ג'ואן אי ביירן

ג'ואן אי. בירן או ג'ב (נולדה ב-13 ביולי 1944 בוושינגטון די. סי.) היא צלמת ויוצרת קולנוע פמיניסטית אמריקאית, המתעדת את חייהם של להט"בים בהקשרים שונים ומגוונים, החל משירותי בריאות וסיוע בסופות הוריקן ועד למוזיקת נשים והתנגדות לגזענות. בדיוקנאות שצילמה היא עודדה את המצטלמים/ות לפעול כ"מוזה" שלה, ולא כ"נושא". בירן הייתה חברה ב-The Furies Collective, קומונה לסבית שהתקיימה זמן קצר אך הייתה רבת השפעה.

פילמוגרפיה 
הסרטים של ג'אב כוללים את No Secret Anymore: The Times of Del Martin ו-Phyllis Lyon ; הסרת המחסומים, משמשת להכשרת ספקי שירותי בריאות לשיפור השירות ללקוחות לסביות; נשים מתארגנות!; וסולידריות, לא צדקה על מאמצי הסיוע בניו אורלינס בעקבות הוריקן קתרינה.  סרטים בולטים נוספים כללו רופאות לסביות מדברות על אימונים, מטופלים וכוח ולמען האהבה והחיים: מצעד 1987 בוושינגטון למען זכויות לסביות והומואים. הסרט הראשון עדיין מוקרן בבתי ספר לרפואה ברחבי הארץ והאחרון שודר בטלוויזיה הציבורית.

בירן הפיקה וכתבה את A Simple Matter of Justice, שתיעד את המצעד בוושינגטון ב-1993 למען שוויון זכויות ושחרור לסביות, הומואים ובי. הסרט בן השעה זכה לשבחים רבים ונבחר ל"הסרטון הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים Reel Affirmations בוושינגטון הבירה. כדי להפיק את היצירה הזו, ג'אב הקימה שידור חי משש מצלמות בו זמנית על גבי מסכי ענק שמוקמו בקניון הלאומי וברחבי העולם.

קריירה מוקדמת: הפיוריז וצילום 
ג'אב רכשה תואר ראשון במדעי המדינה, בקולג' מאונט הוליוק בדרום האדלי, מסצ'וסטס, ב-1966. קיבלה תואר שני בתקשורת באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון הבירה.  לאחר שלוש שנים של לימודי דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד, חזרה בירן הביתה לאמריקה. היא עבדה בחנות מצלמות ובעיתון בעיר קטנה,  ותוך כדי העבודה רכשה מיומנות בצילום אשר היוותה את הבסיס לקריירה העתידית שלה.

בשנות ה-20 המוקדמות לחייה, בירן ואחרות, כולל ריטה מיי בראון ושרלוט באנץ', הקימו את קולקטיב פיורי, ניסוי רדיקלי בהתארגנות בדלנית פמיניסטית לסבית. למרות שהקולקטיב החזיק מעמד רק כ-18 חודשים, הייתה לו השפעה עמוקה על המחשבה הלסבית באמצעות העיתון שלו, The Furies, ופרסומים אחרים.

בקולקטיב החלה ג'אב לפתח את כישוריה בצילום. כפי שאמרה "הייתי צריכה לראות תמונות של לסביות." בשנות ה-70 סיירה בירן בארצות הברית וצילמה לסביות באירועי נשים, החל מפסטיבל המוזיקה של מישיגן וומינ'ס, הפגנות נגד קו קלוקס קלאן, סדנאות כתיבה, אירועי ספורט, קהילות לסביות-בדלניות ומצעדי גאווה הומו-לסביים. "בכל מקום שבו התאספו לסביות, איפה שאוכל לצלם, הייתי שם." החל משנת 1979 סיירה ג'אב בארצות הברית והציגה את מצגת השקופיות שלה "תמונות לסביות בצילום, 1850 עד היום", הידועה גם בשם "מופע הדייק", בפני קהלים שהורכבו מנשים בלבד. הספרים שלה Eye to Eye: Portraits of Lesbians (1979) ו - Maing a Way: Lesbians Out Front (1987)  היוו פריצת דרך בכך שחשפו לעולם את חייהן של לסביות. 

הספר הראשון של ג'אב נקרא Eye to Eye: Portraits of Lesbians (1979) והוא נחשב ליצירה מהפכנית לתקופתו. הספר הציג את אוסף התמונות של ג'אב, שצילמה לסביות מרקעים וגילאים שונים בארצות הברית, שחיות את חיי היומיום שלהן. הצילומים שנכללו בספר היו של לסביות בבתיהן מחבקות זו את זו, מקימות משפחה יחד ומראות שהן מאוהבות.  לצד התמונות, ג'אב כללה את שמותיהן ואת סיפוריהן האישיים.

החזון של ג'ב היה שהספר ישנה את האופן שבו החברה רואה לסביות ויאפשר ללסביות לראות את עצמן מיוצגות בספר. פרסום ספרה סייע במהפכה של התנועה הלסבית שהתרחשה בשנות ה-70 וה-80 ואיפשר לה לנסוע לחנויות ספרים שמכרו את עבודתה ואף לאוניברסיטאות שביקשו להציג מצגות על ספרה ולתאר את כתיבתה וצילומיה כצלמת פמיניסטית לסבית.

בשנת 1997, אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון הציגה תערוכה רטרוספקטיבית של עבודתה  JEB, Queerly Visible: 1971–1991, שסיירה מאוחר יותר ברחבי המדינה. בשנת 2011, מוזיאון לסלי-לוהמן לאמנות הומוסקסואלית ולסבית ערך תערוכת רטרוספקטיבה, "לסביות רואות לסביות: בונים קהילה בצילום פמיניסטי מוקדם". 

המנטורים שלה כללו את אודר לורד וברברה דמינג. היא אמרה, "צפיתי בהם, וקראתי את מה שהם כתבו, ותרגמתי את זה לדימויים אותם הייתי צריכה לשתף בצורה רחבה ככל האפשר". בצילום שלה, ג'ואן ניסתה להתנתק ממבני הכוח המסורתיים הקשורים לצילום. היא העדיפה להשתמש במונח "מוזה" ולא ב"סובייקט". היא גם תנסה לקיים אינטראקציה שוויונית עם ה"מוזות" שלה. אם היא הייתה מצלמת אישה עירומה, היא הייתה שואלת אם הנשים רוצות שהיא תהיה עירומה גם כן. 

במאמץ להבטיח שדימויים מאשרים וביטוי עצמי חיובי יתרחשו מחוץ למה שהיא חשבה למקומות פטריארכליים מסורתיים, בירן כללה את עבודתה ב"On our ", The Washington Blade, Gay Community News, ובעטיפות רבות של אלבומי מוזיקה וספרים.

קריירה 
במשך שנים רבות טיילה ג'ב ברחבי ארצות הברית כשהיא מציגה את מצגות השקופיות שלה מרובות מקרנים והרצתה סדנאות צילום. בתחילת שנות ה-90 היא עברה ממצגות ליצירת סרטים. הסרטים עטורי הפרסים של ג'ב נראו בערוץ סאנדנס ובתחנות השידור הציבוריות. היא נשיאת Moonforce Media, חברה ללא מטרות רווח, המפיקה ומפיצה סרטים וסרטונים המאתגרים אנשים לפעול למען צדק חברתי ומעניקה את פרס טי א. קורין, מענק שנתי ליצרני תקשורת לסביות.

המסמכים והחומרים החזותיים של ג'ב מאוחסנים לצמיתות באוסף סופיה סמית', אוסף תולדות הנשים הבכורה, בסמית' קולג'.  רבים מתצלומיה ממוקמים בספריית הקונגרס בוושינגטון, בנוסף, אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון מכילה אוסף של תצלומים ששימשו ב - Queerly Visible: 1971–1991. 

ב-1995 הפכה בירן למקורבת של המכון לנשים לחופש העיתונות (WIFP).  WIFP הוא ארגון הוצאה לאור אמריקאי ללא מטרות רווח שפועל להגברת התקשורת בין נשים וחיבור הציבור עם צורות מדיה מבוססת נשים.

ביבליוגרפיה של יצירות מאת ג'ואן אי. בירן

לקריאה נוספת 
 
 ג'ואן אי. בירן עוסקת באוסף סופיה סמית', מכללת סמית'
 מדריך לאוסף התצלומים של ג'ואן אי. בירן, 1971–1991, מרכז המחקר לאוספים מיוחדים, ספריית אסטל ומלווין גלמן, אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
 מדריך למאמרים של Tacie Dejanikus, 1967–1992, מרכז המחקר לאוספים מיוחדים, ספריית אסטל ומלווין גלמן, אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון

הערות שוליים 

פעילים למען זכויות להט"ב בארצות הברית
צלמות אמריקאיות
דפים עם תרגומים שלא נסקרו
אמריקאיות שנולדו ב-1944