פנטוגרף (העתקה)

פנטוגרף ( מיוונית παντ- 'הכל, כל', ו γραφ- 'לכתוב') הוא מתקן המשמש להעתקת צורות.

הפנטוגרף מורכב מארבעה מוטות מחוברים באמצעות צירים המאפשרים תנועה סביב נקודה קבועה תוך יצירת צורת מקבילית. הצירים ניתנים לכיוון בהתאם ליחסי הגודל הרצויים בין הצורה המקורית לצורה המועתקת. הפנטוגרף מקובע על לוח הסרטוט בנקודה קבועה. בקצה זרוע אחת מורכב מצביע הנע לאורך היקיפה של הצורה המועתקת. בקצה הזרוע השנייה מורכב כלי כתיבה, או כלי חריטה במקרה של עבודה בחומרים כגון עץ, מתכת או אבן, המייצר את הצורה החדשה.

פנטוגרפים משמשים להקטנה או לגדלה של מפות ותוכניות, ושל צורות לצורך פיסול, הטבעת מטבעות, חריטה וכרסום ועקרון פעולתם מיושם במכונות חריטה וכרסום אוטומטיות.

היסטוריה 
המהנדס היווני הרון מאלכסנדריה (חי בין השנים 10 - 70 לספירה) תיאר את הפנטוגרף בעבודתו "מכניקה".

עקרון פעולתו של הפנטוגרף הוסבר בצורה מדעית על ידי המתמטיקאי קריסטוף שיינר (1575–1650) בהתבסס על חוק המקביליות שהוגדר על ידי הפילוסוף והמתמטיקאי הצרפתי רנה דקארט (1596 – 1650). הוא תיאר את אופן פעולתו של הפנטוגרף פרי המצאתו בעבודתו Pantographice seu ars delineandi (1631).

בשנת 1821, פרופסור ויליאם ולאס (1768 – 1843) שיפר את ביצועי הפנטוגרף על ידי שינוי מיקום החיבורים.

בשנת 1836, בנג'אמין שברטון  שיכלל את הפנטוגרף התלת־ממדי שהומצא על ידי ג'יימס ואט ואשר שימש להעתקת פסלים בגדלים שונים. גרסה נוספת משמשת עדיין להקטנת תרשימי תבליטים לגודל הדרוש לשם הטבעתם על מטבעות. 

בשנת 1860, האומן הצרפתי פרנסואה וילם הוציא פטנט  על המצאת תהליך מסחרי, המבוסס על עקרון פעולת הפנטוגרף, המאפשר לתרגם תמונות ליצירות תלת-ממד. הוא כינה תהליך זה בשם photo-sculpture.

הערות שוליים

כלי שרטוט טכני