דיפ האוס

דיפ האוס (באנגלית: Deep house) הוא תת-ז'אנר של מוזיקת האוס, שמקורה בשנות ה-80 של המאה ה-20, כמיזוג בין שיקגו האוס  לג'אז-פאנק  ומוזיקת נשמה. מקורותיו מיוחסים להקלטות המוקדמות של לארי הארד  (תחת השם מיסטר פינגרס).

מאפיינים 
דיפ האוס ידוע בקצבים של בין 110 ל-125 פעימות לדקה, בייסליין מושתק, שימוש מרווח באלמנטים של כלי הקשה (בדרך כלל באמצעות מכונת התופים רולנד TR-909 ), צלילי מקלדת רכים, שימוש במבני אקורדים מתקדמים, מיקסים אמביינטים ושירה מלאת מוזיקת נשמה. מילות השיר מתמקדות בדרך כלל בנושאים חיוביים/מרוממים או נושאים מלנכוליים הדומים יותר לבלוז.

היסטוריה 
שירי דיפ האוס נוצרו בעיקר על ידי מפיקים משיקגו, כגון מרשל ג'פרסון  ולארי הארד  (תחת השם מיסטר פינגרס). הצליל הג'אזי הפך נפוץ יותר בשל השימוש המועדף בהפקה ובצלילי כלי נגינה עדינים יותר, אורגניים יותר (ועדיין מבוססי סינתיסייזר). הסופר ריצ'י אונטרברגר הצהיר שסאונד האוס העמוק של הארד היה דומה בצליל השופע ובמוזיקת הנשמה של מוזיקת דיסקו מוקדמת.

הדי ג'יי האמריקאי, רון טרנט , טען כי המונח שימש בתחילה עבור עבודות המוזיקה של פרנקי נאקלס  ורון הארדי .

המוזיקה נשארה פופולרית גם ב.

הערות שוליים 

מוזיקה אלקטרונית