Shepherd Moons

Shepherd Moons הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת, הפזמונאית והמוזיקאית האירית אניה, שיצא לאור ב-4 בנובמבר 1991, בהוצאת חברת התקליטים האחים וורנר בממלכה המאוחדת וחברת התקליטים רפרייז רקורדס בארצות הברית. לאחר ההצלחה הביקורתית והמסחרית הבלתי-צפויה של אלבום האולפן השני והקודם שלה  (1988), אניה יצאה לסיבוב הופעות בין-לאומי במטרה לעזור בקידום המסחרי שלו ברחבי העולם. בסיומו, היא כתבה ועשתה חזרות על חומרים חדשים לאלבומה הבא עם שותפיה הוותיקים להקלטות, המנהל, המעבד והמפיק המוזיקלי ניקי ראיין ואשתו, המוזיקאית, הסופרת והפזמונאית רומא ראיין. האלבום הוקלט באירלנד ובלונדון והמשיך להציג את הצלילים המוכרים של אניה, המורכבים בעיקר משירה המלווה במקהלה, כמו גם שימושים דומיננטיים בכלי מקלדת וזאת, בשילוב אלמנטים של מוזיקה קלטית ומוזיקת העידן החדש.

Shepherd Moons זכה לביקורות חיוביות רבות מטעם המבקרים ולהצלחה מסחרית גדולה יותר מ-Watermark. הוא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי וה-17 במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית. הוא קיבל את תואר הפלטינה המרובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) והפלטינה המחומשת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) עבור מכירות של למעלה מ-1.2 מיליון וחמישה מיליון עותקים, בהתאמה. בין 1991 ל-1994, אניה הוציאה ארבעה סינגלים מ-Shepherd Moons: "", "", "", שהגיע למקום העשירי בממלכה המאוחדת, ו-"Marble Halls". כמו ב-Watermark, אניה יצאה לסיבוב הופעות בין-לאומי נוסף, במסגרתו התקיימו מספר ראיונות והופעות בטלוויזיה וזאת, במטרה לעזור בקידום מסחרי של Shepherd Moons ברחבי העולם. בשנת 1993, האלבום זיכה את אניה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום העידן החדש הטוב ביותר", הראשון מבין ארבעה שבהם זכתה בקריירה שלה. הוא הופץ מחדש ב-1992 וב-2009; האחרון היה מהדורה יפנית עם רצועות בונוס.

רקע וכתיבה 
בספטמבר 1988 הוציאה אניה את אלבום האולפן השני שלה Watermark. הוא זכה להצלחה מסחרית בלתי-צפויה, כשהוא התפרסם ברחבי העולם בסיוע הלהיט הבין-לאומי המוביל מתוכו, "Orinoco Flow". האלבום זיכה את אניה בתהילה עולמית והיא בילתה חלק ניכר מהשנה שלאחר מכן בנסיעות ברחבי העולם כדי לקדם אותו באמצעות ראיונות, סיבובי הופעות וקונצרטים. עם משך זמן כזה לקידום שלו, אניה הרגישה שהעדיפות היא לחזור לאולפן ולהקליט אלבום חדש במקום להשקיע זמן נוסף בתכנון והשלמת סיבוב הופעות, בין היתר בשל הקשיים השונים הכרוכים בשחזור הסאונד המוכוון באולפן שלה בהופעות חיות. אניה עבדה עם שותפיה הוותיקים, המנהל, המפיק והמעבד ניקי ראיין ואשתו, הפזמונאית רומא ראיין. הצלחתו של Watermark סיבכה את תהליך הכתיבה בהתחלה. אניה נזכרה: "הלחצתי את עצמי הרבה בהתחלה... כשהלחנתי מנגינות חדשות כל הזמן חשבתי "האם זה היה הולך על Watermark? האם זה טוב?" בסופו של דבר נאלצתי לשכוח מזה ו'להתחיל על קנבס ריק' ופשוט ללכת עם מה שהרגיש נכון באולפן ההקלטות".

כשהתהליך יצא לדרך, היא הצליחה לשכוח מההצלחה של Watermark ולהתחיל מחדש. היא הוסיפה, "זה הרגיש כאילו Watermark היה חלום. זה הרגיש כאילו זה לא קרה. ובמובן מסוים זה נחמד כי אתה יכול להתרכז רק במוזיקה. אתה יכול לשכוח ממצעדים, כמה מכרת. אתה שוכח את זה". כמו בכל האלבומים שלה, אניה החשיבה מנגינה חזקה כחלק מהותי בכתיבת השירים שלה. רק כשהיא הלחינה אחד (בדרך כלל עם תוספים קוליים או בליווי פסנתר), אז היא בונה סביבו שיר. כמו ב-Watermark, אניה שרה באירית, השפה הראשונה שלה, אנגלית ולטינית. החינוך הקתולי שלה וחוויות הילדות של מזמורים ומוזיקת כנסייה, יחד עם לימודים מאוחרים יותר במוזיקה קלאסית, היו השפעות גדולות שעזרו ליצור את האלבומים שלה. היא קיבלה השראה מכמה מקורות וסיפורים, כולל יומניה האישיים וסבה וסבתה. שתי רצועות ב-Shepherd Moons הם שירים מסורתיים יצרה מחדש עם ניקי. אניה חשה דאגה שבהקלטת שירים לא מקוריים, היא לא תוכל לבצע אותם באותה מידה של רגש כפי שהיא עשויה לעשות עם יצירותיה שלה, אם כי רגשותיה החזקים כלפיהם יחד עם גילם, הקלו על הקלטתם.

הקלטה 

Shepherd Moons הוקלט באמצעות שימוש בציוד חדש שנרכש עם הרווחים מ-Watermark. חלק גדול מהאלבום הוקלט באולפן אייגל, אולפן ההקלטות בביתם של בני הזוג ראיין, שנמצא אז בארטן, פרוור צפוני של דבלין. עם זאת, כמו בשני האלבומים הקודמים שלה, ההקלטה וההפקה נאלצו לעבור למקום אחר מכיוון שבאולפן אייגל היה חסר הציוד הנכון להשלמת המיקס והמאסטר הסופי. הקלטות האלבום הסתיימו באולפני SARM וסט בלונדון, שם הוקלטו "", "" ו-"Lothlórien" עם הנדסה ומיקס נוספים שנעשו בידי גרג ג'קמן. כמו ב-Watermark, הובאו כמה מוזיקאים לנגן על כלים מוזיקליים נוספים. אנדי דאנקן מנגן בכלי הקשה ב-"Book of Days", רוי ג'וויט מנגן בקלרינט ב-"Evacuee" ו-"Angeles", ליאם או'פלין מנגן ביוליאן פייפס ב-"", סטיב סידוול מנגן בקורנית ב-"Evacuee" וניקי מנגן בכלי הקשה ב-"Ebudæ".

אניה הבחינה בשינוי בגישתה בכל הנוגע להקלטת Shepherd Moons, "ההבדל... הוא שנרגעתי". זה נבע מהזמן הרב ששהתה באולפן, במיוחד ברגעים "די קשים", בזמן הקלטת האלבום בהשוואה ל-Watermark. התהליך, לפי תחושותיה, שיפר את תחושת היצירתיות שלה בטווח הארוך. בחלקים מסוימים בו, אניה הקליטה 500 שכבות קוליות ללא דגימה או שכפול. כשהלחן לשיר הושלם, רומא ראיין כתבה לו מילים. מספר חודשים לאחר השלמת ההקלטה והמיקס, אניה עדיין לא האזינה לאלבום. "אני אמצא כל תירוץ לא לעשות זאת. והאמת, מעולם לא הרגשתי כל כך אומללה כמו לסיים את האלבום הזה. זה פחד – פחד שכל התחושות שלך וכל הרגשות שלך נכנסו לזה, וכשתשמע אותו, זה יגיע לא לעמוד בציפיות שלך ממנו".

הסופרת מולי בורק סקרה את עטיפתו של האלבום ובהמשך לכך, הצהירה: "עטיפתו של Shepherd Moons מציגה את אניה במה שאפשר לתאר רק כשמלת אופרה שהיא יכולה ללבוש בין אם היא תהיה בת עשרים או ארבעים, אך היופי העדין שלה שלם. יש כאן תחושה של נצחיות השטופה באפלה אך בעלת גוון כחול ושברירי של צער ויגון".

שירים

צד ראשון 
כמו עם Watermark, שם האלבום נפתח בשיר נושא אינסטרומנטלי עם שירה ללא מילים. שמו, שהומצא על ידי רומא, מתייחס לשני ירחי לוויין פנימיים החגים סביב שבתאי שהתגלו ב-1980, פנדורה ופרומתאוס, ש"מגנים ושומרים על הטבעות בדומה לרועה צאן שמנחה את עדרו". אניה גם אהבה את השם כיוון שלטענתה, הקשר עם הירח "די רומנטי".

"Caribbean Blue" הוא ואלס המתאר מסע בעולם פנטזיה. הוא נקרא על ידי רומא ראיין, כיוון שהלחן שאניה יצרה הזכיר לה את הקריביים. בכתבה שפורסמה על השיר ב-2002, כתבה רומא: "כמו בכל החלומות אנחנו מגיעים לאידיאל ו-'Caribbean Blue' מייצג חלום כזה. אפשר לסכם את המילים בשלוש מילים, תאמין בעצמך ('Believe in yourself')".

אניה האמינה ש-"" הוא מזמור נוצרי מסורתי של קהילת השייקרים. היא בחרה להקליט את הביצוע שלה כיוון שאהבה את הלחן שלו ואת המילים "המאוד חזקות". היא הוסיפה, "הם דיברו על הצרות בעולם, המריבות, המהומה, אבל בסוף כל בית נאמר בפשטות "איך אני יכול/ה להימנע מלשיר?"... אני מאמינה בזה במוזיקה... בשלב מסוים אתה צריך לנסות ולשכוח את הצרות שמסביבך". אניה וחברת התקליטים שלה נתבעו בגין הפרת זכויות יוצרים על ידי סנגה מיוזיק, בע"מ וזאת, כיוון שהיא זיכתה בטעות את הרצועה הזו כ"מזמור שייקר מסורתי", ובכך החשיבה אותו כנחלת הכלל. פיט סיגר עזר להפוך את השיר לפופולרי בשנות ה-50 באמצעות פרסום הבית השלישי הנוסף של דוריס פלן במגזין מוזיקת הפולק שלו  (כרך 7, מס' 1. 1957), וזו הקליטה אותו, וזיכתה אותו בטעות כ"מזמור קוויקר מסורתי" ללא זכויות יוצרים על הבית של פלן, ובכך הציג את השיר כולו כ"נחלת הכלל". הוא פורסם שוב על ידי סנגה מיוזיק, בע"מ בשנת 1964. סיגר הציג את הבית החדש כנחלת הכלל ופלן רק רצתה שהשיר יישמר במקום לנסות להרוויח ממנו, אז בית המשפט החליט שאניה יכולה להשתמש בבית מבלי לשלם תמלוגים.

"Ebudæ" הוא שם עתיק של האיים ההברידיים במערב סקוטלנד. המילה הוזכרה בעבר ב-"Orinoco Flow", במיוחד בשורה "From the north to the south, Ebudae into Khartoum". השיר מורכב מצלילי פה ללא מילים הדומים לגאלית אירית וסקוטית. סיפורו נוצר בהשראת מסורת שירי העבודה הסקוטיים ששרו נשים כשהן מעבדות בד.

"No Holly for Miss Quinn" הוא קטע בו יש שימוש בפסנתר, שנקרא על שם רומן מאת מיס ריד. הוא עוקב אחר היצירה העוקבת שלה, "Miss Clare Remembers" מ-Watermark, גם היא על שם אחד מסיפוריו.

צד שני 

אניה שאבה השראה ל-"Book of Days" מהיומן האישי שלה, משהו שרומא הציעה כי ידעה שאניה נהנית להחזיק אחד. השיר הותאם מצורתו המקורית כקטע כלי לפסקול הסרט הרומנטי "הרחק מכאן" משנת 1992, כאשר רומא כתבה צמד מילים המבוסס על נושאי הסרט. השיר כולל מילים איריות שמתארות את ההתרגשות שבכתיבה ביומן בבוקר, "כי אתה לא באמת יודע מה הולך לקרות... זו הציפייה של אותו יום באמת שהיא דיברה עליה".

"Evacuee" נכתב לאחר שהיא ורומא ראו סרט תיעודי של ה-BBC על ילדה שפונה מלונדון במהלך מלחמת העולם השנייה והמפגש שלה לאחר מכן עם הוריה. ילדה שבכתה בעת שסיפרה את סיפור הפרידה מביתה וחזרתה אליה ריגשה אותן מאוד. לאחר שאניה הלחינה את השיר, השתיים דמיינו את התרחיש של הילדה נפרדת בתחנת הרכבת, "מחכה עד שהכול ייגמר".

"Lothlórien" הוא קטע כלי המתייחס לממלכה האלפית המוזכרת ברומנים ובעיבודים של "שר הטבעות".

השיר המסורתי השני באלבום, "Marble Halls", הוא אריה מהאופרה "הנערה הבוהמית" משנת 1843 מאת המלחין האירי מייקל ויליאם באלף. אניה חשה שזה אתגר להקליט אותו כפי שהושר בעבר במסגרת האופרה. עבור ניקי, היה צורך לשלב הדהוד בשיר שכן, השם שלו לטענתו, חייב אותו לגרום לכך שהמאזין ירגיש שהוא נמצא בתוך היכל (תרגום שם השיר: היכלי שיש).

"Afer Ventus" נכתב בלטינית עבור "רוח אפריקאית". רומא קיבלה השראה לתת שם לרצועה על ידי האזנה לצליל ולמבנה שלה כאשר קווי המנגינה "סוחפים זה את זה כל הזמן", מה שיצר אפקט דמוי רוח.

"", בתרגום גס מאירית כ-"", הופץ במקור כבי-סייד ל-"Orinoco Flow" בתור "", ב-1988. השיר מתייחס לסיפור של גל גאות גדול שהרס כנסייה, ואת כל מי שהיה בפנים, בחוף מג'רגאלון בגוידור, שם קבורים סבא וסבתא של אניה. נושא האובדן, משהו שאניה תיארה ב-Watermark ו-Shepherd Moons, נבעו מכך שהיא עזבה את הבית בגיל אחת-עשרה כדי ללמוד בפנימייה קפדנית, שהיא תיארה כ"הרסנית".

הוצאה 
Shepherd Moons יצא לאור ב-4 בנובמבר 1991 בממלכה המאוחדת; הוא יצא לאור בארצות הברית לאחר מכן, ב-19 בנובמבר 1991 בהוצאת רפרייז רקורדס. מארז לקידום מכירות שהכיל תקליטור וקלטת שמע של האלבום, בתוספת חוברת בת 14 עמודים חתומה על ידי רומא עם מילותיה בכל רצועה ומילים, הופצה והוגבלה ל-1,000 עותקים.

האלבום זכה להצלחה גדולה יותר במצעדים מ-Watermark, והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי למשך שבוע אחד, בשבוע שהסתיים ב-16 בנובמבר 1991. הוא שהה בסך הכול 110 שבועות במצעד. בארצות הברית, הוא נכנס למצעד הבילבורד 200 ודורג במקום ה-47, בשבוע שאירע ב-7 בדצמבר 1991. לאחר מכן הוא הגיע בשיאו למקום ה-17, בשבוע שהסתיים ב-28 במרץ 1992. הוא שהה במצעד במשך 238 שבועות בסך הכול. במצעד אלבומי העידן החדש של בילבורד, Shepherd Moons שהה במקום הראשון במשך עשרים ותשעה שבועות, במהלך שהותו בת 266 השבועות במצעד.

בשבוע הראשון ליציאתו, האלבום נמכר ביותר מ-250,000 עותקים בארצות הברית, והפך לאלבום הנמכר ביותר של האחים וורנר בתחילת 1992. ההצלחה המסחרית הזו התפשטה על פני כל הקטלוג של אניה; שלושה חודשים אחרי , 250,000 עותקים נוספים של Watermark נמכרו באותה המדינה. עד יולי 1994, שבעה מיליון עותקים מ-Shepherd Moons נמכרו ברחבי העולם. הוא נמכר בכמעט מיליון עותקים בארצות הברית מדי שנה מ-1992 עד 1996; במרץ 1996, הוא קיבל את תואר הפלטינה המחומשת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) על מכירות של למעלה מחמישה מיליון עותקים. בינואר 1997, האלבום קיבל את תואר הפלטינה המרובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) על מכירות של למעלה מ-1.2 מיליון עותקים במדינה. כמו כן, האלבום נמכר בלמעלה מ-13 מיליון עותקים ברחבי העולם.

בין 1991 ל-1994, אניה הוציאה ארבעה סינגלים מתוך . "Caribbean Blue" היה הסינגל המוביל, שיצא לאור ב-7 באוקטובר 1991. הוא הגיע בשיאו למקום ה-13 במצעד הסינגלים הבריטי, וקיבל חשיפה בתחנות רדיו רוק אלטרנטיביות בארצות הברית. "" הופץ גם ב-1991 וכלל שני בי-סיידס שלא פורסמו בעבר: "", הגרסה בשפה האירית של מזמור חג המולד "Silent Night" שהוקלט ב-1988, ו-"'S Fágaim Mo Bhaile", קטע מקורי שהוקלט ב-1991. ביולי 1992, "Book of Days" הופץ כסינגל השלישי והגיע בשיאו למקום העשירי בממלכה המאוחדת. "Marble Halls" הופץ ב-1994 ונכלל בסרט "עידן התמימות" (1993).

ב-4 בנובמבר 2021, יום השנה ה-30 ליציאתו של Shepherd Moons, שודר סרטון "מסיבת צפייה" בשידור חי בערוץ היוטיוב של אניה. הסרטון הציג את האלבום המושמע במלואו, עם שירים של רומא ראיין ופרשנות לכל רצועה.

ביקורת 
Shepherd Moons זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל מטעם מבקרי המוזיקה ברחבי העולם. בביקורת שלו לוושינגטון פוסט, המבקר מייק ג'ויס שיבח את השירה של אניה וציין אותה כ"מרשימה" ו"מגובשת" שמביאה "חריפות שאין לטעות בה בחלק גדול מהאלבום". עם זאת, הרצועות שמתמקדות בנגינה בפסנתר שלה, כמו "No Holly for Miss Quinn" ו-"Shepherd Moons", גורמות לאלבום "להיכנע לשפל הרגיל של העידן החדש". ברברה ייגר מ-The Record העניקה ביקורת חיובית כלפי האלבום. הפער של שלוש השנים בין Watermark ל-Shepherd Moons, הוא היה "שווה את זה" שכן האלבום, כמו קודמו, מכיל "צלילים וקולות עשירים העוטפים את המאזין" ומביאים "אווירה אינסטרומנטלית שופעת, חצי ניו-אייג'ית". שזה "רק חלק מהחבילה המזמינה שנקראת Shepherd Moons". היא בחרה ב-"Angeles" ו-"Caribbean Blue" כרצועות הבולטות יחד עם השירה שלה באירית. ב-AllMusic העניקו לו ארבעה וחצי כוכבים.

בשנת 1993 הוענק לאניה פרס גראמי בקטגוריית "אלבום העידן חדש הטוב ביותר" עבור Shepherd Moons. היא גם זכתה בפרס הפלטינה האירופאי מטעם הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית (IFPI), פרסי המוזיקה של בילבורד, ופרס האגודה הלאומית של סוחרי הקלטות לאלבום הנמכר ביותר. הסקסופוניסט קולין סטסון ציין את Shepherd Moons כהשפעה על אלבומו All This I Do for Glory (2017). הוא אמר שהאלבום של אניה "גרם לי לחשוב על איך מתמרנים [את] האוויר במוזיקה שלי".

רשימת רצועות 
כל המוזיקה הולחנה על ידי אניה, מלבד "" ו-"Marble Halls" (עממיים). העיבוד נעשה על ידי אניה וניקי ראיין. הכתיבה נעשתה על ידי רומא ראיין.

קרדיטים 
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום.
מוזיקאים
 אניה – שירה, כלים מוזיקליים, כלי הקשה, סידור
 אנדי דאנקן – כלי הקשה ("Book of Days")
 רוי ג'וויט – קלרינט ("Angeles")
 ליאם או'פלין – יוליאן פייפס ("")
 ניקי ראיין – כלי הקשה ("Ebudæ")
 סטיב סידוול – קורנית ("Evacuee")
הפקה
 ניקי ראיין – הפקה, סידור, הנדסת הקלטה (כל שאר הרצועות), הקלטה ומיקס ("Ebudæ")
 גרג ג'קמן – הנדסת מיקס, הנדסת הקלטה ("", "Book of Days" ו-"Lothlórien")
 רובין ברקלי – עוזר הנדסת הקלטה
 דייוויד שיינמן – צילום
 הרנסאנס החדש – ביגוד
 EMI סונגס בע"מ – הוצאה לאור
 רוב דיקינס – הפקה בפועל

מיקומי שיא

נתוני מכירות

היסטוריית יציאות לאור

קישורים חיצוניים

ביאורים

הערות שוליים 

אלבומי 1991
אלבומי אניה
אלבומים באנגלית
אלבומי חברת וורנר מיוזיק גרופ
אלבומי חברת רפרייז רקורדס