פליקס למברסקי

פליקס למברסקי (ברוסית: Феликс Лемберский) (11 בנובמבר 1913 – 2 בדצמבר 1970) היה צייר רוסי/סובייטי, אמן, מורה, מעצב בתיאטרון, ומארגן קבוצות אמנותיות. הוא ידוע בציור סדרת באבי יאר (1944–1952), הנחשבת בין הייצוגים האמנותיים המוקדמים ביותר של מעשי הטבח הנאציים ביהודים בקייב.

ביוגרפיה 

פליקס למברסקי נולד ב-1913 במשפחתו של סמויל למברסקי מלובלין ועקר עם משפחתו לברדיצ'וב (ברדיצ'וב, אוקראינה) בעקבות האובדן הרוסי של לובלין לצבא האוסטרו-הונגרי ב-1915. ב-1928 עבר למברסקי לקייב לבית הספר היהודי לאמנויות ומקצועות (המכונה "בית הספר לאמנות תרבות-ליג", הסטודיו של מארק אפשטיין). הוא עבד כמעצב תפאורה של התיאטרון היהודי בקייב ובברדיצ'ב בין השנים 1930–1933 ולמד במכון לאמנות קייב בין השנים 1933–1935 כדי ללמוד ציור אצל פרופסור פאבל וולוקידין. לאחר מכן עבר ללנינגרד כדי ללמוד באקדמיה הרוסית לאמנויות ב-1935.

במהלך לימודיו סייר למברסקי באורל כדי לאסוף חומר לעבודת התזה שלו, והוא חזר ללנינגרד לאחר שגרמניה הנאצית פתחה במבצע ברברוסה נגד ברית המועצות ב-22 ביוני 1941. הוריו נשארו בברדיצ'ב ונספו בשואה. למברסקי נפצע במהלך פעולות ההגנה בפאתי לנינגרד ביולי 1941, והוא חלה בטיפוס והובא חזרה לאקדמיה, שהוסבה לבית ולבית חולים לתלמידיה, הפרופסורים והצוותים שלה במהלך המלחמה. הוא השלים את התזה שלו במהלך המצור על לנינגרד והגן עליה בדצמבר 1941, וקיבל תואר בציור בהצטיינות על הישגים אקדמיים.

למברסקי הצטרף לאיגוד האמנים הסובייטים ב-1944 והציע שיעורי אמנות פרטיים בסטודיו שלו. מ-1944 עד 1954 עבד על הזמנות ודיוקנאות של עובדים, ועמד בראש פרויקטים קבוצתיים. במהלך תקופה זו, הוא יצר את סדרת ״הרצח בבאבי יאר״, שהם העיבודים האמנותיים המוכרים ביותר של מעשי הטבח הנאצים ביהודים בקייב. הוא יצר את הטריפטיך מנהיגים וילדים עבור ארמון אניצ'קוב ב-1955, והוא עבד על סדרות נובגורוד ופסקוב מ-1956 עד 1957. הוא עבד על סדרת אואל מ-1958 עד 1964, סדרת לאדוגה מתקופה זו. למברסקי ערך תערוכה אישית בגלריית בלנינגרד ב-1960.

לאורך שנות ה-50 וה-60, למברסקי דיבר על חופש גדול יותר באמנות הסובייטית, והוא ארגן תערוכות לא רשמיות של אמנים צעירים.

הוא נפטר ב-2 בדצמבר 1970 בביתו בלנינגרד.

קריירה 
למברסקי הפך לחבר באיגוד האמנים של לנינגרד לאחר המלחמה והשתתף בתערוכות אמנות לאומיות ופרטיות כאחד ברחבי רוסיה. הוא נסע לאזורים שונים, כולל אורל, לאדוגה, פסקוב והרפובליקות הבלטיות, שם עסק במאמצים אמנותיים. סגנונו האמנותי הושפע עמוקות מגידולו במזרח אירופה, במיוחד באוקראינה וברית המועצות. בתקופתו כמעצב תפאורות תיאטרון בקייב במהלך שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30, הוא נחשף לאוונגרד הסובייטי המוקדם, תקופה שהותירה השפעה מתמשכת על יצירתו.

השתייכותו למכון לאמנות בקייב, שבו לימדו אמנים משפיעים כמו מלביץ' וטטלין, השפיעה עוד יותר בסגנונו האוונגרדי. השפעה זו נמשכה לאורך כל לימודיו בשנות ה-30. למברסקי השתתף גם בהרצאות תולדות האמנות של פונין באקדמיה לאמנות, שם קיבל השכלה קלאסית שהשפיעה רבות על הטכניקות שלו כאמן ריאליסטי ואימפרסיוניסטי. למרות האילוצים שהטילו תקנות המדינה על אמנות מערבית, תהליך היצירה של למברסקי שאב ממגוון של השראות, כולל האקספרסיוניזם הגרמני, האסכולה הצרפתית, ציור קיר מקסיקני, איקונות רוסיות, אמנות עממית אפריקאית וציור הולנדי ורנסאנס מוקדם.

תחומי העניין האמנותיים שלו התרחבו מעבר לאמנות חזותית והקיפו ספרות מודרניסטית ועכשווית, שירה, תיאטרון ומוזיקה, שמילאו כולם תפקידים בלתי נפרדים בעיצוב החזון היצירתי שלו. הביטוי האמנותי של למברסקי נשא לא פעם נימה רוחנית ושילב סמלים דתיים. זיכרון השואה השפיע עליו עמוקות, והוא שילב ביצירתו סמלים הקשורים אליו. נושאים של מלחמה ועבודה תעשייתית מצאו את דרכם גם לאמנותו, בעוד שציוריו נחגגים בשל צבעיהם התוססים, הזוהר והאלגנטיות הצורנית, מעוררים תגובות רגשיות ושובות את עינו של הצופה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים רוסים
ציירים יהודים
סובייטים שנולדו ב-1913
סובייטים שנפטרו ב-1970