רוברטה וולסטטר

רוברטה מורגן וולסטטר (באנגלית: Roberta Morgan Wohlstetter; נולדה: 22 באוגוסט 1912 - 6 בינואר 2007) הייתה היסטוריונית אמריקאית שעסקה במודיעין צבאי. ב-1962 היא חיברה את הספר "פרל הארבור: התרעה והחלטה". הספר התבסס על מחקר  של מספר שנים של  ההתקפה היפנית על פרל הארבור בדצמבר 1941 ונחשב עד היום למחקר היסוד על הפתעות צבאיות. זוכת מדליית החירות הנשיאותית שהוענקה לה ב-1985 על ידי נשיא ארצות הברית רונלד רייגן.

ביוגרפיה 
וולסטטר נולדה בשם רוברטה מרי מורגן, ב-1912 בדולות', מינסוטה, ארצות הברית, לאמה אלסי מורגן, ולאביה אדמונד מוריס מורגן, פרופסור בבית הספר למשפטים בהרווארד שסייע לפשט את הכללים הפדרליים של סדר הדין האזרחי ולעדכן את קוד המשפט הצבאי של צבא ארצות הברית. אחיה היחיד, אדמונד מורגן,  היה היסטוריון, זוכה פרס פוליצר.

וולסטטר קיבלה את התואר הראשון שלה ממכללת ואסר, במדינת ניו יורק ב-1933 וקיבלה שני תארים שניים מאוניברסיטת קולומביה בפסיכולוגיה ב-1936 וממכללת רדקליף בספרות השוואתית ב-1937.

וולסטטר עבדה בין השנים 1948 עד 1965 עבור מכון ראנד, מכון מחקר אמריקאי שמייעץ לממשלות וגופים בינלאומיים בעיצוב תהליכי מדיניות ציבורית, והמשיכה לשמש כיועצת במכון עד שנת 2002.

בשנת 1963, אוניברסיטת קולומביה העניקה לה את פרס בנקרופט להיסטוריה אמריקאית.

וולסטטר לימדה באוניברסיטת שיקגו, ברנרד קולג' ובאוניברסיטת הווארד והרצתה במכללות רבות אחרות. היא הייתה חברה במועצה ליחסי חוץ, במכון הבינלאומי למחקרים אסטרטגיים, במועצה למדעי ההגנה ובמועצה המייעצת של המרכז הלאומי ללימודי מודיעין. היא שימשה כיועצת לעוזר שר ההגנה לענייני ביטחון בינלאומיים, ולתאגיד המחקר הכללי בסנטה ברברה, קליפורניה. וולסטטר נקראה לייעץ לנשיא ג'ון פ. קנדי בזמן משבר הטילים בקובה.

ספרה 

במסגרת עבודתה במכון ראנד ביצעה מחקר שהתפרסם ב-1962 בספר "פרל הארבור: התרעה והחלטה" (Pearl Harbor: Warning and Decision), ספר הדן בסיבות לכשלונות המודיעיניים של ארה"ב שהובילו למתקפת הפתע על פרל הארבור של האימפריה היפנית ב-1941.

המחקר עבור הספר התבסס על השימועים שנערכו בקונגרס האמריקני בעקבות ההתקפה היפנית בפרל הארבור ופורסמו בשנת 1946. עוד התבסס  מחקרה על זיכרונות שהתפרסמו של מדינאים ומפקדי צבא יפנים ואמריקנים. בנוסף התבססה על ראיונות של אנשים שהשתתפו בפלישה מהצי ומהצבא האמריקאי.

רקע 
בשנים שקדמו למתקפה, מפצחי צפנים אמריקאים קראו באופן שגרתי חלק גדול מהתקשורת הצבאית והדיפלומטית היפנית. עם זאת, ההתקפה היפנית היתה הפתעה הן ברמה האסטרטגית והן ברמה הטקטית. 

ברמה האסטרטגית, אנליסטים של המודיעין האמריקני החזיקו בעמדה שלא סביר שיפן תתקוף מכיוון שהיפנים לא יכולים לצפות לנצח במלחמה שתפרוץ לאחר תקיפה כזאת. יתר על כן, במספר הזדמנויות במהלך השנים 1940-41 הועמדו כוחות ארה"ב בכוננות גבוהה אך שום מתקפה לא התרחשה, מה שהוביל להורדת העירנות. לבסוף, האמריקאים האמינו שהמקום המתבקש למתקפה יפנית יהיה בפיליפינים. 

ברמה הטקטית, התקיפה הפתיעה משום שקצינים בכירים היו בטוחים ששמנגנוני ההתרעה השונים - תחנות מכ"ם ומטוסי סיור - פועלים, ושניתן לסמוך עליהם בעת הצורך, אלא שאמצעים אלה כלל לא הופעלו. 

בספר טוענת וולסטטר כי יש להבחין בין "איתותים" לבין "רעשים". "איתותים" הם קטעי מידע רלוונטיים שאמורים להנחות את מנתחי המודיעין לכיוון הנכון , "רעשים" לעומתם הם פרטי מידע מוטעים, מטעים או לא רלוונטיים להבנת התמונה הכוללת. לפי הניתוח של וולסטטר יש לצפות שה"איתותים" וה"רעשים" יהיו שלובים זה בזה, כאשר אחת הסיבות היא מאמציו של היריב להחדיר מידע מטעה בכוונה. בנוסף, היא מדברת על נטיית המוח האנושי לעבד מידע בהתאם לקונספציות וציפיות.

השפעות הספר 
הספר זכה לשבחים על רמתו האקדמית הגבוהה. סופר ההיסטוריה הצבאית יוג'ין רייזור כתב ב-1998 כי הספר הוא "המחקר הטוב והמקיף ביותר על הכשל המודיעיני שהוביל למתקפת הפתע".

הספר הועלה שוב במהלך דיונים על כשלים מודיעיניים שהובילו למתקפה של אל-קאעידה על מרכז הסחר העולמי והפנטגון ב-11 בספטמבר. מזכיר ההגנה לשעבר דונלד ראמספלד, שהיה בתפקידו בזמן פיגועי 11 בספטמבר, הושפע רבות מהספר וחייב את עוזריו לקרוא אותו עוד לפני האירועים הללו.  

ממצאי הספר והשלכותיו על אנליסטים מודרניים, עודכנו בשנת 2013 בכרך נוסף בהוצאת אוניברסיטת סטנפורד שנקרא "בניית קסנדרה, מסגור מחדש של כשל מודיעיני ב-CIA 1947-2001" כרך זה מתאר כיצד ההשערות שוולסטטר מזהה כמנגנון שבאמצעותו ממיינים "אותות" מודיעין מ"רעשי רקע" אינן אחידות, רציונליות, או אקראיות לחלוטין, אלא הן פונקציות של התרבות והזהות של יחידת המודיעין שמפענחת אותם.

מדליית החירות הנשיאותית 

היא ובעלה זכו במשותף במדליית החירות הנשיאותית שהוענקה להם על ידי הנשיא רונלד רייגן ב-1985. רייגן אמר:רוברטה וולסטטר הקדימה את זמנה בדור. היא ביססה את השפעתה בתחומים שנשלטו עד אז על ידי גברים, ובמקרים מסוימים, שמורים רק להם. היא התעלתה מעל כל המכשולים והייתה לה השפעה עמוקה. חקירותיה הגיעו ללב המערכת של החברה שלנו, תוך התמקדות בשאלות חיוניות. הניתוח שלה של בעיות הטרור, המודיעין וההתרעה, ויחד עם אלברט [וולסטטר], בעיית ההרתעה הגרעינית, פרץ דרך חדשה ופתח אלטרנטיבות חדשות לקובעי המדיניות. אני מעיז לומר שהיא נהנתה בחוסר תום לב להציב בפני בעלה את אותן שאלות נוקבות שהציבה גם בפני המנהיגים האינטלקטואלים והפוליטיים של המדינה, מה שבהחלט מסביר את הבהירות והשכנוע של דברין הנרחבים על אסטרטגיה, פוליטיקה ועניינים כלל עולמיים.

חיים אישיים 
וולסטטר נישאה ב-1939 למתמיטקאי ואסטרטג הגרעין אלברט וולסטטר (אנ'). הייתה לה בת אחת, ג'ואן וולסטטר-הול.

היא נפטרה ב-6 בינואר 2007, בגיל 94, בבית חולים בניו יורק.

מורשת 

 כתבי אלברט ורוברטה וולסטטר זמינים בארכיון מכון הובר של אוניברסיטת סטנפורד .

לקריאה נוספת

ספריה 

 פרל הארבור: התרעה והחלטה. סטנפורד, קליפורניה: הוצאת אוניברסיטת סטנפורד (1962).  - תורגם לעברית ב-2023 בהוצאת מודן/משרד הביטחון. 
 קובה ופרל הארבור: ראייה לאחור וראיית הנולד . סנטה מוניקה, קליפורניה: מכון ראנד (1965).
 טרור בינלאומי: לחטוף כדי לרכוש ידידים והשפעה (1974).

פורסם לאחר מותה 

 זאראטה, רוברט והנרי ד. סוקולסקי, עורכים. (26 בינואר 2009). היוריסטיקה גרעינית: כתבים נבחרים של אלברט ורוברטה וולסטטר . צריף קרלייל, פנסיון: מכון למחקרים אסטרטגיים .עם פרשנות מאת הנרי ס רואן, אלן אנטהובן,ריצ'רד פרל, סטיבן לוקאסיק ואנדרו מארשל.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

נשים אמריקאיות במאה ה-21
מקבלי מדליית החירות הנשיאותית
היסטוריוניות אמריקאיות
נפטרים ב-2007
ילידי 1912
סגל אוניברסיטת שיקגו
בוגרי אוניברסיטת קולומביה
בוגרי ואסר קולג'
חוקרי מדע המדינה אמריקאים