ינה פרקשהאזי

ינה פרקשהאזי (במקור Jenő Fischer Farkasházi, בהונגרית: Farkasházy Jenő; סקשפהרוואר, 29 במרץ 1861 – הרנד, 4 במאי 1926) היה בעל תואר אצולה יהודי-הונגרי, תעשיין יצרן פורצלן, קרמיקאי, סופר תולדות האמנות. אחיו, ד"ר פרקשהאזי ז'יגמונד פרקשהאזי (1874 – 1928) היה פוליטיקאי, עיתונאי, חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט), עורך דין.

ביוגרפיה 
ינה פישר פרקשהאזי הוא בן למשפחת פישר היהודית בעלת תואר אצולה מפרקשאזה. הוא נכדם של מור פישר ושל מריה זלצר מפרקשהאזה. אביו היה דז'ה פישר (1827–1914) ואמו מריה פרסבורגר. הוא השלים את לימודיו בבית הספר לאמנויות יפות בפריז, שם למד כמעט את כל הפרטים הקטנים של ייצור כלי פורצלן במשך שמונה שנים. לאחר שהרחיב את ידיעותיו באנגליה ובגרמניה, עבד במפעל הפורצלן באונגוואר, אך משנת 1897 השתמש בידע ובכוח היצירה שלו במפעל בהרנד. בתעשיית החרסינה של הרנד הוא המשיך המקום שסבו הפסיק, בעקבות ז'אנר ההרנד שהתבסס על דגמים ומוטיבים סיניים עתיקים, יפניים ושל מסורת הערים מייסן ווינה וכן של סֶבְר (Sèvres) ובתחום זה השיג תוצאות שבהן התחדשו המסורות הישנות של המפעל. בשנת 1900 הוא קיבל השראה מצורות וטכניקות מודרניות במהלך ביקורו בתערוכה העולמית של פריז (1900). הוא נחל הצלחה גדולה עם הפורצלנים המעוטרים בקולה (coulé) ובפאטה-סור-פאטה  שהוא מונח צרפתי שפירושו "הדבק על הדבק". זוהי שיטה לקישוט פורצלן, אותם עיצב וצייר. הוא פעל גם בתחום הספרותי וכתב שתי מונוגרפיות מרכזיות: חייו ויצירותיו של פאליסי (1887), (Palissy היה השם המסחרי שתחתיו חברת A.E. ג'ונס ובניו, מסטוק און טרנט, שיווקו את החרסינה והקדרות שלהם. השם נבחר כמחווה לברנר פליסי, הקדר הצרפתי המפורסם במאה ה-16, יוצר כלי פליסי. וכן משפחת דלה רוביה (1896) לוקה דלה רוביה היה המייסד של משפחת דלה רוביה.

ינה פרקשהאזי נפטר כמנכ"ל מפעל תעשיית הפורצלן של הרנד.

שינוי השם 
ב-7 בספטמבר 1904 נכדיהם של מור פישר מפרקשהאזה:
 הוגו פישר מפרקשהאזה
 ינה פישר מפרקשהאזה
 ד"ר ז'יגמונד פישר מפרקשהאזה (1874–1928) עורך דין, חבר פרלמנט
 סגן שאנדור פישר מפרקשהאזה

קיבל אישור מהמלך ההונגרי פרנץ יוזף הראשון שהוא פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה לשנות את שם משפחתם פישר לפרקשהאזי, תוך שמירה על קידאמת שמם האצילי, פרקשהאזי.  ינה פרקשהאזי נפטר ב-בהרנד ללא צאצאים. ינה פרקשהאזי הוא למנוחות בבית הקברות היהודי בעיר טטה.

לקריאה נוספת 
 לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
 Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)

ראו גם 
 Sziklay János: Dunántúli kulturmunkások. A Dunántúl művelődéstörténete életrajzokban. Dunántúli Közművelődési Egyesület, Budapest, 1941
 Művészeti lexikon. Szerk. Éber László. Társszerk. Gombosi György. 2. jav., bőv. kiad. Bp., 1935 Győző ny.
 Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái. Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete, Budapest, 1939–2002. 7. kötettől sajtó alá rend. Viczián János
 Művészeti lexikon. Fel. szerk. Lajta Edit. Akadémiai Kiadó, Budapest, 1965–1968
 Kempelen Béla: Magyar nemes családok. Grill Károly Könyvkiadóvállalata, Budapest, 1911–1932
 Magyar Nagylexikon. Főszerk. Élesztős László (1-5. k.), Berényi Gábor (6. k.), Bárány Lászlóné (8-). Akadémiai Kiadó, Budapest, 1993–.
 Magyarországi zsidó és zsidó eredetű családok. Szerk. Kempelen Béla. Szerzői k., Budapest, 1937–1939.
 Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Zsidó Lexikon, Budapest, 1929.
 Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái. Bp., 1891-1914. Hornyánszky Viktor
 Veszprém megyei életrajzi lexikon. Főszerk. Varga Béla. Veszprém Megyei Önkormányzatok Közgyűlése, Veszprém, 1998
 Zsidó kultúrtörténeti emlékek Fejér megyében. Székesfehérvár, Szent István Király Múzeum, 2004. május 20-december 23. A kiállítást rendezte és a tanulmányt írta Gergely Anna. Székesfehérvár, 2004
 Berényi Zsuzsanna Ágnes: Budapest és a szabadkőművesség. Szerzői k., Budapest, 2005

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

היסטוריוני ספרות יהודים הונגרים
תעשיינים יהודים
מקבלי אות לגיון הכבוד
סקשפהרוואר: אישים
הונגרים חברי הבונים החופשיים
יהודים הונגרים
אצולה יהודית הונגרית
הונגרים שנולדו ב-1861
נפטרים ב-1926