אבן מגדלא

אבן מגדלא היא אבן מגולפת שנחשפה על ידי ארכאולוגים בבית כנסת מגדלא שנמצא באתר ארכיאלוגי בעיר העתיקה מגדלא. האבן מתוארכת לפני חורבן בית שני בירושלים בשנת 70.

רקע 

בשנת 2009, במהלך חפירות לצורך הרחבת בית המלון ב'מגדלא', התגלה אתר ארכיאולגי, בית כנסת מגדלא, יחד עם ממצאים שונים, בין היתר התגלתה במקום אבן מגולפת באיורים שונים מכל צדדיה.

החוקרים העלו השערות שונות לשימושה של האבן בבית הכסנת, יש שסברו שימשה כעין מזכרת לבית המקדש, ולמעשה הייתה כפי הנראה למין שולחן נמוך, כעין בימה.

על גבי האבן מגולפים איורים שונים, המופרסם שבהם הוא תבליט של מנורת המקדש שנמצא על צידה הקדמי. לדעת החוקרים, האומן שגילף את האבן ראה אותם בעיניו, קודם שנהרס על ידי רומי.

האבן 
כאמור אחת התגליות החשובות שנמצאו באתר, היא 'אבן מגדלא'. האבן עשויה מאבן גיר, בניגוד לאבנים המצויים באזור האתר - אבני בזלת שחורה. לאבן נעשו שני העתקים זהים, שהוצגו תחילה באתר במקום האבן המקורית. האבן המקורית נדדה לתצוגות במוזאונים שונים ברחבי העולם, בין היתר בניו יורק, וברומא (2017) בתערוכת "מנורה: פולחן, היסטוריה, אגדה" - תערוכה שהתקיימה בחסות הוותיקן והמוזיאון היהודי ברומא

בשנת 2020, לאחר שעברה האבן תהליך שימור, היא הוחזרה לאתר. והיא מוצגת כיום בבית המלון שבמקום.

החוקרים משערים שזהו התיאור העתיק ביותר של צורת המנורה שנמצא עד כה. האבן מתוארכת לתקופת בית שני ותחילת התקופה הרומית הקדומה, התקופה שבה בית המקדש היה קיים

תחריטים 
גודל האבן כ-0.6 מטר אורך, כחצי מטר רוחב וגובהה כ 0.4 מטר. האבן מרובעת, ומעוטרת מכלי צדדיה בעיטורים. לאבן ארבעה רגלים.

בחזית האבן, בצד הפונה לכיוון ירושלים, מופיעה קשת הנתמכת בזוג עמודים. בתוך הקשת חרוטה המנורה בעלת שבעה קנים על גבי מה שנראה ככן עם שלוש רגלים, בדומה למנורה שנמצאה בציור קיר של הבית השרוף, ובניגוד לבסיס המנורה המופיע בשער טיטוס שברומא. לצדה של המנורה חרוטים זוג כדים עם שתי ידיות, ואולי אף הם עומדים על סוג של רגל.

לדעת מרדכי אביעם החפץ החרוט מתחת למנורה הוא העתק של מזבח הזהב שהיה ממוקם מול המנורה בבית המקדש

צדדי האבן זהים: בכל אחד מהם תבליט בעל ארבע קשתות. החוקרים העלו מספר פרשנויות לתבליט זה:

יש שסבורים כי שלוש קשתות מלאות באלומות תבואה (כנראה חיטה), והרביעית עם חפץ תלוי בדמות מנורת שמן.

אחרים, ביניהם רינה טלגם ומרדכי אביעם רואים בו דימוי אדריכלי. לפי אביעם הוא מציג תבליט שדרכו נראה תבליט נוסף של קשתות - כעין תלת מימד, על מנת שהצופה יראה בהם את קשתות הכניסה של קודש הקודשים.

שימוש באבן 
האבן ניצבה במרכז בית הכנסת מגדלא, וגבוהה היה מספיק בכדי לשמש כשולחן קריאה או בימה ששימשה אדם ישוב.

אבן בגודל דומה נמצאה בבית כנסת עתיק מהתקופה הביזנטית בחפירה בחורבת כור הסמוכה; גם על אבן זו תבליטים עם חפצים של בית המקדש.

כמה חוקרים הציעו שהיהודים המקומיים ראו בירושלים את המרכז הדתי שלהם, ופעילותם המקומית התנהלה במרכזיות זו.

רינה טלגם, פרופסור המתמחה באמנות המזרח הקדום באוניברסיטה העברית בירושלים והחוקרת המובילה של אבן זו, מבינה את אבן המגדלה כתיאור של בית המקדש והכלים המשמשים בפולחן, כולל תיאור של קודש הקודשים מאת אמן שראה את בית המקדש בפועל והכיר את קודש הקודשים. היא סבורה שהאבן נועדה להעניק לבית הכנסת הילה קדושה, ההופכת אותו, ל"בית מקדש מעט" בגליל, ולמעין מוקד דתי חלופי למקדש בירושלים, שבתנאי אותם הימים היה מרוחק כמה ימי הליכה מהגליל.

חוקרים אחרים מהתקופה, ביניהם אלחנן ריינר, פרופסור להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב, שותפים להשקפתה.

האבן המקורית הוסרה לשמירה; העתק מוצג בבית הכנסת העתיק במגדלה, אתר ארכאולוגי הפתוח לקהל הרחב.

בשנת 2021 הוחזרה האבן המקורית לאתר, לאחר שעברה תהליך שימור.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

2009 בישראל
ארכאולוגיה של ארץ ישראל
עתיקות ארץ ישראל