רפאל ידידיה שלמה צרור

הרב רפאל ידידיה שלמה צרור (כ"ב אלול ה'תמ"א, 1681 - כ"ז כסלו ה'תצ"ח, 1738) היה רופא, ראש ישיבה, פוסק הלכה נודע, אב בית הדין ורבה של אלג'יר בראשית המאה ה-18, ובעל השכלה כללית.

קורותיו 
נולד באלג'יר לאביו הרב ישועה. התייחס לרשב"ץ השני, ולרבי אברהם אבן טוואה. למד אצל חכמי עירו. בהמשך התמנה לאב בית הדין של אלג'יר. קירב את תלמידו הרב יהודה עייאש ששימש אותו כחמש עשרה שנה. חביריו בבית הדין היו רבי יעקב צרור, רבי אברהם יאפיל, רבי יהודה עייאש, ורבי בנימין דוראן. הרב נשאל שאלות הלכתיות מקהילות רבות בצפון אפריקה, ביניהן: תוניס, קונסטנטין, אלג'יר, אוראן וגיברלטר. כמו כן התכתב בהלכה עם חבירו הרב מסעוד אלפסי.

הרב עמד בראשות הישיבה, ותלמידיו העידו כי לרבם כשרון זכירה ייחודי, וכן שהיה בעל השכלה רחבה, בחכמת ההגיון, מדע המדינה, רפואה וטבע. הרב חיבר קינה לעשרה הרוגי מלכות.

עוד העידו תלמידיו כי הרב סבל ממאורעות קשים שפגעו בבניו ובממונו. הרב נטה לחלות, ופגעה בו עייפות כרונית והתעלפויות. ביתו מתה בחייו בשעת לידת בנה.

לאחר פטירתו, תלמידו הרב יהודה עייאש כתב עליו קינה בערבית.

השקפתו ההלכתית 
 הרב תמך בשימור מנהגי אלג'יר, וסבר שלא ניתן לשנותם. כמו כן דאג להעביר את המנהגים לתלמידו הרב יהודה עייאש, שקיבצם בספר 'מנהגי ודיני ק"ק ארג'יל'.
 הרב ביאר שארצות המערב קיבלו עליהם את הוראות מרן השולחן ערוך, ויש לפסוק כמותו בכל מקום, מלבד הלכות ומנהגים שכבר נהגו בהם שלא כמרן, שאין לשנות את המנהג הקדמון.
 הרב סבר שאין לפסוק כהגהות הרמ"א, עד שיתברר שכך גם דעת מרן השולחן ערוך.
 לא ניתן לטעון 'קים לי' כשיטת אחד הפוסקים כנגד דעתו של מרן השולחן ערוך.

חיבוריו 
שו"ת פרי צדיק - שאלות ותשובות בארבעת חלקי השולחן ערוך. נדפס לראשונה בליוורנו, ה'תק"ח.
ביאור ארבעת חלקי השולחן ערוך - פירוש וקיצור לארבעת חלקי השולחן ערוך. כתב היד אבוד.

הערות שוליים 

ראשוני האחרונים
אבות בתי דין
מחברי ספרי שו"ת
אלג'יר: רבנים
ילידי 1681
נפטרים ב-1738