מונטונרוס

מונטונרוס (בספרדית: Movimiento Peronista Montonero, בראשי תיבות: MPM) היה ארגון גרילה פרוניסטי שמאלי ארגנטינאי, שהיה פעיל לאורך שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. השם הוא רמז למיליציות הפרשים מהמאה ה-19 בשם מונטונריאס (Montoneras), שלחמו עבור המפלגה הפדרליסטית במהלך מלחמות האזרחים בארגנטינה.

הארגון צמח במשך שנות המשטר הצבאי, שכינה את עצמו "המהפכה הארגנטינאית" (Revolución Argentina). משטר זה עלה בהפיכה צבאית ביוני 1966. החונטה שעלתה לשלטון אסרה על פעילותן של כל המפלגות הפוליטיות ומנעה את שובו של חואן פרון שהיה בגולה. כתגובה לשלטונה של החונטה ולמשטרים צבאיים בארצות אחרות בדרום אמריקה צצו ארגוני גרילה ו"תנועות שחרור", כפי שהגדירו את עצמן, בארגנטינה ובמדינות אחרות באמריקה הלטינית, רובהן בהשפעת המהפכה הקובנית. המונטונרוס הכריזו כי מטרתם היא להילחם כנגד הדיקטטורה השלטת, להשיג את חזרת חואן פרון למדינה, לקרוא לבחירות חופשיות ללא איסורים, ולהקים משטר סוציאליסטי לאומי, שישלב את עקרונות הסוציאליזם עם התרבות הארגנטינאית. בעיני המונטנרוס היוו מטרותיהם אבולוציה טבעית של הפרוניזם.

מונטונרוס היה הגרעין החמוש של קבוצה של ארגונים חברתיים לא צבאיים ("חזיתות המוניות"), שנודעו בשם "המגמות המהפכניות של הפרוניזם" (Tendencia Revolucionaria del Peronismo), או בפשטות "המגמה". ארגונים אלה כללו את את הנוער האוניברסיטאי הפרוניסטי (Juventud Universitaria Peronista, JUP) , הנוער הפרוניסטי (Juventud Peronista Regionales, JP) , הנוער העובד הפרוניסטי (Juventud Trabajadora Peronista, JTP) , איגוד תלמידי התיכון (Unión de Estudiantes Secundarios, UES)  וארגונים נוספים.  

לאחר שובו של חואן פרון מ-18 שנות גלות ולאחר טבח אזייזה ב-1973, שסימן את הפיצול הסופי בין הפרוניזם השמאלי והימני, גירש הנשיא את המונטונרוס משורות המפלגה החוסטיסיאליסטית, מפלגת השלטון הפרוניסטית, במאי 1974. הקבוצה הושמדה כליל במהלך המלחמה המלוכלכת.

אידאולוגיה
המונטונרוס הגדירו עצמם כקבוצה נוצרית, לאומנית וסוציאליסטית, אך ככל שחלף הזמן האפיל היסוד הסוציאליסטי על הנוצרי. על פי הסופר פבלו ג'וסאני המונטונרוס טענו שדמוקרטיות הן מסכות מורכבות, המסתירות ממשלות פשיסטיות ומעכבות את ההמאבק המעמדי.  המונטנרוס יזמו התקפות כדי לאלץ את הממשלות לוותר על יומרות כאלה ולפעול בגלוי כממשלות פשיסטיות, בציפייה שבתרחיש כזה העם יתמוך אז בלוחמי הגרילה. דוקטרינה זו לא פעלה כמתוכנן: אנשים תיעבו את הדיקטטורות הצבאיות, אך חלקם לא ראו בלוחמי הגרילה את אויבי הדיקטטורות אלא כגורם התורם לדיכוי השלטוני. מאבק המעמדות החזוי מעולם לא התרחש והדיקטטורה הצבאית, שנתמכת על ידי ארצות הברית, דיכאה כל מחלוקת.

למרות שחואן פרון עודד את מעשיו של חוסה לופז רגה, תמך באיגודי הימין והכחיש קידום מועדף למונטונרוס, הם חשבו שמעשיו הם פשוט מסכת אסטרטגית. היו שסברו שפרון תמך בפרויקטים של בני הזוג מונטונרוס. פרון גירש את הקבוצה מפלאזה דה מאיו והתווה את ההתקוממות הנגדית של הממשלה שהשמידה את לוחמי הגרילה. כמה מונטונרוס ששרדו עדיין מכירים בפרון כמנהיגם, אולם זמן קצר לאחר שובו לארגנטינה עבר פרון לימין והעליב את כל השמאלנים, מה שגרם למונטונרוס לרדת למחתרת.

היסטוריה

מ-1970
המונטונרוס נוצרו בסביבות 1970 מתוך מפגש של קבוצות קתוליות, סטודנטים באוניברסיטאות, בעיקר בתחום מדעי החברה, ותומכים של חואן פרון מהצד השמאלי של המפה הפוליטית. את שמם, "מונטונרוס", לקחו חברי הקבוצה משמן של היחידות הצבאיות למחצה שפעלו ב באזורים הכפריים של ארגנטינה, לצידם של הקאודיו המקומיים שלחמו נגד השלטון המרכזי. כינויין של יחידות אלה, "מונטונרס" (Montoneras), נחשב ככינוי מזלזל מצידה של האליטה בארגנטינה, והמונטונורוס השתמשו דווקא בו. החנית של סמלם מתייחסת להשראה זו. 

המונטונרוס יזמו מסע לערעור יציבות בכוח של המשטר שנתמך על ידי ארה"ב, [11] אשר אימן דיקטטורים ארגנטינאים ורודנים אמריקה הלטינית דרך בית הספר של אמריקה [12] .

בשנת 1970, כגמול על טבח לאון סוארז ביוני 1956 והוצאתו להורג של חואן חוסה ואלה, חטפו והוציאו להורג את הרודן לשעבר פדרו אוגניו ארמבורו (1955–1958) ומשתפי פעולה אחרים. בנובמבר 1971, מתוך הזדהות עם עובדי מכוניות לוחמניים, השתלט מונטונרוס על מפעל לייצור מכוניות בקאסרוס, ריסס 38 פיאטים בבנזין והצית אותן.[13]

ב-26 ביולי 1972, הם הציתו חומרי נפץ בפלאזה דה סן איסידרו בבואנוס איירס, שפצעו שלושה שוטרים והרג כבאי אחד (קרלוס אדריאן איילה), שמת מפצעים יומיים לאחר מכן.[14] באותו יום, שוטר (הסוכן רמון גונזלס) נורה למוות לאחר שיירט רכב כאשר שני גברים ושתי לוחמות MPM שבתוכו שולפים את רוביהם ופותחים באש על רכב המשטרה.[15]

באפריל 1973, קולונל הקטור אירבארן, ראש שירות המודיעין של הצבא השלישי, נהרג כאשר התנגד לניסיון חטיפה של מחלקות מריאנו פוג'אדס וסוזנה לסגרט מהמונטונרוס.[14]

ב-17 באוקטובר 1972, פצצה רבת עוצמה התפוצצה בתוך מלון שרתון בבואנוס איירס, לאימתם של כמעט 700 אורחים, הרגה אישה קנדית (לואיס קרוזייה, סוכנת נסיעות ממערב ונקובר) ופצעה קשה את בעלה גרי בזמן שינה.[ 16][17] המונטונרוס והכוחות המזוינים המהפכניים לקחו מאוחר יותר אחריות למתקפה.[18]

ב-11 במרץ 1973 נערכו בארגנטינה בחירות כלליות לראשונה מזה עשר שנים. נאמן פרון הקטור קמפורה הפך לנשיא ופרון חזר מספרד. בצעד שנוי במחלוקת, הוא שחרר בארגנטינה את כל לוחמי הגרילה השמאליים שהיו בשבי.[19]