איגנץ פרקש

איגנץ פרקש (בהונגרית: Farkas Ignác; אדלן, 29 באפריל 1875 – בודפשט, 18 בינואר 1943) היה רופא יהודי-הונגרי אורולוג-כירורג, רופא ראשי, מנהל בית חולים, יועץ בריאות.

ביוגרפיה 
איגנץ פרקש נולד במשפחה יהודית כבנם של ברנאט פרקש ושל בטי לוקס. הוא החל את לימודיו התיכוניים בגימנסיה המלכותית הקתולית במישקולץ, ולאחר מכן סיים את לימודיו ואת בחינות הבגרות בגימנסיה המלכותית הראשית בארד (1894). הוא קיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1899 בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד).פרקש החל לעבוד כעוזר רופא ומתמחה במכון הפתולוגי מס' 1, משם עבר למרפאה הכירורגית מס' 1 עם פרופסור דיולה דולינגר. במהלך תקופה זו, קיבל הסמכה ככירורג. לאחר מכן עבד במחלקה הכירורגית של המרפאה בבודפשט תחת הרופא הראשי גזה אייש. במהלך מלחמת העולם הראשונה, ביצע שירות בשדה הקרב כרופא גדודי וקיבל מספר עיטורים. באפריל 1915, נבחר למנתח ראשי של "הבית הלאומי לילדים נכים" (Nyomorék Gyermekek Országos Otthona). לאחר שחרורו מונה לראש המחלקה האורולוגית של כמה בתי חולים הצבאיים. בישיבה שהתקיימה ב-17 בדצמבר 1925, בחרה בו הנהלת הקהילה היהודית של פשט לעמוד בראש המחלקה האורולוגית החדשה שהוקמה בבית החולים היהודי צדקה של פשט. בנוסף, הוא היה הרופא הראשי של המכון המרכזי לאורולוגיה של המוסד לביטוח לאומי ההונגרי.

מחקריו עסקו בעיקר בכירורגיה אורולוגית, שחפת כלייתית וטיפול רפואי בהיפרפלזיה של הערמונית. מותו נגרם כתוצאה מאי ספיקת לב ומסרטן המעי הגס. פרקש הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.

עיטורים וחברויות 
 בשנת 1930, כהוקרה על עבודתו האיכותית בתחום שירותי הבריאות הציבוריים, הוענק לו התואר "יועץ בריאות מלכותי הונגרי".
 ב-1938 הוא נבחר לחבר כבוד באיגוד הרפואי של קלוז'
 וכן ב-Società Italiana di Urologia ברומא.
 הוא היה המזכיר הכללי ואחד ממייסדי האגודה האורולוגית ההונגרית, שנוסדה ב-1925
 סגן הנשיא של הקזינו הרפואי
 נשיא הכבוד של החברה הרפואית ליפוטוורוש (רובע 5)

משפחתו 
אשתו הייתה הדוויג וידר (1890–1944) , בתם של מור וידר ושל הרמינה קאן, לה נישא ב-11 בינואר 1912 בבודפשט.

ילדיהם:
 מריאטה ז'וז'אנה פרקש (1912–? ). בעלה פרנץ קסג (1901–?) היה רופא שיניים. הם התגרשו.
 יהודית פרקש (1920–? ). בעלה אנדרה רודנאי (רוטנשטיין) (1912–?) היה אורולוג-כירורג.

כתביו ומחקריו 
 על טיפול בדלקת שלפוחית השתן החריפה והכרונית . (סקירה אורולוגית, 1909, 1)
 המצב הנוכחי של הטיפול בהיצרות השופכה הגברית . (סקירה אורולוגית, 1909, 2)
 על טיפול רפואי במחלת שחפת של האשך והאפידידימיס. (סקירה אורולוגית, 1909, 3)
 תוצאות שהושגו עם חיסון גונוקוק (ארתיגון) (Gonococcus vaccinnal (arthigon)) במקרים של דלקת מפרקים גאוטי. (שבועון רפואי, 1912, 39)
 האקטופרוטאין (Actoprotein) תכשיר חלבון חדש. (רפואה, 1923, 36)
 היפרטרופיה של הערמונית מנקודת מבט כספית של קופות החולים . (Budapest Medical Journal, 1924 44)
 כליות מאוחדות חד צדדיות דיסטופיות. עם וידור רווס. (שבועון רפואי, 1929, 12)

לקריאה נוספת 
 Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגר ההמוזיאון הספרותי פטפי)
  (לקסיקון התחייה ההונגרית)
 A magyar társadalom lexikonja. Budapest, A Magyar Társadalom Lexikona Kiadóvállalat, 1930. (הלקסיקון של החברה ההונגרית)
 Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
 לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת.

ראו גם 
  (אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים)

הערות שוליים 

רופאים יהודים הונגרים
כירורגים יהודים הונגרים
בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
אורולוגים יהודים הונגרים
חיילים יהודים במלחמת העולם הראשונה
רופאים צבאיים יהודים
אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
הונגרים שנולדו ב-1875
הונגרים שנפטרו ב-1943