וידאוגרפיה של מדונה

הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה הוציאה 78 וידאו קליפים, אחד-עשר קליפים של סיבובי הופעות, שני קליפים תיעודיים, ארבעה אלבומי אוספי וידאו קליפים, שני מארזי וידאו קליפים, ארבעה קליפים שיווקיים וארבעה סינגלי וידאו. במהלך הקריירה שלה, כונתה כ"מלכת הווידאו קליפים" או "המלכה של MTV", הווידאו קליפים שלה נחשבים לרוב על ידי המבקרים כיצירות אמנות, המתארות נושאים שונים כמו היריון של בני נוער, גזענות, דת, מין ואלימות. אלן מץ וקרול בנסון, מחברי הספר The Madonna Companion, הסבירו שיותר מכל כוכב פופ אחר, מדונה השתמשה ב-MTV ובקליפים כדי לבסס את הפופולריות שלה וכדי לשפר את הקריירה שלה. מדונה זכתה ב-20 פרסי הווידאו קליפים של MTV, כולל פרס ואנגארד לשנת 1986, בעקבותיו הפכה לאישה הראשונה בהיסטוריה שעשתה זאת. בשנת 2003, כינו אותה ב-MTV "כוכב הקליפים הגדול ביותר אי-פעם", והוסיפו כי "החדשנות, היצירתיות והתרומה של מדונה לצורה האמנותית של הקליפים הם מה שזיכו אותה בפרס". בשנת 2020, דירגו אותה במגזין בילבורד בראש הרשימה שלהם: "100 אמני הווידאו קליפים הגדולים בכל הזמנים".

הקליפ הראשון של מדונה, "" (1982), הוגדר כיצירה דלת תקציב. הקליפ הראשון שלה שזכה לתשומת לב ב-MTV היה "Borderline", ואחריו "Lucky Star" ו-"Like a Virgin", מה שהפך את התדמית והאופנה של מדונה לפופולרית בקרב הדור הצעיר באותה העת. הקליפים המוקדמים שלה פורסמו באופן מסחרי ב- (1984), שהפך לקלטת הווידאו הנמכרת ביותר של 1985. עם שיר הנושא מתוך אלבום האולפן השלישי שלה  (1986), ההשפעה של מדונה על MTV והמוזיקה הפופולרית התבססה כאשר נערכה תחרות בשם Making My Video ליצירת קליפ לשיר. "La Isla Bonita" ו-"Who's That Girl", שניהם יצאו ב-1987, הציגו את ההשפעה של מדונה מהתרבות ההיספנית והסמליות הדתית. ב-1989, הקליפ של "Like a Prayer" הציג אותה רוקדת ושרה בשדה פתוח עם צלבים בוערים, בסגנון קו קלוקס קלן, סצנה ארוטית בינה לבין הקדוש, ועוד אחת שבה היא מוקפת במקהלה בכנסייה. הוא ספג תגובה חריפה מצד קבוצות דתיות וכלי תקשורת ברחבי העולם. "Express Yourself" שיצא באותה שנה זכה להערכה ביקורתית על הנושאים הפמיניסטיים החיוביים שלו.

בשנת 1990, מדונה פרסמה את הקליפ לשיר "Vogue", המציג את שגרת הריקודים של תת-התרבות הלהט"בית המחתרתית שנקראת ווג, ואת המראה הזוהר של תור הזהב של הוליווד. היא הוציאה את אוסף הקליפים השני שלה,  (1990) כדי לעזור בקידום אלבום הלהיטים שלה בעל אותו השם. היא הציגה רמזים מיניים גלויים עם הקליפים של "" (1990) ו-"" (1992), שזכו לסיקורים רבים. בשלב זה, נמכרו בין שלושה לארבעה מיליון עותקים ברחבי העולם של מהדורות הווידאו שלה. תמונה שונות של הזמרת הוצגו בקליפ של "Secret" מ- (1994). בהשראת ציורים של פרידה קאלו ורמדיוס וארו, הקליפ של "Bedtime Story" מוצג באופן קבוע במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. מדונה שילבה את התרבות האסייאתית בקליפים של "Frozen" ו-"Nothing Really Matters" מ-Ray of Light משנת 1998. הקליפ לשיר הנושא שלו צולם בפורמט היי-ספיד , המתאר אנשים יפנים שעוברים את חיי היומיום שלהם. רוב הקליפים שלה שנות ה-90 של המאה ה-20 נכללו באלבום הווידאו The Video Collection 93:99.

מדונה המציאה מחדש את תדמיתה כבוקרת בקליפים של "Music" ו-"Don't Tell Me" מתוך אלבום האולפן השמיני שלה,  (2000). ונדליזם ואלימות היו הנושאים של הקליפים שיצאו לאחר מכן, "" (2001), "" (2002) ו-"" (2003), שהאחרון צולם עקב מלחמת עיראק שאירעה בשנת 2003. "Hung Up", הסינגל המוביל מתוך  (2005) היה מחווה לג'ון טרבולטה ולסרטיו. הקליפים הבאים של מדונה שצולמו עבור "" (2009), "" (2012) ו-"" (2015) התקבלו בחיוב ברחבי העולם וזאת, בעקבות ההתייחסות לקליפים הקודמים שהוציאה במהלך הקריירה שלה.

וידאו קליפים

שנות ה-1980

שנות ה-1990

שנות ה-2000

שנות ה-2010

שנות ה-2020

הופעת קמע

אלבומי וידאו

קליפים של סיבובי הופעות

קליפים תיעודיים

אוספי וידאו קליפים

מארזי וידאו קליפים

קליפים שיווקיים

סינגלי וידאו

ראו גם 
 דיסקוגרפיית האלבומים של מדונה
 דיסקוגרפיית הסינגלים של מדונה
 הווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים
 צנזורה ב-MTV

הערות שוליים

קישורים חיצוניים
 הווידאוגרפיה של מדונה באתר יוטיוב
 הווידאוגרפיה של מדונה באתר Discogs

מדונה
וידאוגרפיה