ויאצ'סלב שוורץ

ויאצ'סלב שוורץ (ברוסית: Вячеслав Шварц; 4 באוקטובר 1838 – 10 באפריל 1869) היה צייר היסטוריה וז'אנר רוסי.

ביוגרפיה 
נולד בקורסק למשפחה רוסית, מצד האב היה גם ממוצא דני. אביו היה לוטננט גנרל גריגורי שוורץ, גיבור המלחמה של 1812 ואחר כך ראש מחוז צבאי באזור הקווקז, שם ויאצ'סלב בילה את ילדותו.

בשנת 1846, הוא ואמו עברו למוסקבה, שם קיבל את שיעורי האמנות הראשונים שלו בבית הספר לציור בעיר. בשנה שלאחר מכן, הוא קיבל זימון לבית ספר צבאי אך הוא מעולם לא שירת בצבא, כי אמו לא רצתה שתהיה לו קריירה צבאית. לבסוף הוא הגיע לסנט פטרסבורג ב-1851 ונרשם לאקדמיה לאמנות. הוא היה גם בלשן מוכשר, לאחר שרכש ידע בצרפתית, גרמנית ואנגלית עד גיל עשר.

בהיותו באקדמיה לציור, רישומיו משכו את תשומת הלב והוא הצליח ללמוד אצל ארסני משצ'רסקי, שהכיר לו את ציור השמן. ב-1859 סיים את לימודיו וקיבל מדליית זהב. מאוחר יותר באותה שנה, הוא קיבל אישור לביקור בשיעורים באוניברסיטת סנט פטרסבורג, שם הוא למד אצל ניקולאי קוסטומרוב. הוא גם החל להשתתף בשיעורים באקדמיה הקיסרית לאמנויות, כדי ללמוד אמנות צבאית אצל בוגדן וילוולדה אבל, בהיותו מוקסם מהרצאותיו של פרופסור קוסטומרוב, ציוריו הראשונים הוקדשו להיסטוריה הרוסית העתיקה.

נסיעה לאירופה 
ב-1861 הוא שהה שישה חודשים באירופה, בעיקר בברלין, שם שיפר את כישורי הציור שלו עם וילהלם פון קאולבאך ויוליוס שרדר. עם שובו, הוא הציג את ציורו של "איוון האיום עם גופת בנו שנרצח" והתאכזב שקיבל רק מדליית כסף. בשנה שלאחר מכן יצר איורים לשירים של לרמונטוב וטולסטוי.

רצונו ללמוד יותר את האמנות האירופאית גרמה לו להתפטר מהשירות הממשלתי ב-1863 ולצאת למסע נוסף. הוא הגיע לפריז, שם עבד עם ז'ול לפבר[2] ועשה סקיצות רבות מהחיים. הוא ויתר על תוכניות לבקר באיטליה וחזר לרוסיה ב-1864, והגיש גרסה חדשה של ציורו של איוון האיום, רק כדי לקבל מדליית כסף נוספת. הוא התגורר בריאזאן במשך רוב שנת 1865, ואז הציג את ציורו של "יום ראשון של הדקלים״ שבזכותו הוא זכה בתואר "אקדמאי".

בתחילת 1867, הוא יצא לנסיעתו השלישית לפריז, מטעם האקדמיה, כדי לעזור בהכנת התצוגה הרוסית בתערוכה הבינלאומית, שם זכה בכמה מדליות. הוא גם הקדיש זמן ללימודים נוספים, אצל מייסונייר. במהלך נסיעתו חזרה לרוסיה, הוא עצר בויימאר לחודשיים כדי להשתתף בהפקה הציור "מותו של איוואן האיום".

מחלה ומוות 
לאחר שסבל מכאבי בטן במהלך נסיעתו, הוא ראה רופא ואובחן כחולה במחלת אדיסון. באמצע 1868 הוא התקשה להמשיך לעבוד. חלק ממה שיהיו עבודותיו האחרונות שהושלמו זיכו אותו במעמד כבוד באקדמיה.

לקראת סוף אותה שנה, הוא חזר לקורסק כדי לגור עם אביו, בתקווה שהאוויר הכפרי והאווירה השלווה יסייעו להחלמתו. אך קרה להפך, מצבו הבריאותי הידרדר והוא נפטר במרץ 1869.

הוא נקבר באחוזת אביו בכפר.

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים רוסים
ילידי 1838
נפטרים ב-1869