גלדיס אלר

גלדיס אלר (באנגלית: Gladys Aller;   13 ביולי 1915 – 5 במרץ 1970) הייתה ציירת אמריקאית ממוצא יהודי.

משפחה 
גלדיס אלר נולדה במסצ'וסטס. משפחתה הייתה מעורבת במוזיקה ובתעשיית הקולנוע. אביה היה מהגר רוסי יהודי שעבר עם אחיו, ג'וזף אלר, להוליווד ב-1920 כדי לעבוד בתעשיית הקולנוע. דודה ג'וזף ניהל את חדר החושך עבור ד.ה. גריפית בעוד אביה מכר סרטים גולמיים לאולפנים עבור דופונט. דודה מודסט אלטשולר היה המנצח והמייסד של התזמורת הסימפונית הרוסית ואילו דודה גרגורי (גרישה) אלר ובת דודתה אלינור אלר היו שניהם צ'לנים ובן דודה היה הפסנתרן ויקטור אלר. בן דודה בוריס לוון היה מנהל אמנותי.

1915–1940 
היא הייתה החברה הצעירה ביותר שהתקבלה לאגודת צבעי המים של קליפורניה  בגיל 14. בגיל 15 היא עזבה את התיכון כדי ללמוד במכון אוטיס לאמנות (לימים קולג' אוטיס לאמנות ועיצוב). היא גם למדה בלוס אנג'לס במכון צ'וינארד לאמנות. ב-1933 היא נסעה לניו יורק כדי ללמוד בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק עם ג'ורג' גרוס, ריצ'רד לאהי וג'ון סלואן.

ציור צבעי המים שלה "הלן" נרכש על ידי מוזיאון המטרופוליטן של ניו יורק ב-1937. בעלון מוזיאון המטרופוליטן לאמנות 35.11 בשנת 1940, כתב הארי ב. ווהל, "החוף המערבי ייצר בשנים האחרונות יבול מבטיח במיוחד של ציירי צבעי מים, כולל מילארד שיטס, דונג קינגמן, ג'ורג' פוסט, אלכסנדר נפוטה, מילפורד זורנס וגלדיס אלר."

1940–1970 
ב-14 ביולי 1941 היא נישאה לאורתודנט ד"ר יוג'ין "ג'ימי" פרבר, ועברה איתו ללוס אנג'לס. לאחר שהיפנים תקפו את פרל הארבור בדצמבר של אותה שנה, בעלה הצטרף לחיל האוויר האמריקאי כרופא שיניים. היא ליוותה אותו לתפקידיו בבסיס חיל האוויר המילטון בצפון קליפורניה, ובשדה התעופה של הצבא טונופה בנבדה. היא לימדה ציור לנשות הקצינים והוקסמה מהנוף שם, ציירה את "שתי נשים של טונופה". היא גם ציירה את "הכביסה של טונופה" תוך התמקדות במהגרות הפועלות.

לאחר המלחמה הם חזרו ללוס אנג'לס, שם בעלה החל לעבוד בבוורלי הילס, והם גידלו שני ילדים. מספר דיוקנאות נשים בסגנון הקוביסטי צוירו לאחר המלחמה, כמו "גברת עם כובע".

בשנות ה-60 גלדיס אלר, הידועה כגלדיס פרבר, הפכה פעילה פוליטית, החל מהמאבק על אויר הנקי שהוביל לחוק האוויר הנקי. היא הייתה אחת החברות המקוריות של נשים לפירוק נשק גרעיני ואמנת איסור הניסויים הגרעינים. היא נסעה לברית המועצות בעיצומה של המלחמה הקרה, טיול שכינו "מטוס השלום של הנשים למוסקבה" ב-1963.  לאחר מכן היא הפכה פעילה בתנועה נגד מלחמת וייטנאם.

מבחינה אמנותית, בשנות ה-50 וה-60, עבודתה התרחקה מצבעי מים ושמנים פיגורטיביים לכיוון אקספרסיוניזם מופשט מההשפעות המוקדמות יותר של אסכולת אשקאן, אסכולת דרום קליפורניה לצבעי מים, דייגו ריברה ותנועת ציורי הקיר המקסיקנית והאקספרסיוניזם הגרמני.

קבוצה קרובה של נשים ציירות התכנסה בסטודיו שלה בשנות ה-60, שלעיתים קרובות שילבו אמנות עם פוליטיקה. מרי קלארק, לוסי אדלמן, וואלאס אלברטסון היו חלק מהציירים האחרים בקבוצה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירות אמריקאיות
ציירות יהודיות
אמריקאים שנולדו ב-1915
אמריקאיות שנולדו ב-1915
אמריקאים שנפטרו ב-1970
אמריקאיות שנפטרו ב-1970