משטר חצי-נשיאותי

משטר חצי-נשיאותי היא רפובליקה שבה מתקיים נשיא לצד ראש ממשלה וקבינט, כאשר שני האחרונים אחראים לבית המחוקקים של המדינה. היא נבדלת מרפובליקה פרלמנטרית בכך שיש לה ראש מדינה שנבחר בציבור, שהוא יותר מדמות טקסית, ומהמשטר הנשיאותי בכך שהקבינט, למרות שמו של הנשיא, אחראי לרשות מחוקקת, מה שעשוי לכפות על הממשלה ליפול בהצעת אי-אמון.

בעוד שרפובליקת ויימאר (1919–1933) ופינלנד (מ-1919 עד 2000) הדגימו מערכות חצי-נשיאותיות מוקדמות, המונח "חצי-נשיאותי" או "נשיאותי למחצה" הוצג לראשונה ב-1959 במאמר של העיתונאי הוברט בוב-מרי, וזכה לפופולריות על ידי עבודה משנת 1978 שנכתבה על ידי המומחה למדע המדינה מוריס דוברגר, ששניהם התכוונו לתאר את הרפובליקה החמישית הצרפתית (הוקמה ב-1958).

הגדרה 
ההגדרה המקורית של מוריס דוברגר לחצי נשיאותיות קבעה שהנשיא צריך להיבחר, להחזיק בכוח משמעותי ולכהן לתקופת כהונה קבועה. הגדרות מודרניות רק מצהירות שעל ראש המדינה להיבחר, ושראש ממשלה נפרד התלוי באמון הפרלמנטרי צריך להוביל את הרשות המבצעת.

תת-סוגים
ישנם שני תת-סוגים ברורים של משטרים חצי-נשיאותיים: ראש הממשלה-נשיאות ונשיא-פרלמנטריות.

תחת שיטת ראש ממשלה-נשיאות, ראש הממשלה והקבינט אחראים בלעדית לפרלמנט. הנשיא רשאי לבחור את ראש הממשלה והקבינט, אך רק הפרלמנט רשאי לאשר אותם ולהוציא אותם מתפקידם עם הצבעת אי אמון. השיטה הזו קרובה הרבה יותר לרפובליקה פרלמנטרית טהורה. תת-סוג זה נמצא בשימוש ב: אלג'יריה, בורקינה פאסו, קייפ ורדה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (דה פקטו, דה יורה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היא דיקטטורה), מזרח טימור, מצרים, צרפת, האיטי, ליטא, מדגסקר, מאלי, מונגוליה, ניז'ר, פולין (דה פקטו, דה יורה פולין היא רפובליקה פרלמנטרית), פורטוגל, רומניה, סאו טומה ופרינסיפה, סרביה (דה פקטו, דה יורה סרביה היא דמוקרטיה פרלמנטרית), סרי לנקה ואוקראינה (מאז 2014; בעבר, בין 2006 ל-2010). בעבר שימש גם את גאורגיה (2013–2018).

תחת שיטת נשיא-פרלמנטריות, ראש הממשלה והקבינט אחראים ביחד לנשיא ולפרלמנט. הנשיא בוחר את ראש הממשלה ואת הקבינט, אך חייב לקבל תמיכה של רוב פרלמנטרי לבחירתו. כדי להדיח ראש ממשלה, או את כל הקבינט, מהשלטון, הנשיא יכול לפטר אותם, או שהפרלמנט יכול להדיח אותם באמצעות הצבעת אי אמון. צורה זו של חצי-נשיאותיות קרובה הרבה יותר למשטר נשיאותי טהור. השיטה משמשת ב: אזרבייג'ן, רפובליקת קונגו, גינאה ביסאו, מאוריטניה, מוזמביק, נמיביה, הרשות הפלסטינית, רוסיה, סוריה וטאיוואן. הוא שימש גם באוקראינה (תחילה בין 1996 ל-2005; אחר כך מ-2010 עד 2014), בגאורגיה (מ-2004 עד 2013), בדרום קוריאה תחת הרפובליקה הרביעית והחמישית, ובגרמניה בתקופת רפובליקת ויימאר.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

שיטות ממשל