הבריגדה הדנית

הבריגדה הדנית בשוודיה (בדנית: Den Danske Brigade i Sverige) או בקיצור הבריגדה הדנית (בראשי תיבות: DDB) הייתה בריגדה שהוקמה בשוודיה בימי מלחמת העולם השנייה, בידי גולים מדנמרק שנכבשה בידי גרמניה הנאצית ב-1940.

היסטוריה
ב-9 באפריל 1940 פלשה גרמניה הנאצית לדנמרק וכבשה אותה בסערה. ממשלת דנמרק הורתה לצבא המלכותי הדני להיכנע ולא להתנגד. מרבית יחידות הצבא מילאו אחר הפקודה. עם זאת, מפקד הרגימנט ה-4 הקולונל הלג בניקה סבר שהפקודה להיכנע נכפתה על הממשלה הדנית בידי הגרמנים והחליט לסגת עם אנשיו לשוודיה. בניקה לא חשש מחילול הנייטרליות השוודית מכיוון שהאמין שגם השוודים הותקפו בידי הגרמנים. בניקה ואנשיו הפליגו במעבורת מרוסקילדה לאלסינור וחייליו התמקמו בעיר כשגילו שלמעשה שוודיה לא הותקפה כלל. חלק קטן מהחיילים בחר לחזור לדנמרק הכבושה, אולם רובם בחרו לשמור על נשקם ולהישאר בשוודיה.

במטרה להעסיק את החיילים הדנים, וכן כדי להגן על שוודיה אם הגרמנים יחליטו בכל זאת לתקוף אותה, החליט ראש ממשלת שוודיה פר אלבין הנסון להקים בריגדה משטרתית שתורכב מהגולים הדנים. התכנית נתקלה בהתנגדות בממשלתו של הנסון, אולם בדצמבר 1943 הוקמה הבריגדה למרות זאת. 5,000 חייליו של בניקה שימשו כבסיס להקמת הבריגדה, ואליהם הצטרפו עוד 2,500 גולים דנים נוספים, ביניהם 750 יהודים. באופן רשמי הייתה הבריגדה כפופה לממשלה הדנית הגולה, אולם בפועל הופעלה בידי השוודים, שהעניקו לדנים נשק שוודי ואף הלוו להם 25 מיליון קרונות כדי לתחזק את הבריגדה. בתחילת 1944 החלו השוודים להכשיר לוחמים דנים כטייסים בחיל האוויר השוודי.

הדנים רצו לצאת ולהילחם בגרמנים, אולם השוודים היו נחושים לשמור על הנייטרליות וסירבו לאפשר זאת. גם לאחר פלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, נמנע מהדנים להשתתף בשחרור ארצם. רק בימים האחרונים של המלחמה עזבו הדנים את שוודיה ונכנסו לדנמרק. הם נתקלו בהתנגדות מעטה בלבד. רק שלושה דנים נהרגו ו-26 נפצעו כאשר הבריגדה צעדה לתוך קופנהגן. חיילי הבריגדה הביאו לארצם את הדוקטרינה והניסיון הצבאי של הצבא השוודי וסייעו בהקמתו מחדש של הצבא הדני לאחר המלחמה.

קישורים חיצוניים
 Finsted, Per (19 April 2004). "Den danske Brigade - Organisation" (PDF). Chakoten - Dansk Militærhistorisk Selskab.

כוחות ההגנה של דנמרק: יחידות
דנמרק במלחמת העולם השנייה