קהילת יהודי לונל

קהילת יהודי לונל (גם לוניל) היא קהילה יהודית פעילה מאוד שהתקיימה בעיירה לונל במחוז ארו, הממוקמת באמצע הדרך בין נים למונפלייה שבצרפת. בימי הביניים היו בקהילה בית ספר לרפואה ומרכז למידה חשוב. לונל ירדה מגדולתה לאחר גירוש היהודים בשנת 1394.

אגדה 
האגדה, שאין ראיות מוחשיות לתמוך בה, ושלא ניתן לאמתה על ידי ארכיונים או ארכאולוגיה, מספרת כי העיר לונל הוקמה על ידי עברים מיריחו, לאחר שנמלטו מארץ ישראל לאחר כיבוש עירם בשנת 70 על ידי אספסיאנוס במהלך המרד הגדול.

היסטוריה 
סביר שלונל הוקמה בסביבות שנת אלף. המסמכים הכתובים הראשונים מזכירים את אדון גאוסלם ב-1007, ולאחר מכן את קסטרום ב-1035. העיר התפתחה במהירות במאה ה-13 והיו בה 5,000 תושבים.

מהמאה ה-11, מתועדת בעיירה קהילה יהודית שמקורה כנראה בספרד. גם אם נמצאים רק שרידים בודדים המעידים על הנוכחות היהודית בימי הביניים המרכזיים, חשיבותה של לונל והשפעתה על העולם היהודי של אותה תקופה, הובילו לכנותה "ירושלים הקטנה של ימי הביניים". העיר נקראה גם "מגדל יריחו" או "בקעת יריחו" על ידי רבנים בולטים באותה תקופה כמו זרחיה הלוי ( 1125 – בערך 1186 ) בהקדמה לספרו "ספר המאור"

בנימין מטודלה, שבמסעותיו הגיע ללונל בשנת 1166, מספר בזיכרונותיו כי קהילת לונל מנתה 300 יהודים. חלקם היו מלומדים ועשירים מאוד, והציעו הכנסת אורחים לסטודנטים עניים שביקשו להצטרף לאקדמיה המפוארת שם. מוסד שהפך כה חשוב במאה ה-12 שהוא נקרא "משכן התורה" או "חדר המקדש".

השלטונות בלונל בדרך כלל תמכו וקיבלו את היהודים. בשנת 1252 פנה אלפונס דה פואטייה, שראייתו התדרדרה, לריימונד גאוסלם (מנהיגה של לונל), בבקשה לשלוח שני יהודים מעירו לאראגון כדי להתייעץ עם הרופא היהודי הספרדי איברהים, שנחשב לאחד מטובי רופאי העיניים באותה תקופה.

עם מותו של רוסלין גאוסלם, בשנת 1295, לאחר שלא היה לו יורש זכר, לונל, עברה לידיו של מלך צרפת פיליפ הרביעי. בשלב זה היו 240 יהודים בעיירה, והם היוו 4.3% מסך האוכלוסייה, כולל 5 בעלי בתים. במקביל, 20 בתים בבעלות יהודים לא היו מאוכלסים.

בשנת 1319 נעצרו יהודי לונל והואשמו בהתנהגות בלתי הולמת במהלך השבוע הקדוש, ורכושם הוחרם. בשנת 1394, מלך צרפת שארל השישי גירש מממלכתו את כל היהודים שעדיין חיו בה. יהודי לונל נאלצו לעזוב בחיפזון, והשאירו את כל חפציהם מאחור. רבים מהם מצאו מקלט בקומטט ונאסין, אחרים נסעו לפרובאנס או לפיימונטה. במשך מאות שנים לאחר מכן לא חזרו היהודים ללונל.

חכמי לונל 
שמותיהם של חלק מזקני לונל ידועים ממכתביהם. אחרים מסיפורו של מגלה הארצות היהודי בנימין מטודלה.

בהם: יהודה בן שאול בן תיבון, רופא ומתרגם »; שמואל בן תיבון, מתרגם ערבית לעברית של מורה הנבוכים של רמב"ם. בעקבות אחד ממכתביו של שמואל בן תיבון בהם הוא מודיע לרמב"ם שהוא מתרגם את ספרו, המשיב הרמב"ם :

בתקופת ימי הביניים הייתה העיר מרכז תורני חשוב שחיו ופעלו בו תלמידי חכמים מלומדים ופילוסופים יהודיים, בהם משולם בן יעקב מלוניל וחמשת בניו, בני משפחת , יהונתן מלוניל, זרחיה הלוי, אבא מארי הירחי, אברהם בן נתן, מנוח בן יעקב, רבי אהרן הכהן מלוניל.

כמה חוקרים מלונל נושאים את שם המשפחה "ירחי" ("של לונל"), ביניהם: אברהם בן נתן הירחי, דוד הירחי, אריה יהודה הירחי בן לוי, ושלמה בן אבא מרי הירחי, שחי במחצית השנייה של המאה הארבע עשרה וכתב דקדוק עברי בשם "לשון לימודים". השם "לונל" עדיין נפוץ מאוד בקרב יהודי דרום צרפת.

לונל היום 
כמעט דבר לא נשאר מהקהילה היהודית המפוארת של ימי הביניים. אחד הקירות החיצוניים של האחוזה הפרטית של ברניס, שנבנה ב-1706 לבקשתו של ז'אן פייר דה פייר, מושל לונל, זוהה ככל הנראה כבית הכנסת מימי הביניים. עיריית לונל הנציחה את מיקום בית הכנסת עם לוח קיר. בנוסף, העירייה בלונל הציבה מול קיר בית הכנסת שלט אמייל המסכם את תולדות העבר של יהודי העיר.

גובה חומת המבנה ובנייתו נוטים להעיד על כך שמדובר במבנה ציבורי. בתיעוד ארכאולוגי נראה תנור ללחם ובאר, המהווים התחלה של הוכחה על מקום פולחן. כל שנותר הוא למצוא את המקווה. כרגע לא מתבצע מחקר חדש.

לקריאה נוספת 
 ישראל בדארייד: היהודים בצרפת, איטליה וספרד; מוציא לאור: האחים מישל לוי; 1859; עמודים: 100; 143; 144; (ASIN B001DALYC4)
ריימונד ברוטון (1997), ההיסטוריה של לונל, היהודים והאסכולה הגדולה שלה: מהמאה ה-1 עד ה-14 בעריכת ריימונד ברוטון, Imprimerie Arceaux 49, Montpellier, ינואר, 283 עמ'.
 תומאס מילרוט: ההיסטוריה של העיירה לונל, מראשיתה ועד 1789; מוציא לאור: Imprimerie de J. Martel elder; 1882; עמודים: 27; 40 ואילך; (ASIN B001BW29IM)

ראו גם 
 אבן תיבון

קישורים חיצוניים
לונל, באתר האנציקלופדיה היהודית

הערות שוליים 

קהילות יהודיות בצרפת
יהודים ויהדות בימי הביניים