יחסי סין–פרו

יחסי סין–פרו הם יחסי החוץ בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה של פרו. פרו היא המדינה הראשונה באמריקה הלטינית שסין כוננה איתה קשרים רשמיים, מה שנעשה על ידי שושלת צ'ינג באוגוסט 1875. שתי המדינות חברות בשיתוף הפעולה הכלכלי אסיה-פסיפיק ובאו"ם.

היסטוריה 
היחסים בין שתי המדינות עברו שלושה שלבים: הקוליאיזם הסיני כמיסוד של ייצוא ההון האנושי לאמריקה הלטינית במהלך המאה ה-19; יצוא האידאולוגיה המאואיסטית בשנות ה-70 וה-80; ומשנות ה-90 ואילך, דרך מרכזי סחר בינלאומיים ותרבות ושפה מנדרינית - מכון קונפוציוס.

היחסים כוננו לפני יותר מ-160 שנה התחיל עם סחר קולי והתחזק במהלך 'מאה שנות החולשה והעוני' (ואנג, 1993) משנות ה-40 של המאה ה-19 עד 1949 תחת שושלת צ'ינג הענייה ואחריה רפובליקה מפולגת במלחמות אזרחים ואשר נפלשה על ידי יפן.

שתי המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי באפריל 2009. ההסכם אושרר רשמית על ידי ממשלות שתי המדינות ב-6 בדצמבר 2009 ונכנס לתוקף ב-1 במרץ 2010.

נציגויות דיפלומטיות 
 סין מחזיקה בפרו שגרירות בלימה.
 פרו מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג וקונסוליות כלליות בגואנגג'ואו, הונג קונג ושאנגחאי.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים