השביט הגדול של 1680

השביט הגדול של 1680, המסומן רשמית C/1680 V1, ונקרא גם שביט קירך וכוכב השביט של ניוטון, היה השביט הראשון שהתגלה באמצעות טלסקופ. הוא התגלה על ידי גוטפריד קירך  והיה אחד השביטים הבהירים ביותר של המאה השבע-עשרה.

סקירה
השביט התגלה על ידי גוטפריד קירך , אסטרונום גרמני, ב-14 בנובמבר 1680, בקובורג, והוא הפך לאחד השביטים הבהירים ביותר של המאה השבע-עשרה - לכאורה נראה אפילו בשעות היום - ונודע באורך הזנב המרהיב שלו. השביט עבר 0.42 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ ב-30 בנובמבר 1680, הוא האיץ סביב פריהליון קרוב ביותר של 0.0062 יחידות אסטרונומיות (930,000 קילומטרים) ב-18 בדצמבר 1680, והגיע לשיא בהירותו ב-29 בדצמבר כשהוא נע החוצה. הוא נצפה לאחרונה ב-19 במרץ 1681. JPL Horizons מראה שלכוכב השביט יש בערך תקופת מסלול בריצנטרית של 10,000 שנים. נכון לשנת 2023 השביט נמצא במרחק של כ-259 יחידות אסטרונומיות (39 מיליארד קילומטרים) מהשמש.

בעוד שביט קירך התגלה בשנים 1680–1681 על ידי גוטפריד קירך - ולאחר מכן נקרא על שמו - יש לתת קרדיט גם לאאוסביו קינו, הכומר הישועי הספרדי שהתווה את מסלולו של השביט. במהלך יציאתו המאוחרת למקסיקו, קינו החל בתצפיותיו על השביט בקדיס בסוף 1680. עם הגעתו למקסיקו סיטי, הוא פרסם את Exposición astronómica de el cometa (מקסיקו סיטי, 1681) בה הציג את ממצאיו. Exposición astronómica של קינו היא בין המסות המדעיות המוקדמות ביותר שפורסמו על ידי אירופאי בעולם החדש.

בזיל רינגרוז  שירת תחת פיקודו של שודד הים הקאריבי, קפטן ברתולומיאו שארפ , וערך את התצפית הבאה זמן קצר לפני שפשט על עיר הנמל הספרדית קוקימבו, צ'ילה:

למרות שאין ספק שהיה זה שביט מחכך שמש, הוא כנראה לא היה חלק ממשפחת קרויץ. אייזק ניוטון השתמש בכוכב השביט כדי לבדוק ולאמת את חוקי קפלר. ג'ון פלמסטיד  היה הראשון שהציע ששני השביטים הבהירים של השנים 1680–1681 היו אותו כוכב שביט, האחד שעט פנימה אל השמש והשני יצא החוצה. ניוטון חלק על כך במקור. מאוחר יותר, שינה ניוטון את דעתו, ולאחר מכן, בעזרתו של אדמונד האלי, העלימו חלק מהנתונים של פלמסטיד כדי לוודא שזה המקרה מבלי לתת קרדיט לפלמסטיד.

גלריה

ראו גם
 שביט האלי

קישורים חיצוניים

 The Great Comet of 1680 Over Rotterdam (APOD 28 October 2013)

הערות שוליים

שביטים