Dirty Diana

Dirty Diana הוא שיר של הזמר האמריקאי מייקל ג'קסון. זו הרצועה התשיעית באלבום האולפן השביעי של ג'קסון, Bad (1987). את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים אפיק רקורדס ב-18 באפריל 1988, כסינגל החמישי מתוך האלבום. השיר מציג סאונד רוק כבד יותר משאר שיריו של ג'קסון, בדומה ל-"Beat It" מ-Thriller (1982) וסולו גיטרה שנוגן על ידי סטיב סטיבנס . "Dirty Diana" נכתב על ידי ג'קסון והופק על ידי קווינסי ג'ונס. מילות השיר מתייחסות למעריצים ההדוקים של האמן. ל-"Dirty Diana" מפעם מתון והוא מנוגן בסולם סול מינור.

"Dirty Diana" התקבל באופן מעורב על ידי מבקרי המוזיקה העכשווית, אך זכה להצלחה מסחרית בעולם ב-1988, והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. השיר נכנס גם לעשירייה הפותחת במדינות שונות, בהן בריטניה, צרפת, איטליה וניו זילנד. ב-2009, לאחר מותו של ג'קסון ביוני, השיר חזר למצעדים, בעיקר בשל מכירות דיגיטליות. וידאו קליפ ל-"Dirty Diana" צולם מול קהל חי ויצא ב-1988.

רקע 
"Dirty Diana" נכתב על ידי מייקל ג'קסון והופק על ידי קווינסי ג'ונס ביחד עם ג'קסון. הוא מופיע באלבום האולפן השביעי של ג'קסון, Bad. את השיר הוציאה אפיק רקורדס ב-18 באפריל 1988, כסינגל החמישי מתוך האלבום. אחרי "Beat It", השיר הוא שיר ההארד רוק השני בקריירת הסולו של ג'קסון, עם מילים על הערצה הדוקה מתמשכת. ג'קסון שכר את הגיטריסט של בילי איידול, סטיב סטיבנס , כדי לגבות אותו בשיר.

דיווחים ראשונים העלו שהשיר עוסק בחברתו הקרובה של ג'קסון דיאנה רוס. עם זאת, טענות אלו הוכחשו מאוחר יותר. למעשה, רוס התחילה להשתמש בשיר כפתיח בהופעות שלה זמן קצר לפני שהופיעה על הבמה. בראיון לכבוד המהדורה המיוחדת של Bad, ג'ונס אישרה מאוחר יותר שמילות השיר עוסקות בהערצה הדוקה. ג'קסון גם אישר את אותו הדבר במהלך ראיון עם ברברה וולטרס, והוסיף כי לא מדובר בדיאנה, נסיכת ויילס, אם כי נאמר לו באופן אישי על ידי הנסיכה שזה השיר האהוב עליה שלו.

הרכב 
מבחינה מוזיקלית, "Dirty Diana" הוא שיר פופ רוק והארד רוק, בדומה ל-"Beat It", עם אלמנטים של הבי מטאל. טריניטרנט מ-The Lava Lizard, כשדיבר על "Scream" של מייקל וג'נט ג'קסון, נזכר ב-"Dirty Diana" בעקבות "הכיוון המוזיקלי של ג'קסון" שהתנסה בו בעבר. ג'ון טטלוק מ-The Quietus התייחס לשיר כאל ניסיון לשחזר את "אלכמיית הפופ-רוק של 'Beat It'". בביקורת לאלבום Bad, ריצ'רד קרומלין מלוס אנג'לס טיימס תיאר את השיר כשיר רוק כבד, וכתב שהשיר "מנסה להיות 'Beat It' של השנה - שיר רוק כבד על מעריץ עיקש שנשלח למסלול על ידי סולו גיטרה של סטיב סטיבנס".

ג'ון פארלס מהניו יורק טיימס ראה ב-"Dirty Diana" שיר על "מעריצה שנצמד לקריין, מערבבת את הפחדים המיניים של 'Billie Jean' עם גיטרת ההארד רוק של 'Beat It'". בביקורת לאלבום Bad, טום דאפי, מבקר המוזיקה של אורלנדו סנטינל, כתב כי "דיאנה המלוכלכת, סיפור של מעריצה מפתה בזדון, מצא את ג'קסון עושה האבי מטאל באמינות", שהמבקר אמר ש"מלווה בסולו של סטיב סטיבנס, הגיטריסט מלהקתו של בילי איידול". ג'ונתן טקיף מפילדלפיה אינקוויירר ציין גם אלמנטים של הבי מטאל בשיר. ל-"Dirty Diana" מפעם מתון של 131 פעימות לדקה והוא מנוגן בסולם סול מינור.

קבלה ביקורתית 
"Dirty Diana" ספג ביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה העכשווית. סטיבן תומאס ארלוין הרגיש כי "Dirty Diana" ו-"Man in the Mirror" "מציגים את ג'קסון במצבו הגרוע ביותר" ב-Bad. מבקר המוזיקה רוברט כריסטגאו ראה את "Dirty Diana" כשיר מיזוגיני כמו "כל פיסת מטאל suck-my-cock". ג'ון פארלס תיאר את השיר ככזה ש"מצמצם" את ג'קסון ל"יבבה מבועתת". ג'ון טטלוק סבר כי "ג'קסון מעולם לא היה משכנע בתפקידים מסוג ילד המנסה לכתוב שיר על סוג אישה שלא פגש מעולם. סוג של מקומות שהוא בוודאי מעולם לא היה בהם". דוויט סיגרסון מרולינג סטון נתן לשיר ביקורת חיובית; אף על פי שהגדיר את השיר כ"פילר", ציין כי השיר, יחד עם "Speed Demon", הוא "מה שהופך את האלבום ל"עשיר יותר, סקסי יותר וטוב יותר מהנשכחות מ-Thriller". ג'ניפר קליי מיאהו! מוזיקה העיר כי התדמית העצבנית של ג'קסון בשיר הייתה "קצת קשה לעיכול".

הצלחה מסחרית 
השיר, בדומה לסינגלים הקודמים מהאלבום, התברג ב-20 השירים המובילים בעולם. הוא הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי ב-2 ביולי 1988, תשעה שבועות לאחר כניסתו, ויצא מהמצעד בשבוע ה-14. בשוק הבינלאומי, השיר התברג ב-30 המיקומים המובילים במספר מצעדי מוזיקה. הוא התברג החמישייה המובילה בהולנד, גרמניה וניו זילנד והגיע בשיאו למקומות השני, השלישי והחמישי בהתאמה. הוא נכנס למצעד הסינגלים הבריטי ב-16 ביולי 1988, במקום ה-14 והגיע למקום הרביעי שבוע לאחר מכן, שם שהה למשך שבועיים.

השיר הגיע למקום השלישי באירלנד, השביעי באוסטריה והתשיעי בצרפת. באוסטרליה, הגיע השיר למקום ה-30. לאחר מותו של ג'קסון ביוני 2009, המוזיקה שלו חוותה עלייה בפופולריות. ביולי 2009, השיר ראה זינוק במצעדים, בעיקר בעקבות הורדות דיגיטליות. ב-4 ביולי 2009, הגיע השיר למקום ה-18 במצעד הסינגלים הדיגיטליים הצרפתי ולמקום ה-50 במצעד הסינגלים הבריטי, וב-12 ביולי הגיע למקום ה-13 במצעד השווייצרי. במצעד הסינגלים הבריטי, הגיע בשיאו למקום ה-26.

וידאו קליפ 
הווידאו קליפ בן חמש הדקות לשיר בוים על ידי ג'ו פיטקה והופק על ידי לארי סטיסל. הקליפ צולם במרץ 1988 בלונג ביץ' שבקליפורניה. הוא זכה בתואר "וידאו קליפ מספר-אחת בעולם" בטקס פרסי המוזיקה העולמית הראשון שהתקיים ב-14 באפריל 1989. הוא מופיע באלבומי ה-DVD Number Ones, Michael Jackson's Vision ומהדורת הטארגט של ה-DVD של Bad 25.

האישה שמופיעה בקליפ היא הדוגמנית ליסה דין, שנבחרה על פני מאות בנות שניגשו לאודישן לתפקיד.

וידאו הופעה חיה 
קליפ נלווה באורך שבע דקות של הופעה חיה (בנפרד לווידאו קליפ הרשמי) צולם בתחילת 1988 מול קהל חי במהלך הופעה של ג'קסון במדיסון סקוור גארדן. הקליפ מתחיל במסך שאומר "Pepsi Presents Michael Jackson Tour 1988" מול רקע לבן למשך ארבעים שניות. לאחר הצגת המסך, ניתן לראות את ג'קסון מרחוק מול קהל כאשר מקור האור היחיד הוא אורות כחולים. במהלך ההופעה, ג'קסון לבוש בחולצה לבנה מכופתרת, מכנסיים שחורים וחחגורות מתכת ועור על המכנסיים בזמן שהוא שר ורוקד. בין הופעתו של ג'קסון מרחוק, ישנם קטעים שלו בהופעה מקרוב תוך שירה במיקרופון, כמו גם קטעים של הגיטריסט שלו ג'ניפר באטן בהופעה מאחוריו. לאחר מכן, ג'קסון מתחיל לרקוד ולשיר לאישה לפני שהוא הולך בהליכת חתול ורוקד ליד הגיטריסט סטיב סטיבנס, ההופעה של ג'קסון מוצגת שוב מרחוק והקליפ מסתיים בכך שג'קסון מסיים את הופעתו והאורות הופכים לכחולים.

הופעות חיות 
השיר בוצע במהלך סדרת ההופעות של Bad Wolrd Tour מ-1987 עד 1989, אך רק בלג השני, כשיר העשירי בסט-ליסט. לפי ג'קסון בראיון לברברה וולטרס, הוא היה אמור להופיע עם השיר בשידור חי ב-1988 באצטדיון ומבלי במהלך סיבוב ההופעות; עם זאת, ג'קסון הרגיש שהשיר יהווה עלבון לדיאנה, נסיכת ויילס, שהייתה נוכחת, ולכן הסיר אותו מרשימת השירים. עם זאת, לאחר שדיאנה הודיעה לו כי השיר הוא למעשה אחד מהשירים האהובים עליה, ג'קסון הוסיף מחדש את השיר לרשימת השירים. את הביצוע ניתן לראות ב-DVD של ג'קסון, Michael Jackson: Live at Wembley July 16, 1988. הכוראיוגרף קני אורטגה הצהיר בראיון כי ג'קסון היה אמור להופיע עם השיר בהופעות מ-2009 עד 2010, וג'קסון תכנן לעשות חזרות על השיר לפני מותו. התפאורה לשיר הייתה אמורה לכלול רקדנית עמוד מקצועית שתפתה את ג'קסון למיטת פלדה ענקית עליה היא מבצעת לוליינות.

רשימת השמעה 
 סינגל 7-אינץ', מקסי 12-אינץ'
  – 4:42
  – 4:42

 תקליטור סינגל 3-אינץ'
  – 4:42
  – 4:42
  – 4:52

 סינגל תקליטור-מקסי
  – 4:42
  – 4:42
  – 8:24

 תקליטור
  – 4:40
  – 4:40

 DVD
  – 5:08

מיקומי שיא

נתוני מכירות

ביאורים

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

שירי 1987
סינגלים מ-1988
שירי מייקל ג'קסון
שירים באנגלית
שירים על גרופיות
שירי הארד רוק
שירי פופ רוק אמריקאיים
סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
שירי זהב בארצות הברית
שירי פלטינה בארצות הברית
סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס