גוסס

גּוֹסֵס הוא כינוי הלכתי לאדם העומד למות. אין גבול ברור מתי נחשב אדם לגוסס, אך בדרך כלל הכוונה לאדם ברגעיו האחרונים קודם מותו. להלכה אדם גוסס דינו כחי, אך ישנם דינים מיוחדים הנוגעים לגוסס.

אטימולוגיה
מקור המילה גוסס הוא מהתלמוד, ואין לו מקבילה בתנ"ך.  הועלו כמה הסברים אפשריים למהות המילה:
 יש שכתבו שהוא משורש 'גּוֹסֶה' היינו מפהק או מוציא קול מחמת אכילה גסה, מתאר את הקול היוצא מפי הגוסס בנשימותיו האחרונות - חרחורי גסיסה. או משורש 'מגיס-מערבב בקדירה' ליחה העולה אל גרונו.
 יש שכתבו שהשורש ג.ס.ס קרוב אל גשש, שמשמעותו-נוגע ולא נוגע ('ספינה גוששת' היא הנמצאת במים רדודים וחככת בקרקע).

דינו
במסכת אבל רבתי מובא ש. כך נפסק אף בשולחן ערוך. במשנה במסכת שבת נפסק כי אין לגעת במת בשעה שהוא גוסס, מאחר שהדבר יכול לקרב את מותו:

בתלמוד הוסיפו שאדם העושה כן נחשב כרוצח .

הרמ"א פוסק שאסור לגרום בכל מעשה שהוא למיתתו של הגוסס: 

גוסס נחשב כחי גם לעניין זה שמותר לחלל עליו שבת על מנת להאריך את חייו אפילו במעט, מדין פיקוח נפש דוחה שבת, על אף שמדובר רק לעניין זמן מועט ('חיי שעה'). ואילו הם דברי הרמב"ם:

רוב גוססין למיתה
להלכה נפסק שרוב גוססין למיתה, לפיכך כאשר אין אנו יודעים אם הגוסס עודנו בחיים, יש לתלות או לחשוש לכך שמת, מכוח זה נאמרו כמה דינים מיוחדים בגוסס:
 גט – שליח המביא גט ממדינה אחרת ועזב את הבעל במצב שהוא גוסס, השליח אינו יכול לתת את הגט לאישה מאחר שאנו חוששים שהבעל מת, ואין גט לאחר מיתה, על אף שבדרך כלל אנו תולים שהבעל עודנו חי מדין חזקה.
 אכילת תרומה – אשת כהן שבעלה גוסס, ואינה יודעת אם בעלה עודנו בחיים, אינה אוכלת בתרומה.
 תפילה – לדעת הערוך השולחן אין להתפלל על גוסס שיחיה, מחשש שתפילה כזו דינה כברכה לבטלה. על אף שרוב גוססין למיתה ישנם דינים שאנו מחשיבים אותו כחי:
 טומאה – גוסס אינו מטמא טומאת מת.
 אשת איש – עדים שראו אדם גוסס, אין לנו לסמוך על כך שהוא מת, על מנת להתיר את אשתו להינשא. בטעם הדבר יש שכתבו משום שהוא מיעוט המצוי שגוססים חיים, ויש שכתבו שמשום איסור איש החמירו. אמנם אדם שגוסס מחמת פעולה של אדם אחר, ניתן להעיד עליו, שוודאי מת. לדעת רבי שמואל מפיורדא בפירוש 'בית שמואל', אף על גוסס בידי שמים ניתן להעיד לאחר שגסס שלושה ימים. ויש שכתבו שאין לחלק.
 רציחה – אדם שהרג גוסס, הרי הוא מתחייב מיתה כאילו הרג אדם בריא, בניגוד לאדם שהוא 'טריפה' – שאינו נהרג.

ראו גם
 שכיב מרע
 מוות
 רגע המוות

קישורים חיצוניים 
 מאמרים בנושא גוסס בספריית אסיף

הערות שוליים

רפואה והלכה
פטירה ואבל ביהדות
פתולוגיה