האיסור להמית אדם קודם עמידה לדין

האיסור להמית אדם קודם עמידה לדין הוא מצוות לא תעשה מתרי"ג מצוות לפיה אין להרוג אדם לפני שיעמוד לפני בית דין שידון בעניינו.

מקור ושורש המצווה 
בספר במדבר נאמר:
כלומר, אין לעדים למעשה להרוג אדם שעשה את אחת מהעבירות המחייבות מיתה כרצח וכדומה. וכן כתבו במכילתא - .

כתב ספר החינוך שמשורשי המצווה הוא שדיני נפשות צריכים דקדוק גדול, כך למשל צריכים להפך בזכות החייב מיתה כדי להצילו. לכן מזהירה התורה שבכל מקרה צריך להביא את החייב לפני בית הדין מכיוון שהעדים שראו את המקרה עלולים לרצות לחייבו על כל פנים.

דיני המצווה 
במצוה זו חייבים גברים כנשים, ובכל זמן. אלא שבזמן שבית המקדש קיים, צריך להביא את החוטא אל בית הדין ובזמן שאין בית המקדש קיים, ישנו רק האיסור על ההריגה.

במקרה בו אדם עבר על האיסור והרג את החייב לפני שהובא לבית הדין, אותו אדם יוגדר רוצח.

ישנם מקרים מסוימים בהם חייבים להרוג את החייב מיד, כגון דין רודף, בו התורה מצווה להרוג את החוטא למרות שלא קיבל התראה ולא הובא לבית הדין.

קישורים חיצוניים 
 שלא להרוג מחויב קודם שיעמוד בדין באתר ויקיטקסט.

הערות שוליים 

תרי"ג מצוות
מצוות לא תעשה