ארבע תעניות

ארבע תעניות הן ארבעה צומות בעלי משמעות ביהדות, בהם נוהגים להתענות במשך שעות היום בלבד. לעיתים משמש הביטוי "ארבע תעניות" לציון ארבעת ימי הצום על חורבן בית המקדש המוזכרים בספר זכריה.

קביעת התעניות 
בעקבות החורבן של בית המקדש הראשון ושל בית המקדש השני, נקבעו ארבעה ימי תענית המציינים אבלות על החורבן:
עשרה בטבת – יום תחילת המצור של נבוכדנצר על ירושלים, שבסופו נכבשה ירושלים ונחרב בית המקדש הראשון.
שבעה עשר בתמוז – מציין את היום שבו נכבשה העיר ירושלים על ידי צבא טיטוס לפני חורבן בית המקדש השני.
תשעה באב – יום התענית העיקרי לזכר החורבן, המציין את היום שבו חרבו ירושלים ושני בתי המקדש, ונפלה ביתר.
 צום גדליה – בג' בתשרי – מציין את היום שבו נרצח גדליה בן אחיקם, הנציב היהודי שנותר בירושלים לאחר חורבן בית ראשון, ולפיכך סופה המוחלט של ריבונות יהודית בארץ ישראל ותחילת הגלות.

ארבע תעניות אלו, או לכל הפחות תעניות מקבילות בארבעת החודשים האלו, מוזכרות בתנ"ך בספר זכריה: ”

בנוסף, מלבד תעניות אלו שנקבעו לזכר חורבן בית המקדש, נהוגה תענית קבועה נוספת,
תענית אסתר – בי"ג באדר, היום שלפני חג הפורים, שנקבעה לזכר התעניות שהתענו בעקבות גזירות המן. לדעת הרמב"ם - כזכר לשלושת ימי התענית שהתענו לפני שניגשה אסתר המלכה אל אחשוורוש, ולדעת רב אחאי גאון ורבינו תם כזכר לתענית שלדבריהם התענו בעת הקרב שהיה לאחר ביטול הגזירה. המהרי"ט מסביר בדעת הרמב"ם, שאף על פי ששלשת ימי התענית ההם היו בניסן, היות שההלכה האוסרת להתענות בניסן, הקדימו את התענית בחודש.
מאחר שתשעה באב הוא החמור מכל צומות האבל, חלים בו חמשת העינויים הנוהגים ביום הכיפורים, וכן גם מתחיל מהערב הקודם (בהלכה: "פוסק בעוד יום") אף על פי שיום כיפור נוהג מדאורייתא ותשעה באב מדרבנן, האיסורים אומנם זהים בפועל, אך מהותם שונה. לכן תשעה באב 'נספר' בנפרד מהשאר, ואלו ארבעת התעניות שדיניהם פחות או יותר שוים נקראים "ארבעת התעניות". כמו כן גם מכונים "ארבעת הצומות הקלים".

דיני התענית

איסורים 
באלו ארבעת התעניות אסורים רק האכילה והשתייה. (להבדיל מיום הכיפורים ותשעה באב הכוללים חמשה עינויים).

כמו כן, אלו התעניות יותר קלות, נוהגות רק ביום, כלומר מתחילות בעלות השחר של אותו יום, ועד לצאת הכוכבים. (בשונה מיום הכיפורים ותשעה באב שאורכים יממה [הלכתית] שלמה - משקיעת החמה ערב היום הקודם עד לצאת הכוכבים ביום הבא.)

סדר התפילות בתעניות הקבועות 

בבתי כנסת ספרדים נוהגים להכריז על התענית הקרובה בשבת שלפני עשרה בטבת ושלפני י"ז בתמוז. לעומת זאת לא מכריזים על יום הכיפורים ועל תשעה באב מכיוון שהם צומות מפורסמים יותר ואין צורך בהכרזה, וכך גם לגבי צום גדליה שזוכרים אותו מכיוון שהוא חל יום למחרת ראש השנה, וכן לגבי תענית אסתר שחלה יום לפני פורים. בבתי כנסת אשכנזים לא נוהגים להכריז על צומות כלל.

סדר התפילה בתעניות הקלות כולל את תפילת עננו המתווסף בתפילת שמונה עשרה, קטעי סליחות המתאימים לאותו תענית וקריאה מיוחדת בתורה - "ויחל משה" (שמות לב, יא). רוב הספרדים אינם אומרים סליחות ויהודי תימן מדלגים על הסליחות בתעניות הקלות מדוחק הזמן. ברוב קהילות האשכנזים הנהיגו בתקופה מאוחרת להוסיף גם את תחינות אבינו מלכנו. לפי מנהג הקדום של קהילות אשכנז, מוסיפים פיוט סליחות בברכת סלח לנו בתוך חזרת הש"ץ, אך ברוב הקהילות התבטל המנהג, ופיוטים אלו נאמרים כיום כחלק מהסליחות הנאמרות בתחנון. יש קהילות אשכנז בודדות שממשיכות לומר את הסליחות בתוך חזרת הש"ץ, ובבית הכנסת האיטלקי בירושלים אומרים קרובה. בתפילת מנחה קוראים בתורה שוב את קריאת "ויחל". לאחר קריאת התורה במנחה נהגו בני אשכנז לקרוא במנחה את הפטרת דרשו ה' בהמצאו, העוסקת בקריאת ה' אל העם (על ידי הנביא ישעיהו) לחזור בתשובה. אך בקרב בני עדות המזרח נחלקו הדעות, ישנם קהילות שלא נהגו להפטיר, וישנם קהילות שנהגו להפטיר, וקוראים את הפטרת 'שובה ישראל' שבספר הושע, מלבד צום גדליה שבו קוראים את הפטרת 'דרשו ה' בהמצאו'. משום שבשבת הסמוכה לצום (שבת שובה) קוראים את הפטרת 'שובה ישראל' ולא רוצים שיקראו פעמיים בשבוע את אותה הפטרה.

ראו גם 
 תענית
 הסיגוף ביהדות

לקריאה נוספת 
 הרב משה הררי, מקראי קודש - הלכות שלש התעניות בין המצרים ותשעה באב.
 הידברות, מתי מתחיל ומסתיים הצום? שו"ת עשרה בטבת.

הערות שוליים

תעניות