אברהם קלמי

אברהם (בובי) קלמי (6 בדצמבר 1939, סופיה, ממלכת בולגריה – 29 ביוני 2014, בת ים, ישראל) היה כדורגלן ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת הקשר ומזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי יפו.

קורות חייו
בובי קלמי נולד ב-1939 בסופיה בירת בולגריה לשרה לבית מאנדיל וליצחק. בפברואר 1950, במהלך העלייה ההמונית עלה עם הוריו ואחותו הצעירה אריקה לישראל. המשפחה התיישבה בשכונת הצריפונים בבת ים הגובלת בחולון. בראשית יוני 1953 בשעות הלילה, פרצה שריפה במגורי המשפחה שניצתה בשל מנורת נפט שנפלה בביתם. אברהם קלמי הצליח להציל את אחותו הקטנה אשר האש כבר החלה לאחוז בבגדיה, קפץ עמה מחלון הצריף ונמלט מהמקום. בשריפה מצא את מותו ילד בן 9 שהתגורר בדירה סמוכה. האירוע הותיר את חותמו על קלמי וככל הנראה השליך על מאפייני התנהגותו בשנים הבאות. לאחר האירוע עברה משפחת קלמי ליפו ובובי קלמי הצטרף לקבוצת הנערים של מכבי יפו. בובי קלמי היה בן מחזורם של צ'וצ'קו לוי ואיינשטיין קליש ובעונת 1956/1957 בליגה הלאומית עלה לקבוצה הבוגרת. משחק הליגה הראשון שלו בשורות מכבי יפו היה ב-8 בדצמבר 1956.

קלמי שיחק בתפקיד הקשר, הפגין יכולת גבוהה והרשים בביצועיו. בקרב אוהדי מכבי יפו זכה לכינוי "הנסיך". ב-1958 זימן אותו המאמן ג'ק גיבונס לסגל נבחרת ישראל, ובהמשך עשה זאת גם גיולה מאנדי. קלמי נכלל בסגל הנבחרת לגביע אסיה בכדורגל 1960, במסגרתו סיימה הנבחרת כסגנית מחזיקת הגביע. בספטמבר 1962 נפצע ברגלו ונעדר מהמגרשים למספר שבועות. קלמי נכלל גם בסגל הנבחרת שזכתה בגביע אסיה בכדורגל 1964 תחת המאמן יוסף מרימוביץ'. לאורך הקריירה נודע בובי קלמי בבעיות התנהגות במגרש ומחוצה לו, ובהתנהלות שאינה ספורטיבית שהובילו לעימותים עם מאמניו ומנהלי הקבוצה, אך יכולתו הגבוהה במגרש הובילה לסלחנות כלפיו. ב-18 ביוני 1964 בשלהי עונת 1963/1964 בליגה הלאומית עזב קלמי במפתיע את הארץ לגרמניה המערבית. היו אלו מחזורי הסיום בהם נאבקו מכבי יפו והפועל רמת גן על אליפות המדינה, ועזיבתו של קלמי עוררה זעם רב בקרב הנהלת הקבוצה ואוהדיה. ב-11 ביולי 1964 הסתיימה העונה והפועל רמת גן זכתה באליפות, תוך שהיא מקדימה בנקודה אחת את מכבי יפו.

ב-26 ביולי שב לישראל והנהלת מכבי יפו דנה אותו משמעתית להרחקה של ארבעה חדשים ממשחקי הקבוצה. ב-1 באוקטובר, מספר ימים לפני פתיחת עונת 1964/1965 בליגה הלאומית חננה אותו הנהלת מכבי יפו והוא הורשה לפתוח את העונה בשורות הקבוצה. לאחר שובו, נמשכו בעיות המשמעת של קלמי והוא הורחק לא אחת מן המגרשים. ב-13 בנובמבר 1966, ראשיתה של עונת 1966/1968 בליגה הלאומית קיבל קלמי לבקשתו שחרור מקבוצת מכבי יפו ונסע לארצות הברית בכדי לשחק בשורות קבוצת אטלנטה צ'יפס, ממנה קיבל הצעה ובה תנאי שכר משופרים. קלמי אשר לא שלט היטב באנגלית התקשה להתאקלם מבחינה חברתית בקבוצתו החדשה. בנוסף נקלע לסכסוך כספי על רקע גובה השכר שלו, וב-17 באפריל 1967 עזב ללא הודעה מוקדמת את קבוצתו ושב לישראל. בראשית דצמבר שב קלמי לאימוני קבוצת מכבי יפו, ובהמשך שולב בארבעה משחקי ליגה. משחקו האחרון בשורות מכבי יפו היה ב-3 בפברואר 1968 ולאחריו עזב את הקבוצה, פרש ממשחק פעיל ומהעיסוק בכדורגל. 

ברבות הימים נקלע קלמי למצוקה כלכלית והוא התפרנס בדוחק ממכירת עיתונים בתחנה המרכזית הישנה של תל אביב. התגורר בתל אביב-יפו והיה נשוי לשושנה. בשנותיו האחרונות חלה הידרדרות במצבו הבריאותי. הוא אושפז בהוספיס בבת ים ושם הלך לעולמו ב-2014 והוא בן 74 שנים. הובא למנוחות בבית העלמין ירקון.

תארים 
נבחרת ישראל
 סגנית מחזיקת גביע אסיה: 1960
 מחזיקת גביע אסיה: 1964

מכבי יפו
 סגנית מחזיקת הגביע: 1956/1957

מכבי יפו
 סגנית אלופת ישראל: 1961/1962
 סגנית אלופת ישראל: 1963/1964

לקריאה נוספת
 ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.

קישורים חיצוניים 

 פרופיל, באתר eu-football.info

הערות שוליים

כדורגלנים ישראלים
קשרי כדורגל ישראלים
בת ים: כדורגלנים
כדורגלני מכבי יפו
כדורגלני נבחרת ישראל
ישראלים ילידי בולגריה
כדורגלנים ישראלים בארצות הברית
כדורגלני גביע אסיה 1964
כדורגלני גביע אסיה 1960
ישראלים שנולדו ב-1939
ישראלים שנפטרו ב-2014