שיחנית קטנה

שִׂיחָנִית קְטַנָּה (שם מדעי: Iduna pallida) היא ציפור שיר קטנה עם גוני נוצות אפרוריים, שמקורה בעולם הישן. לרוב היא מתרבה בדרום-מזרח אירופה, במזרח התיכון ובמערב אסיה הסמוכה, וחורפת בצפון האזור האפרוטרופי.

בישראל היא חולפת מצויה בסתיו, בעיקר באוגוסט-ספטמבר ובאביב, בעיקר מאמצע אפריל ועד לאמצע מאי. דוגרת מצויה ברוב חלקי הארץ.

טקסונומיה 
שיחנית קטנה סווגה בעבר במשפחת הסבכיים של העולם הישן כאשר אלו היו טקסון פסולת פרפילטי (קבוצה שמוגדרת לא בשל קשר ביולוגי בין חבריה, אלא בשל אי-התאמתם לקבוצות אחרות; אך לרוב עדיין עם דמיון חיצוני ביניהם). כיום היא נחשבת לחברה במשפחת הקניות (Acrocephalidae).

עד לאחרונה סווגו כל מיני השיחניות תחת סוג אחד, Hippolais, אך כיום השיחנית הקטנה מצויה בסוג נפרד, Iduna, לצד מיני שיחניות נוספים.

היא נחשבה בעבר כחלק ממין נרחב יותר של שיחנית קטנה, אך כתוצאה מהתפתחויות טקסונומיות מודרניות, מין זה פוצל לשני מינים הקרויים באנגלית "שיחנית קטנה מזרחית" (eastern olivaceous warbler, Iduna pallida) ו-"שיחנית קטנה מערבית" (western olivaceous warbler, Iduna opaca).

תת-מינים 
ישנם חמישה תת-מינים מוכרים:
 I. p. elaeica (א. לינרמאייר, 1843) - מקייץ בדרום-מזרח אירופה דרך המזרח התיכון עד קזחסטן ואיראן, וחורף במרכז ומזרח אפריקה.
 I. p. reiseri (הילגרט, 1908) - מקייץ בדרום-מזרח מרוקו, אלג'יריה, מאוריטניה, ומערב לוב. חורף בסנגל ודרום מאלי.
 I. p. pallida (המפריך ואהרנברג, 1833) - מקייץ במצרים, חורף בסודאן ואריתריאה.
 I. p. alulensis (אש, ד. ג'.פירסון, ובנש, 2005) - צפון סומליה.
 I. p. laeneni (ניטהאמר, 1955) - ניז'ר עד מרכז סודאן.

אטימולוגיה 
קייסרלינג ובלסיוס, שהגדירו את הסוג, לא נתנו הסבר לשם הסוג Iduna, אם כי במיתולוגיה הנורדית אידון (Iðunn) היא אלת האביב והפוריות ששונתה לדרור (או אגוז) כדי לאפשר את הצלתה על ידי לוקי. הסבר אחר הוא שמקורו מהמילה Idoneus - "מתאים" או "הולם". שם המין הספציפי pallida הוא מלטינית, ופירושו "חיוור".

התנהגות 
מין זה מעדיף עצים ושיחים גבוהים במגוון בתי גידול: גנים צפופים, פארקים, יערות, לרוב של צפצפה, וגם שיחים גבוהים צפופים או עצים על גדות אגמים, פרדסים ומטעים, כולל עצי אורן צעירים. היא מצויה גם בחורשות אלון, ורדים, אורנים נמוכים, רותם, שיטים וכדומה. כמו רוב קרוביה היא אוכלת בעיקר פרוקי-רגליים כמו כנימות, זבובונים וחרקים זעירים אחרים. בימי הנדידה היא ניזונה גם במזונות עתירי אנרגיה, כמו פירות וצוף, בייחוד בקיץ המאוחר.

תפוצה 
שיחנית קטנה מתרבה מדרום-מזרח אירופה והמזרח התיכון ועד למערב אסיה. התת-מינים הצפוניים נודדים למרחקים ארוכים, החורפים במזרח ובצפון-מזרח אפריקה ומקומיים בדרום-מערב חצי האי ערב. התת-מינים הדרומיים יותר, laeneni, alulensis וכנראה גם אוכלוסיות דרומיות של pallida ו-reiseri יציבים או מבצעים שיטוט קצר בלבד. היא מזדמנת נדירה לצפון אירופה.

קינון 

עונת הקינון נמשכת ממאי עד יוני, ובתטולה שתיים או שלוש ביצים. הדגירה נמשכת 12 ימים והצעירים פורחים מן הקן כעבור שבועיים נוספים. הקן הוא גביע חזק של גבעולים וזרדים רכים, מרופד בפרווה צמחית וממוקם במזלג של ענף, בדרך כלל של אשל.

תיאור 
זוהי ציפור שיר בינונית, בעלת מראה אחיד יחסית ופשוט, ללא סימנים בולטים. אצל הבוגר החלקים העליונים אפורים-חומים עד זיתיים, והגרון ויתר החלקים התחתונים בעלי גוון בז'-לבנבן בהיר. הראש מחודד עם טבעת עין בהירה עדינה מאוד, מצח שטוח, ומקור ארוך וחד המותאם לאיסוף חרקים. חלקו העליון של המקור כהה ואילו חלקו התחתון צהבהב. הרגליים אפורות. הזוויגים זהים, כמו אצל רוב בני משפחתה, אבל לצעירים יש יותר צהוב על הבטן. היא נוהגת להקפיץ את זנבה מעלה ומטה.

קולות 
היא קולנית למדי, ולעיתים קרובות מסגירה את הימצאותה בשירתה הרמה. השירה היא צקצוק פטפטני החוזר על עצמו, וקריאותיה הן "טק טק" אופייני.

מינים דומים 
שיחנית קטנה מערבית (, Iduna opaca) שונה ממין זה בהיותה גדולה יותר ובעלת גוון חום חם יותר בחלקים העליונים; יש לה גם מקור גדול יותר. לחלק מהפרטים יש לפעמים גוון ירקרק בחלקים העליונים, ויכול להיות קשה מאוד להבדיל אותם משיחנית אסייתית (Iduna rama).

קישורים חיצוניים 

 דף מידע ותמונות של המין בישראל, באתר תצפית של ליאור כסלו
 תצפיות, קטעי וידאו, תמונות וצלילים של שיחנית קטנה, באתר eBird
 הקלטות אודיו של שיחנית קטנה, באתר xeno-canto

הערות שוליים 

בעלי חיים שתוארו ב-1833
טקסונים שתוארו בידי כריסטיאן גוטפריד אהרנברג
קניתיים
טורקיה: עופות
סוריה: עופות
ירדן: עופות
יוון: עופות
מצרים: עופות