאה ה-11, כאשר פשוטי העם הועברו לאחוזות של האצולה הגדולה שהתפתחה באותה התקופה. לכן שמות יישובים על פי שמות שבטים אינם מעידים בהכרח על שיוכם לבני אותו השבט.

לקריאה נוספת 
 B. Szabó János: Árpád honfoglalóinak 9–10. századi hatalmi szervezete steppetörténeti párhuzamok tükrében. In: Történelmi Szemle. A Magyar Tudományos Akadémia Bölcsészettudományi Kutatóközpont Történettudományi Intézetének értesítője, LVIII. évfolyam, 2016. 3. szám
 Dénes József: A magyarok hét neme és hét országa (A magyar „törzsek" elhelyezkedése a Kárpát-medencében, Savaria Múzeum, Szombathely
 Földes Péter: Anonymus titkos közlései (világhálós változat) Archiválva 2016. április 1-i dátummal a Wayback Machine-ben
 Moravcsik Gyula: Constantine Porphyrogenetus, De administrando imperio. Greek text ed. by Gy. Moravcsik, English Translation by R. J. H. Jenkins., Dumbarton Oaks, 1967
 Moravcsik Gyula: Bíborbanszületett Konstantín: A birodalom kormányzása. Bp., 1950.1, Szeged, 2003.
 Moravcsik Gyula: Az Árpád-kori magyar történet bizánci forrásai, Akadémiai Kiadó, Budapest, 1984, 
 Szabados György: Állam és ethnosz a IX–X. századi magyar történelemben. ACTA HISTORICA TOMUS CXXXV. Szeged, 2013.
 Szabados György: Egy steppe-állam Európa közepén: Magyar Nagyfejedelemség. Dolgozatok az Erdélyi Múzeum Érem- és Régiségtárából, 6-7. pp.
 Tóth Sándor László: A kavarok (kabarok) katonai és politikai szerepe. Hadtörténelmi Közlemények 2013. 2. szám, 2013

קישורים חיצוניים 
 שם השבט ינה וסימני המילים של הסקלרים
 אזורי השבטים ההונגרים לאחר הכיבוש - מפה

הערות שוליים 

הונגריה: היסטוריה
הונגרים
בית ארפאד