רבי מיאשא

רבי מְיָאשָׁא היה חכם יהודי בתקופת הזוגות, בשלהי ימי בית שני.

שמו
בכתב יד קויפמן של המשנה הוא מופיע כ"רבי מְיָשָׁא", וכך גם בדפוסי התלמוד הירושלמי . בכתב יד ליידן של  התלמוד הירושלמי הוא נקרא "רבי מיישא". 

הרב אהרן היימאן סובר שבמקור שמו נזכר ללא התואר "רבי" (שלא היה רווח בזמנו), והתואר הזה נוסף במרוצת הדורות על ידי מעתיקים שונים, בשל הדמיון לשמם של חכמים מאוחרים יותר שנקראו רבי מיאשא.

זמנו
על פי הרמב"ם, חי רבי מיאשא בתקופתם של שמעיה ואבטליון. לדעת בעל "ספר יוחסין השלם" ובעל "סדר הדורות", הוא חי כשני דורות לאחר מכן, בדור שלאחר הלל ושמאי.

אזכור במשנה
במשנה מסופר שרבן גמליאל הזקן הסתפק בפרט מסוים בהלכות פאה, ועלה לבית הדין הגדול שבלשכת הגזית כדי לבררו, שם מסר נחום הלבלר בשם רבי מיאשא: 

כלומר: אדם שזרע שני מיני חיטה שונים, אם ייחד לכל מין גורן בפני עצמו - כל אחד מהם חייב בפאה בפני עצמו, ואם הוא חובט את שניהם באותה גורן - משאיר פאה אחת על שניהם.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

הזוגות