הכתובת הדו-לשונית מצ'ינקיי

הכתובת הדו־לשונית מצ'ינֶקֶיי היא כתובת עתיקה הכתובה בפיניקית ובלווית, המתוארכת למחצית השנייה של המאה ה-8 לפנה"ס. הכתובת נחשפה בשנת 1997 ליד הכפר צ'ינֶה , כ-30 ק"מ דרומית לאדנה בקיליקיה. הממצא פורסם ותואר לראשונה בשנת 1999, והמהדורה הראשונה של הכתובת פורסמה בשנת 2000. עם השנים נוספו תוספות חשובות לפרשנות הכתובת.

הכתובת חולקת מאפיינים דומים עם כתובת אזתוד מאזתודי (קאראטפה). שתי הכתובות הן כתובות דו־לשוניות פיניקיות־לוויות, העוקבות אחר מלכי אדנה העתיקה מ"בית מופסוס" (המצוין בפיניקית כ"מפש" ובהירוגלפים הלווים כ־muksa), המוכר כמופסוס , מלך אגדי מהמיתולוגיה היוונית.

רקע 
הממצא שעליו נמצאה הכתובת הוא פסל של אל הסערה תרחונזה, בעל זקן ותסרוקת תלתלים, חובש כובע אלוהי בעל זוג קרניים, עוטה צעיף המשתלשל מכתפו השמאלית ולובש בגד בעל שרוולים קצרים עד מרפקיו. למתניו חגורה רחבה המתחברת לרצועה אלכסונית על גבו. ידיו שלובות ומחזיקות חפץ בלתי־מזוהה, ועל ידו הימנית חורים ששימשו אולי להצמדת חפץ אחר. מעל גבותיו שרידי עופרת של חפץ שהוצמד לשם. הכתובת נכתבה על ידי המלך הידוע בשם Uriakki, Urikki, Uriyikki ו־Urik, בטקסטים אשוריים, המקביל ל-War(a)ika בלווית. השאלה אם זה הוא "אורכ" מכתובת אזתוד (טור א' שורה 2) שנויה במחלוקת. מלך זה היה וסאל של אשור בממלכת קוה (קיליקיה). בלווית אזור זה היה ידוע בשם 'חִיַוַ'.

בכתובת מונומנטלית זאת התייחס המלך למערכת היחסים בין ממלכתו לשליטיו האשורים. כמו כן, בגרסה הפיניקית של הכתובת, המלך טוען שבנה 15 מבצרים בממלכתו. בגרסה הלווית של אותה כתובת, אותו משפט מתפרש בצורה שגויה כהתייחסות להרס מבצרים.

הכתובות

הכתובת הפיניקית 

הכתובת הפיניקית המקורית היא:

משמעותה היא: "אנכי ו[ריכ בן...] ממשפחת מפש [מלך הדננים?] ברוך־בעל, אשר [הרחבתי] בית ארץ עמק [אדן בעבור] בעל ובעבור הא[לים ו גם סוס [על סוס ו על . ומלך [אשור ו]כל בית אשור היו לי לאב [ול]אם, והדננים והאשורים היו לבית אחד. ובנה אנכי מצודו[ת], במוצא שמש שמונה 8 ובמבוא שמש שבע 7, והיו 15 (יחד). ובמק[ומות...] (אלה אשר) נלחצו הושבתי ש[ם...]בעל־כר שלווה, ישע, שובע ו[כל?] נועם אֶל מלך זה, ואף ב[...] זה.".

הכתובת הלווית 

הכתובת הלווית היא תרגום כמעט מוחלט של הכתובת הפיניקית.

מונחים בכתובת 
בכתובת הלווית נזכר המונח "חִיַוִ", המקשר בין המונח "אַחִיַוַ", שהוא גלגול של אכאים, למונח קוה, שכן חֿ אנטולית מבוטאת לעיתים בשפות שמיות כק'. ייתכן שהשם התגלגל גם לחוי המקראי. המונח המקביל בכתובת הפיניקית הוא "דננים".

כמו השמטת ה"אַ" התחילית ב"(אַ)חִיַוַ", כך גם במונח "אשור" הושמטה בכתובת הלווית ה"אַ" התחילית, והשם נכתב "sura" במקום "Asura" במקום בו המונח הפיניקי המקביל הוא "אשֻר". יש הרואים במונח זה מקור לקיצור השם אשור לסוריה, כפי שמובא עוד אצל הרודוטוס (היסטוריות 7.63).

הן בכתובת הפיניקית והן בכתובת הלווית מוזכר "מפש/מֻכַּסַ" (במעתק פ־כ המוכר בין לווית לשפות שמיות), הנזכר גם בשתי השפות בכתובת אזתוד. השם מתועד גם כתב קווי ב' כ־Mo-qo-so ובחתית כ־Mu-uk-šu-uš, בהקשר מקוטע, אך מיד לאחר מכן מוזכרות התקפות על אלשיה בהן משתתף אַתַרשִיַ איש אַחִיַ. המונח מתקשר עם מופסוס  היווני.

ראו גם 
 כתובת אזתוד
 קוה (ממלכה עתיקה)
 רשימת כתובות כנעניות וארמיות

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים 

 כתובת משנת 800 לפני הספירה מראה את מקור השם 'סוריה'
 Nytt fynd stärker samband mellan suroye-asuroye 
 Neue Entdeckung erhöht Verbindung zwischen Suroye und Asuroye

הערות שוליים 

כתובות פיניקיות מלכותיות
כתובות בלווית
אשורולוגיה
אנטוליה
ממצאים ארכאולוגיים מאבן
כתובות דו-לשוניות