אמיל בארה

אמיל בארה (במקור באראך - Barach, בהונגרית: Baré Emil; וינה, 8 בספטמבר 1870 – בודפשט, 29 במרץ 1943) היה כנר וירטואוז ומורה, פרופסור למוזיקה. הוא ניגן את כינור הסולו בביצוע המלא הראשון של יצירת המלחין בלה ברטוק "שני דיוקנאות".

ביוגרפיה 
אמיל באראך נולד במשפחה יהודית-הונגרית כבנם של זיגמונד ברך (1842–?), רופא יליד באצ'קה טופולה (אז ממלכת הונגריה כיום בסרביה), ושל רוזה גוטלוב (1841–1913) ילידת מורביה, שהייתה מחנכת וסופרת תחת השם הבדוי ד"ר מריה לאַבֵרָה. אמיל בארה שינה את שמו לבארה כשהיה בן שש עשרה.

אמיל בארה היה תלמידו של יוזף הלמסברגר הבן בקונסרבטוריון של Gesellschaft der Musikfreunde בווינה, ולאחר מכן המשיך את הכשרתו אצל לאמבר מסאר  בקונסרבטואר של פריז.

בפריז הוא ניגן בתזמורת למורו , בתזמורות של האופרה הגדולה ובתיאטראות הזמר הגרמניים, ובין 1897 לבין 1902 הוא היה "סגן הקונצרטמאסטר" של התזמורת הסימפונית של שיקגו. הוא הגיע לבודפשט לאחר שהותו בארצות הברית. ב-1903 הפך לקונצרטמאסטר (כנר ראשי) של תזמורת בית האופרה של בודפשט ולמורה ב"מוזיקה לאומית". ב-24 ביוני 1906, בבודפשט, נשא את אמה ראדו, בתם של וילמוש ראדו ושל רגינה גולדשטיין, שהייתה צעירה ממנו ב-15 שנים. ב-20 באפריל 1916, שני הפרקים של "שני דיוקנאות" של ברטוק בוצעו לראשונה בסולו הכינור שלו, בניצוחו של אישטוואן שטרסר ובהשתתפות תזמורת האופרה. (החלק הראשון הוצג כבר ב-1911 על ידי אימרה ואלדבאואר) ב-1919, הוא המיר את דתו היהודית לדת הקתולית.

חברותו באופרה הסתיימה ב-1933 לאחר שלושה עשורים, הוא לימד ב"מוזיקה לאומית" כפרופסור לכינור עד 1935. תלמידו המפורסם ביותר היה ליקו אמאר.

לקריאה נוספת 
 לקסיקון יהודי הונגרי
 לקסיקון התיאטרון ההונגרי
 בנצה סאבולצ'י – אלדאר טוט : לקסיקון מוזיקה. עורך ראשי: דנש ברטה. בודפשט, 1965. הוצאת מוזיקה.
 אילן היוחסין שלו באתר geni.com

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

כנרים יהודים הונגרים
כנרים יהודים אוסטרים
מורים למוזיקה בהונגריה
וינה: אישים
יהודים מומרים הונגרים
מתנצרים
הונגרים שנולדו ב-1870
הונגרים שנפטרו ב-1943