הכתובות הדו-לשוניות מטמסוס

הכתובות הדו־לשוניות מטמסוס הן צמד כתובות פיניקיות־יווניות (בכתב קיפרי הברתי ) על כני אבן שנמצאו במתחם מקודש לרשף־אפולון בטמסוס (היא תמש בפיניקית) שבקפריסין. הן מתוארכות למחצית הראשונה של המאה ה־4 לפנה"ס.

הכתובות נמצאו בקרבת מזבח הבערה בטמנוס  של האלים המקבילים רשף־אפולון ליד האתר טמסוס, משני צדדיו השונים. שתי הכתובות מקדישות "סמל" לאלוהי הטמנוס רשף־אפולון, עם אפיתטים מקבילים בשתי השפות. בכתובות הפיניקיות נזכר תאריך ומניין שנים לפי שנות מלכות מלכיתן מלך כתי (כתיון) ואדיל (אידליון), כאשר בכתובות היווניות לא מוזכר תאריך כלל. השנים 17 ו־30 למלכות מלכיתן מקבילות בקירוב לשנים 375 ו־362 לפנה"ס בהתאמה. הכתובות הפיניקיות מסתיימות בנוסחה הנפוצה בכתובות נדר פיניקיות, והכתובות היווניות מסתיימות בנוסחת מזל (לטיכה) הנפוצה בכתובות יווניות שונות.

כתובת מנחם 
כתובת מנחם חקוקה על כן שיש מיובא, המיועדת לפסל שיוצב מעליה. הכתובת, המסומנת כ־KAI 41 ו־RÉS 1212, היא הקדשת פסל ל"רשף אליית"־"אפולון אֶלֶיטַס":

פירוש הכתובת הקיפרית ליוונית ולעברית הוא:

נחום סלושץ פרש את הכתובת הפיניקית כך: . השם היווני Μανασες (או Mnāsēs) הוא חיקוי לשם הפיניקי מנחם, והעתקת הח' כ־σ נובעת מהנטייה להגות לעיתים σ כ־ה' (העיצור הקרוב ביותר ביוונית ל־ח') בניב היווני הקפריסאי (מקרה דומה ניתן למצוא בכתובת עבדססם, בה σ יוונית מועתקת ל־ה' פיניקית). והשם Νομενίος הוא תרגום של השם הפיניקי "בן־חדש", בן החודש, או תחילת החודש, ומופיע כך בפיניקית ויוונית גם בכתובת בן־חדש מאתונה. "בן ערק" הוא המוצא הגאוגרפי, אולי ערקה. האפיתטים המקבילים בשתי השפות לשם האל רשף/אפולון הם "אליית" בפיניקית ו־Ελείται או Ελεϝίται ביוונית, ומשמעותו ביוונית כנראה "זה מביצת העשב". החודש "ירח אתנם" הוא "ירח האיתנים" שמוכר גם במקרא, ומופיע בהקשר של תיאור בניית המקדש, תיאור שופע במונחים פיניקיים בעקבות השפעות בנאי המקדש הפיניקים על כתיבתו.

כתובת עבדססם 
כתובת עבדססם חקוקה על כן אבן גיר. הכתובת, המסומנת כ־RÉS 1213, היא הקדשת פסל נדור ל"רשף אלהיתס"־"אפולון אַלַסִיוֹטַס":

פירוש הכתובת הקיפרית ליוונית ולעברית הוא:

"פעלת" הוא שם חודש פיניקי. השם "עבדססם" מבוסס על המרכיב התיאופורי "ססם" הנפוץ במיוחד בקפריסין; החלק "בדס" מתוך השם הצטמצם בתעתיק ליוונית ל"בס", בניגוד למקרים אחרים באלפבית קיפרי הברתי בהם השתמר זכר לעיצור ד'. שם האב, sa-ma-wo-se, לא השתמר בפיניקית; אגטמייר פרש את הכיתוב היווני כ־Samâs, ואמדסי־גוזו  וזמורה  משערים שהשם היה אולי שם מקוצר עם הרכיב "שמע־" או "שמ־"; שמות מקוצרים בפיניקית מכילים א' במקום הרכיב התיאופורי, ולכן לפי השערתם מדובר בשם "שמעא" או "שמא".

קיים קוצנזוס לפרש את "אפולון אלסיוטס" כ"אפולון האלשי", אפולון של אלשיה (קפריסין). סיווג אתני או גאוגרפי ספציפי של אל ידוע מאוד מהעולם הפיניקי, אולם הוא מופיע כשיוך ולא כתואר (למשל "בעל צור" ולא "בעל הצורי") בניגוד ל"אלסיוטס", שהוא תואר. בנוסף, ייתכן מאוד שאף שהתואר "אלסיוטס" מקורו בשם אלשיה, מקדיש הפסל כבר לא הבין את משמעות התואר כ"אפולו הקפריסאי". המקבילה הפיניקית "אלהיתס" לא מבוססת ישירות על השם הלבנטיני "אלשיה", אלא היא העתקה מדויקת (בכתיב חסר לחלוטים) לתואר היווני כולל הסיומת ס' והיחלשות העיצור השורק (ה־ש' הפיניקי המקורי שהפך ל־ס' ביוונית) מ־σ ל־ה' (בהתאם למבטא היוונית הקפריסאי – ביוונית קפריסאית נהגה השם כ"אַלַהִיוֹטַס"); זאת אף שהשם "אלשי" לאי קפריסין ידוע בפיניקית אף מסוף המאה ה־4 לפנה"ס.

ראו גם 
 כתובות מקדש אידליון
 רשימת כתובות כנעניות וארמיות

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

ביאורים 

כתובות פיניקיות-יווניות
כתובות KAI
ממצאים ארכאולוגיים מאבן
קפריסין: ארכאולוגיה
המאה ה-4 לפנה"ס
אוספי המוזיאון הבריטי