תמיד (סרט)

תמיד (באנגלית: Always), הוא סרט דרמת פנטזיה רומנטית אמריקאית משנת 1989 בבימויו של סטיבן ספילברג, ובכיכובם של ריצ'רד דרייפוס, הולי האנטר, ג'ון גודמן, בראד ג'ונסון ואודרי הפבורן בתפקידה האחרון בקולנוע, מאחר שמתה מסרטן התוספתן בשנת 1994, חמש שנים לאחר צאת הסרט.

הסרט הוא גרסה מחודשת לדרמה הרומנטית "בחור ושמו ג'ו" משנת 1943, שעלילתו התרחשה במהלך מלחמת העולם השנייה בהתאם לתקופה בה יצא, ובגרסה המחודשת הוחלט לשנות את התרחשות הסרט ממלחמת העולם השנייה לכבאות אווירית מודרנית. בנוסף, השמות של ארבע הדמויות הראשיות של הסרט הקודם זהים כולם, למעט הדמות של טד רנדל, שמכונה בגרסה המחודשת טד בייקר, ושם המשפחה של פיט הוא סנדיץ' במקום סנדידג'. עם זאת, בבסיסו, הסרט עוקב אחר אותה עלילה כמו הסרט המקורי: רוחו של טייס מומחה שמת לאחרונה מדריכה טייס חדש, בעודו צופה באהבתו שהשאיר מאחור.

עלילה 
פיט סנדיץ' (דרייפוס) הוא כבאי אווירי שהסיכון המוגזם שלו באוויר מטריד מאוד את חברתו, דורינדה דרסטון (האנטר), טייסת המשמשת כבקרת תנועה אווירית של לוחמי האש. זה נוגע גם לחברו הטוב ביותר של פיט, אל יאקי (גודמן), טייס כבאי עמית.

אחרי עוד טיסה מסוכנת וכמעט קטלנית שפיט מתנער ממנה כלאחר יד, אל מציע לו לקבל עבודה בטוחה יותר בהכשרת טייסי כיבוי אש בפלט רוק, קולורדו. פיט מסרב עד שדורינדה מתעמתת איתו בבכי, מתוודה על הפחד והייסורים התמידיים שלה שהוא ייהרג. פיט מתרצה ואומר לדורינדה שהוא ייקח את עבודת ההדרכה.

פיט טס במשימה אחרונה, למרות התחושה הקודמת הקודרת של דורינדה. במהלך ריצת הפצצת האש, המנוע של אל עולה באש ועומד להתפוצץ. פיט עושה צלילה תלולה בצורה מסוכנת ומכיף את המנוע של אל במיומנות עם תמיסת מעכב אש, ומציל את אל. בעוד פיט נאבק להחזיר את השליטה מהצלילה, הוא טס ישירות דרך שריפת היער, מצית את המנוע שלו וגורם למטוס להתפוצץ.

פיט מטייל ביער שרוף. כשהוא מגיע לקרחת יער קטנה, הוא פוגש את האפ (הפבורן), שמסביר שפיט מת בפיצוץ וכעת יש לו מטרה חדשה: כפי שעשו לו רוחות במהלך חייו, הוא יספק את ספיריטוס ("הנשימה האלוהית") כדי להדריך אחרים. אשר יפרשו את דבריו כמחשבותיהם.

למרות שהזמן אינו ליניארי מנקודת המבט של פיט, חלפו שישה חודשים בעולם האמיתי ואל רוצה שדורינדה המתאבלת תעבור את מותו של פיט. הוא לוקח אותה איתו לקולורדו כדי לעבוד בבית הספר לטיסה שבו היה פיט לפקד על טייסים שיתאמנו להילחם בשריפות, אחד מהם הוא טד בייקר (ג'ונסון). חודשים נוספים חולפים, ולצערו של פיט, טד מתאהב בדורינדה כשהיא מתחילה לצאת מהאבלה שנמשך שנה. פיט מנסה לחבל ברומן המתהווה, אבל האפ מזכיר לו שחייו הסתיימו; הוא נשלח לתת השראה לטד, אבל גם להיפרד מדורינדה.

טד, בהשראתו של פיט, מתכנן משימת חילוץ מסוכנת של כבאים לכודים. לא מסוגלת לשאת הפסד נוסף, דורינדה לוקחת את המטוס של טד לעשות את העבודה בעצמה. פיט, שלא נראתה על ידי דורינדה, לא מצליח להניא אותה. עם זאת, בהדרכתו של פיט, דורינדה מסוגלת להציל את הכבאים הלכודים על הקרקע. בטיסה חזרה, פיט מספר לה כל מה שרצה לומר בחיים.

דורינדה מבצעת נחיתת מים חירום באגם. בעוד תא הטייס של המטוס השוקע מוצף, נראה שדורינדה לא שש לברוח. פיט מופיע לפניה, ומושיט את ידו, מוביל אותה אל פני השטח. כשדורינדה, עכשיו לבד, משתכשכת לחוף, פיט משחררת את לבה כדי לאפשר לטד להחליף אותו.

דורינדה חוזרת לבסיס האוויר ומחבקת את טד. פיט מחייך ופונה לכיוון ההפוך כדי לתפוס את מקומו בעולם הבא.

הפקה 
ספילברג הודה שבזמן יצירת מלתעות ב-1974, הוא ודרייפוס החליפו סתירות מ"איש בשם ג'ו", שנחשב לסרט מלחמה "קלאסי", ששניהם רצו לעשות מחדש. בתור "בדיחה מבפנים", קליפ מתוך A Guy Named Joe כלול בסצנה ב-Poltergeist שספילברג הפיק. דרייפוס ראה את המלודרמה משנת 1943 "לפחות 35 פעמים." עבור שפילברג, שנזכר שראה אותה כילד בשעת לילה מאוחרת, "זה היה אחד הסרטים שהעניקו לו השראה להיות במאי קולנוע," יצירת קשר רגשי לזמנים שאביו, יוצא חיל האוויר במלחמה, עבר. שני החברים ציטטו צילומים בודדים מהסרט זה לזה, וכשהתעוררה ההזדמנות, שנים מאוחר יותר, נפתרו לשחזר את הפנטזיה של ימי המלחמה. דמותה של אודרי הפבורן של Hap חולקת את שמה עם המילה האנגלית hap, שמשמעותה 'המטרה שלך בחיים'. הצילום הראשי החל ב-15 במאי 1989; ההפקה התרחשה בצפון מערב מונטנה ביער הלאומי קוטנאי, עם כמה סצנות שצולמו בליבי וסביבתה. כ-500 מתושביו גויסו לסרט כניצבים כדי לפעול ככבאים פראיים. הסצנות שבהן המטוס טס מעל האגם בתחילת הסרט ונוחת באגם בסוף הסרט צולמו באגם בול, דרומית לטרויה. הסצנות המתרחשות ב"פלט רוק, קולורדו", צולמו בשדה התעופה אפרתה ובסביבתו במזרח וושינגטון. הסצנה שבה פיט והאפ צועדים בשדה החיטה צולמה ב-Sprague, דרום-מערבית לספוקן, שם בילו שבועיים בצילומים ביוני. צילומים של השריפות של הפארק הלאומי ילוסטון משנת 1988 שימשו לרצפי השריפות. ההפקה הסתיימה באוגוסט 1989 והסרט יצא לאקרנים. זמן מה לאחר מכן, הפבורן פרשה ממשחק ומתה ב-1993 בביתה בשווייץ מסרטן התוספתן אשר ממנו סבלה זמן מה.

הפצה 
נפתח תמיד במקום ה-5 בקופות של אותו שבוע, והכניס $3,713,480, כאשר הוא מתחרה עם National Lampoon's christmas vacation, Tango & Cash, The War of the Roses ו-בחזרה לעתיד 2. למרות שכיום הסרט נחשב רק להצלחה כלכלית צנועה בהשוואה למיזמים אחרים של שפילברג, הסרט החזיר תשואות בהכנסות של 43,858,790 דולר בארצות הברית ו-30,276,000 דולר בשטחים זרות, בסכום כולל של 74,134,790 דולר ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

סרטי רוחות רפאים אמריקאיים