וייג'ר סוויין

וייג'ר סוויין (באנגלית: Wager Swayne; ) היה קולונל בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, ומונה כקצין האחרון בדרגת מייג'ור גנרל בכוחות המתנדבים של צבא האיחוד. סוויין קיבל את העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ארצות הברית, מדליית הכבוד, עבור מעשיו ב. הוא גם שימש כמושל הצבאי של אלבמה החל מ-2 במרץ 1867 ועד 14 ביולי 1868 לאחר קבלת חוק השיקום הראשון על ידי הקונגרס של ארצות הברית עד לקבלתה מחדש של אלבמה כמדינה באיחוד. רוברט פטון נותר מושל אלבמה להלכה במהלך תקופה זו, אך כמפקד הצבאי המקומי, שלט סוויין על ממשלת המדינה. במהלך תקופת השיקום, פיקח סוויין על משרד העבדים המשוחררים באלבמה וסייע להקים בתי ספר לאפרו-אמריקאים במדינה. הוא היה האדם הראשון שנולד לאחר קבלתה של אלבמה כמדינה שמשל עליה.

ראשית חייו
וייג'ר סוויין נולד בקולומבוס, אוהיו, כבנו של נוח סוויין, שכיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל והיה לעורך דין באוהיו.

מלחמת האזרחים
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, שירת סוויין כקצין שדה באחד מהרגימנטים של אוהיו שהשירות בהם הוגדר לשלוש שנים. באוגוסט 1861 מינה אותו מושל אוהיו ויליאם דניסון כמייג'ור של רגימנט הרגלים המתנדבים ה-43 של אוהיו, שהתארגן במאונט ורנון שבאוהיו. הוא לחם בקרב לוקה וב, וקודם לתפקיד הקולונל של הרגימנט, אשר התפנה עקב מותו של קודמו בתפקיד.

סוויין הוביל את הרגימנט בהצטיינות במהלך  ובמהלך  עד 2 בפברואר 1865, כאשר הוא נפצע קשה ב בקרוליינה הדרומית, וכתוצאה מהפציעה נקטעה רגלו הימנית.

ב-13 במרץ 1865 קידם הנשיא אברהם לינקולן את סוויין לדרגת בריגדיר גנרל. ב-1 במאי 1866 קידם הנשיא אנדרו ג'ונסון את סוויין לדרגת מייג'ור גנרל בצבא המתנדבים, בתוקף מ-20 ביוני. מינוי זה הסתמך על מינויו לדרגה זו כדרגת ייצוג עוד במרץ אותה שנה. הוא היה איש צבא המתנדבים האחרון שקודם לדרגה זו במהלך תקופת מלחמת האזרחים. הוא גם שימש כקולונל המפקד של רגימנט הרגלים ה-45 של ארצות הברית. ב-10 באפריל 1867 מינה הנשיא ג'ונסון את סווין כמייג'ור גנרל בדרגת ייצוג בצבא הסדיר. בספטמבר אותה שנה שוחרר סוויין מצבא המתנדבים, אך המשיך לשרת בצבא הסדיר.

לאחר המלחמה שירת סוויין כראש משרד העבדים המשוחררים  באלבמה החל מ-26 ביולי 1865 ועד 14 בינואר 1868. החל מ-2 במרץ 1867 ועד 14 ביולי 1868, בתוקף תפקידו כמפקד הצבאי המקומי, שלט סוויין למעשה בממשלת  אלבמה, אף על פי שרוברט פטון נותר להלכה כמושל אלבמה במהלך תקופה זו.

לאחר המלחמה
ב-15 במרץ 1869 סיים סוויין את תפקידו, כאשר הצבא אורגן מחדש והרגימנט שלו התמזג עם רגימנט הרגלים ה-14 של הצבא. ב-1 ביולי 1870 הוא השתחרר משירותו הצבאי. הוא עבר אז לטולידו, אוהיו שם הוא פתח משרד עורכי דין. ב-1881 הוא עבר לניו יורק, שם הוא פתח משרד עורכי דין אחר, שהתמחה בייצוג חברות טלגרף וחברות רכבת.

ב-1893 הוענקה לסוויין מדליית הכבוד עבור "גבורה בולטת בהשבת הסדר על כנו ברגע קריטי ובהובלת הרגימנט שלו בהתקפה" במהלך קרב קורינת'. בהמשך היה סוויין דירקטור בחברת הנאמנות של צפון אמריקה , לצידם של ג'ון גריפין קרליסל ועדלי סטיבנסון.

וייג'ר סוויין נפטר בניו יורק ב-18 בדצמבר 1902. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים
 וייג'ר סוויין באנציקלופדיה של אלבמה 
 וייג'ר סוויין באתר Ohio History Central 
 וייג'ר סוויין באתר בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 

מושלי אלבמה
מושלים צבאיים של ארצות הברית
גנרלים בצבא ארצות הברית
גנרלים במלחמת האזרחים האמריקנית
אנשי צבא האיחוד
מעוטרי מדליית הכבוד
אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
אמריקאים שנולדו ב-1834
אמריקאים שנפטרו ב-1902