אישטוואן קומור

אישטוואן קומור (במקור קלאובר, בהונגרית: Komor István; באיה, 24 באוקטובר 1926 – סגד, 4 בספטמבר 1974) היה במאי תיאטרון יהודי-הונגרי ומנהל תיאטרון זוכה פרס מארי יאסאי, הפרס ממלכתי הגבוה אשר הוקם בשנת 1953 על ידי ממשלת הונגריה כפרס משחק במה/קולנוע/טלוויזיה.

ביוגרפיה 
אישטוואן קומור נולד במשפחה יהודית כבנם של לאיוש קלאובר (1883–1941), מנהל ובעלים של בנק, סגן נשיא הקהילה ההיהודית בבאיה, ושל ינקה קליין (1891–1957). הוא סיים את בית הספר התיכון על שם בלה השלישי, מלך הונגריה והוא גורש למחנה ריכוז (קרוב לוודאי לאושוויץ) ב-1944. הוא שרד וחזר הביתה ב-1945. הוא נרשם גם לפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת פאזמון פטר (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וגם לאוניברסיטה לאמנויות התאטרון והקולנוע. הוא למד תולדות האמנות והקשיב להרצאותיו של ג'רג' לוקאץ'. המורה שלו למשחק היה פרנץ הונט, שלמרות זאת יעץ לו לא להיות בממאי, אך העסיק אותו כעוזר במאי ב"תיאטרון הנוער". 

ב-1949 קיבל חוזה כבמאי ראשי בדברצן, שם ביים חמש הצגות בכורה בחודשיים וחצי. בשנת 1951, עבר לסגד במעמד דומה. הוא עזב אחרי שתי עונות ועבד בתיאטרון פטפי בבודפשט, במישקולץ, בקצ'קמט ובגיור על בסיס שנתי. לאחר מכן, חתם שו בחוזה בסגד וחזר לשם למשך שתים עשרה שנים. הוא היה גם המנהל הראשי של התיאטרון במשך כמה שנים. עם זאת, התפטר ב-1964. הסיבה לכך הייתה סכסוך שנגרם מהצגת הבכורה של המחזה "נידוני אלטונה" של סארטר (1959), שעובד לסרט ב-1962. לאחר סיטואציה מתוחה נוספת, ב-1969 חתם על חוזה כבמאי ראשי עם להקת תיאטרון קאפושוואר שעמדה לפני פירוק. בשנת 1971 הוא מונה למנהל התיאטרון. שמו קשור לגיבוש הלהקה וליסוד העידן שכונה מאוחר יותר "תופעת הקאפושוואר".

אחד השלבים החשובים בפעילותו בקאפושוואר, היה בכורת המחזה של אנדראש שיטה: "גדעון המפואר", שהיה גם אירוע בתולדות התיאטרון ההונגרי. מחזהו של המחבר הוצג לראשונה בהונגריה ב-19 בנובמבר 1971.

מותו המוקדם מנע ממנו להיות חלק מהצלחת הלהקה, שזכתה לתהילה לאומית ובינלאומית.

אנחנו יכולים לפגוש את שמו גם כשחקן בשתי הצגות, בתפקיד אפיזודי.

שמו מונצח על ידי תיאטרון קפושוואר באמצעות טבעת הזיכרון אישטוואן קומור (Komor István-emlékgyűrű), שנוסדה ב-1975.

הוא נקבר בבית הקברות היהודי ברחוב סגדי בעיר הולדתו באיה.

בימויו 
מספר הצגות הבכורה הרשומות במאגר התיאטרון : 77 . מתוך רשימת הבימויים והפקות מתברר שהוא העלה אותו מחזה עם שתי תיאטראות באותה השנה.

 תיאטרון צ'וקונאי של דברצן
<div class="mw-content-ltr">

תיאטרון הנוער
 Koralov: Sorsdöntő napok (1951. április 11.)
 Molière: A szeleburdi vagy minden lében kanál (1953. december 18.)
 Hárs László: A titkos örs (1954. április 13.)

התיאטרון הלאומי של סגד
<div class="mw-content-ltr">

תיאטרון דרינה של מישקולץ
 Bródy Sándor: A tanítónő (1954. december 19.)
 Vereczkey Zoltán: Vizsgázik a tanár úr (1955. március 19.)
|

תיאטרון קטונה יוז'ף של קצ'קמט
<div class="mw-content-ltr">

תיאטרון קישפלודי של גיור
<div class="mw-content-ltr">

תיאטרון גזה גארדוני של אגר
 Kálmán Imre: Bajadér (1962. december 7.)

תיאטרון קאפושוואר
<div class="mw-content-ltr">

פרסים 
 פרס מארי יאסאי (1963)

לקריאה נוספת 
 Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. http://mekoszkhu/02100/02139/html/sz13/509h. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון אמנות הבמה ההונגרי)
 גאבור מיהאי: תופעת קאפושוואר. מוזות Közművelődési Kiadó, 1984. 
 A százéves Színésziskola. Szerkesztette: Csillag Ilona. Magvető Kiadó, 1964 MA 244-1-6466
 Színházi adattár szinhaziadattar.hu Archiválva 2016. december 3-i dátummal a Wayback Machine-ben (מאגר התיאטרון)
 Humorlexikon Szerkesztő: Kaposy Miklós (Tarsoly Kiadó - 2001;  ) (לקסיקון ההומור)
 Sándor János: Százados színházi krónika. Szegedi Színházi és Színészeti Kataszter . (Ariadne Press Bt. 1998) 
 A Kaposvári Csiky Gergely Színház internetes archívuma
 Emlékezés

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

במאי תיאטרון יהודים הונגרים
מפיקי תיאטרון
מנהלי תיאטראות
אסירים במחנות ריכוז
ניצולי השואה
בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
בוגרי האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע
באיה: אישים
הונגרים שנולדו ב-1926
הונגרים שנפטרו ב-1974