סי. רייט מילס

צ'ארלס רייט מילס (באנגלית: Charles Wright Mills; 28 באוגוסט 1916 – 20 במרץ 1962) היה סוציולוג אמריקאי ופרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת קולומביה מ-1946 ועד מותו ב-1962. כתביו של מילס פורסמו בהרחבה, הן בכתבי עת פופולריים, הן בכתבי עת מדעיים, והוא זכור בזכות מספר ספרים שכתב, בהם The Power Elite ((בעברית: אליטת הכוח) (1956)), White Collar: The American Middle Classes ו-The Sociological Imagination. מילס עסק בתחומי האחריות של אינטלקטואלים בחברה שלאחר מלחמת העולם השנייה. הוא תמך במעורבות פוליטית וציבורית וביכר אותה על פני תצפית בלתי מעורבת. אחד מכותבי הביוגרפיות על מילס, דניאל גירי, כתב שלכתיבתו של מילס הייתה השפעה חזקה במיוחד על תנועות השמאל החדש של שנות ה-60 של המאה ה-20. מילס הוא שהפך את הביטוי New Left ("השמאל החדש") לפופולרי בארצות הברית במכתבו הפתוח "Letter to the New Left" מ-1960.

ביוגרפיה

שנותיו הראשונות 
סי. רייט מילס נולד בווייקו, טקסס, ב-28 באוגוסט 1916. אביו, צ'ארלס גרובר מילס (1889 – 1973) עבד כסוכן ביטוח. אמו, פרנסס אורסולה (רייט) מילס (1893 – 1989) הייתה עקרת בית. הוריו היו בני מעמד הביניים, אדוקים בדתם וממוצא אנגלי-אירי. מילס היה נער מקהלה בכנסייה הקתולית של וייקו, ופיתח סלידה לכל החיים מהנצרות. מילס למד ב-Dallas High School והתעניין במיוחד בלימודי הנדסה כשהוריו הכינו אותו לקריירה מעשית בטקסס שעברה תהליכי תיעוש מהירים. מלבד הנדסה התעמק מילס גם בלימודי אלגברה, פיזיקה ושרטוט מכני.

חינוך 
ב-1934 סיים מילס את בית הספר התיכון הטכני של דאלאס (Dallas Technical High School) ואביו לחץ עליו להגיש מועמדות ללימודים באוניברסיטת טקסס A&M. על מנת לעמוד בציפיות של אביו, החל מילס את לימודיו באוניברסיטה, אולם מצא את האווירה "חונקת" ועזב את לימודיו בתום שנת הלימודים הראשונה שלו במוסד. הוא עבר ללמוד באוניברסיטת טקסס באוסטין שם למד אנתרופולוגיה, פסיכולוגיה חברתית, סוציולוגיה ופילוסופיה. באותה התקופה פיתחה האוניברסיטה מחלקה חזקה להוראה לתארים מתקדמים, הן בתחום מדעי החברה, הן למדעי הפיזיקה. מילס נהנה מהפיתוח הייחודי הזה והוא הרשים את מרציו עם האינטלקט החריף שלו. ב-1939 סיים את לימודיו עם תואר בוגר בסוציולוגיה לצד תואר שני בפילוסופיה. בתקופה בה סיים את לימודיו כבר פרסם מאמרים בשני כתבי העת המובילים בסוציולוגיה, ה-American Sociological Review וה-American Journal of Sociology.

בעת לימודיו באוניברסיטה בטקסס, הכיר מילס את אשתו הראשונה, דורותי הלן סמית, סטודנטית אף היא, אשר הייתה בעיצומם של הלימודים לתואר שני בסוציולוגיה. קודם לכן למדה סמית ב-University of Science and Arts of Oklahoma, אשר עד 1965 נקראה Oklahoma College for Women. סמית סיימה שם תואר ראשון במסחר. לאחר נישואיהם, ב-1937, עבדה דורותי הלן, שנודעה בכינוי "פרייה", כחברת צוות של מנהל מעונות הסטודנטים של אוניברסיטת טקסס. דורותי הלן פירנסה את הזוג בעת שמילס השלים את התואר האקדמי שלו. כמו כן עסקה דורותי הלן בהדפסות, צילום ועריכת חלק ניכר מעבודתו של מילס, כולל הדיסרטציה לדוקטורט. בנסיבות אלו פגש מילס את הנס גרת', פליט מדיני מגרמניה ופרופסור במחלקה לסוציולוגיה. על אף שמילס לא למד אף קורס עם גרת', הפך הלה למנטור ולחבר קרוב בעבור מילס. ביחד, ערכו ותרגמו מילס וגרת' כמה מעבודותיו של מקס ובר. השניים גם שיתפו פעולה בכתיבת Character and Social Structure, טקסט בתחום הפסיכולוגיה החברתית. עבודה זאת שילבה את תובנותיו של מילס אודות תהליך החיברות ואת אלו של גרת' ביחס לחברות בנות זמננו, כמו גם חברות מעידנים קודמים.

ב-1942 קיבל מילס את הדוקטורט שלו בסוציולוגיה מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. כותרת הדיסרטציה שלו הייתה "A Sociological Account of Pragmatism: An Essay on the Sociology of Knowledge". מילס עזב את ויסקונסין בראשית 1942, לאחר שמונה למשרת פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת מרילנד.

ראשית הקריירה 
לפני שמילס פנה לקידום הקריירה שלו, ודחה את גיוסו לצבא ארצות הברית בשל יתר לחץ דם, הוא התגרש מאשתו "פרייה" באוגוסט 1940. אולם לאחר שנה של גירושים, שיכנע מילס את פרייה לשנות את דעתה. במרץ 1941 נישא הזוג מחדש. מספר שנים לאחר מכן, ב-15 בינואר 1943, נולדה בִּתם, פמלה מילס. במהלך התקופה הזאת, בין 1941 ל-1945, בה עבד מילס כפרופסור משנה לסוציולוגיה באוניברסיטת מרילנד, נרשמה צמיחה במודעותו ובמעורבותו של מילס בפוליטיקה של ארצות הברית. במהלך מלחמת העולם השנייה התיידד מילס עם הפרופסורים להיסטוריה ריצ'רד הופשטדטר, פרנק פרידל וקנת' סטאמפ. ארבעת אנשי האקדמיה הללו שיתפו פעולה בשלל נושאים, וכל אחד מהם כתב על סוגיות הרלוונטיות לאותה העת, הקשורות למלחמת העולם השנייה, וכיצד הן משפיעות על החברה האמריקאית.

בעת שהיה עדיין באוניברסיטת מרילנד, החל מילס לכתוב ב-"journalistic sociology", ולפרסם טורי דעה לכתבי עת אינטלקטואליים כגון ניו ריפבליק, The New Leader ו-Politics, כתב עת שנוסד על ידי חברו, דווייט מקדונלד, ב-1944. בעת ששהה באוניברסיטה מרילנד, התיידד מילס עם ויליאם פורם, לימים עורכו של American Sociological Review, אשר זיהה כי העבודה המחקרית של מילס "שלטה באופן גורף" בחייו. מילס המשיך בעבודתו המשותפת עם גרת' בעת שניסה לפרסם את עבודתו של מקס ובר, "Klassen, Stande und Parteien" (מעמד חברתי, סטטוס חברתי ומפלגות). פורם הסביר שמילס היה נחוש בדעתו לשפר את הכתיבה שלו לאחר שספג ביקורת על אחת מעבודותיו.

ב-1945 עבר מילס לניו יורק לאחר שזכה במשרת שותף מחקר ב-Bureau of Applied Social Research (מוסד מחקר המתמחה בחקר תקשורת ההמונים) באוניברסיטת קולומביה. מעבר זה הביא לפרידתו מאשתו פרייה, והזוג התגרש ב-1947. ב-1946 מונה מילס ל-assistant professor במחלקה לסוציולוגיה של האוניברסיטה. באפריל 1945 קיבל מילס את מלגת גוגנהיים בסך 2,500 דולר מהקרן לזכרו של ג'ון סימון גוגנהיים, למימון מחקרו בשנת 1946. במהלך תקופה זאת כתב מילס את ספרו White Collar: The American Middle Classes, אשר פורסם ב-1951. ב-1946 פרסם מילס את From Max Weber: Essays in Sociology, תרגום למסות של מקס ובר, אותן תרגם בשיתוף עם הנס גרת'. ב-1953 פרסמו השניים ספר נוסף, Character and Social Structure: The Psychology of Social Institutions.

ב-1947 התגרש מילס מאשתו פרייה והתחתן עם אשתו השנייה, רות הארפר, סטטיסטיקאית ב-the Bureau of Applied Social Research. הארפר עבדה עם מילס על ספריו New Men of Power (1948),  White Collar (1951) ו-The Power Elite (1956). ב-1949 עברו מילס והארפר לשיקגו, על מנת שמילס יוכל לשמש כ-visiting professor באוניברסיטת שיקגו. מילס חזר ללמד באוניברסיטת קולומביה לאחר סמסטר באוניברסיטת שיקגו וקודם לדרגת Associate Professor לסוציולוגיה ב-1 ביולי 1950. בתוך שש שנים בלבד קוּדם מילס למשרת פרופסור, ב-1 ביולי 1956.

ב-1955 ילדה הארפר את בִּתם קתרין. בשנים 1957 – 1956 זכה מילס למלגת מחקר מטעם תוכנית פולברייט, וכך שהתה המשפחה בקופנהגן, דנמרק, שם שימש מילס כמרצה באוניברסיטת קופנהגן. מילס והארפר נפרדו ב-1957 והתגרשו סופית ב-1959.

קריירה מאוחרת 
מילס נשא לאישה את אשתו השלישית, ירוסלבה סורמאק, אמנית אמריקאית ממוצא אוקראיני והזוג התיישב במחוז רוקלנד שבמדינת ניו יורק ב-1959. בנם, ניקולאס צ'ארלס, נולד ב-19 ביוני 1960.

באוגוסט 1960 שהה מילס בקובה שם שקד על פיתוח הטקסט Listen, Yankee. הוא בילה שם 16 ימים וראיין פקידים בממשלת קובה, כמו גם אזרחים קובנים. מילס שאל אותם האם ארגון הגרילה אשר חולל את המהפכה הקובנית, נשאר כמות שהוא גם כמפלגה פוליטית. בנוסף, ראיין מילס את נשיא קובה פידל קסטרו, אשר טען כי קרא ולמד את The Power Elite של מילס. על אף העובדה שמילס בילה רק חלק קטן מהזמן שלו בקובה בחברת קסטרו, הם הסתדרו טוב מאוד ביחד, וכאשר הלך מילס לעולמו כמה שנים מאוחר יותר, שלח קסטרו זר פרחים לאות ניחומים.

מילס תואר כאדם ממהר. לבד מטבעו הממהר, הוא היה ידוע מאוד בשל לוחמנותו. הן חייו הפרטיים – ארבע חתונות עם שלוש נשים שונות, ילד אחד מכל אחת מהן, לצד כמה פרשיות אהבים – כמו גם חייו המקצועיים, שהיו כרוכים באיתגור ובמתיחת ביקורת על רבים מהפרופסורים שלימדו אותו, כמו גם על עמיתיו החוקרים, משהפך לחוקר בעצמו, אופיינו כ"סוערים". הוא כתב מאמר ברור למדי, שבו ביקר את יו"ר המחלקה בוויסקונסין לשעבר, וכינה את התאורטיקן הבכיר שם, הווארד פ. בקר, "טיפש אמיתי".

במהלך ביקור שקיים בברית המועצות, זכה מיל לכבוד כמבקר בולט של החברה האמריקאית. בעודו שם הוא מתח ביקורת על הצנזורה בברית המועצות באמצעות הרמת כוסית שלו למנהיג סובייטי מוקדם ש"טוהר ונרצח על ידי הסטליניסטים". הוא אמר, "לחיי היום שבו יצירותיו השלמות של לאון טרוצקי תתפרסמנה בברית המועצות!".

בריאות 
סי. רייט מילס נאבק בבריאות רעועה עקב מצב לִבּו. לאחר שקיבל את הדוקטורט שלו ב-1942, נכשל מילס בבדיקה גופנית בשל יתר לחץ דם. בשל העובדה שנכשל בבדיקה הגופנית, שוחרר מילס בשירות בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.

מותו 
בביוגרפיה של מילס שכתב ארווין לואי הורוביץ, כותב המחבר אודות מוּדעוּתו החריפה של מילס למצב לִבּו. הוא משער שהייתה לכך השפעה על הדרך בה חי את חייו הבוגרים. מילס תואר כמישהו שעובד מהר, וביעילות. הורוביץ תיאר את מילס כ"אדם בחיפוש אחר גורלו".

ב-1962 סבל מילס מהתקף הלב הרביעי והאחרון שלו. הוא נפטר ב-20 במרץ בווסט ניאק, ניו יורק. שירות הכנסייה שלו נערך באוניברסיטת קולומביה, אליה נסעו הנס גרת' ודניאל בל על מנת לשאת דברים לזכרו. שירות כנסייה לחברים ולמשפחה נערך ב-interfaith pacifist Fellowship of Reconciliation בניאק.

מערכת יחסים עם תאורטיקנים אחרים 
לפני היותו סוציולוג, היה מילס סטודנט שהתעמק בלימודים אינטנסיביים של פילוסופיה. החזון שלו ביחס לדמוקרטיה שוויונית, רדיקלית, היה תוצאה ישירה של השפעת רעיונות של תורסטן ובלן, ג'ון דיואי וג'ורג' הרברט מיד. במהלך תקופתו באוניברסיטת ויסקונסין, הושפע מילס עמוקות מהנס גרת', פרופסור לסוציולוגיה מגרמניה. מגרת' נחשף מילס לתובנות מתיאוריות סוציולוגיות ומההשכלה האירופאית.

מילס וגרת' החלו את שיתוף הפעולה בן 13 השנים ביניהם ב-1940. כמעט מיד בתחילת שיתוף הפעולה הזה, ביטא גרת' את ספקותיו ביחס לעבודה משותפת עם מילס. בסופו של דבר התברר כי גרת' צדק, כאשר התגלעו בין השניים מתחים קשים בשיתוף הפעולה שלהם ביחס לאתיקה אינטלקטואלית. שניהם גייסו עורכי דין שיצדדו בעמדותיהם והם עשו שימוש בעמדות מוסריות כבכלי נשק. עם זאת, הם המשיכו לעבוד ביחד ולכל אחד מהם היו המטלות שלו כחלק משיתוף הפעולה ביניהם. מילס פיתח חלוקת עבודה וערך, ארגן ושיכתב את הטיוטות של גרת', בעוד שגרת' תרגם ופירש את החומרים שנכתבו בגרמנית. הפרסום המשותף הראשון שלהם היה "A Marx for the Managers" שהיה ביקורת על "The Managerial Revolution: What is Happening in the World" של ג'יימס ברנהאם. מילס וגרת' גיבשו את רוב עמדותיהם על בסיס מקורות גרמניים. היו להם חילוקי הדעות שלהם, אך לצד זאת הם הצמיחו שותפות והפכו למשתפי פעולה פוריים שעבדו ביחד במשך תקופה ממושכת על מנת ליצור ולגבש עמדות משפיעות בשדה המחקר הסוציולוגי שלהם. 

סי. רייט מילס הושפע עמוקות מאסכולת הפרגמטיזם ובעיקר מעבודותיהם של ג'ורג' הרברט מיד, ג'ון דיואי, צ'ארלס פרס וויליאם ג'יימס. על אף שההנחה המקובלת היא שמילס הושפע מהגותם של קרל מרקס ותורסטן ובלן, האספקטים של המבנה החברתי בעבודתו של מילס הושפעו עמוקות ממקס ובר ומכתביו של קרל מאנהיים, שעקב מקרוב אחר הגותו של ובר. עבודתו של ובר תרמה רבות להשקפותיו של מילס אודות העולם בכללותו. בהיותו אחד מתלמידיו של ובר, התמקד נתח משמעותי מעבודתו של מילס ברציונליזם. בעבודתו של מילס ניכרה גם השפעה משמעותית של המרקסיזם; מילס ציין שהמרקסיזם הפך כלי חיוני לסוציולוגים ולכן כולם חייבים להיות מחונכים על ברכי הנושא. כל השפעה מרקסיסטית הייתה, לפיכך, תוצאה של חינוך מספק. ניאו-פרוידיאניזם היווה השפעה בעל משמעות גם כן על עבודתו של מילס.

ביקורתו של מילס על הסוציולוגיה בזמנו 

מכיוון שמילס הוא סוציולוג בעצמו, העובדה שמילס היה ביקורתי למדי ביחס לגישות סוציולוגיות שרווחו בזמנו, עשויה להוות הפתעה. למעשה, חוקרים ראו את ספרו של מילס, The Sociological Imagination כ"פרידתו הסופית של מילס מהסוציולוגיה האקדמית". בספרו זה מתח מילס ביקורת על אנשים ספציפיים כמו טלקוט פרסונס ופול לזרספלד, חברו למחלקה באוניברסיטת קולומביה. בעוד שמילס אכן היה מתוסכל מהתיאוריות של פרסונס ומהמחלקה באוניברסיטה קולומביה, הטיעונים שלו ב-The Sociological Imagination מבוססים כיותר מאשר דברי נקמה גרידא. בעוד ש-The Sociological Imagination היה ועודנו נקרא לעתים כ"מתקפה על המחקר האמפירי", בפועל הוא מהווה "ביקורת על סגנון מחקרי מסוים". מילס היה מודאג שהסוציולוגיה נופלת לתוך המלכודות של חשיבה נורמטיבית, ומפסיקה לבקר את החיים החברתיים. לאורך הקריירה האקדמית שלו, נאבק מילס בזרם המרכזי הסוציולוגי ביחס לסגנונות סוציולוגיים שונים ומנוגדים. מילס היה מודאג במיוחד מכך שמדעי החברה יהיו רגישים ל"כוחה ויוקרתה של התרבות הנורמטיבית", וייסטו מהיעד המקורי שלהם. 

קשה לקבוע האם הסוציולוגיה אכן פנתה בכיוון שמילס חשש ממנו. עם זאת, לחוקרים ידוע שעד מותו, לחם מילס על מנת לשמר את מה שהוא תפס כאינטגריטי של הסוציולוגיה.

עבודותיו שפורסמו 

מילס וגרת' החלו לשתף פעולה ב-1940, כשהם בוחרים כמה מכתביו המקוריים של מקס ובר בגרמנית, ומתרגמים אותם לאנגלית. ההקדמה של הספר מתחילה בהסבר ההבדל במשמעות השנוי במחלוקת שמעניקות מילים באנגלית לכתיבה הגרמנית. המחברים מנסים להסביר את מסירותם לדייק ככל האפשר בתרגום כתיבתו של ובר.

The New Men of Power: America's Labor Leaders שפורסם ב-1948 חוקר את מטאפיזיקת העבודה ואת הדינמיקה של מנהיגי עבודה המשתפים פעולה עם אנשי עסקים. הספר מסכם שתנועת הפועלים ויתרה למעשה על תפקידה האופוזיציוני המסורתי והתפייסה עם החיים בתוך מערכת קפיטליסטית. 

The Puerto Rican Journey (1950), אשר פורסם בניו יורק, נכתב בשיתוף פעולה עם קלארנס סיניור ורוז גולדסן. סיניור היה פעיל פוליטי סוציאליסט, אשר התמחה בענייני פוארטו ריקו. רוז קון גולדסן הייתה פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת קורנל אשר חקרה את ההשפעות החברתיות של הטלוויזיה ושל התרבות הפופולרית. הספר תיעד מחקר מתודולוגי ולא עסק במסגרת סוציולוגית תיאורטית. 

White Collar: The American Middle Classes מ-1951, מציע סקירה היסטורית עשירה של מעמד הביניים בארצות הברית וטוען שהביורוקרטיות הכריעו את העובדים ממעמד הביניים, גזלו מהם כל מחשבה עצמאית והפכו אותם לכמעט אוטומטים, מדוכאים אך עליזים. מילס קובע שיש שלושה סוגים של כוח בתוך מקום העבודה: כפייה או כוח פיזי; סמכות; ומניפולציה. דרך היצירה הזו, נראה שהמחשבות של מילס ושל ובר עולות בקנה אחד עם אמונתם שהחברה המערבית לכודה בתוך כלוב הברזל של הרציונליות הבירוקרטית, מה שיוביל את החברה להתמקד יותר ברציונליות ופחות בהיגיון. החשש של מילס היה שמעמד הביניים הופך ל"מוגבל מבחינה פוליטית ומחוסל מבחינה תרבותית", מה שיאפשר מעבר כוח ממעמד הביניים לאליטה החברתית החזקה. עובדים ממעמד הביניים מקבלים משכורת נאותה אך התנכרו לעולם בגלל חוסר יכולתם להשפיע או לשנות אותו. פרנק וו. אלוול מתאר עבודה זו כ"הרחבה ועדכון על תהליך הביורוקרטיזציה של ובר, תוך פירוט ההשפעות של חלוקת העבודה הגוברת על הטון והאופי של החיים החברתיים האמריקאיים".

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

קומוניסטים אמריקאים
טקסס: אישים
מדינת ניו יורק: אישים
היסטוריונים אמריקאים
סוציולוגים אמריקאים
חוקרי מדע המדינה אמריקאים
היסטוריונים כלכליים
זוכי מלגת גוגנהיים
בוגרי אוניברסיטת טקסס באוסטין
בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
סגל אוניברסיטת קולומביה
סגל אוניברסיטת מרילנד
אמריקאים שנולדו ב-1916
אמריקאים שנפטרו ב-1962