רוז אוניל גרינהאו

רוז אוניל גרינהאו (1813–1 באוקטובר 1864) הייתה מרגלת קונפדרציה ידועה במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית. היא השתמשה בקשרים שלה כדי להעביר מידע צבאי מרכזי לקונפדרציה בתחילת המלחמה. בתחילת 1861, היא קיבלה שליטה על רשת ריגול פרו-דרומית בוושינגטון הבירה על ידי המגייס שלה, תומאס ג'ורדן, אז קפטן בצבא הקונפדרציה.

ילדות 

היא נולדה ב-1813 בשם מריה רוזטה אוניל במטע קטן במחוז מונטגומרי, מרילנד, צפונית-מערבית לוושינגטון הבירה (הערה: ההערה הביוגרפית על גרינהאו בארכיון הלאומי והרשומות בארצות הברית, שמחזיק את אוסף המסמכים שלה, אומר שאוניל נולדה ב-1817 בפורט טבק, מרילנד, אבל לא ברור מה התיעוד לכך). היא הייתה השלישית מבין חמש בנותיהם של ג'ון אוניל, בעל מטעים ובעל עבדים, ושל אשתו אליזה הנרייטה המילטון, שהייתה קתולית. או'ניל, שנקראה רוז בילדותה, הייתה השלישית שנולדה וקרובה לאחותה הגדולה הבאה, אלן (מרי אלינור) האב נרצח בשנת 1817, על ידי השרת השחור שלו. לאלמנתו, אליזה אוניל, היו ארבע בנות לפרנס וחווה דלה במזומנים.

לאחר שהתייתמו בילדותן, גרינהאו ואחותה אלן הוזמנו לגור עם דודתן בוושינגטון הבירה, בסביבות שנת 1830. הדודה, גב' מריה אן היל, ניהלה פנסיון מסוגנן בבניין הקפיטול הישן (לימים כלא הקפיטול הישן) והבנות פגשו דמויות חשובות רבות באזור וושינגטון. עור הזית שלה "סמוק בעדינות בצבע" זיכה אותה בכינוי "ורד פרא".

בשנות ה-30 היא פגשה את רוברט גרינהאו ג'וניור, רופא בולט, עורך דין ובלשן מווירג'יניה. הקשר ביניהם התקבל היטב על ידי החברה בוושינגטון, כולל מטרונית החברה המפורסמת דולי מדיסון. בשנת 1833, אחותה של גרינהאו, אלן אוניל, נישאה לאחיינה של דולי, ג'יימס מדיסון קאטס. בשנת 1856, בתם אדל קאטס נישאה לאלמן סטיבן א. דאגלס, הסנאטור מאילינוי.

נישואים ומשפחה 
בשנת 1835, רוז נישאה לד"ר רוברט גרינהאו ג'וניור בברכתה של דולי, ובשנות ה-50 של המאה ה-20 הייתה מזמן אשת חברה מבוססת בבירה. רוברט גרינהאו עבד במשרד החוץ האמריקאי. אחותו החורגת של רוברט, מרי גרינהאו לי, הייתה מבקרת אותם ושתי הנשים הפכו לחברות קרובות.

לבני הזוג גרינהאו היו ארבע בנות: פלורנס, גרטרוד, ליילה ורוז. לבת הצעירה קראו רוז אוניל גרינהאו (שמה האמצעי הוא שם הנעורים של אמה), והילדה קיבלה את הכינוי "רוז הקטנה". בשנת 1871, רוז הקטנה נישאה לקצין הצבא ויליאם פ. דובאל. נולדו להם שני ילדים, הבן ויליאם (נפטר ב-1874) והבת לי, שלימים נישאה ללואי יוג'ין מארי. בני הזוג דובאל התגרשו בשנת 1899.

בשל עבודתו של רוברט עם מחלקת המדינה המשפחה עברה למקסיקו סיטי, בשנת 1850 ולאחר מכן לסן פרנסיסקו, קליפורניה. ב-1852 חזרה גרינהאו מזרחה עם ילדיה, מסע של חודשים וילדה את בתה האחרונה ב-1853. בעלה נהרג בתאונה בסן פרנסיסקו ב-1854. היותה אלמנה לא שיבש את הפופולריות של גרינהאו בבירה. זמן קצר לאחר מכן, ביתם הבכורה פלורנס נישאה לסימור טרדוול מור, בוגר ווסט פוינט, קצין צבא וותיק במלחמת מקסיקו. בני הזוג עברו מערבה לאוהיו.

ריגול 

לאחר שאיבדה את בעלה, גרינהאו הפכה לתומכת של נושא הקונפדרציה. בזכות היותה אשת חברה בוושינגטון הבירה, בתקופה שלפני המלחמה, היא נעה בחוגים פוליטיים חשובים וטיפחה חברויות עם נשיאים, גנרלים, סנאטורים וקציני צבא בכירים, כולל ג'ון סי קלהון וג'יימס ביוקנן. גרינהאו הייתה תומכת של ההתנתקות ו"שימור אורח החיים הדרומי", כולל עבדות. היא הושפעה מאוד מחברותה עם הסנאטור האמריקני ג'ון סי קלהון מדרום קרוליינה. נאמנותה של גרינהאו לקונפדרציה צוינה על ידי בעלי אהדה דומה בוושינגטון, והיא גויסה כמרגלת. המגייס שלה היה קפטן צבא ארצות הברית תומאס ג'ורדן, שהקים רשת ריגול פרו-דרומית בוושינגטון. הוא סיפק לה צופן בן 26 סמלים לקידוד הודעות. לאחר שהעביר את השליטה ברשת הריגול לגרינהאו, ג'ורדן עזב את צבא ארצות הברית, נסע דרומה והוצב כקפטן בצבא הקונפדרציה. הוא המשיך לקבל ולהעריך את דוחותיה.

ב-9 ביולי וב-16 ביולי 1861, גרינהאו העבירה הודעות סודיות לגנרל הקונפדרציה פ.ג.ט. בורגארד המכילות מידע קריטי בנוגע לתנועות צבאיות של האיחוד, למה שיהיה הקרב הראשון בבול ראן, כולל תוכניותיו של הגנרל אירווין מקדואל. סייעו לה חברי קונגרס פרו-קונפדרציה, קציני האיגוד, השליחה בטי דובאל ורופא השיניים שלה, אהרון ואן קאמפ, וכן בנו שהיה גם חייל הקונפדרציה, יוג'ין ב. ואן קאמפ. ג'פרסון דייוויס, נשיא הקונפדרציה, זקף לזכותה את ניצחונו של הדרום בקרב זה ב-21 ביולי 1861.

לאחר הקרב היא קיבלה מג'ורדן את המברק הבא: "הנשיא שלנו והגנרל שלנו ביקשו ממני להודות לך. אנו סומכים עליך לקבלת מידע נוסף. הקונפדרציה חייבת לך חוב". (חתום) ג'ורדן, שָׁלִישׁ צְבָאִי-גנרל." היא נודעה בשם "ורד המורדים" בזכות עבודתה למען הדרום.

תפיסה וכלא 

בידיעה שהיא חשודה בריגול למען הקונפדרציה, גרינהאו חששה לשלום בנותיה הצעירות. ליילה נשלחה לאוהיו כדי להצטרף לאחותה הגדולה פלורנס גרינהאו מור, שבעלה סימור טרדוול מור הפך לקפטן בצבא האיחוד. (הוא קיבל תואר בריגדיר גנרל במאי 1865 על שירותיו וקיבל דרגת לוטננט אלוף לאחר המלחמה.) רק רוז הקטנה נשארה עם גרינהאו בוושינגטון.

כשאלן פינקרטון מונה לראש השירות החשאי החדש שהוקם, אחת הפקודות הראשונות שלו הייתה לצפות בגרינהאו, בגלל מעגל הקשרים הרחב שלה משני צידי המתרס. סוכניו התחקו אחר מידע שהועבר לביתה של גרינהאו. בזמן חיפוש בביתה, פינקרטון ואנשיו מצאו חומרי מודיעין נרחבים שנותרו מראיות שניסתה לשרוף, כולל פיסות של הודעות מקודדות, עותקים של מה שהסתכם בשמונה דיווחים לג'ורדן במשך חודש, מפות של ביצורים בוושינגטון והערות על תנועות הצבא.הוא עצר את גרינהאו והכניס אותה למעצר בית במעון ברחוב 16, ב-23 באוגוסט 1861, יחד עם אחת מהבלדריות שלה, לילי מקאל.

החומרים שנמצאו בביתה כללו מכתבי אהבה רבים, כביכול, מהסנאטור הרפובליקני האמריקני הנרי ווילסון ממסצ'וסטס. היא טענה שהוא מסר לה נתונים על "מספר התותחים הכבדים וארטילריה אחרת בהגנה על וושינגטון", אבל סביר להניח שהוא ידע הרבה יותר מעבודתו בוועדה לענייני צבא. המסמכים שנתפסו אצל גרינהאו מוחזקים כעת על ידי מינהל הארכיונים והרשומות הלאומיים, בארצות הברית, וחלקם זמינים באינטרנט. ביוגרפים בני זמננו של וילסון חושבים שהמכתבים, ככל הנראה, לא נשלחו על ידו מכיוון שכתב ידו וחתימתו אינם תואמים לאלה שבמכתבים.

פינקרטון פיקח על המבקרים בביתה של גרינהאו והעביר לבית חשודים-אוהדים דרומיים אחרים, מה שהוליד את הכינוי פורט גרינהאו. הוא שמח לפקח על המבקרים וההודעות, שכן זה נתן לו יותר שליטה בזרימת המידע הדרומית. כאשר פורסם מכתב מגרינהאו לסיוארד על היחס אליה, נשמעה ביקורת מהצפון על מה שנתפס כיחס מתון מדי למרגל. פינקרטון העביר את גרינהאו ב-18 בינואר 1862 לכלא הקפיטול העתיק, ובכך סגר את פורט גרינהאו. אסירים פוליטיים רבים נעצרו עד שהוקמה ועדה של שני אנשים שתבדוק את תיקיהם במה שכונה דיוני ריגול. גרינהאו מעולם לא הועמדה למשפט. בתה הצעירה, "רוז הקטנה", אז בת שמונה, הורשתה להישאר איתה.

גרינהאו המשיכה להעביר הודעות בעודה כלואה. עוברי אורח יכלו לראות את חלונה של רוז מהרחוב. היסטוריונים מאמינים שלמיקום התריסים ולמספר הנרות הדולקים בחלון הייתה משמעות מיוחדת ל"ציפורים הקטנות" החולפות במקום. במקום אחר מתואר חדר הכלא שלה הפונה לחצר הכלא "כדי שלא תוכל לראות או להיראות" ו"נעשה כל מאמץ לשמור על גב' גרינהאו הרחק מהחלונות". גרינהאו גם הניפה בהזדמנות אחת את דגל הקונפדרציה מחלון הכלא שלה.

הערכה בינלאומית 
ב-31 במאי 1862 שוחררה גרינהאו ללא משפט (עם בתה), בתנאי שתישאר בגבולות הקונפדרציה. לאחר שהן לוו למצודת מונרו בהמפטון רודס, היא ובתה המשיכו לריצ'מונד, וירג'יניה, שם גרינהאו התקבלה על ידי תושבי הדרום כגיבורה. הנשיא ג'פרסון דייוויס בירך על שובה וגייס אותה כשליחה לאירופה. למרות המצור, גרינהאו נסעה דרך צרפת ובריטניה ושהתה שם מ-1863 עד 1864 במשימה דיפלומטית של בניית תמיכה בקונפדרציה עם האריסטוקרטים האירופאים.

לאריסטוקרטים אירופים רבים הייתה אהדה לאליטה של הדרום; היו גם קשרים מסחריים חזקים בין בריטניה לדרום. בעודה בצרפת, גרינהאו התקבלה בחצרו של נפוליאון השלישי בטווילרי. בבריטניה, הייתה לה פגישה עם המלכה ויקטוריה. גרינהאו התארסה בשנת 1864 לרנוויל לבסון-גאוור, הרוזן גרנוויל השני. פרטי שליחותה לאירופה מפורטים ביומניה האישיים, מ-5 באוגוסט 1863 עד 10 באוגוסט 1864.

חודשיים לאחר שהגיעה ללונדון, גרינהאו כתבה את ספר זיכרונותיה, שכותרתו "המאסר שלי והשנה הראשונה לביטול חוק בוושינגטון". היא פרסמה אותו באותה שנה בלונדון והוא נמכר היטב ברחבי בריטניה.

מוות 
ב-19 באוגוסט 1864, גרינהאו עזבה את אירופה כדי לחזור לקונפדרציה כשהיא נושאת איתה איגרות מסרים. היא הפליגה על ה"קונדור", ספינת סוחר בריטית, המשמשת להתחמקות ממצור ימי. ב-1 באוקטובר 1864, הקונדור עלתה על שרטון בשפך נהר קייפ פיר ליד וילמינגטון, צפון קרוליינה, בעודה נרדפת על ידי USS Niphon ספינת תותחים של האיחוד. מתוך חשש ללכידה וממאסר, ברחה גרינהאו מהספינה המקורקעת, בעזרת סירת משוטים. גל הפך את סירת המשוטים, וגרינהאו טבעה. גרינהאו נשאה על גופה זהב בשווי 2,000 דולר שנתפר לתחתוניה ונתלה על צווארה, כסף מתמלוגים שקיבלה עבור ספר זיכרונותיה, מה שכנראה גרם לטביעתה.

כאשר גופתה של גרינהאו חולצה מהמים ליד וילמינגטון, המחפשים מצאו מחברת קטנה ועותק של ספרה "הכלא" שהוחבאו על גופה. בתוך הספר נמצא פתק המיועד לבתה, רוז הקטנה. היא זכתה להלוויה צבאית בכנסייה הקתולית של סנט תומאס השליח בווילמינגטון, צפון קרוליינה. בשנת 1888,האגודה לזכר הנשים, סימנה את קברה בבית הקברות אוקדייל בצלב שעליו נכתב "גב' רוז אוניל גרינהאו. נושאת איגרות לממשלת הקונפדרציה".

מורשת 
 מאמצע המאה ה-20 פורסמו שתי ביוגרפיות על גרינהאו.
 גרינהאו הייתה דמות בולטת שגילמה נינה פוש בפרק של סדרת הטלוויזיה של NBC משנת 1961, "האמריקאים", רוז המרדנית,
 מעלליה של גרינהאו הומחזו בסרט הטלוויזיה "הורד והתן" מ-1990 , בו גילמה מדולין סמית' את דמותה.
 גרינהאו הייתה דמות בולטת שגילמה סו-אן לידס בדרמת הטלוויזיה של 1993, "מחזור 61".
 בשנת 1993 שינתה נציגת הנשים של בני ותיקי הקונפדרציה את שמה ל"מסדר רוז של הקונפדרציה" לכבודה.
 בפרק "המלאכים הטובים יותר של הטבע שלנו" של הסדרה הקנדית "הפינקרטונים", בתה של גרינהאו (ששמה ליילה בפרק) עומדת לפרסם ביוגרפיה שערורייתית של אמה המנוחה. המוציא לאור של הספר נרצח בניסיון לגנוב את כתב היד.

לקריאה נוספת 
 אבוט, קארן (2014). שקרנית, מפתה, חיילת, מרגלת: ארבע נשים סמויות במלחמת האזרחים. הארפרקולינס. מסת"ב 9780062092892. או.סי.אל.סי. 860755256.
 בלקמן, אן (2005). ורד פרא: רוז אוניל גרינהאו, מרגלת מלחמת האזרחים. בית אקראי. מסת"ב 1400061180. או.סי.אל.סי. 57039369.
 בורגר, נאש ק. (1967). מרגלת הקונפדרציה: רוז אוניל גרינהאו. ווטס. או.סי.אל.סי. 1959158.
 נולאן, ג'נט קוברט (1960). מרגלת עבור הקונפדרציה. מסנר. או.סי.אל.סי. 676710673.
 רוס, אישבל (1992). ריבל רוז: חייה של רוז אוניל גרינהאו, מרגלת הקונפדרציה. ספרי מוקינגבירד מסת"ב 0891760261. או.סי.אל.סי. 861756742.

קישורים חיצוניים 

 
 
 רוז אוניל גרינהאו, מרגלת מלחמת האזרחים של הקונפדרציה.
 רשומות "רוז אוניל גרינהאו", קטלוג מחקר ארכיון (ARC), מינהל הארכיונים והרשומות הלאומי ארצות הברית.
 גרינהאו, רוז אוניל. המאסר שלי וחוק השנה הראשונה לביטול בוושינגטון, לונדון: ריצ'רד בנטלי, 1863; טקסט מלא מקוון ב-תיעוד הדרום האמריקאי, אוניברסיטת צפון קרוליינה
 מכתבי רוז אוניל גרינהאו, סיפורי משפחה

הערות שוליים 

מרגלים שריגלו למען ארצות הברית
מרגלות
מרגלים
מלחמת האזרחים האמריקנית
קונפדרציית המדינות של אמריקה
וושינגטון די. סי.: אישים
נשים אמריקאיות במאה ה-19
ילידי 1817
נפטרים ב-1864