דיכלורו מונואוקסיד

דיכלורו מונואוקסיד (Dichlorine monoxide) הוא תרכובת אי אורגנית שנוסחתה Cl2O. בטמפרטורת החדר החומר הוא גז חום-צהוב המסיס הן במים והן בממסים אורגנים. מבחינה כימית Cl2O שייך למשפחת תחמוצות כלור דוגמת כלור דו-חמצני ClO2 והוא אנהידריד של חומצה תת-כלורית. החומר הוא מחמצן חזק.

מבנה 
בדומה למים המולקולה מכופפת בשל זוגות האלקטרונים הלא קושרים על אטום החמצן וחבורת הסימטריה C2v. זווית הקשר 110.9° גדולה מזווית הקשר בחמצן בשל ההפרעה הסטרית שבין אטומי הכלור.

הכנה 

שיטת ההכנה הראשונה בה השתמשו לייצור החומר היה תגובה של גז כלור עם תחמוצת כספית לקבלת Cl2O וכספית כלורית

 דרך זו אינה בשימוש בשל המחיר והסכנה שבהרעלת כספית.

דרך בטוחה ונוחה יותר היא תגובת גז כלור עם נתרן פחמתי ומים

2Cl_2 + 2Na_2CO_3 + H_2O -> Cl_2O +2NaHCO_3 + 2NaCl

נתרן בי קרבונט שנוצר בתגובה ממשיך להגיב

2Cl_2 + 2NaHCO_3 -> Cl_2O + H_2O + 2CO_2 +2NaCl

כך שהתגובה הכוללת

2Cl_2 + Na_2CO_3 -> ClO_2 + CO_2 + 2NaCl

ניתן לבצע את התגובה ללא מים אבל דרך זו מחייבת חימום ל 150°-250°, כיוון שדיכלורו מונואוקסיד אינו יציב בטמפרטורה זו יש להוציא באופן רציף את התוצר מהמערכת למניעת פירוק תרמי.

תגובות 
דיכלורו מונוקסיד מסיס מאוד במים שם הוא נמצא בשיווי משקל עם חומצה תת-כלורית HOCl שיווי המשקל נוטה לכיוון HOCl

למרות שיווי המשקל הנוטה ימינה משערים שCl2O אחראי לתגובות חומצה תת-כלורית עם אלקנים ותרכובות ארומטיות.

דיכלורו מונוקסיד מגיב עם הלידים של מתכות ומתקבלים אוקסיהלידים למשל בתגובה עם טיטניום ארבע כלורי

ועם הלידים של אל מתכות למשל

קישורים חיצוניים

כלור: תרכובות