חרב ארוכה

חרב ארוכה (באנגלית: Longsword, בגרמנית: Langes Schwert) הוא כינוי למספר סוגי חרבות בעלות להב ישר וארוך שהיו בשימוש בעיקר על ידי אבירים ובני-אצולה באירופה של ימי הביניים ותחילת הרנסנס. השם מתייחס הן לחרבות חד-ידניות, הן לחרבות יד וחצי והן לחרבות דו-ידניות. החרבות היו מסיביות וחזקות ונועדו בעיקר לקרב משוריין, בו הלוחם ויריבו עוטים שריון (בעיקר מסוג שריון שרשראות ושריון לוחות). בנוסף, הייתה להן משמעות טקסית, כגון בטקס המשיחה לאבירות.

סוגי החרבות 
 חרב אבירים  (נקראת גם חרב רחבה, ובאנגלית גם Knightly Sword או Arming Sword) – חרב חזקה וכבדה ליד אחת, עם להב באורך של 90–100 ס"מ. החרב הארוכה נועדה בעיקר לחתוך, אך גם יכלה לדקור. זו הייתה החרב העיקרית של האבירים בימי הביניים. השם "חרב ארוכה" בהקשר לחרב זאת נפוץ בעיקר בשימוש מודרני כגון במשחקי תפקידים (בעיקר מבוכים ודרקונים) ומשחקי מחשב, כדי להבדיל בינה לחרב הקצרה, שאורך הלהב שלה היה עד 60 ס"מ.
 חרב יד וחצי או חרב ממזרית (באנגלית: Bastard Sword) – חרב ארוכה שאפשר היה להחזיקה ביד אחת או בשתי ידיים. בשל כך נודעה גם בשם חרב "יד וחצי". היא פותחה בשלהי ימי הביניים והייתה בשימוש עד סוף הרנסאנס. אורך הלהב היה 100–120 ס"מ.
 חרב דו-ידנית (באנגלית: Two-Handed Sword, בגרמנית: Zweihänder) – חרב ארוכה וכבדה באורך של למעלה מ-100 ס"מ ולעיתים אף למעלה מ-150 ס"מ (מטר וחצי). החרב הופעלה בשתי הידיים ונועדה לחתוך דרך שריונות כבדים ומוטות של נשקי מוט כגון רומח או האלברד.

מבנה החרבות 

המבנה הבסיסי של החרב הארוכה (בשלושת הסוגים) היה דומה: הוא כלל להב ישר בעל שפה חדה דו-צדדית, חוד לדקירה (Point) ולעיתים רכס (Ridge) או שקע (Fuller) במרכז הלהב על מנת להקל על המשקל ולהגדיל את חוזקו. הלהב היה מחובר לניצב (Hilt) בעל שמורת צלב (Cross-Guard) ו"תפוח ניצב" (Pommel) - מעין גולה כבדה שתפקידה היה לאזן את החרב אך יכלה לשמש גם להלום ביריבים. בחרבות מאוחרות יותר היו שינויים קלים במבנה זה כגון צורת החוד, צורת הניצב ולעיתים הוספת שמורת צלב כפולה (בעיקר בחרבות דו-ידניות).

השימוש בחרב הארוכה היה מגוון וכלל התקפות מסוג שיסוף, חיתוך ודקירה. בנוסף, בחרבות אלו הייתה נהוגה גם טכניקה של Half-sword  בה הלוחם אחז בידו באמצע הלהב על מנת לבצע דקירה חזקה יותר, בעיקר נגד שריון לוחות. כמו כן, לעיתים הוחזקה החרב הפוך והניצב עם "תפוח הניצב" שימש לתת מכות חזקות ליריב ולחסום התקפות מצידו.

גלריה

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים 

 

חרבות
לוחמה בימי הביניים
הרנסאנס