דידייה ראציראקה

דידייה איניאס ראציראקה (בצרפתית: Didier Ratsiraka; 4 בנובמבר 1936 - 28 במרץ 2021) היה פוליטיקאי וקצין ים מלגשי. הוא כיהן בתפקיד נשיא מדגסקר בין השנים 1975 ל-1993 ובין 1997 ל-2002. ראציראקה מונה לראשונה לתפקיד נשיא מדגסקר בשנת 1975 על ידי ההנהגה הצבאית ולאחר מכן הוא נבחר שוב פעמיים בבחירות בשנים 1982 וב-1989. הוא הפסיד לאלבר זאפי  בבחירות 1992, וחזר לתפקיד הנשיא לאחר שניצח בבחירות 1997. לאחר בחירות 2001, הוא ויריבו מארק רבולומננה ניהלו עימות ממושך לאחר שהאחרון סירב להשתתף בבחירות חוזרות.

ראשית חייו 
דידייה ראציראקה נולד בוטומנדרי , שבמחוז אטסינאנה , שבמדגסקר הצרפתית, ב-4 בנובמבר 1936.  אביו, אלבר ראציראקה, היה חבר במפלגת עניי מדגסקר - (מפלגת PADESM ) Parti des déshérités de Madagascar במחוז מורמאנגה ופקיד מלגשי בממשל הקולוניאלי הצרפתי.

ראציראקה למד ב- Lycée Henri-IV, בית ספר תיכון ציבורי חשוב בפריז. בשנת 1962, הוא סיים את לימודיו באקדמיה הימית הצרפתית, כקצין ים בעל תואר בוגר האוניברסיטה, חזר למדגסקר, שם החל את דרכו בדרגת סמל ימי בבסיס הצי הצבאי הצרפתי בדייגו-סוארס. (לאחר עצמאות מדגסקר שם העיר שונה לאנצירננה).

הרפובליקה השנייה 
לאחר שירותו הצבאי ראציראקה שימש כנספח צבאי בשגרירות מדגסקר בפריז, לפני שמונה לשר החוץ של ממשלת המעבר של הנשיא גבריאל רמננצואה  (הנשיא השני של מדגסקר שכיהן בין השנים 1972 עד 1975). כשר החוץ, ראציראקה ניהל משא ומתן מחדש על הסכמי שיתוף הפעולה הצרפתיים-מלגשיים, שנחתמו במקור ב-1960. הוא גם פיקח על יציאתה של מדגסקר מאזור המטבע פרנק CFA ב-1972.

ב-15 ביוני 1975, הוא מונה לראש המדינה, כנשיא המועצה המהפכנית העליונה, על ידי ההנהגה הצבאית.  הוא היה ידוע בכינוי ה"אדמירל האדום" וגם בכינוי "דבה", מילה מלגשית שתרגומה "האיש הגדול". במשאל עם שנערך ב-21 בדצמבר 1975 הוא החל בהקמת מערכת סוציאליסטית, במסגרת אמנת המהפכה הסוציאליסטית של מדגסקר, שאושרה במשאל והביאה להקמת הרפובליקה השנייה של מדגסקר ; במסגרת המשאל, ראציראקה נבחר גם לתפקיד נשיא מדגסקר לתקופת כהונה של שבע שנים, במשאל הוא זכה לגיבוי של 95% מהמצביעים על פי התוצאות הרשמיות של המשאל. המפלגה הפוליטית ארמה  AREMA (המפלגה המהפכנית המלגשית) נוסדה ב-1976 וראציראקה מונה למזכ"ל שלה; מפלגת AREMA יחד עם חמש מפלגות אחרות, הקימה את הברית הפוליטית שנקראת (FNDR). כל הפוליטיקאים נדרשו להיות חברים ב-FNDR; ארמה הייתה המפלגה הדומיננטית על פי תוצאות הבחירות.

בהמלצת קרן המטבע הבינלאומית, בעיצומו של מצב כלכלי ירוד במדסקר, ראציראקה נטש את המדיניות הסוציאליסטית שהייתה עד אז ויישם רפורמות כלכליות שהומלצו על ידי הקרן. בשנת 1982 הוא נבחר מחדש לנשיא בבחירת 80% מקולות המצביעים, כך גם בשנת 1989 בבחירת 63% מקולות המצביעים. האופוזיציה מחתה כנגד הבחירות בשנת 1989 בטענה שהן זויפו, דבר שעורר מהומות אלימות במדינה ולפחות 75 בני אדם נהרגו במהומות האלימות. בשנת 1991 בהמשך למהומות האלימות, ראציראקה התמודד עם התנגדות עזה לשלטונו. ב-10 באוגוסט 1991, עשרות אלפי אנשים עלו על ארמון הנשיאות וכתוצאה מכך נהרגו כ-11 בני אדם, על פי דיווחי הממשלה, דיווחים אחרים העלו את מספר ההרוגים. התקרית ערערה קשות את מעמדו הרעוע ממילא של ראציראקה. ב-31 באוקטובר הוא חתם על אמנה שנקראה, אמנת פנורמה, שעל פיה הוקמה ממשלת מעבר ששללה ממנו את רוב סמכויותיו; למרות שהוא נשאר הנשיא, מנהיג האופוזיציה אלבר זאפי  הפך לראש הרשות העליונה שהוקמה.

הבחירות בשנות ה-90 והנשיאות שנייה 
בנובמבר 1992, ראציראקה התמודד בבחירות הרב-מפלגתיות לנשיאות, הוא הגיע למקום השני אחרי זפי בסיבוב הראשון. בסיבוב השני, שנערך בפברואר 1993, ראציראקה הפסיד לזאפי, כשהשיג רק כשליש מהקולות ועזב את תפקידו כנשיא ב-27 במרץ 1993. זאפי הודח על ידי האספה הלאומית של מדגסקר ב-1996, וראציראקה, שהיה בגלות בצרפת, חזר לפוליטיקה במדסקר בסוף 1996 והשתתף בבחירות לנשיאות באותה שנה כמועמד של מפלגת AREMA. בסיבוב הראשון הוא הגיע למקום הראשון, עם 36.6% מהקולות, והקדים את שלושת מתנגדיו העיקריים: זפי, הריזו רזאפימהאלאו וראש הממשלה/ממלא מקום הנשיא נורברט רצירהוננה . בסיבוב השני הוא ניצח במעט את זפי עם 50.7% מהקולות ונכנס שוב לתפקיד הנשיא ב-9 בפברואר 1997. 

חברי האופוזיציה, כולל זפי, ניסו ללא הצלחה להדיח את ראציראקה בפברואר 1998, והאשימו אותו בהפרת החוקה באמצעות ביזור רפורמות שיגדילו את הכוח שלו על חשבון הכוח של האספה הלאומית של מדגסקר. בקשת ההדחה כללה גם האשמה שהוא נתן עדות שקר, נפוטיזם ואי-פעולה כבורר עליון בסכסוכים, בנוסף עסק ניסיון ההדחה בציון מצבו הבריאותי. בהצבעה באספה הלאומית ב-4 בפברואר 1998 הצביעו 60 צירים בעד הצעת ההדחה, הרבה פחות מה-92 הנדרשים. 

ב-15 במרץ 1998 נערך משאל עם חוקתי שאושר ברוב דחוק של הבוחרים; הדבר הביא להגדלה משמעותית של סמכויות הנשיא, ואפשר לראציראקה לפזר את האספה הלאומית ולמנות את ראש הממשלה והממשלה ללא הסכמת האספה הלאומית. המשאל גם העניק אוטונונמיה, למחוזות מדגסקר.

בחירות 2001 
ראציראקה הודיע ב-26 ביוני 2001 כי הוא יהיה מועמד בבחירות לנשיאות שיתקיימו בדצמבר אותה שנה. בבחירות אלה הוא הגיע רק למקום השני; על פי הודעת הממשלה, מארק רבלומננה זכה במקום הראשון עם 46% מהקולות, בעוד ראסיראקה זכה רק ב־40% מהקולות. מכיוון שלפי התוצאות הרשמיות, אף מועמד לא זכה ברוב, היה אמור להתקיים סיבוב שני, אך בשל מחלוקות על הבחירות, הסיבוב השני מעולם לא נערך. מארק ראוואלומנאנה, טען שזכה בלמעלה מ-50% מהקולות, מספיק כדי לזכות בנשיאות בסיבוב אחד. ב-22 בפברואר 2002, ראוואלומנאנה הושבע לנשיא על ידי תומכיו ושתי הממשלות של ראציראקה ושל ראוואלומנאנה נלחמו על השליטה במדינה. עד סוף פברואר 2002, לממשלת ראוואלומנאנה הייתה שליטה על הבירה, שהייתה תמיד הבסיס שלו, אך ממשלת ראציראקה שמרה במידה רבה על השליטה על המחוזות והתבססה בעיר טומאסינה, שהייתה בסיס התמיכה העיקרי שלה. עם זאת, בתוך חודשים ספורים ממשלת ראוואלומנאנה עלתה על העליונה במאבק. באמצע יוני 2002, ראציראקה נסע לצרפת, מה שגרם לרבים להאמין שהוא ברח לגלות דבר שהוריד את המורל של תומכיו, אף על פי שראציראקה אמר שהוא יחזור.  הוא אמנם חזר למדגסקר לאחר יותר משבוע,  אך מעמדו המשיך להיחלש מבחינה צבאית. ב-5 ביולי 2002, ראציראקה נמלט מטואמסינה, בטיסה לאיי סיישל הסמוכים  וכעבור יומיים הגיע לצרפת.

בגלות 
ב-6 באוגוסט 2003, ראציראקה הואשם בגניבה של כשמונה מיליון דולרים מכספי ציבור, מסניף הבנק המרכזי, שבטואמסינה, בחודש יוני 2002, רגע לפני שיצא לגלות בצרפת. ראציראקה נידון לעשר שנות עבודת פרך במדגסקר, במשפט שנערך שלא בנוכחותו,  מכיוון שהוא חי באותו זמן בצרפת.  עורך הדין שמונה לראציראקה על ידי בית המשפט, קיבל את פסק הדין וגזר הדין והצהיר שהם "הוגנים" והוא לא יערער עליהם.

ב-4 באוגוסט 2009, ראציראקה נפגש עם אנדרי רג'ואלינה ראש "הרשות העליונה הזמנית של מדגסקר", כמו גם עם ראוואלומנאנה (שבעצמו הודח ונאלץ לגלות) ועם נשיא הרפובליקה המלגשית לשעבר אלבר זאפי, בשיחות אודות המשבר הפוליטי במדסקר, בתיווך של נשיא מוזמביק לשעבר ז'ואקים שיסאנו. מפגש המנהיגים התקיים במפוטו בירת מוזמביק. בעיית החנינה של ראציראקה, הקשורה לגזר הדין שמנע ממנו לחזור למדגסקר, נפתרה בשיחות.

חזרה מהגלות ומהמוות 
ב-24 בנובמבר 2011, ראציראקה חזר מהגלות בצרפת, מהלך שהתקבל בברכה על ידי ממשלת רג'ואלינה וכן על ידי הנשיאים לשעבר (והמתנגדים לשעבר של ראציראקה ) ראוואלומנאנה וזפי.  ראציראקה קרא לפתור את המשבר הפוליטי במדסקר, באמצעות שיחות ישירות בין כל ארבעת המנהיגים הפוליטיים, שיחות שאמורות לשלב גם מפלגות אחרות וקבוצות בחברה האזרחית לדבריו. 

בגלות בפריז, ראציראקה כתב ספר יחד עם Cécile Lavrard-Meyer, מרצה במכון למדע המדינה - Sciences Po בפריז, שיצא לאור בהוצאת Éditions Karthala ביולי 2015. 

ב-22 במרץ 2021, לדברי קרובי משפחה, ראסיראקה ואשתו סלין, אושפזו ביחד בבית החולים הצבאי Soavinandriana (CENHOSOA) באנטננריבו, לצורך טיפול ב"שפעת - small flu". ראסיראקה נמצא שלילי בבדיקת PCR לאבחון נגיף הקורונה COVID-19, על פי קרובי משפחה שצוטטו על ידי המגזין Jeune Afrique. מספר ימים לאחר מכן, ראסיראקה מת מדום לב בבית החולים CENHOSOA בשעות הבוקר המוקדמות של 28 במרץ 2021, בגיל 84. 

ב-29 במרץ 2021, ראסיראקה נקבר במאוזוליאום אמבוהיטסיינה ( Mausolée d'Ambohitsaina ) באנטננריבו. הנשיא אנדרי רג'ואלינה הכריז על 29 במרץ 2021 כיום אבל לאומי.

משפחה 
בשנת 1964, ראציראקה נישא לסלין ולונג'רה בטקס חתונה קתולי. לזוג נולדו ארבעה ילדים.

אחיינו של ראציראקה, רולנד ראציראקה, שהוא גם פוליטיקאי, הפך לראש עיריית טומאסינה והתמודד ללא הצלחה בבחירות לנשיאות 2006. בבחירות אלה הוא הגיע רק למקום השלישי.

ראו גם 
 מדגסקר

קישורים חיצוניים 

 
 
 
  Didier Ratsiraka: the legacy of Madagascar’s “Red Admiral” 
 His Excellency Admiral Didier Ignace Ratsiraka (Madagascar) 
 
 Admiral Didier Ratsiraka and the Malagasy Socialist Revolution

הערות שוליים 

מדגסקר
מדגסקר: היסטוריה
נספחים צבאיים
נשיאי מדגסקר
ילידי 1936
נפטרים ב-2021