שלדים בארון

שְׁלָדִים בָּאָרוֹן הוא ביטוי ולשון דיבור המשמשים לתיאור עובדה לא ידועה על מישהו, בדרך כלל איש ציבור, שאם תתגלה דימויו יפגע. לרוב, מדובר במעשים בלתי מוסריים שאותם האדם מעוניין להסתיר. זאת בהקבלה לרעיון שאדם מסתיר בביתו גופה זמן כה רב, עד שכל בשרה נרקב והתפרק עד העצם.

מקור 
הביטוי נמצא בשימוש בשפה האנגלית לכל הפחות מאז נובמבר 1816, אז נעשה בו שימוש בירחון הבריטי The Eclectic Review  (עמוד 468). ה'שלד' במקרה זה היה מחלה, זיהומית או תורשתית:

באנגלית יש לביטוי שתי צורות אפשריות:
 אנגלית בריטית: Skeleton in the cupboard
 אנגלית אמריקאית: Skeleton in the closet

הביטוי מוצג במילון האנגלי של אוקספורד ובמילון ובסטר תחת המילה "Skeleton". מילון התוכן האקדמי של קיימברידג' מציג אותו גם כן באופן זה, אך גם כביטוי נפרד.

לפי חוקר הלשון רוביק רוזנטל מקור הניב בסיפורי אצילים שרצחו אנשים והסתירום בארון נסתר בארמונם.

לפי סברה אחרת, הופעת הביטוי קשורה לרפואה. היות שרופאים בבריטניה לא הורשו לעבוד על גופות עד 1832, אז העביר הפרלמנט את חוק האנטומיה . לפני כן, הגופות היחידות הזמינות לנתיחה למטרות רפואיות היו של פושעים אשר הוצאו להורג. למרות שעונש זה לא היה נדיר במאה ה-18, לא היה קל לרופאים להשיג גופות לצורך מחקר. בנוסף, דעת הקהל לא אפשרה לרופאים לשמור את השלדים בטווח ראייה, לכן הם נאלצו להרחיקם מעיניים סקרניות. מסיבה זו, רבים חשדו שרופאים מסתירים שלדים בארונותיהם. הביטוי נקשר גם אל חוטפי הגופות , אשר לצורכי מחקר הוציאו גופות מקברים באופן בלתי חוקי.

שימוש 
בתקשורת המודרנית נעשה שימוש בביטוי בהקשר של מציאת ידיעות שליליות נגד פוליטיקאים ואנשי ציבור.

הסופר האמריקני אדגר אלן פו חוזר בספריו על המוטיב של קבורת אדם שנרצח בתוך הבית.

ההיסטוריון אריה יצחקי כתב את הספר "שלדים בארון" על תעלומות ומיתוסי כזב בתולדות היישוב ומדינת ישראל בראשיתה.

העיתונאי יוסף שביט כתב את הספר "שלדים בארון" אודות פרשת הריגול של ישראל בר.

ראו גם 
 ארון, המתאר אי חשיפה של זהות מינית או מגדרית
 פיל בחדר , ניב מטפורי לאמת ברורה שמתעלמים ממנה או שאינה מטופלת

הערות שוליים 

ביטויים