ניסיון ההפיכה בפרו (2022)

ב-7 בדצמבר 2022 ניסה  פדרו קסטיו לפזר את הקונגרס לנוכח הליכי הדחה שניהל נגדו בגלל רווחים מחוזי ממשלה. זאת, באמצעות חקיקת עוצר מיידית, הקמת ממשלת חירום וקריאה לאספה מכוננת. המעשה הוכר על ידי בית המשפט החוקתי של פרו, כמו גם על ידי פוליטיקאים במדינה וכלי התקשורת, כהפיכה, וחלקם אף השוו אותו ל"אוטגולפה" של אלברטו פוחימורי במהלך ההפיכה העצמית בפרו ב-1992. רבים מחברי ממשלתו של קסטיו התפטרו מתפקידם זמן קצר לאחר שהכריז על פיזור הקונגרס, וגם הכוחות המזוינים של פרו סירבו לתמוך במעשיו.

קסטיו הועמד לדין באותו יום, והפסיק לכהן כנשיא לאחר שבית המשפט החוקתי דחה את פיזור הקונגרס. סגנית הנשיא של קסטיו, דינה בולוארטה, הושבעה לתפקיד כנשיאה החדשה מאוחר יותר באותו היום. לאחר הדחתו של קסטיו פתחו תומכיו בהפגנות כלל-ארציות  בדרישה לשחררו ולהתפטרותה של בולוארטה. בעקבות תסיסה נרחבת במדינה הכריזה ממשלת בולוארטה על מצב חירום לאומי ב-14 בדצמבר, תוך הסרת הגנות חוקתיות מסוימות מהאזרחים, כולל הזכויות המונעות מהחיילים להישאר בתוך בתים ומבנים פרטיים, חופש התנועה, חופש ההתאגדות ו"חופש וביטחון אישי" למשך 30 יום. קסטיו הושם ב"מעצר מונע" ל-18 חודשים ועומד למשפט על מרד וקנוניה.

רקע

הקונגרס החוסם 
בתקופת נשיאותם של אויאנטה אומאלה, פדרו פבלו קוצ'ינסקי ומרטין ויסקרה, התנגד הקונגרס הימני, בראשות מפלגת הכוח העממי של קייקו פוחימורי (בתו של הרודן הפרואני לשעבר אלברטו פוחימורי), לרבות מהפעולות שביצעו הנשיאים.

הנשיא אומאלה חווה תקופת נשיאות חלשה בשל החסימה של הקונגרס. לאחר שהפסידה בבחירות לנשיאות ב-2016 לקוצ'ינסקי, הובילה פוחימורי את מפלגתה בקונגרס החד-ביתי והמחוקקים הימניים מנעו את מאמציו של הנשיא.

משבר חוקתי והדחת נשיאים 
לפי חוקת פרו, הרשות המבצעת יכולה לפזר את הקונגרס לאחר הצבעת אי-אמון שנייה. תחת הנשיא לשעבר פדרו פבלו קוצ'ינסקי, הקונגרס ערך הצבעת אי-אמון ב-15 בספטמבר 2017 וכתוצאה מכך התמוטט הקבינט שלו, הצבעת אי-האמון הראשונה בתולדות הקונגרס. הנשיא קוצ'ינסקי עמד מאוחר יותר בפני הדחה בדצמבר 2017 ובמרץ 2018 בשל קשריו עם חברת אודברכט במהלך שערוריית מבצע שטיפת רכב. לאחר פרסום סרטים שהראו את קוצ'ינסקי עושה עסקאות עם פוליטיקאים מהאופוזיציה כדי להימנע מהצבעות הדחה, הנשיא התפטר.

מרטין ויסקרה, סגן הנשיא הראשון של קוצ'ינסקי, נכנס לתפקידו במרץ 2018. ויסקרה חוקק הליך חוקתי ב-29 במאי 2019 שייצור הצעת אי-אמון כלפי הקונגרס אם זה יסרב לשתף פעולה עם פעולותיו נגד שחיתות. בארבעת החודשים הבאים עיכב הקונגרס הצעות חוק שמטרתן מניעת שחיתות ודחה את הבחירות הכלליות שהוצעו על ידי ויסקרה. ב-30 בספטמבר 2019 הציג נשיא מועצת השרים סלבדור דל סולאר הצבעת אמון בפני הקונגרס על סירובו להעביר הצעת חוק ששינתה את תהליך הבחירה של שופטי בית המשפט החוקתי. הצבעת האמון ביקשה לעצור את בחירת השופטים, לשנות את החוק האורגני של בית המשפט החוקתי ואת ייעוד הטריבונים. עם זאת, מליאת הקונגרס החליטה להמשיך בבחירת השופטים, התעלמה מהצבעת האמון שהציג דל סולאר ומינתה חבר חדש בבית המשפט החוקתי. על פי החשד, רבים מהמועמדים לבית המשפט החוקתי שנבחרו על ידי הקונגרס היו מעורבים בשחיתות. על אף ההצבעה החיובית, הצהיר ויסקרה כי מינוי חבר חדש בבית המשפט לחוקה והתעלמות מהצעת האמון מהווים הצבעת אי אמון דה פקטו בממשלה. פעולות אלו של הקונגרס, כמו גם חודשים של התקדמות איטית ברפורמות נגד השחיתות, דחפו את ויסקרה לפזר את הגוף המחוקק ב-30 בספטמבר. זמן קצר לאחר שוויסקרה הכריז על פיזור הקונגרס, הגוף המחוקק סירב להכיר במעשיו של הנשיא, הכריז על ויסקרה כמושעה מהנשיאות ומינה את סגנית הנשיא מרסדס אראוס כנשיאה הזמנית. בליל ה-30 בספטמבר התאספו פרואנים מחוץ לארמון המחוקקים כדי למחות נגד הקונגרס ולדרוש את הדחת המחוקקים בזמן שראשי הצבא נפגשו עם ויסקרה, והודיעו לו שהם עדיין מכירים בו כנשיא וכראש הכוחות המזוינים. ב-14 בינואר 2020 קבע בית המשפט החוקתי כי פירוק הקונגרס על ידי ויסקרה היה חוקי. ב-26 בינואר נערכו בחירות בזק לקונגרס, כאשר מפלגת הכוח העממי של קייקו פוחימורי איבדה את הרוב שלה בקונגרס.

חודשים לאחר מכן, על רקע מגפת הקורונה בפרו, החל הליך הדחה נגד הנשיא ויסקרה, והוא הודח מתפקידו חודש לאחר מכן. אלפי אזרחים התאספו אז בהפגנות נגד הדחת ויסקרה. מנואל מרינו, שירש אותו כנשיא למחרת, התפטר ב-15 בנובמבר. פרנסיסקו סגאסטי מונה לנשיא הקונגרס ב-16 בנובמבר ובכך ירש את מרינו כנשיא ב-17 בנובמבר לפי סדר הירושה הנשיאותי.

נשיאות קסטיו 
סגאסטי כיהן כנשיא עד שפדרו קסטיו נבחר בבחירות הכלליות ב-2021, כאשר קייקו פוחימורי הפסידה בפעם השלישית ברציפות בבחירות לנשיאות. בבחירות 2021 נרשמו מועמדי ימין רבים, כאשר קבוצות עסקיות, מפלגות פוליטיות ורוב ארגוני התקשורת בפרו שיתפו פעולה עם הקמפיין של פוחימורי על ידי פנייה לפחד כאשר דנו ביריבים פוליטיים. חלק מערוצי הטלוויזיה אף תמכו בגלוי במועמדותה של פוחימורי. רויטרס כתבה כי אל קומרסיו, אחד מארגוני התקשורת הגדולים באמריקה הדרומית, "תמך בדרך כלל בפוחימורי".

ניסיונות להדחת קסטיו 
זמן קצר לאחר קביעת תוצאות הבחירות החלו ניסיונות מרובים למנוע מקסטיו להיכנס ללשכת הנשיא או להדיחו מאוחר יותר. בעקבות דיווחים על ניצחונו לכאורה של קסטיו, פוחימורי ותומכיה העלו טענות על הונאת בחירות, והובילו מאמצי חסימה לביטול הבחירות, בתמיכת אזרחים בלימה. קבוצות עסקים ופוליטיקאים רבים סירבו להכיר בעלייתו של קסטיו לשלטון, כשהאמידים יותר, כולל קציני צבא לשעבר ומשפחות עשירות, דרשו בחירות חוזרות, קידמו קריאות להפיכה צבאית והשתמשו ברטוריקה קיצונית כדי לתמוך בטענותיהם על הונאה.

לאחר הבחירות ב-2021, הקלטות אודיו חשפו כי הנשיא לשעבר, ולדימירו מונטסינוס, היה מעורב לכאורה בלפחות 17 שיחות טלפון קוויות בזמן שהיה כלוא בכלא CEREC של הצי הפרואני, במאמץ למנוע מקסטיו להיכנס לתפקיד ולהגן על פוחימורי מהכלא. בהקלטה אחת מונטסינוס מציע לבעלה של פוחימורי ללכת לשגרירות ארצות הברית בלימה כדי להציג "תיעוד של ההונאה" ל-CIA, כאשר מונטסינוס אמר לכאורה שהוא כבר יצר קשר עם השגרירות, שהמסמכים יגיעו לנשיא ג'ו ביידן ושממשלו יגנה את הבחירות בשל התערבות מקובה, ונצואלה וניקרגואה, מה שייתן משקל רב יותר לטענותיה של פוחימורי על הונאה. פוליטיקאים ימניים בפרו המעיטו בחשיבות ההקלטות של מונטסינוס, כאשר מועלות טענות שגם הצי הפרואני לקח חלק ב"שקר".

ניסיונות הדחה 
הקונגרס, שנשלט על ידי מפלגות הימין האופוזיציוניות, התנגד לקסטיו, וניסה להדיח אותו מספר פעמים בדרכים פוליטיות. בשל ניסוח הליך ההדחה המפורש בחוקת פרו (1993), הקונגרס יכול להדיח את הנשיא בנימוקים מעורפלים של "אי-כשירות מוסרית", מה שלמעשה הופך את הרשות המחוקקת לחזקה יותר מהרשות המבצעת.

בנובמבר 2021, ארבעה חודשים לתוך לאחר השבעת קסטיו, הודיעה פוחימורי כי מפלגתה מקדמת את הליכי ההדחה בטענה שקסטיו "לא כשיר מוסרית לתפקיד". ב-25 בנובמבר הציגו 28 מחוקקים ממפלגתה של פוחימורי הצעת הדחה חתומה לקונגרס, וקבעו הצבעה לפתיחת הליכי הדחה. הליך ההדחה לא התקיים, שכן 76 הצביעו נגד ההליכים, 46 בעד ו-4 נמנעו, והדרישה של 52 תומכים לא מולאה.

בפברואר 2022 דווח כי פוחימוריסטים ופוליטיקאים המקורבים לפוחימורי, כולל נשיאת הקונגרס מאריכרמן אלבה, ארגנו פגישה במלון קאסה אנדינה בלימה בסיוע הקבוצה הליברלית הגרמנית קרן פרידריך נאומן, בה דיברו על הדחת קסטיו מתפקידו. אלבה כבר הביעה את נכונותה לקבל את הנשיאות אם קסטיו יתפנה מהתפקיד וצ'אט קבוצתי בטלגרם של מועצת המנהלים של הקונגרס בראשה היא עומדת חשף תוכניות שתואמו להדיח את קסטיו.

ניסיון הדחה שני הקשור להאשמות בשחיתות הגיע לשלב ההליכים במרץ 2022. ב-28 במרץ 2022 הופיע קסטיו בפני הקונגרס וקרא למחוקקים "להצביע בעד דמוקרטיה" ו"נגד חוסר יציבות", כאשר 55 הצביעו בעד הדחה, 54 הצביעו נגד ו-19 נמנעו, ובכך לא הצליחו להגיע ל-87 הקולות הדרושים.

התמיכה הציבורית לקסטיו ירדה בהתמדה לשפל של 20%, ככל שתקופת הנשיאות שלו התקדמה ועם המחאות שפרצו בתחילת 2022 כתוצאה מעליית המחירים. עד דצמבר 2022 החל הקונגרס בהצעות לניסיון הדחתו של קסטיו בפעם השלישית; הוא היה מעורב בשש חקירות פליליות שונות וכבר מינה חמש ממשלות נפרדות לכהן תחתיו.

ניסיונות להדחת בולוארטה 
במשך חודשים ניסו פוליטיקאים מהאופוזיציה להדיח את סגנית הנשיא דינה בולוארטה בניסיון לקבל את הנשיאות עם הדחתה. ב-5 בדצמבר 2022, ימים ספורים לפני שהקונגרס היה אמור להצביע על הדחת קסטיו, הוגשה תלונה חוקתית נגד בולוארטה על ידי ועדת המשנה של הקונגרס להאשמות חוקתיות, בטענה שהיא הפעילה מועדון פרטי בזמן שהייתה שרת הפיתוח. ההאשמות נגד בולוארטה יצרו מצב שבו אם יודח קסטיו היא תיאלץ להתמודד עם הליך הדחה משלה.

ציר זמן של אירועים

הכנות להדחה 
ב-6 בדצמבר היה סביר להניח שלקונגרס לא היו 87 קולות להדיח את הנשיא קסטיו מתפקידו. עורך דינו של הנשיא קסטיו, בנג'י אספינוזה, בילה את היום עם הנשיא בהתייעצויות כיצד להגיב למצב, ולאחר מכן הצהיר כי במהלך שש השעות שבילה במחיצתו "בשום זמן לא הוזכרה פיזור סוגיית הקונגרס". באותו יום קיים ראש המטות המשולבים, גנרל מנואל גומס דה לה טורה, פגישה עם ראשי חילות צבא פרו. במהלך הפגישה הזהיר הגנרל את ראשי החילות מפני סכסוך פנים-צבאי, ואמר "אני אחראי. אין פקודות אחרות". הגנרל המפקד של צבא פרו, ואלטר קורדובה, הגיש את התפטרותו ב-6 בדצמבר, והיא אושרה למחרת.

פיזור הקונגרס 
ב-7 בדצמבר 2022 הקונגרס היה צפוי להגיש הצעת גינוי נגד קסטילו, שהאשימה אותו ב"אי-יכולת מוסרית קבועה". לפני שהגוף המחוקק הספיק להתכנס להגיש את בקשתו, הודיע קסטילו על פיזור הקונגרס וחוקק עוצר מיידי. בנאומו קבע קסטילו:

קסטיו גינה אז את התקשורת המתנגדת לו וקרא לאנשים המחזיקים בכלי נשק בלתי חוקיים למסור אותם לידי המשטרה הלאומית תוך 72 שעות. לאחר מכן הורה לכל חיילי צבא פרו להישאר בצריפיהם, ואמר שהוא לא רוצה עימותים בין אזרחים לצבא.

תגובות 
רגעים ספורים לאחר נאומו של קסטיו פרשו מספר שרים מממשלתו, ביניהם ראש הממשלה בטסי צ'אבס, שר העבודה אלחנדרו סאלאס, שר הכלכלה קורט בורנאו, שר החוץ ססאר לנדה ושר המשפטים פליקס צ'רו. גם נציגיה הקבועים של פרו באומות המאוחדות ובארגון מדינות אמריקה, מנואל רודריגס קואדרוס והרולד פורסיית', הגישו את התפטרותם. עורך הדין המייצג את קסטיו הפסיק לייצג אותו כלקוח, וקבע: "כעורך דין המכבד את החוקה, הנחתי את הגנתו של נשיא הרפובליקה בחפותו. מאחר שהתרחשה הפרה של הסדר החוקתי, אני מחויב לוותר באופן בלתי הפיך על הגנתו של האזרח פדרו קסטיו."

בית המשפט החוקתי פרסם הצהרה: "אף אחד לא חייב ציות לממשלה גוזלת ומר פדרו קסטיו ביצע הפיכה לא יעילה. הכוחות המזוינים מוסמכים להחזיר את הסדר החוקתי על כנו". הכוחות המזוינים פרסמו גם הם הודעה, בה הם דוחים את מעשיו של קסטיו וקוראים לשמור על היציבות בפרו.

פתרון 
בדחיית פעולותיו של קסטיו לפיזור הגוף המחוקק, התכנס הקונגרס התכנס והצביע בעד הדחת קסטיו מתפקידו בשל "חוסר כשירות מוסרית" עם 101 קולות בעד, 6 נגד ו-10 נמנעים. הוכרז כי סגנית הנשיאה הראשונה דינה בולוארטה, שגינתה את מעשיו של קסטיו, תישבע לנשיאות בשעה 15:00 שעון פרו.

הנשיא קסטיו נמלט לאחר מכן מארמון הממשלה ויצר קשר עם נשיא מקסיקו אנדרס מנואל לופס אוברדור, וביקש מקלט מדיני. לדברי הנשיא לופס אוברדור, סביר להניח שהמודיעין הפרואני האזין לטלפונו של קסטיו, שכן הנשיא המקסיקני דיווח שהרשויות הפרואניות נכנסו לשטח שגרירות מקסיקו כדי למנוע מקסטיו להיכנס אליה. לאחר שנודע לו שקסטיו מבקש להיכנס לשגרירות מקסיקו, מפקד המשטרה גילה שהקצינים שלו הם הנהגים של קסטיו, והורה להם למסור את קסטיו למחוז בו ייעצר. אנשים התאספו מחוץ לשגרירות מקסיקו בלימה כדי לחסום את האזור, על רקע שמועות שקסטיו ניסה לברוח כדי לבקש מקלט במקסיקו. קציני המשטרה שהסיעו את קסטיו אמרו שעליהם לבצע מעקף חירום, ובהמשך הביאו אותו למחוז, שם קיבל את פניו ראש המשטרה שעצר אותו בשל מרד.

סגנית הנשיא של קסטיו, דינה בולוארטה, נכנסה לארמון המחוקקים והושבעה לנשיאת פרו. לאחר הדחתו של קסטיו פתחו תומכיו בהפגנות ארציות בדרישה לשחררו ולהתפטרותה של בולארטה.

לאחר ניסיון ההפיכה 
בזמן שקסטיו היה עצור הוא גינה את "התוכנית המקיאווליאנית" נגדו שנהגתה על ידי התובעת הלאומית פטרישה בנאווידס, הקונגרס וסגניתו לשעבר בולוארטה. כמה ארגוני תקשורת באמריקה הלטינית קישרו את האירועים לשגרירת ארצות הברית בפרו ליסה קנה, חברה לשעבר ב-CIA. השגרירה קנה נפגשה עם שר ההגנה של קסטיו, גוסטבו בוביו, יום לפני הצבעת ההדחה, והעלתה את החשש לגבי מעורבות ארצות הברית באירועים. כלי תקשורת מקומיים דיווחו גם כי נשיא הקונגרס וראש הכוחות המזוינים של פרו לשעבר, חוסה ויליאמס, שיתף לכאורה פעולה עם השגרירה.

IDL-Reporteros דיווחה כי תמיכת הקונגרס הימני בבולוארטה הייתה חלשה מאחר שהם ניסו בעבר לפסול גם אותה. הנשיאה מינתה מיד את מנהיג הימין פדרו אנגולו ארנה כראש ממשלה. לפי לה רפובליקה וקול אמריקה, אנגולו מתמודד עם מעורר מחלוקות מרובות ומעורב ב-13 חקירות פליליות, עם האשמות חמורות הכוללות הטרדה מינית של עוזרות ותמיכה במעשיו של השופט ססאר הינוסטרוזה, שביקש טובות הנאה שלא כדין מהשופטת מריה אפזה וברח מפרו.

תומכי קסטיו כעסו על הפעולות נגד הנשיא לשעבר, והחלו לדרוש בחירות כלליות מיידיות ולערוך הפגנות ארציות. הפגנות אלימות פרצו ב-11 בדצמבר ליד העיר אנדהואילס שבדרום המדינה, שם סגרו המפגינים את נמל התעופה, כאשר על פי הדיווחים שוטרים במסוק ירו על מפגינים והרגו שני אנשים. הנשיאה בולוארטה ניסתה לפייס את ההפגנות על ידי הצעת הקדמת הבחירות בשנתיים לאפריל 2024, אם כי תומכי קסטיו דחו את הקריאה וקסטיו תיאר פעולות כאלה כ"משחק מלוכלך". הקונגרס דחה את הצעתו בולוארטה להקדמת הבחירות. עם זאת, הקונגרס שקל מחדש את ההצעה ב-21 בדצמבר ואיפשר בחירות מוקדמות.

תגובות בין-לאומיות 
המדינות האזוריות מקסיקו, בוליביה, קולומביה וארגנטינה פרסמו הצהרה משותפת בה כתבו כי קסטיו הוא "קורבן של הטרדה לא דמוקרטית" וייחלו לשמירה על זכויות האדם וזכויותיו החוקיות שלו.
 : משרד החוץ הביע "דאגה עמוקה" מהמצב בפרו וקרא ל"כל פוליטיקאי פרואני להגן על המוסדות הדמוקרטיים, שלטון החוק והסדר החוקתי".
 : הנשיא לואיס ארסה קבע כי "מאז תחילת הדרך, הימין הפרואני ניסה להפיל ממשלה שנבחרה באופן דמוקרטי על ידי העם, על ידי המעמדות הצנועים שחיפשו יותר הכלה וצדק חברתי". הוא גם הביע את הסולידריות שלו עם "הרפובליקה האחות של פרו", וביקר את "ההטרדה המתמדת של אליטות אנטי-דמוקרטיות נגד ממשלות פרוגרסיביות, עממיות ולגיטימיות", וביקש ש"כולם" יגנו את המצב הזה.
 : משרד החוץ הכריז כי מעשיו של קסטיו לא עולים בקנה אחד עם המסגרת החוקתית של פרו, ומייצגים הפרה של הדמוקרטיה ושלטון החוק. המשרד איחל הצלחה לבולוארטה. הנשיא הנבחר, לואיז אינסיו דה סילבה, הצהיר כי הדחתו של קסטיו היא "חוקתית" והביע את תקוותו שהנשיאה בולוארטה תצליח ב"משימתה לפייס את המדינה ולהוביל אותה בנתיב הפיתוח והשלום החברתי."
 : הממשלה פרסמה הצהרה בה נאמר כי היא "מצרה מאוד על המצב הפוליטי שחווה הרפובליקה של פרו, וסומכת על כך שניתן לפתור את המשבר הזה שמשפיע על מדינה אחות באמצעות מנגנונים דמוקרטיים וכבוד לשלטון החוק".
 : הנשיא גוסטבו פטרו אמר כי קסטיו "הרשה לעצמו להוביל להתאבדות פוליטית" וכי הוא טעה ברצונו לפזר את הקונגרס. עם זאת, הוא גם הדגיש כי "לא ניתן להילחם באנטי-דמוקרטיה באמצעות אנטי-דמוקרטיה."
 : משרד החוץ פרסם הודעה המביעה את "דאגתו העמוקה מהמצב הפוליטי במדינה האחות פרו" וקורא "לכל הגורמים הפוליטיים לשמור על שלטון החוק והדמוקרטיה, ולקהילה הבין-לאומית להקל על התהליך הדמוקרטי בפרו".
 : משרד החוץ כינה את מה שקרה לקסטיו הפיכה. הוא פרסם הצהרה הכוללת את "הגינוי הנמרץ שלו להפיכה שהתרחשה בפרו, שהיא תוצאה של שורה של אירועים לשחיקת הדמוקרטיה והרצון הריבוני של העם, המיוצג על ידי הנשיא פדרו קסטיו". הונדורס גם דרשה כי "זכויות האדם של קסטיו יכובדו".
 : ב-7 בדצמבר הצהיר שר החוץ של מקסיקו, מרסלו אבררד, כי הוא מצר על ההתפתחויות, וקרא לכבד את הדמוקרטיה. נשיא מקסיקו אנדרס מנואל לופס אוברדור ציין כי "בגלל האינטרסים של האליטות הכלכליות והפוליטיות, מאז תחילת כהונתו הלגיטימית של פדרו קסטיו נשמרה סביבה של עימות ועוינות נגדו, מה שהוביל אותו לקבל החלטות ששירתו את יריביו בניסיון להדיחו." במהלך מסיבת עיתונאים ב-8 בדצמבר חשף הנשיא לופס אוברדור כי הוא קיבל שיחת טלפון ביום רביעי שבה הודיע לו קסטיו על כוונתו לבקש מקלט מדיני בשגרירות מקסיקו. לופס אוברדור הצהיר גם כי מקסיקו עדיין לא הכירה בממשלתה של דינה בולוארטה, ואמר כי עמדתה של מקסיקו תיקבע בימים הבאים. מאוחר יותר באותו היום הצהיר אבררד באמצעות טוויטר כי שגריר מקסיקו בפרו נפגש עם קסטיו לאחר מעצרו וכי השגרירות קיבלה מכתב מעורך דינו של קסטיו המבקש רשמית מקלט.פרו הכריזה על שגריר מקסיקו בלימה אישיות בלתי רצויה והורתה לו לעזוב את המדינה ב-21 בדצמבר.
 : הממשלה הביעה "דאגה מהמצב בפרו", וקראה ל"דיאלוג בונה בין כל השחקנים והכוחות הפוליטיים כדי לשמר את הדמוקרטיה ומוסדותיה לטובת יציבות והרגעה במדינה האחות".
 : משרד החוץ אמר כי ממשלתו "מגנה בתוקף את התמוטטות הסדר החוקתי בפרו ומברכת על החזרת הנורמליות הדמוקרטית", וקבעה כי ספרד "תהיה תמיד בצד של הדמוקרטיה וההגנה על החוקיות החוקתית". למחרת הודיע ראש הממשלה פדרו סנצ'ס כי הוא שוחח עם דינה בולוארטה והביע בפניה "את תמיכתה של ספרד בהגנה על החוקה ושלטון החוק".
 : ממשלת ארצות הברית דחתה את מעשיו של קסטיו. שגרירת ארצות הברית בפרו, ליזה קנה, הצהירה כי "ארצות הברית דוחה מכל וכל כל מעשה לא-חוקתי של הנשיא קסטיו כדי למנוע מהקונגרס למלא את המנדט שלו. ארצות הברית מפצירה בתוקף בנשיא קסטיו לחזור בו מניסיונו לסגור את הקונגרס ולאפשר למוסדות הדמוקרטיים של פרו לתפקד על פי החוקה. אנו מעודדים את הציבור הפרואני להישאר רגוע בתקופה לא ודאית זו".
 : הממשלה "קראה לכבד את המוסדות הדמוקרטיים וגינתה בחריפות כל ניסיון לשבור את הסדר החוקתי הנוכחי". היא גם קיוותה כי השבעתה של דינה בולוארטה "תביא להבטחת יציבות פוליטית ושמירה על שלטון החוק".
 : הנשיא ניקולאס מדורו הצהיר כי למרות שארצו אינה מתערבת בענייניה הפנימיים של אף מדינה, הוא מקווה שהעם הפרואני, במסגרת החוקה שלו, ישיג בקרוב את "דרכו לשחרור, דמוקרטיה ואושר" תוך שהוא טוען כי "הם בוחרים מורה לנשיא [קסטיו], ומהרגע הראשון של הבחירות הם לא רוצים להכיר בניצחונו. בסופו של דבר המציאות מחייבת הכרה בניצחונו כנשיא, וברגע שהוא נשבע מתחילה קונספירציית ההפיכה הפרלמנטרית".

ראו גם 
 המשבר החוקתי בפרו (2019–2020), בו הנשיא מרטין ויסקרה פיזר את הקונגרס וקרא לבחירות בזק.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

2022 בפוליטיקה
הפיכות ומהפכות שלטוניות