שיחנית צהובת-בטן

שִׂיחָנִית צְהֻבַּת בֶּטֶן (שם מדעי: Hippolais icterina) היא ציפור שיר קטנה בסוג שיחנית. היא מתרבה ברוב יבשת אירופה למעט בדרום-מערבה, שם היא מוחלפת על ידי מקבילתה המערבית, שיחנית רוננת  (Melodious warbler Hippolais polyglotta). היא נודדת, חורפת באפריקה שמדרום לסהרה.

בישראל היא חולפת נדירה בכל חלקי הארץ, אם כי ייתכן וחולפת במספרים גדולים יותר ופשוט לא מזוהה מספיק.

טקסונומיה ואטימולוגיה 
שם הסוג Hippolais הוא מיוונית עתיקה hupolais, כפי שנכתב בשגוי על ידי ליניאוס. זה התייחס לציפור קטנה שהוזכרה על ידי אריסטו ואחרים, ועשויה להיות אונומטופאית או נגזרת מ-hupo,"מתחת" ו-laas, "אבן".שם המין הספציפי icterina הוא מיוונית עבור "צהבת-צהובה". Icterus הייתה מילה ישנה לצהבת, והתייחסה גם לציפור צהבהבה-ירוקה, אולי הזהבן המחלל, שראייתו נחשבה כמרפאת את מחלות. השם המדעי נכתב גם בשם Hypolais icterina. היא מכונה באנגלית בסלנג צפרי "icky".

זהו מין מונוטיפי, כלומר לא תוארו תת-מינים שונים.

תפוצה ובית גידול 
לשיחנית צהובת-בטן יש את התפוצה הצפונית והנפוצה ביותר מבין ארבעת מיני השיחניות; אזורי הקינון שלה משתרעים מצפון צרפת ונורווגיה דרך רוב צפון ומזרח אירופה, דרומה עד להרי הבלקן הצפוניים והרי קרים מזרחה ברצועה הולכת ומצטמצמת עד לנהר אוב. היא אף קיננה בסקוטלנד לאחרונה, אך היא בדרך כלל חולפת בלבד באיים של בריטניה ואירלנד.

זהו מין נודד, כלל האוכלוסייה חורפת באפריקה שמדרום לסהרה, בעיקר מדרום לקו המשווה, ואף מגיעה עד לדרום אפריקה. היא מתחילה את נדידתה דרומה מסוף יולי, מגיעה לשיא בתחילת אוגוסט ולאחר מכן חוזרת לאזורי הקינון בסוף מאי.

שיחנית צהובת-בטן היא ציפור של חורש יותר מאשר יער, וחובבת צמרות של עצים מרווחים היטב עם סבך גבוה. היא מעדיפה חורשות גבוהות של אלון, ליבנה, אשור, אלמון ועצים נשירים אחרים, אך היא נמצאת גם בפארקים ובגנים גדולים יותר, ובחורשות של אורנים צעירים אם הוא מעורבב עם עצים רחבי-עלים. היא מעדיפה יער פתוח, או יער צפוף עם קרחות וסבך מעורבבים.

תיאור 
היא שיחנית גדולה למדי, באורך של 12–13.5 ס״מ, מוטת כנפיה כ-22 ס"מ, ומשקלה כ-13 גרם. היא בעלת ראש גדול, מקור מחודד עם בסיס רחב וצדדי המקור צהובים-ורדרדים. הכנפיים ארוכות והזנב קצר למדי עם קצה רבוע. החלקים העליונים בצבע ירוק-אפרפר והחלקים התחתונים בצבע צהוב בהיר ואחיד. קדמת העין חיוורת, פס הגבה צהבהב דהוי וטבעת עין חיוורת. מאפיינים בולטים נוספים כוללים כתם כנף הנראה כשהכנפיים מקופלות, שנוצר על ידי קצוות חיוורים של אברות האמה, ובנוסף הרגליים האפורות, לפעמים כחלחלות. לעיתים קרובות היא נוהגת לזקור את נוצות הכיפה, מה שמשווה לה מראה של מצח גבוה עם קודקוד מחודד מעט.

קולות 
השירה היא פטפוט מהיר המשלב חיקויים של מינים אחרים. הקריאות מתוארות כ-"טק, טק, טק".

התנהגות 
שיחנית צהובת-בטן אוכלת בעיקר חרקים, אך ניזונה גם מפירות בסוף הקיץ. היא מסתובבת בין העלווה ומלקטת חרקים על העלים או ברפרוף, והיא אף תחטוף חרקים מעופפים. באופן כללי היא מגושמת יותר מהעלוויות הקטנות יותר אך הדומות לה באופן שטחי. זהו מין די בודד, היא טריטוריאלית הן בשטחי הקינון והן בשטחי החריפה.

קינון 
עונת הקינון נמשכת מסוף מאי עד יולי ובתטולה ארבע עד שש ביצים. הקן הוא גביע חזק של עשבים, גבעולי צמחים, אזוב וזרדים רכים, המכוסים לרוב בחתיכות של קליפת ליבנה, חזזיות, פרחים וכדומה, מחוברים בחלקם בקורי עכביש ומרופדים בסיבים עדינים, שורשים, פרווה וחומרים רכים דומים. הוא ממוקם במזלג של ענפי עץ.

סטטוס ומגמות באוכלוסייה 
למין זה טווח תפוצה נרחב ביותר, ועל אף שמגמת האוכלוסייה מראה סימני ירידה (חלקית בשל דחיקה ממערב מהמין שיחנית רוננת), המין אינו מוגדר כמתקרב לסף פגיעות, ומסווג ברמת סיכון "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).

ההערכה היא כי באירופה האוכלוסייה המקננת מונה 3,720,000–6,500,000 זוגות, מה שמתרגם ל-7,440,000–13,000,000 פרטים בוגרים. אירופה מהווה 85% מהטווח העולמי, כך שהערכה גסה למדי של כלל האוכלוסייה העולמית היא כ-8,750,000–15,300,000 פרטים בוגרים, אם כי יש צורך באימות נוסף של הערכה זו.

גלריה

קישורים חיצוניים 

 מדריך להבדלים בין שיחנית צהובת-בטן לשיחנית רוננת באתר BirdGuides
 שיחנית צהובת-בטן - טקסט על המין באטלס ציפורים דרום-אפריקאיות
 תצפיות, קטעי וידאו, תמונות וצלילים של שיחנית צהובת-בטן, באתר eBird
 הקלטות אודיו של שיחנית צהובת-בטן, באתר xeno-canto

הערות שוליים 

בעלי חיים שתוארו ב-1817
טקסונים שתוארו בידי לואי-פייר וייו
קניתיים
דרום אפריקה: עופות
נורווגיה: עופות
שוודיה: עופות
פולין: עופות
גרמניה: עופות
בלארוס: עופות
צ'כיה: עופות
סלובקיה: עופות
רוסיה: עופות
טורקיה: עופות
רומניה: עופות
בולגריה: עופות