קומדיית פעולה

קומדיית פעולה או קומדיית אקשן היא סוגה המשלבת אספקטים הן של קומדיה והן של פעולה.

קולנוע 
Allmovie מתאר סרטי קומדיית פעולה ככאלו עם פעולה בסגנון "מהיר ועצבני" אך עם זאת "בעיקר קלילים", לעיתים נדירות מכילים מוות או פציעה חמורה. ב-Script Lab נכתב, "[הסוגה] מסתמכת על הדמויות בהבאת ההומור, בעוד שסצנות הפעולה נוטות להיות פחות אינטנסיביות מאשר בסרט הפעולה המסורתי".

לקומדיות פעולה יש לעיתים קרובות נושאים של "דג מחוץ למים", למשל שימוש באישיות המפורסמת של השחקן הכוכב כדי ליצור ניגוד לתפאורה, כמו האופן שבו הפרסונה הסרקסטית של הקומיקאי והשחקן אדי מרפי מתנגשת עם הנהלים המשטרתיים הקונבנציונליים בסרטי השוטר מבוורלי הילס מסוף המאה העשרים.

הסרט "הגנרל" משנת 1926 בכיכובו של באסטר קיטון נחשב לסרט קומדיית הפעולה הראשון. צורות מוקדמות אחרות של סרטי קומדיית פעולה היו  משנות ה-30. Allmovie כתב כי בסרטים אלו "הכוכבים שילבו שנינות ואמירות קצרות וחדות עם עלילה מרתקת ופעלולים נועזים". בשנות ה-80, סוגה זו הפכה לנפוצה, וסרטי קומדיית שוטרים הופיעו כהרחבה לסרטי קומדיית פעולה כמו "מרדף חצות" (1988) וסדרת סרטי נשק קטלני. קומדיות פעולה נוספות מעשור זה כללו את "האחים בלוז" (1980) וסרטיו של השחקן ואמן הלחימה ג'קי צ'אן.

בשנות ה-90, סרטי קומדיית פעולה "הפכו לאלימים יותר, כשמקרי מוות מוגזמים וירי תקיף שימשו יותר ויותר כשורות מחץ". Rotten Tomatoes כתב ש"שעת שיא" (1998) החייה את הנוסחה של הסוגה וכי "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" (1998) היה גולת הכותרת מעשור זה. בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21, הסרטים "מהומה בשנחאי" (2004), "שוטרים לוהטים" (2007), "רעם טרופי" (2008), "רחוב ג'אמפ 21" (2012) ו"בחורים רעים לתמיד" (2020) הם בין דוגמאות רבות של סוגה זו.

סדרות טלוויזיה

הערות שוליים 

סוגות בטלוויזיה
סוגות בקולנוע