סוזן איטון

סוזן איטון (באנגלית: Suzanne Eaton; 23 בדצמבר 1959 – 2 ביולי 2019) הייתה פרופסור לביולוגיה מולקולרית במכון המחקר מקס פלאנק שבדרזדן גרמניה.

ביוגרפיה

ראשית חייה 
סוזן איטון נולדה באוקלנד קליפורניה בעשרים ושלישי בדצמבר 1959. כבר מגיל קטן, אמה מספרת, היה לה אהבה לספרים ומוזיקה, היא הייתה פסנתרנית מצליחה והגיעה לחגורה שחורה בטאקוונדו.

את התואר הראשון שלה עשתה באוניברסיטת בראון שברוד איילנד ואת הדוקטורט שלה עשתה במיקרוביולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס שבלוס אנג'לס שבמהלכו, בשנת 1987, שנה לפני סיום הדוקטורט, עבדה על ויסות התעתוק של שרשראות הגנים הכבדים שבהמוגלובין.

לאחר מספר שינויי מעבדות, איטון לבסוף השתכנה בשנת אלפיים בדרזדן שבגרמניה והייתה בין מקימות מכון "מקס פלנק" למיקרוביולוגיה.

חיים אקדמיים וקריירה 
לאחר שמחקרה פרח והצליח, איטון נהייתה ראש המעבדה ושילבה ביולוגיה מודרנית וביולוגיית התא ביחד.

שאלת המחקר הגדולה של איטון במהלך השנים הייתה "איך תאים יוצרים רקמה?" כחלק ממחקריה איטון חקרה על הצורה שבה תאים מסתדרים אחד ליד השני, תחילה שמסתכלים על זה, זה נראה מקרי בלבד אבל עם סדר מסוים באותה העת. במהלך החקר, היא גילתה את התפקיד של החלבונים העוזרים בסידור התאים ברקמה. בהמשך לגילוי זה הצליחו להבין את הכוחות שמעצבים ומסדרים את התאים בעלי שמונה דפנות ליצירת רקמה.

לבסוף, איטון הצליחה לגלות איך תאים מתקשרים בינן לבין עצמם, ואיך הכוחות עובדים עליהם כדי ליצור רקמה, גילוי זה נחשב למהפכני וחדשני ביותר.

לאיטון הייתה השפעה עצומה על המדע באותה העת מכיוון שבמחקריה שילבה פיזיקה, ביולוגיה, מיקרוביולוגיה ומתמטיקה כדי לענות על שאלות שונות ולהסביר תופעות טבע.

שאלת מחקר נוספת שבה עסקה דוקטור איטון היא איך כנף הזבוב מגיעה לשלב ההתפתחות הסופי שלה. לאחר מחקר מעמיק ותצפיות מרובות איטון גילתה שכנף הזבוב מקבלת את צורתה הסופית במהלך השלב הפגית (או הזחל) לבין שלב הבגרות של הזבוב בעזרת תהליך מכני פעיל שמערב התכווצות רקמות.

חיים אישיים 
סוזן איטון נשאה לדוקטור טוני היימן, גם הוא כמוה, מיקרוביולוג, וביחד הם הביאו לעולם שני ילדים לוקס ומקס. בנוסף להיותה מדענית, איטון הייתה ספורטאית חזקה, התאמנה ולימדה טאקוונדו (הגיעה לחגורה שחורה דאן שתיים) הייתה פסנתרנית מצליחה – לרוב ניגנה ביחד עם בעלה אשר ניגן בחליל ולפעמים נגנו שניהם על פסנתר (לפי דברי בעלה).

פרסים 
אלו הפרסים המרכזיים שסוזן איטון קיבלה במהלך חייה:
 פרס על שם סידני ריטנברג על עבודתה האקדמית והדוקטורט שלה על ידי ה"יו סי אל איי" (1988)
 פרס הנשים בביולוגיה תאית לכבוד מחקריה המצליחים ופורצי הדרך על ידי המכון לביולוגיה תאית האמריקאי (2006).
 דוקטורט במיקרוביולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה שבלוס אנג'לס

מותה של סוזן איטון 
ביולי 2019 נכחה איטון בוועידה באקדמיה האורתודוקסית בצפון מערב כרתים שביוון. במהלך ביקורה, ב-2 ביולי, סוזן יצאה להליכה כאשר השאירה את הטלפון שלה במלון, שם נראתה בפעם האחרונה. בשמונה ביולי נמצאה גופתה.

לאחר חקירה מעמיקה של המשטרה המקומית גילו בדיוק מה קרה לאחר היעלמותה: במהלך טיול ההליכה הקצר שלה, יואניס פרסקקיס, גבר יווני כבן 27, פגע בה פעמיים ברכבו, וחטף אותה לבונקר נאצי ממלחמת העולם השנייה, שם אנס אותה והשאיר אותה שם, כאשר ביציאתו משם, חוסם את כל פתחי האוויר מה שגרם למותה של איטון מחוסר אוויר. פרסקקיס נידון למאסר עולם על ידי בית המשפט של חאניה, כרתים.

הנצחה 
שנתיים לאחר מותה, במאי 2021 נוצר פרס לזכרה הנקרא "פרס סוזן איטון" על ידי ה "יו סי אל איי" בשווי של אלפיים ושמונה מאות דולרים. פרס זה מוענק לסטודנטים לדוקטורט במיקרוביולוגיה, ביוכימיה וביולוגיה מולקולרית. התנאי לקבלת הפרס הוא משמעת, אכפתיות והצטיינות – בדיוק כמו דוקטור סוזן איטון.

לקריאה נוספת 
 מיקרוביולוגיה, ביולוגיה של התא, זוכרים את סוזן איטון – מכון מקס פלאנק

קישורים חיצוניים

הערות שוליים