פטר וארנאי

פטר וארנאי (במקור וייס, בהונגרית: Várnai Péter; בודפשט, 10 ביולי 1922 – בודפשט, 31 בינואר 1992) היה היסטוריון מוזיקה ומבקר מוזיקה, מנצח יהודי-הונגרי. הוא בנו של דניאל וארנאי (1881–1962), סופר וחבר האספה הלאומית של הונגריה (חבר פרלמנט).

ביוגרפיה 
פטר וייס נולד במשפחה יהודית וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון ברז'ני דניאל. בין השנים 1940 לבין 1947 למד ב"בית הספר הלאומי למוזיקה" (הלחנה: יאנוש המרשלג, אנדרה סרבנסקי, ניצוח: יאנוש פרנצ'יק). בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כניסת הוורמכט לממלכת הונגריה ב-19 במרץ 1944 (מבצע מרגרטה) הוא גורש למחנה הריכוז מאוטהאוזן והצליח לשרוד את שואת יהודי הונגריה.

מ-1945 עד 1950 עבד ברדיו ההונגרי (Magyar Rádio) בתפקידים שונים. הוא גם ניצח בקביעות על התזמורת הסימפונית של בודפשט. בדצמבר 1948 הפך לחבר בחטיבת המנהל המוזיקלי, אחת משתי החטיבות הראשונות שהוקמו במוסד.

ב-1951 ניצח על התזמורת הסימפונית של העיר סגד, ובמשך השנתיים הבאות היה המנהל המוזיקלי של "מפעל החדשות והסרטים התיעודיים" (Híradó- és Dokumentumfilmgyár). בין השנים 1952 לבין 1954, הוא היה המנצח של תיאטרון מדאץ', על שם הסופר ומחזאי אימרה מדאץ'.

הוא הצטרף ל"הוצאת כתבי מוזיקה" (Zeneműkiadó) כעורך ב-1956, שם עבד עד פרישתו ב-1982. שם הוא לא רק עסק בתולדות המוזיקה, אלא גם תרגם ספרות מקצועית בנושא. משנת 1968 היה גם מבקר המוזיקה הקבוע של היומון הגדול מדיאר הירלאפ (Magyar Hírlap). הוא תרם בעבודתו למספר רב של אנציקלופדיות וכתבי עת מקומיים וזרים.

פטר וארנאי הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.

יצירותיו 
(אם לא צוין אחרת, מקום הפרסום הוא בודפשט, "הוצאת כתבי מוזיקה" (Zeneműkiadó).

ספריו 
 חייו ואמנותו של קרל גולדמארק. עם מרטון קלדור. 1956
 חייו של קרל גולדמארק בתמונות. 1957
 היינריך שיץ. מחשבה, 1959
 תולדות המוזיקה הפולנית, 1959
 באנק באן על במת האופרה. מחקר דרמטורגי באופרה. עם אישוואן נאג' ואמושי, 1960
 בלה טרדוש, 1966
 רודולף מארוש 1967
 אנדרה סקיי 1967
 מיהאי סקיי (מהדורה שנייה, 1969)
 אנדרה רסלר, 1969
 יאנוש פרנצ'יק, 1972
 ספר האורטוריות, 1972 (מהדורה שנייה, מורחבת 1983)
 ונציה, 1974
 לקסיקון האופרה, 1975 
 ורדי בהונגריה, 1975  (במקור באיטלקית בהמשכים בפארמה: 1962, 1969, 1973)
 שיחות עם לואיג'י דאלאפיקולה, 1977
 שיחות עם לואיג'י נונו, 1978
 מדריך האופרות של ורדי, 1978 
 שיחות עם ג'רג' ליגטי, 1979 (באנגלית: György Ligeti in conversation with Peter Várnai, Josef Häusler, Claude Samuel, and himself. London, 1983. Eulenburg Books  )
 למה האופרה של המאה שלנו יפה? עורך ומחבר משותף, Gondolat, 1979
 ספר האורטוריות ; הקדמה מאת יאנוש פרנצ'יק; הוצאת מוזיקה, בודפשט, 1983

מחקריו (חלק) 
 מוזיקאי בעידן הרפורמה. חייו ופועלו של גאבור מאטראי עד מהפכת 1848 בהונגריה בתוך: לזכר פרנץ ארקל ובלה ברטוק. 1954 חייו ויצירתו של גאבור מאטראי עד מותו. מתולדות המוזיקה ההונגרית. 1955 וגם מוזיקאי הונגרי בתקופת הרפורמה. 1984 Magvető K.  עמ' 361 - 547.
 תוספות לתולדות מופעי האופרה ההונגרית במאה ה-19. (מסמכי ארכיון) ב: מההיסטוריה של האופרה. 1961

פרסים 
 1973 - לתרבות סוציאליסטית
 1987 - לוח פטרפי

לקריאה נוספת 
 לקסיקון ברוקהאוז-רימן למוזיקה. עורך בורונקאי אנטל כרך 3 בודפשט, 1985. הוצאת מוזיקה 
 מי זה מי בחדשות?. אד. אישטוואן בודריץ', יאנוש ויציאן. סקסארד, 1994 
 מי זה מי בסצנת המוזיקה ההונגרית? עורך אנדראש סקיי. מהדורה 2. בודפשט, 1988. מו"ל מוזיקלי. 
 בלה לוואי: כרוניקה של רדיו וטלוויזיה. 1945–1978. בודפשט, 1980. מרכז המחקר לתקשורת המונים.

הערות שוליים 

מנצחים יהודים הונגרים
אסירים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
מבקרי מוזיקה יהודים הונגרים
בודפשט: אישים
יהדות בודפשט
ניצולי השואה
אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
הונגרים שנולדו ב-1922
הונגרים שנפטרו ב-1992