מאפיית לנדנר

מאפיית לנדנר הייתה מאפייה משפחתית בירושלים, ואחת מהמאפיות הוותיקות בישראל.

המאפייה שנוסדה בשנת 1893, נסגרה ב-2019 לאחר 126 שנות פעילות, עקב קריסת תנור האבן הייחודי עליו הייתה מבוססת המאפייה, שיצר נזק כלכלי בלתי הפיך.

פועלה וייחודה של המאפייה 
עיקר עיסוקה של המאפיה היה אפיית לחם וחלות לשבת באמצעות תנור לבנים אירופאי. בנוסף, נאפו במאפייה גם חלות ולחמים מיוחדים לאירועים כגון חתונות, פדיון הבן וכדומה.

בימים קדומים, טרם היה נפוץ תנור אפיה ביתי, נהגו רבים מתושבי ירושלים לאפות ולחמם את מזונם בתנור המאפייה הגדול.

היסטוריה 
המאפייה נוסדה בשנת 1893 בשכונת בית ישראל בירושלים בידי משה דב לנדנר, נצר לשושלת אופים ידועה מהעיירה צ'רנוביץ' שבאוקראינה.

באמצע המאה ה-20 התקין בה בונה התנורים משה רוגובסקי תנור לבנים, חמישה מטרים אורכו וארבעה מטרים רוחבו, שנבנה במתכונת אירופאית טיפוסית. רצפת האבן של התנור ושיטת האפייה המיוחדת (לוע הבוער בתוכו אש מספר שעות לפני האפייה ואוצר בתוכו חום רב) הקנו ללחם של מאפיית לנדנר, ובעיקר לחלות השבת, מוניטין מקומי ובינלאומי. בנוסף לחלות השבת נאפו במאפייה גם חלות לפדיון הבן, חלות לכלה ולחתן ומגוון חלות מיוחדות לאירועים, לחגים ולמועדים יהודים. בימים בהם לרוב תושבי העיר לא היה עדיין תנור אפייה ביתי נהגו תושבי השכונה להכניס לתנור מיני מאפים ותבשילים ביתיים, והתנור הגדול שימש במשך למעלה ממאה שנים כמוקד של חיי קהילה ערים.

לאחר פטירתו של המייסד, ירש בנו זלמן את המאפייה, ובהמשך ירש אותה מתי לנדנר, נכדו ויליד 1930. מתי המשיך את מסורת האפייה המשפחתית בעזרת צוות עובדים קטן. בשנותיו האחרונות, כשהגיל החל לתת את אותותיו באופה הקשיש, פעלה המאפייה רק לקראת סוף השבוע, ומבחר מיני המאפה הצטמצם לחלות בלבד. מתי לנדנר הלך לעולמו בדצמבר 2016. בניו של מתי, דובי ועודד, התעתדו תחילה לסגור את המאפייה אבל בסופו של דבר השאירו אותה פתוחה. עודד שעבר להשתקע בארצות הברית, התרחק מניהול המקום, ודובי, הבן הבכור ופנסיונר של משטרת ישראל, הופקד על המאפייה המשפחתית, והמתכונת של אפיית חלות רצופה, מבוקר רביעי ועד כניסת השבת, נשמרה. כמו גם המתכון המסורתי, שלדברי בעלי המקום מעולם לא נוספו לו משפרי אפייה או חומרים משמרים.

סגירת המאפייה 
בשנת 2019 קרס תנור האבן הייחודי שפעל במאפיה למעלה ממאה שנים. בעקבות קריסת התנור הידוע נתקלה המשפחה בהתלבטות האם לסגור את המאפיה או לנסות לתקן את התנור ולהמשיך להפעיל את המאפייה. התיקון היה יקר ובנוסף נדרש אף לשבור קירות בשטח המאפיה על מנת לתקנו, וכמעט לבנותו מחדש, והמאפייה שהצטמצמה לא מכרה מספיק חלות על מנת לכסות את העלויות לשיפוצה. לאחר דין ודברים בין בני המשפחה, התקבלה ההחלטה לסגור את המאפיה.

בשנים שלאחר הסגירה הוצעו לבני המשפחה הצעות רבות בקשר למימוש השטח הנדל"ני, וביניהם הקמת מוזיאון ירושלמי אותנטי בשטח המאפיה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

לנדנר
היישוב הישן
ירושלים: חברות