המונולוג של יגאל עמיר

המונולוג של יגאל עמיר הוא מערכון סאטירי של החמישייה הקאמרית ששודר בשנת 1997, שנתיים לאחר רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, במהלכו גילם השחקן רמי הויברגר את דמותו של המתנקש יגאל עמיר תוך שהוא מציג את הטענה לפיה בעוד שני עשורים תוענק לו חנינה והוא ישוחרר ממאסר.

רקע: רצח יצחק רבין 

ב־4 בנובמבר 1995 נרצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין בידי המתנקש יגאל עמיר, שהתנגד לדרכו המדינית של רבין ולחתימתו על הסכמי אוסלו. עמיר נתפס במקום והועבר לחקירה בידי השב"כ, שבה שיתף פעולה באופן מלא והביע את שמחתו על הצלחתו. בסיום החקירה הועמד לדין באשמת רצח ופציעה בנסיבות מחמירות לפני בית המשפט המחוזי בתל אביב.

הוא הורשע ונידון למאסר עולם ועוד שש שנים על פציעת מאבטח. במשפט נוסף נידון לחמש שנות מאסר, ולאחר ערעור המדינה הוחמר העונש לשמונה שנות מאסר, על קשירת קשר עם אחיו ועם עדני. כל העונשים ניתנו במצטבר בעוד עמיר מעולם לא הביע חרטה על הרצח.

יצירה ושידור 
תסריט המערכון נכתב על ידי עוזי וייל וצולם כשבוע אחרי רצח רבין. בריאיון ל"כאן תרבות" תיאר רמי הויברגר את יום הצילומים:

המערכון צולם בבימוי איתן צור, ושודר ב-1997 כחלק מהעונה החמישית של תוכנית המערכונים הישראלית "החמישייה הקאמרית".

תוכן המערכון 

המונולוג התרחש בתא הכלא של יגאל עמיר, כשעל הקירות נראים דפי הוקרה ותמיכה שקיבל מתומכיו. עמיר מביט למצלמה בחיוך שנותר על פניו עד לסיום המערכון ואומר: . הוא מסביר שחנינתו תבוא בתירוץ שבישראל הייתה תקופה קשה ופילוג בעם, כך שהמערך יסכים לחנינה תמורת ביטול כתב האישום שיוגש כנגד סיעת "רם" בהסתדרות. עמיר מציין כי בזמן שחרורו הוא יודיע שהוא מצטער על הרצח שאותו עשה בהשפעת האווירה הציבורית.

לאחר מכן הוא מתאר כיצד יתנהלו חייו לאחר השחרור: אחרי חודש הסערה התקשורתית תדעך, עמיר יגור בירושלים ובכל פעם שיצא לרחוב כל השכונה תמחא לו כפיים. לאחר שנה יתקיימו בחירות לעירייה וראש העיר יבוא להצטלם עמו. כעבור כמה שנים בודדות הוא יראה את איתן הבר שיקרא לעברו קריאות "רוצח, רוצח", וכשחבריו סביבו ישאלו האם לפגוע בהבר הוא יענה להם , אך לאחר מכן הוא יפנה לעברו תנועה מאיימת שתגרום להבר להתקף לב.

עמיר מסיים את המונולוג בהצהרה: .

פרשנות 
על פי בן כספית מ"מעריב" דמותו של יגאל עמיר מוצגת באופן כזה שהוא לא מדבר "סתם" אלא הוא מחייך, מזלזל בנו ובטוח בעצמו. ועל פי אורי הייטנר מ"ישראל היום", בשביל יוצרי המערכון, יגאל עמיר ייצג כל מי שחשב אחרת מהם.

קבלת המערכון בציבור הישראלי 

המערכון גרר תגובות רבות בציבור הישראלי; שרון כידון מאתר "ynet" ורותם דנון ממגזין "ליברל" תיארו אותו בתור הקטע הזכור ביותר של החמישייה הקאמרית,יסמין גואטה ורפאלה גויכמן מ"דה מרקר" תיארו אותו כמערכון מיתולוגי, שלמה פיוטרקובסקי מערוץ 7 תיאר את המונולוג כקאלט, וערן לאור מ"הארץ" כתב הפגיעה המדויקת של המערכון בפחד הציבורי מפני עמיר הנציחה מחדש את "החמישייה הקאמרית" כבעלת האמירה הכי נוקבת בסאטירה הישראלית מאז התוכנית הסאטירית "ניקוי ראש".

המערכון נכלל ברשימת "75 מערכונים ל-75 לישראל" של "ישראל היום", ברשימת "עשרת הרגעים הסאטיריים הכי חריפים בטלוויזיה" של מגזין "Time Out", וברשימת "המערכונים הגדולים ביותר של החמישייה הקאמרית" של עיתון "מעריב".

אתגר קרת, מי ששימש כתסריטאי בשלוש העונות הראשונות של התוכנית, סיכם כי מה שנשאר מ"החמישייה" - זהו המונולוג של יגאל עמיר. הוא ציין שבאותו הזמן סבר כי אותו המערכון לא היה צריך להיות משודר בתור חלק מתוכנית החמישייה הקאמרית אלא בתוכנית אחרת שכן אין הוא מתאים לסגנון של החמישייה.

נירית אנדרמן מ"הארץ" תיארה אותו כאחד המערכונים המבריקים והמצמררים ביותר של "החמישייה הקאמרית". היא ציינה כי זמן שידור המערכון הציבור הישראלי טרם התאושש מן הטראומה הלאומית, ויש להניח כי האגרוף שבשלב מסוים שיגר הויברגר לעבר המצלמה הצליח להקפיא כל חיוך.

שי להב מ"מעריב" כתב שהמערכון תיאר היטב את חששות הציבור הישראלי, וב"וואלה!" נאמר כי בפשטות גאונית, תוכנית המערכונים המיתולוגית הצליחה להגדיר חברה יותר מאשר תקופה.

ניר קיפניס מ"גלובס" ציין כי הדבר הראוי ביותר לעשות לזכרו של רבין הוא לשדר שוב את מערכון המונולוג, ועידו קינן ציין כי המערכון משותף ברשת האינטרנט "עד מיאוס".

התייחסויות לסוגיית "התגשמות" המערכון 
ביוני 2006 כתב גיל סלומון מ"מעריב" כי בזמן שידור המערכון רק מעטים חשבו כי קיים סיכוי שהדמיון יהפוך למציאות. בנובמבר 2006 כתב צפריר אלטרמן-רבין ב"וואלה!" כי התגשמות המערכון היא חלק מתהליך, שמתבטא בכך ששליש מהעם הביע תמיכה במתן חנינה לעמיר. בדצמבר 2007 כתב ניר קיפניס מ"גלובס" כי המערכון מתגשם בדיוק מבהיל.

באוקטובר 2015, במהלך הטקס הממלכתי של יום הזיכרון ליצחק רבין בבית הנשיא, ציטט נשיא מדינת ישראל, ראובן ריבלין, את דבריו של הויברגר מהמונולוג: "בעוד 20 שנה אני אקבל חנינה", והצהיר כי המערכון גילם בצורה עמוקה ביותר את החרדה של השמאל מפני הימין באותם הימים. לאחר מכן הכריז כי לא יעניק חנינה ליגאל עמיר.

באוקטובר 2019 כתב בר דנינו ב"הארץ" בקשר לעצרת השנתית לזכר רצח רבין, כי יש לוודא שהמונולוג של החמישייה הקאמרית יישאר בגדר מערכון בלבד.

באפריל 2021, בעקבות ריאיון שקוים עם אלאור אזריה, הזהיר איתי שטרן מעיתון "הארץ" כי המונולוג של יגאל עמיר מהדהד בהקשר זה, של הפיכתו של פושע לגיבור. באוקטובר 2021, קבע העיתונאי גיא זהר בתוכניתו "מהצד השני עם גיא זהר" כי נבואת המערכון לא התגשמה וכי "הפאנץ' כבר לא עובד".

ביוני 2023, בעקבות הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע, אמר רמי הויברגר כי כי הצטרפות גורמים הקיצוניים לממשלה זהו דבר שלא רחוק מהחזון הדיסטופי שהציג במערכון. באוגוסט 2023, בעקבות חרם של חברת שטראוס על ערוץ 14 עקב קריאה שהושמעה בו למען שחרורו של יגאל עמיר אמר ידידיה מאיר, פאנליסט בערוץ 14, כי "החיים הם לא מערכון של החמישייה הקאמרית".

טענות כנגד שידור המערכון בטלוויזיה 
ב-4 ביולי 2012 דווח בתוכנית 'מבט' בערוץ הראשון על יציאתו של האסיר יגאל עמיר מבידוד לתא משותף עם אסירים אחרים. פעמיים, לפני הכתבה ובאמצעה, שודר קטע המערכון. עדי גרסיאל מערוץ 7 התלונן על הפרה של הקוד האתי המקצועי ואמר שגם אם יש לקטע קשר חזק לנושא, מכיוון שהוא נועד לנגח לא מתאים לכלול אותו דווקא בחדשות, כי זו מסגרת שבה יש לשמור על איזון ועל חוסר הטיה פוליטית או אישית של העורך. התלונה נדחתה על הסף על ידי דדי מרקוביץ, הממונה על קבילות הציבור אשר אמר כי השימוש במערכון הוא שימוש נכון בחומרים העומדים לרשות החדשות, המשתמשת בסאטירה כמסמך תיעודי-חברתי המשקף את האווירה שנוצרה בישראל מיד לאחר הרצח.

ראו גם 
 ימים נוראים (סרט)
 שאולי ומלחמת האזרחים
 כוכבית גיור
 מוריס והיונים

קישורים חיצוניים 

 
 
 החמישייה הקאמרית, תמליל המערכון, פייסבוק, 4 בנובמבר 2017

הערות שוליים 

מערכונים
החמישייה הקאמרית
רצח יצחק רבין בתרבות הישראלית