ארנולד מרגולין

ארנולד מרגולין (16 בנובמבר 1877, קייב, האימפריה הרוסית - 29 באוקטובר 1956, וושינגטון, ארצות הברית) היה עורך דין, דיפלומט, איש ציבור וסופר יהודי אוקראיני, חבר במפלגת הסוציאליסטים-פדרליסטים האוקראינית ; במהלך ממשל הדירקטוריה ברפובליקה העממית של אוקראינה - סגן שר החוץ ונציג דיפלומטי בלונדון ובפריז ; חבר המשלחת האוקראינית בוועידת השלום בפריז.

קורות חיים
נולד ב-4 בנובמבר 1877  בקייב למשפחה יהודית של איש עסקים קייב ידוע, בנקאי וסוחר מהגילדה הראשונה דוד מרגולין.

סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת קייב בשנת 1900, בהמשך למד מחוץ לארצו באימפריה הגרמנית וברפובליקה הצרפתית והיה חבר בלשכת עורכי הדין הרוסית.

היה מעורב במספר תיקים הקשורים בפוגרומים שבוצעו ביהודיים והתפרסם ברבים לאחר שהשתתף בתיק בייליס כחוקר וכעורך דין. מ--1911 עד 1913 עמד בראש "הוועד להגנת בייליס" הסודי.

בין השנים 1905–1917 - מזכ"ל סניף דרום רוסיה של הברית לשוויון זכויות של יהודים ברוסיה. מייסד ויושב ראש הארגון הטריטוריאלי היהודי ( 1906–1913). עד 1917 היה חבר בוועד המרכזי של המפלגה הסוציאליסטית העממית.

במהלך המהפכה האוקראינית של 1917 - 1921 הצטרף למפלגת הסוציאליסטים-פדרליסטים האוקראינית. ממרץ 1918 היה חבר בבית המשפט הכללי של הרפובליקה העממית האוקראינית ובהמשך של מדינת אוקראינית, ושימש בתפקיד סגן שר החוץ העממי בממשלותיהם של וולודימיר צ'חיבסקי וסרהיי אוסטפנקו.

עמד בראש הנציגות האוקראינית בלונדון בבריטניה הגדולה עד נובמבר 1920, וכן ייצג את הרפובליקה העממית האוקראינית במהלך המשא ומתן עם נציגי ההסכמה המשולשת באודסה ב-1919 ובוועידת השלום בפריז בשנים 1919 - 1920.

החל משנת 1922, עבר לגלות בארצות הברית שם עבד כעורך דין, מתרגם. הרצה באוניברסיטאות. הגן על סימון פטליורה, בטענת חוסר הבסיס בהאשמותיו של פטליורה בדעות אנטישמיות.

מונה כפרופסור במכון הטכני האוקראיני בניו יורק שבארצות הברית ונהיה לנשיאו (1954–1955). בשנת 1950 הוענק לו תואר דוקטור כבוד למשפטים של האוניברסיטה החופשית האוקראינית במינכן שבגרמניה המערבית. מרגולין שמר על קשרים עם דמויות ליברליות-דמוקרטיות ומתונות-סוציאליסטיות מהפזורה האוקראינית ושיתף פעולה עם השבועון "נארודנה ווליה" ("רצון העם").

נפטר ב-29 באוקטובר 1956 בארצות הברית.

משפחה 
 בַּתו - ליובוב-מאלוואנה מרגולין

כתביו 
מחברם של ספרים ברוסית, אנגלית וצרפתית, כולל:
 "מתחום המשפט הפלילי", הוצאת "ראבוטניק", קייב, 1907, 127 עמודים .
 "תפקידו ומשמעותו של לומברוזו בהתפתחות המושגים של פשע ועונש", הוצאת סליוסארבסקי, קייב, 1910, 20 עמודים .
 "ברצועת החיסול: מאמרים: הרצאות: ערעורים", הוצאת סליוסארבסקי, סנט פטרבורג, 1911, 204 עמודים .
 "אוקראינה ומדיניות הברית המשולשת: (פתקים של יהודי ואזרח)", הוצאת סרגיי אפרון, ברלין, 1922, 397 עמודים. 
 "נקמה או היגיון?", פטרוגרד, 1902. 
 "Apercu critique des traits fondamentaux du nouveau code penal russe", פריז, 1905 .
 "תיקו של מרגולין", פטרוגרד, 1916 .
 "יהודי מזרח אירופה", ניו יורק, 1926 .
 "The New Palestine", 1926 .
 "מתוך יומן מדיני: רוסיה, אוקראינה ואמריקה, 1905 - 1945", ניו יורק: הוצאת אוניברסיטת קולומביה; לונדון: Geoffrey Cumberlege, Oxford University Press, 280 עמודים, 1946 .

סרטים תיעודיים עליו 
 2003 - "ארנולד מרגולין - אוקראיני ויהודי למופת", תסריטאי ובמאי - אלכסנדר מוראטוב.

ראו גם
 משפט שוורצברד

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

עורכי דין יהודים אוקראינים
עורכי דין יהודים אמריקאים
עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
סופרים כותבי אנגלית
סופרים יהודים אמריקאים
דיפלומטים יהודים
דיפלומטים אמריקאים
אמריקאים שנולדו ב-1877
אמריקאים שנפטרו ב-1956