זכויות להט"ב באתיופיה

זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באתיופיה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כפלילית במדינה, הנענשת עד 15 שנות מאסר, בעוד ישנם דיווחים על רמות גבוהות של אפליה והתעללות כלפי אזרחי להט"ב אתיופים.

לאתיופיה ישנה היסטוריה ארוכה של שמרנות חברתית בעוד פעילות הומוסקסואלית נחשבת לתופעה מינורית. בשנת 2008, חברי קהילת הלהט"ב האתיופית הפכו יותר ויותר גלויים כאשר מאות הומוסקסואלים עתרו לשוויון זכויות ופנו לראש הממשלה מלס זנאווי. אולם, נחסמו בדרך ללשכת ראש הממשלה. באותה שנה התקיימו נישואים חד מיניים לא רשמיים במלון שרתון אדיס בבירה אדיס אבבה. בתחילת שנות ה-2010, מספר כלי תקשורת בשיתוף הממשלה הטילו הגבלות על דיונים ב-"אידאולוגיית להט"ב" אם כי מדיניות צנזורה זו טרם הוכנסה לחוק.

עם זאת, רוב האתיופים נותרו עוינים כלפי הומוסקסואליות אשר מכונה לעיתים "סטייה מערבית", בעוד גברים הומוסקסואלים מואשמים באופן נרחב במגפת ה-HIV/איידס במדינה. הומוסקסואלים ולסביות אינם משרתים בגלוי בכוחות המזוינים של אתיופיה אף על פי היעדר חוק לגבי שירות בצבא. בושתי ("Booshtee") הוא כינוי גנאי של הומוסקסואלים באתיופיה, המשמש לעיתים קרובות לסירוגין כעלבון לאישיות בזויה. כתוצאה מאפליה רחבה זו, אזרחי להט"ב אתיופים לרוב מדכאים את נטייתם המינית או זהותם המגדרית האמיתית או נמלטים מהמדינה כמבקשי מקלט.

היסטוריה 
בהיסטוריה של אתיופיה, הכרה בפעילות הומוסקסואלית מוגדרת בדרך כלל כמעורפלת, נתון שמוביל לכך שלא נותרו עדויות נדירות עבור מחקר אקדמי. עם זאת, ההגיוגרפיה "חייה והתמודדויותיה של אמנו וואלאטה פטרוס" (באנגלית: "The Life and Struggles of Our Mother Wälättä P̣eṭros") משנת 1672 משמשת כהתייחסות הראשונה להומוסקסואליות בקרב נזירות בספרות האתיופית . וואלאטה פטרוס וחברתה ללימודים אהטה קרסטוס מהכנסייה האורתודוקסית האתיופית, היו נזירות ידידותיות אשר "חיו יחד באהבה הדדית, כמו נשמה וגוף עד המוות", בעוד נזירות אחרות הוצגו כתאוותניות זו בזו. הספר הוא הדורש הראשון בסגנון "קריאה קווירית" בספרות האתיופית הקדומה ביותר.

פעילות הומוסקסואלית הוכתרה כ-"מעשה סדום" והופללה לראשונה באתיופיה לאחר שקיסרות אקסום אימצה חוקים מהשושלת הסולומונית במאה ה-13. בסביבות שנת 1240 חיבר הסופר הנוצרי הקופטי, אבול פאדאיל אבן אל-אסאל, חוקי דת בספר המכונה פתחה נגשת. אבן אל-אסאל, שכתב בשפת הגעז, הפנה את חוקיו מסופר ארמני ומחוקים קודמים של האימפריה הביזנטית. הפתחה נגשת נכתב בשני חלקים: הראשון עסק בסקרמנטלים בהיררכיה של הכנסייה והיה קשור לטקסים דתיים. השני נוגע לחסרי דין, מינהל אזרחי כמו דיני משפחה. הקוד היה יעיל בזמני מספינט מכיוון שהוא נחקק כחוק עליון. מחוץ לקוד, עמדותיהם של אנשים לא ראו בעין יפה את הנטייה ההומוסקסואלית. במשך המאות לאחר מכן, הומוסקסואליות באתיופיה התפוגגה בחלק ניכר מהיסטוריית המדינה.

חוקי הפתחה נגשת בוטלו בקרב המלוכה בשנת 1931, בתקופת שלטונו של הקיסר היילה סלאסי, מחשש שהחוקים הטילו עונשים חריגים כגון קטיעות איברים והובילו לביקורות שליליות על רקע פשעים נגד האנושות. חוקי הדת הופסקו כאשר ממשל דרג אישר כמה שינויים משפטיים בנוגע לנטייה מינית. מנגיסטו היילה מריאם התייחס להומוסקסואלים בזלזול ובדרך כלל לעג להם במהלך מספר מסיבות עיתונאים. בשנת 1995 הוקמה הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה (שמה הרשמי של אתיופיה של היום) בשלטונו של ראש הממשלה מלס זנאווי. חוקים אנטי-הומוסקסואלים הקלו על העונש שנשאו מי שהורשעו בביצוע "מעשה סדום" בתקופת המערכות הממשלתיות בעבר, והחלו להטיל עונש של 15 שנות מאסר במקום, הפללה שנותרה במקומה מאז גם באתיופיה של ימינו.

תפקידי מגדר בתרבות המעלה 
בקרב אנשי המעלה  בדרום אתיופיה תיעד ההיסטוריון דונלד דונהאם במאמרו "עבודה וכוח במעלה, אתיופיה" בשנת 1994 כי מיעוט גברי בקרב אנשי המעלה, קבוצה אתנית קטנה של כ-95,000 איש הממוקמת במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום של אתיופיה, "עברו לתפקידים נשיים. זמן זה נקרא "זמן אפר", גברים (ביולוגיים) אלה היו לבושים כמו נשים, ביצעו משימות נשיות, טיפלו בבתיהם, וככל הנראה קיימו יחסי מין עם גברים. הם הוגנו גם על ידי המלך".

מעמד בחוק 
על פי סעיף 629 לחוק הפלילי, פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים מוגדרת כפלילית באתיופיה אשר קובע באומרו:"מי שעושה עם אדם אחר מאותו מין מעשה הומוסקסואלי, או כל מעשה מגונה אחר, דינו מאסר פשוט".סעיף 630 מגדיר את העונשים בשתי דרכים:

1. העונש יהיה מאסר ללא פחות משנה, או, במקרים חמורים מסוימים, מאסר חמור שלא יעלה על עשר שנים.

2. העונש יהיה מאסר מחמיר משלוש שנים עד חמש עשרה שנים.

בחוק האתיופי, נוסח חוק העונשין מתייחס למעשה הומוסקסואלי כאל מעשה של תוקפן כלפי קורבן. לפיכך, עבירת התוקף נחשבת למחמירה, כאשר היא מביאה להתאבדותו של הקורבן מסיבות של "בושה, מצוקה או ייאוש".

תנאי מחיה 
עמדות מסורתיות סביב מין ומיניות רווחות באתיופיה, כאשר אתיופים רבים סבורים כי הומוסקסואליות היא בחירה ולא מולדת, בעודה מוגדרת כ-"יבוא מהמערב" שהחברה האתיופית לא צריכה לקבל את זה כנטייה מינית לגיטימית. אתיופים המחזיקים בדעות מסורתיות או חסידי דת, במיוחד נוצרים אורתודוקסים ומוסלמים, בדרך כלל עוינים בגלוי נגד אזרחי להט"ב. יחס זה מוביל את חברי קהילת הלהט"ב האתיופית להתמודד עם סטיגמה חברתית בקרב האוכלוסייה הרחבה יותר, בעוד צנזורה באינטרנט הגבילה את יכולתם לארגן קמפיינים ועצומות עבור ביסוס זכויות להט"ב במדינה.

בדצמבר 2008, כתריסר אישים דתיים אתיופים (כולל מנהיג המוסלמים האתיופים וראשי הכנסיות האורתודוקסיות, הפרוטסטנטיות והקתוליות) אימצו החלטה נגד הומוסקסואליות, שקוראת למחוקקים להטיל את האיסור על פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בחוקת המדינה. אבונה פאלוס, הפטריארך של כנסיית טווהידו האתיופית-אורתודוקסית, הצהיר באומרו על הומוסקסואליות: "זה משהו מאוד מוזר באתיופיה, ארץ התנ"ך שמגנה את זה בתוקף. כדי שאנשים יתנהגו בצורה כזו הם צריכים להיות מטומטמים, טיפשים כמו חיות. אנו מגנים בחריפות את ההתנהגות הזו. הם צריכים להיות ממושמעים וצריך להפלות את מעשיהם, יש ללמד אותם לקח". על פי דו"ח של ארגון זכויות האדם הבינלאומי "Human Rights Watch" משנת 2008, הייתה "אלימות נרחבת נגד אנשים שזוהו כהומואים, לסביות או ביסקסואלים". משרד החוץ האמריקני האשים את ממשלת אתיופיה בהרג אזרחים שלא כדין, וכן בביצוע פעולות עינויים ומעצר שרירותי.

בשנת 2012, היה אמור להתקיים בבירה אדיס אבבה וועידה בנושא קידום זכויות להט"ב באתיופיה. עם זאת, הוועידה בוטלה עקב לחץ מצד נוצרים פונדמנטליסטים וקבוצות דתיות, שהפגינו נגד הוועידה וכינו את מארגניה "מיסיונרים של רשע".

ביוני 2012, התקיים ועידה נגד הומוסקסואליות במטה ארגון האיחוד האפריקאי באתיופיה בנושא ההשלכות לכאורה של "הומוסקסואליות כגורם ל-HIV/איידס, מחלות המועברות במגע מיני ומספר הפרעות פסיכולוגיות".

ד"ר סיום אנטוניוס, נשיא "United for Life", ארגן ועידה לאומית בשנת 2013 בהשתתפות פוליטיקאים ומנהיגים דתיים בה טען כי הומוסקסואליות היא תוצאה של "בעיה פסיכולוגית עמוקה" הנגרמת מהתעללות או צורה כלשהי של "משבר חברתי".

במרץ 2014, מועצת השרים הציעה הצעת חוק להגנת זכויות להט"ב, אם כי לבסוף לא נחקקה על ידי הפרלמנט בגלל התנגדות ציבורית מרקע דתי.

ביוני 2019, קבוצת טיולים בקרב חברי קהילת להט"ב מקומית שבסיסה בשיקגו, "Toto tour", הודיעה על תוכניתה לביקור באתיופיה. הצהרתה עוררה התנגדויות מצד יוצאי אתיופיה והפזורה מחוץ למדינה, שארגנו בתגובה הפגנות. הבעלים של הארגון, דן וור, אמר כי המחלוקת החלה במאי 2019 כשהקבוצה פרסמה תוכניות לטיולה ברשתות החברתיות. פעיל להט"ב אנונימי הצהיר באומרו לסוכנות הידיעות האמריקאית "Associated Press" על דאגתו כי "קיימות תפיסות שגויות נרחבות במדינה לפיהן הומוסקסואלים עשויים להיות האשמים בשכיחות הולכת וגוברת של מקרי אונס".

ארגוני זכויות להט"ב 
בשנת 2007 הוקמה קבוצת להט"ב בשם "The Ethiopian Gays, Lesbians, Bisexual & Transgender Committee" (הוועדה האתיופית להומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים) במטרה לנהל מסע פרסום להכרה בזכויות להט"ב באתיופיה.

בשנת 2013 נוסדה הקבוצה "Dana Social Club" על ידי פעיל הלהט"ב האתיופי בקי אביי. מטרת הקבוצה היא לתמוך בהומואים ולסביות תחת סטיגמה עצמית, להביע את נטייתם המינית בחופשיות ולקדם קמפיין למען גישתם של טרנסג'נדרים אתיופים לניתוח להתאמה מגדרית. הקבוצה פועלת בעיקר באמצעות מסעי פרסום מקוונים בעודה מנהלת ארכיון ספרייה בשם "The Ethiopian Gay Library".

טבלת סיכום

הערות שוליים 

אתיופיה
אתיופיה: חוק ומשפט
אתיופיה