שייטת אוניות המערכה השנייה (האימפריה הגרמנית)

שייטת אוניות המערכה השנייה (בגרמנית: II. Geschwader) הייתה יחידה של צי הים הפתוח הגרמני לפני ובמהלך מלחמת העולם הראשונה. השייטת פעלה לאורך כל המלחמה, כולל קרב יוטלנד ב-31 במאי – 1 ביוני 1916, שם היא היוותה את החלק האחורי של הטור הגרמני.

ארגון 
שייטת אוניות המערכה השנייה חולקה לפלגה III ולפלגה IV; הפלגות כללו בתחילה שמונה מתוך עשר אוניות מערכה מסדרות בראונשווייג ודויטשלנד. בזמנו, SMS דויטשלנד הייתה ספינת הדגל של צי הים הפתוח והוקצתה גם לשייטת אוניות המערכה השנייה, אם כי רק למטרות טקטיות — הספינה לא הייתה כפופה אחרת למפקד השייטת.

שייטת אוניות המערכה השנייה פעלה מאחד משני הבסיסים העיקריים של הצי הגרמני. הראשון, בים הצפוני, היה וילהלמסהאפן בצד המערבי של מפרץ היאדה. האי הלגולנד סיפק עמדה קדמית מבוצרת במפרץ הגרמני. המתקן הימי הגדול השני היה בקיל, וזה היה הבסיס החשוב ביותר באזור הבלטי. פילאו ודנציג שיכנו בסיסים קדמיים מזרחה יותר באזור הבלטי. תעלת הקייזר וילהלם דרך שלזוויג-הולשטיין חיברה את הים הבלטי והים הצפוני ואפשרה לצי הגרמני להעביר במהירות כוחות ימיים בין שני הימים.

מפקדים 
קונטר-אדמירל ריינהרד שר שירת כמפקד השייטת מינואר 1913 עד 26 בדצמבר 1914, כאשר החליף תפקידים עם קונטר-אדמירל פליקס פונקה, שפיקד על שייטת אוניות המערכה השלישית. קונטר-אדמירל פרנץ מאובה, לשעבר מפקד הפלגה הרביעית, החליף את פונקה באוגוסט 1915. הוא מילא את התפקיד עד נובמבר 1916, אז הועלה לדרגת ויצה-אדמירל וקיבל את הפיקוד על שייטת אוניות המערכה הרביעית. את מקומו של מאובה החליף ויצה-אדמירל הוברט פון רבויר-פאשוויץ, שהיה המפקד האחרון של היחידה.

היסטוריה 

כחלק מתוכניתו להתרחבות ימית להתחרות בצי המלכותי הבריטי, האדמירל אלפרד פון טירפיץ העריך את הצורך בשייטת שנייה של שמונה אוניות מערכה בחוק הצי שלו משנת 1898. עד 1907, הושלמו מספיק אוניות מערכה חדשות כדי לעמוד בשייטת החדשה במלוא העוצמה.

ספינות שייטת אוניות המערכה השנייה השתתפו בכל פעולות הצי הגדולות בשלוש השנים הראשונות של מלחמת העולם הראשונה. אלה כללו את משימות התמיכה לסיירות המערכה של קבוצת הסיור I כשהם הפגיזו את החוף הבריטי בניסיונות לפתות חלק מהצי הגדול הבריטי, כמו הפשיטה על סקרבורו, הרטליפול וויטבי בדצמבר 1914 והפגזת ירמות' ולואוסטופט באפריל 1916. בקרב יוטלנד במאי 1916, האוניות היוו את החלק האחורי של המערך הגרמני, אם כי הם ראו מעט יחסית לחימה במהלך הפעולה לאור היום מלבד התגרות קצרה עם שייטת סיירות המערכה הבריטיות. השייטת כללה רק שש ספינות באותה עת, שכן פרוסן הועברה זמנית לאזור הבלטי לצורך שמירה ו-SMS לותרינגן הייתה במצב כל כך גרוע עד ששר הוציא את הספינה מהשייטת. בלחימה הלילה נגד שייטות המשחתות הבריטיות, פומרן טורפדה וטבעה, עם את כל אנשי הצוות שלה. האובדן שלה הדגיש את הפגיעות של שאר אוניות המערכה הפרה-דרדנוט האחרות להתקפה תת-מימית, ושייטת אוניות המערכה השנייה נשארה בנמל לאחר שצי הים הפתוח התייצב. ב-15 באוגוסט 1917 פורקה שייטת אוניות המערכה השנייה; אוניות השייטת לשעבר הוצאו מעבודתם ושימשו בתפקידי משנה או הועסקו כספינות שמירה.

הערות שוליים 

הצי הקיסרי הגרמני במלחמת העולם הראשונה