גשר הרכבת המחבר (הצפוני)

גשר הרכבת המחבר (הצפוני) בשמה הרשמי גשר הרכבת אויפשט (בהונגרית: Újpesti vasúti híd; ובשם הנפוץ: Északi összekötő vasúti híd) הוא אחד מגשרי הרכבת בבודפשט על נהר הדנובה, שחוצה גם את האי נפסיגט. בנוסף לתנועה של קו הרכבת בודפשט–אסטרגום הוא משרת גם תנועת הולכי רגל ואופניים.

בצד של בודה, קטע הרכבת המתחבר לגשר עובר דרך רובע 3 באזור אקווינקום, ובצד של פשט, עובר ברבעים 4 ו-13 ומגיע לתחנת המטרו קו M3. מצפון לגשר נמצא גשר מגיירי, מדרום גשר ארפאד. גשר הרכבת שופץ בשנת 2008, במהלכו הוחלף כל מבנה הפלדה מעל השלוחה הראשית של הדנובה, וחוזקו העמודים. מאז הבנייה מחדש (שיפוץ), המהירות המותרת לרכבות על גשר: 80 קמ"ש.

מבנים קשורים 
בצד של פשט ישנם מספר גשרים כהמשך לגשר:

(אין להתבבלבל להלן ביו רחוב ואצי (Váci utca) שהוא מדרחוב במרכז בודפשט לבין דרך ואצי (Váci út) שהוא כביש, שמתוך העיר מוביל צפונה לעיר ואץ).
 גשר מדרכה בדרך ואצי (Váci út)
 גשר מעל דרך ואצי
 גשר המפרץ (Öbölági híd) (מעל מפרץ אויפשט / נמל החורף)
 גשר מעל רחוב ז'יליפ (Zsilip utca fölötti híd)

היסטוריה 
הרעיון לבניית הגשר עלה לראשונה ב-1892, במהלך תכנון קו הרכבת לאסטרגום, כדי ליצור קשר עם הגדה השמאלית של הבירה. הבעלים של קו הרכבת, החברה האיטלקית Fratelli Marsiglia et Co., החליטה לבנות לשם כך את גשר הדנובה החד-מסילתי בין אובודה לבין אויפשט, ובשנת 1894 התחילה בבניה החברה האיטלקית Societa Nazionale delle Ufficine di Savigliane. היזם האיטלקי הזמין את ייצור מבנה הברזל במפעל המכונות של רכבת המדינה ההונגרית (שמה היום רכבות הונגריה (מ.א.ב)). הגשר נמסר לתעבורה ב-3 בנובמבר 1896. התנועה גדלה במהירות, נאלצו מספר פעמים לחזק את המבנה עקב העומס שהלך וגבר, אך לאחר מכן הגשר מילא את ייעודו עד אוגוסט 1944.

הגשר נפגע מכמה התקפות אוויר כבדות במהלך מלחמת העולם השנייה. הכוחות הגרמניים הנסוגים בסוף 1944 הנחיתו את מכת המוות על הגשר. הכוחות הגרמניים הנסוגים פוצצו את הגשר ביום חג המולד 1944.

בשנת 1945 בנה הצבא בסובייטי גשר פונטון זמני. במהלך שנות השיקום נסעו רכבות נוסעים מאסטרגום לתחנת הרכבת צ'אסארפירדה (Császárfürdő) (בדרך על שם לאו פרנקל).

משנת 1950 רכבות משא הוסטו לגשר ארפאד כפתרון חירום. חילוץ שברי גשר מתחת למפלס מימי הדנובה וכן ניטרול והוצאת פצצות של חצי טון 500 שלא התפוצצו לקח שנים ולא הושלם עד היום. גם שיקום המזח המפוצץ וראש הגשר, שהחל בסתיו 1953, לווה בקשיים רבים. למרות המצב הכלכלי הגרוע, בניית מבנה הברזל יכלה להתחיל בגלל שיקום ובניית גשר הרכבת המחבר (הדרומי) כיוון שפירקו את חלקי הגשר הזמני שהיה שם, גשר "K", והאלמנטים שלו הותקנו בגשר הצפוני. העבודה הסתבכה עוד יותר ב-1954 בשל שיטפון הדנובה הגדול ששטף את מפעל הרכבת הגשר במקום, ושכבת חלודה ובוץ הופיעה על חומרי הגשר. הגשר שנבנה מחדש הושלם ב-1955.

פרטים על הגשר הישן 
החומר שלו היה בחלקו המבנה המפורק של גשר הרכבת המחבר (הדרומי) (הגשר שהיה זמני), ובחלקו אלמנטים שיוצרו לשם כך.
 אורך: 674.40 מ'
 רוחב: 11.90 מ'

בנייה מחדש 
עד אמצע העשור הראשון של המאה ה-21, רכבות נגררו על ידי קטר על גשר ב-10 קמ"ש ורכבות ממונעות נסעו במהירות מותרת של 30 קמ"ש. שיפוץ מבנה הפלדה לא היה כדאי ולכן הוא הוחלף בשלמותו בקיץ 2008, בנוסף לשיפוץ העמודים שביל הולכי הרגל תוכנן להיסגר בין ה-19 באפריל לבין 10 בנובמבר, אך הדבר התעכב משמעותית. המדרכה ושביל האופניים נפתחו לבסוף רק ב-30 במאי 2009. הגשר נסגר לחלוטין לבנייה בין 21 ביוני לבין 21 בספטמבר 2008.

בצד הדרומי של הגשר יש שביל להולכי רגל, ובצד הצפוני יש שביל אופניים. קווי ההולכה החשמליים המחוברים לשני צידי הגשר הישן הוסתרו מתחת למדרכה. הגשר החדש חסר קישוט לחלוטין ונצבע בירוק. מסילת הרכבת על הגשר חושמלה יחד עם קטעים נוספים של קו אסטרגום, התנועה החלה בקו החשמלי בשנת 2018.

ראו גם 
 גשר הרכבת המחבר (הדרומי)

קישורים חיצוניים

 ההיסטוריה של גשר הרכבת אויפשט
 גשר הרכבת אויפשט נולד מחדש – דוח סרטים, באתר אוריגו, 18 באוגוסט 2008.
 111 שנים מעל הדנובה – גשר הרכבת אויפשט מתחדש – מגזין האינטרנט EuroAstra, 16 באוקטובר 2007.
 
 אטילה ניזאלובסקי: עזים, תרנגולים, נפסיגט מנדינר השבועי, 2–9 באפריל 2020. 52–53

הערות שוליים 

גשר הרכבת המחבר (הצפוני)
גשר הרכבת המחבר (הצפוני)