זכריה בן קבוטל

זכריה בן קבוטל היה תנא שעבד במקדש, חי בסוף תקופת בית המקדש השני וכנראה שהיה כהן. הוא מוזכר במשנה במסכת יומא, בה הוא מעיד על עצמו שהיה קורא לעיתים רבות לפני הכהן הגדול בספר דניאל בליל יום הכיפורים בבית המקדש, כדי שלא ירדם ויראה קרי.

שאלת ייחוסו לכהונה 
בספר יוחסין השלם ובספר סדר הדורות מצוין שהוא היה כהן, מכיוון שמסופר שהוא קרא לפני הכהן הגדול ושבגמרא במסכת ברכות מסופר על נכדו שהוא ואבותיו שימשו בבית המקדש.

אולם הרמב"ם לא מנה אותו בהקדמתו לסדר זרעים בין שאר הכהנים, ויש שמסבירים שייתכן שהוא לא בוודאות היה כהן. כי לא מחויב שמי שהיה קורא לפני הכהן הגדול חייב להיות כהן, וייתכן שהוא שימש בבית המקדש את העבודות שמותרות בזר (כשחיטת הקורבנות, הפשט וניתוח, הולכת עצים והדלקת נרות) שייתכן שהם בוצעו על ידי תלמידי חכמים, שהיו בקיאים בהם הלכה למעשה, והיו גם מלמדים את הכהנים.

משפחתו 
בגמרא במסכת יומא מסופר על רב חנן בר רבא שהיה גורס את המשניות לחייא בר רב לפני רב, וקרא "בר קפוטל" במקום "בר קבוטל". ורב תיקן אותו בידו. (כי היה באמצע קריאת שמע) בתלמוד הירושלמי מובא ששם אביו היה "קבוטר".

בתלמוד הבבלי במסכת ברכות מסופר על בן בנו של זכריה שנשלח יחד רבי יוסי בן כיפר כדי לעצור את חנינא בן אחי רבי יהושע מלעבר שנים מחוץ לארץ ישראל. כשהגיעו אליו, שיבח אותם חנינא שהם גדולי הדור ושהם ואבותיהם שמשו בבית המקדש.

לקריאה נוספת

הערות שוליים 

תנאים
כהנים בתקופת בית שני
כהנים בתקופת המשנה