רצח נטע בלאט-שורק וכריסטין לוקן

רצח נטע בלאט-שורק וכריסטין לוקן היו שני מעשי רצח ופיגועי טרור פלסטיני, שבוצעו על ידי אותה חוליית טרור בשנת 2010.

רצח נטע בלאט-שורק
נטע בלאט-שורק (10 ביולי 1957 – 24 בפברואר 2010) הייתה מורה ומחנכת, מטפלת בדרמה ומשוררת מזכרון יעקב שנרצחה בפיגוע טרור פלסטיני ב-24 בפברואר 2010 באזור בית ג'מאל שבהרי יהודה שאליו הגיעה לחופשה. לאחר שנמצאה גופתה, סברה המשטרה שמדובר בהתאבדות, אך עם קבלת ממצאי הנתיחה שלאחר המוות, פתחה המשטרה בחקירת רצח. החקירה התנהלה במשך חודשים ארוכים והמשטרה עלתה על עקבות החשודים רק לאחר שביצעו פיגוע דקירה נוסף – רצח כריסטין לוקן וניסיון לרצח קיי וילסון, בסיום אותה שנה.

רקע 
נטע בלאט-שורק, נולדה וגדלה בקיבוץ אפיקים. אחרי הצבא עברה לגור בשוודיה ולאחר מכן בארצות הברית, אך לאחר כשני עשורים חזרה לישראל, השתקעה בזכרון יעקב, התחתנה וילדה בת. היא עסקה בהוראה, הקימה קבוצת תיאטרון והייתה בעלת תואר שני בטיפול בדרמה. בשנת חייה האחרונה עבדה כמחנכת בבית הספר "גשר על הוואדי", בית ספר יהודי-ערבי בכפר קרע. היא השתתפה במעגלי שלום לנשים ובפעילויות שונות לקידום יחסי יהודים-ערבים. משפחתה סיפרה שהאמינה בדו-קיום, למדה ערבית ונפגשה עם נשים ערביות מצפון הארץ. כחובבת טבע מושבעת, טיילה הרבה בחיק הטבע.

ביום התקיפה הגיעה לחופשת התבודדות במנזר נזירות בית לחם שבבית ג'מאל. זמן קצר אחרי שהגיעה, יצאה לטייל בחורשה הסמוכה למנזר, שם נרצחה.

הפיגוע 
ב-24 בפברואר 2010, חדרה לישראל חוליית טרור פלסטינית באופן בלתי חוקי מאזור צוריף שבשליטת הרשות הפלסטינית דרך פרצה בתוואי גדר ההפרדה ליד ביתר עילית. חברי החוליה פרצו לבית בבית שמש, גנבו מכונית ונסעו למנזר בית ג'מאל, שם המתינו לרדת החשיכה על מנת לשוב לצוריף. ליד המנזר הבחינו בבלאט-שורק מטיילת לבדה בסביבת המנזר והחליטו לרצוח אותה. הם דקרו אותה למוות ונמלטו מהאזור במכונית הגנובה. למחרת, הבחינו הנזירות בהיעדרה והודיעו לבעלה, אמוץ שורק, שלא חזרה לחדרה. המשטרה הוזעקה ופתחה בחקירת ההיעלמות. בני משפחתה שלא היו מרוצים ממאמצי המשטרה, החלו לחפש אותה בעצמם, הם ידעו שביקרה במנזר ושיערו באיזה אזור טיילה. כעבור יומיים, מצאו אותה בן דודה ושני חברים ללא רוח חיים. המשטרה סברה בתחילה שמדובר בהתאבדות, אך ממצאי הנתיחה מהמכון לרפואה משפטית באבו כביר העלו כי ייתכן שמותה נגרם כתוצאה מפלילים. במשטרה הוקם צוות חקירה מיוחד שפתח בחקירה למציאת רוצחיה.

רצח כריסטין לוקן
כריסטין לוּקֶן (באנגלית: Kristine Luken, 7 במרץ 1966 – 18 בדצמבר 2010) הייתה נוצרייה אמריקאית שנרצחה בפיגוע טרור ב-18 בדצמבר 2010, בעת שטיילה עם חברתה, קיי וילסון, בהרי ירושלים. וילסון שרדה את התקיפה למרות פצעי דקירה מרובים. שלושה ימים לאחר הפיגוע נעצרו חלק מחברי חוליית הטרור שביצעה את הפיגוע. במהלך החקירה, הודו חברי החוליה שרצחו גם את נטע בלאט-שורק. המחבלים הפלסטינים, כיפאח גנימאת, איאד פטאפטה ואיברהים גנימאת, הורשעו בסדרת פשעים אלימים.

רקע 
כריסטין לוקן, הייתה אזרחית אמריקאית, חברה בחברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים, ארגון נוצרי שבסיסיו בארצות הברית ובאנגליה. לוקן נולדה בטקסס וחיה שנים רבות בווירג'יניה שם עבדה במחלקת החינוך של ארצות הברית עד שעזבה למען עבודתה במיסיון. לוקן ביקרה לראשונה בישראל בשנת 2007 במסגרת תיירות צליינית לאתרים קדושים ותיארה את הטיול כחוויה שהרחיבה את ההבנה הדתית שלה והעמיקה את מערכת היחסים שלה עם אלוהים. לוקן הכירה את קיי וילסון, מדריכת טיולים ישראלית ילידת אנגליה, באוגוסט 2010 במסע בפולין שהדריכה וילסון ובמהלכו ביקרו במחנות השמדה ובמרכזים קהילתיים יהודיים. השתיים התיידדו והחליטו לצאת לטייל יחד בישראל בחופשת חג המולד.

הפיגוע 
ביום שבת 18 בדצמבר 2010 אחר הצוהריים, טיילו לוקן ווילסון ביער מטע שליד בית שמש, ממערב לירושלים. השתיים הבחינו בשני גברים ערבים, איאד פטאפטה וכיפאח גנימאת, שניגשו אליהן לבקש מים ועוררו את חשדן. הגברים תקפו אותן כשהם חמושים בסכין. הנשים ניסו להשיב מלחמה ווילסון הצליחה לדקור אחד מהם באולר, לפני שהכניעו אותן התוקפים. הם גנבו את כספן ולקחו מווילסון שרשרת עם תליון מגן דוד. וילסון נזכרה: "לא הבנתי אם הם רוצים לאנוס אותנו או לשדוד אותנו. הם לקחו את המגן דוד שלי. ניסיתי לשכנע אותם שאנחנו לא יהודיות."

וילסון הורתה ללוקן לזייף התקף אפילפסיה ואמרה לתוקפים שהן חלק מקבוצה מאורגנת שתחזור במהרה. אחרי חצי שעה שהחזיקו בהן התוקפים תחת איומי סכין, הם הורו להן לחלוץ את נעליהן וקשרו את ידיהן מאחורי גבן בעזרת השרוכים. הם חסמו את פיהן עם רצועות ממעיל פליז, הפרידו ביניהן ואילצו אותן לכרוע על ארבע. השתיים התחננו שיחוסו על חייהן אך אז דקרו אותן התוקפים פעמים רבות. וילסון סיפרה למשטרה: "הבנתי שהוא עומד לערוף לי את הראש. כריסטין נרצחה מול העיניים שלי. היא צרחה. לא רציתי שיכאיב לי. ניסיתי להיות בשקט. זה היה קשה כי המכות היו חזקות, אבל ניסיתי להעמיד פנים שאני מתה."

וילסון נדקרה 13 פעמים, עצם החזה שלה, שכמה אחת ומספר מצלעותיה נשברו, הריאות והסרעפת שלה נוקבו, והכתף שלה יצאה ממקומה. לוקן נדקרה למוות בפיגוע. התוקפים חזרו אחרי מספר דקות לוודא הריגה. הם דקרו את וילסון פעם נוספת בחזה. היא סיפרה: "העמדתי פני מתה. ראיתי שהיא [הסכין] לא חדרה ללב שלי. החברה שלי גססה, שמעתי את חרחורי המוות שלה." וילסון שבה להכרה ומצאה את עצמה בין שיחים ביער. באפיסת כוחות ופצועה קשה, ניסתה להזיז את עצמה לשביל המסומן בתקווה שתימצא. היא סיפרה: "רציתי רק לישון והרגשתי שאני עומדת להתמוטט, אבל ידעתי שאסור לי להירדם. ניסיתי לקום שלוש פעמים ונפלתי, סטיתי מהשביל ולא הצלחתי למצוא את הדרך, והיה לי קשה מאוד לנשום, אבל הייתי חייבת לעשות שינוי בראש ולחשוב חיובי."

כשידיה כפותות מאחורי גבה, גררה את עצמה וילסון יחפה ומדממת מעל 1,200 מטרים עד שהגיעה למגרש חניה שבו הייתה משפחה שהזעיקה את הרשויות. היא אושפזה בהדסה עין כרם במצב אנוש. דגימת ה-DNA מהאולר שלה הובילה ללכידת חוליית הטרור. שירות הביטחון הכללי והתקשורת הישראלית הכריזו על וילסון כגיבורה.

כוחות המשטרה, חיילים ומתנדבים ערכו חיפוש נרחב אחר לוקן וסרקו את היערות שמסביב לבית שמש. לאחר חיפוש שנמשך כל הלילה, נמצאה גופתה חבויה בשיחים ליד מושב מטע, כפותה ודקורה למוות. במשטרה מאמינים שהתוקפים העבירו לשם את גופתה.

מעצרים 
שלושה ימים לאחר הפיגוע, עצרה משטרת ישראל את כיפאח גנימאת ואיאד פטאפטה וכחודש לאחר מכן עצרה חברים נוספים בחוליית הטרור. כוחות המשטרה הסתמכו בחקירתם על העדות שנתנה וילסון ועל פרופיל DNA שהפיקה משרוולה שהוכתם בדמו של איאד פטאפטה כשדקרה אותו באולר. פרופיל ה-DNA נמצא במאגר המשטרה ואיאד פטאפטה וכיפאח גנימאת נקשרו לזירת הפשע והודו במעשיהם. חוקרי המשטרה גילו שכיפאח גנימאת היה ראש חוליית טרור פלסטינית שחבריה תושבי אזור חברון, ביניהם איאד פטאפטה ואיברהים גנימאת.

חברי החוליה הודו ברצח כריסטין לוקן ובנוסף ברצח נטע בלאט-שורק בתחילת אותה שנה וסיפרו שביצעו פיגועי דקירה וירי נוספים. הם הצהירו שמטרתם הייתה רצח יהודים.

המשפט 
בעקבות הסדר טיעון, הרשיע בית המשפט המחוזי בירושלים את כיפאח גנימאת, ברצח לוקן ובסדרת עבירות נוספות ודן אותו לשני מאסרי עולם ול-60 שנות מאסר בפועל נוספות. בנוסף לסעיף הרצח ולעבירות שונות ביניהן גניבת נשק, סחר בנשק וארבעה סעיפי ניסיון לרצח, הורשע גנימאת גם בסעיף אונס בנסיבות מחמירות שהתרחש ביולי 2009, במהלכו קשר גנימאת את ידי הקורבן ואנס אותה באיומי סכין במערה ליד מנזר בית ג'מאל.

השופטים כתבו על כיפאח גנימאת: "מילים אין בהן כדי לבטא את הרוע והאכזריות של נאשם זה, שלא בא לחפש פרנסה וספק אם בא לחפש נקמה, אלא ביטא רוע לשמו, אכזריות, אדישות לזולת ורשעות אין סוף, כאשר דקר למוות נשים חסרות ישע, ביצע שחיטה עם סכין גדולה, חתך אנשים אחרים ועשה כן לאורך חודשים... הזעקות של הקורבנות מהדהדות לא רק בדמיון אלא עולות מכאבם העצום של בני המשפחה."

איאד פטאפטה הורשע במספר עבירות כולל רצח לוקן וניסיון לרצח וילסון.

איברהים גנימאת, אחיו של כיפאח, הורשע ברצח נטע בלאט-שורק ובעבירות נוספות ביניהן גניבת רכב וחדירה בלתי חוקית לישראל. הוא נידון למאסר עולם ול-16 שנות מאסר בפועל.

הערות שוליים 

פיגועי דקירה
פיגועי טרור בישראל ב-2010
טרור פלסטיני
חללי טרור ישראלים
חללי טרור אמריקאים
2010 בישראל