יתר בן גדעון

יֶתֶר בֶּן גִּדְעוֹן הוא דמות מקראית, המוזכר התנ"ך פעם אחת בלבד, בספר שופטים, כבנו הבכור של גדעון בן יואש.

ביוגרפיה 
מהאזכור של יתר בספר שופטים ניתן ללמוד כי הוא נולד כבכור לאביו גדעון ולאשתו הראשונה, בעפרה, בנחלת שבט מנשה.

הוא השתתף במלחמתו של אביו נגד מדין ומלכיה, זבח וצלמונע, והשתתף במרדף אחריהם עד נהר הירדן. האזכור שלו במקרא נוגע להריגתם של זבח וצלמונע בסוף המרדף:

בפסוק זה מתואר כי אביו גדעון ביקש ממנו להרוג את זבח וצלמונע מלכי מדין, אך הוא לא היה מסוגל לעשות זאת מכיוון שהיה עדיין נער. בנוסף, מלכי מדיין ביקשו שגדעון עצמו יהרוג אותם, ובסופו של דבר גדעון הרג אותם בעצמו:

לאחר מות אביו, יתר נרצח יחד עם 68 אחיו על ידי רוצחים ששכר אחיו אבימלך. מלבד אבימלך, נותר בחיים גם בן הזקונים, יותם.

משמעות שמו 
בספר תהילים המילה 'יתר' משמשת במשמעות מיתר של חץ וקשת:

לפי זה, הציע הרב מנשה וינר שגדעון קרא לבנו בשם של כלי נשק, מכיוון שהוא תכנן שיתר ימשיך את דרכו כשופט ומצביא, אך תוכנית זו לא התממשה מפני שלאחר מות אביו אבימלך רצח אותו.

הערות שוליים

אישים משבט מנשה
ספר שופטים