Frozen (וידאו קליפ)

את הווידאו קליפ לשיר "Frozen" שיצא לאור על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה ביים במאי הווידאו קליפים האנגלי כריס קנינגהם. הצילומים שלו נמשכו ארבעה ימים, בין 7 ל-10 בינואר 1998. עבור קנינגהם, הדבר החשוב ביותר בצילומים היה להתרכז בתדמיתה של מדונה. כלומר, איך היא נראית ומוצגת, כמו גם העברת המסר של הקליפ ואיך שהוא נראה, הן מבחינת צבעיו הקרים שנטו לגוון ירוק-כחול והן מבחינת הקונספט המעורפל שלו. הוא ציין שמדונה אפשרה לו לבטא את החזון האמנותי שלו מבלי שהתערבה, והוסיף: "צילומי הקליפ של "Frozen" היו די טובים. היא [מדונה] בהחלט אוהבת לביים ולחלק הוראות, אך [היא] נותנת לבמאים לעשות את העבודה שלהם מבלי להתערב בחזונם האמנותי".

הקליפ מתחיל כשהמצלמה מתעדת קרקע מדברית סדוקה ויבשה, ולאחר מכן מוצגת מדונה כששיערה צבוע בשחור כהה; היא שוכבת על הקרקע, לבושה בשמלה שחורה בסגנון ימי הביניים (שעוצבה בידי ז'אן-פול גוטייה), ידיה מכוסות בקעקועי חינה וסמל האום מוטבע על כפות ידיה. בהמשך, היא מרימה את זרועותיה לשמיים וזועקת לכך שמושא אהבתה יישמע אותה. בשלב מסוים, היא נופלת לאחור, ומוטלת על הקרקע, תוך שהיא הופכת ללהקת עורבים גדולים וכהים; בצילום נוסף, שמלתה הרפויה מתנופפת ברוח, והיא הופכת לכלב שחור (הסוג הספציפי הזה הוא ישות על-טבעית, המזוהה עם השטן, שמקורה בפולקלור האנגלי שזכה להיכר ברחבי אירופה ואמריקה). הצילום האחרון מציג אותה בהבעה "נואשת" ו"מלנכולית".

במהלך טקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1998, זכה הקליפ של "Frozen" בפרס בקטגוריית, "האפקטים המיוחדים הטובים ביותר בקליפ". במרוצת השנים, הוכתר הקליפ לאחד מהקליפים החשובים ביותר בכל הזמנים ברשימות שפורסמו במגזינים וכתבי עת שונים כדוגמת אנטרטיינמנט ויקלי, בילבורד, רולינג סטון, ו-Parade, באתרים שונים נכתב ש"מדונה מעולם לא נראתה כאן בעבר כפי שהיא נראית בקליפ". בשנת 2014, נכלל ברשימת "הקליפים הטובים ביותר בכל הזמנים שצולמו במדבר" של VH1.

רקע ופיתוח 
הקליפ של "Frozen" צולם באגם קודבק; אגם יבש במדבר מוהאבי (קליפורניה), בבימויו של במאי הווידאו קליפים האנגלי כריס קנינגהם. שאר הצוות כלל את ניקולס ד. ורטל שהיה אחראי על סצנות הכלב השחור, דריוש חאנג'י (שעבד עם מדונה ב-"Fever" (1993) ופסקול הסרט "אוויטה") כצלם, גארי נייט כעורך, פיטר סאביץ' כמעצב התסרוקות, ג'ואן גייר כמאפרת, ג'ון פיין בפוסט-פרודקשן וסטיב מרגטרויד, דן ויליאמס, סטיב הייאם ואנתוני ולשם על האפקטים מיוחדים. מדונה החלה להתעניין בשיתוף פעולה עם קנינגהם לאחר שהתרשמה מעבודתו על "Come to Daddy" (1997) של המוזיקאי והדי ג'יי אפקס טווין, והעירה שיש לו "רגישות אפלה מאוד", שמושכת ומעניינת אותה. הוא הצהיר שזו הייתה ההתנסות הראשונה שלו עם אמן "גדול", והסביר שהתנהל משא ומתן אודות התקציב העתיר של הקליפ. עם זאת, הוא הצהיר שהקליפים שלה הם שהובילו אותו להמשיך בקריירה כבמאי; בהקשר זה הוסיף: "יש לי חיבה גדולה כלפי הקליפים של מדונה שיצאו במרוצת השנים, 'הם מבריקים'. אני זוכר שראיתי את זה של "Rain" (1993) כשהייתי קצת יותר צעיר וחשבתי שזה יפה. ממש מפואר".

בריאיון עם קורט לודר ל-MTV הוסבר שבמהלך הצילומים, מדונה תיארה את עצמה כ"יצור מיסטי במדבר וגלגול נשמות שמגיע כתוצאה מצערה של אישה". בנוסף, היא דיברה על אלטר אגו בשם "ורוניקה אלקטרוניקה" ("Veronica Electronica"), מעין גלגול רוחני שסגנונו, לפי תמרה אייכנברג מלוס אנג'לס טיימס, "הותאם לזה של התרבות הגותית וניתן להשוואה לדמות הבדיונית מורטישה אדמס". הקליפ נוצר בהשראת הסרט "הפצוע האנגלי" (1997), בבימויו של אנתוני מינגלה, וכן מיצירותיהם של הרקדנית מרתה גרהם והסופר אדגר אלן פו. מעצב האופנה אוליבייה טייסקנס, עיצב ויצר את שמלת הג'רזי בצבע השחור שלבשה הזמרת, בעזרתה של אריאן פיליפס, שותפתו החדשה באותה העת. בנוסף, הוא השתמש בפאה נכרית באותו הצבע, שעוצבה על ידי מעצב האופנה ז'אן-פול גוטייה, אותה השווה ל"תמנון שחור".

צילום 
הצילומים נמשכו ארבעה ימים, בין 7 ל-10 בינואר 1998. עבור קנינגהם, הדבר החשוב ביותר בצילומים היה להתרכז בתדמיתה של מדונה. כלומר, איך היא הייתה נראית ומוצגת, כמו גם העברת המסר של הקליפ ואיך שהוא נראה, הן מבחינת צבעיו הקרים שנטו לגוון ירוק-כחול והן מבחינת הקונספט המעורפל שלו. הוא ציין שמדונה אפשרה לו לבטא את החזון האמנותי שלו מבלי שהתערבה והוסיף: "צילומי הקליפ של "Frozen" היו די טובים. היא [מדונה] בהחלט אוהבת לביים ולחלק הוראות, אך [היא] נותנת לבמאים לעשות את העבודה שלהם מבלי להתערב בחזונם האמנותי". הוא השתמש בטכנולוגיית מורפינג כדי ליצור כמה סצנות מסוימות, כולל צילום שבו מדונה נופלת וכשהיא פוגעת בקרקע, הופכת ללהקת עורבים. מדונה הביעה שברצונה לצלם את הקליפ במדבר, כיוון שזהו מקום עם "כוחות מיסטיים רבים" ו"קסום" להיות בו, בנוסף לכך שהוא מעורר "ייאוש ורוחניות". עם זאת, הרעיון ההתחלתי היה ללכת למקום שבו היה קר מאוד ויש שלג, אז היא חשבה לטוס לאיסלנד, אך בהמשך שינתה את דעתה והצהירה:במהלך הצילומים התמודד הצוות עם בעיות נוספות, כמו גם עם הקושי של קנינגהם לביים כפי שרצה; בריאיון עם קלפה סאנה לניו יורק טיימס, הוא הסביר: "כל כך התרגשתי שסוף סוף יש לי תקציב עתיר לעשיית קליפ ברמה שכזו, ואז הגעתי למדבר וחווינו מונסון: ירד גשם על הציוד, המצלמות נשברו ובסופו של דבר ביימתי כשהייתי מכוסה בשמיכה, בתקווה שבשלב העריכה, נצליח לפתור את הכול". בנוסף לכך שחלק מהרעיונות שלו לא הצליחו להתממש בגלל הגשם בימים הראשונים, הוא היה מתוסכל מהעבודה הכוללת וזאת, כיוון שהוא רצה שהקליפ יהיה הרבה יותר משוכלל מבחינת האפקטים. בחוברת שצורפה ל-DVD The Work of Director Chris Cunninghman (2003), הוא הסביר שהרעיון המקורי כלל "ערימות עצומות של גופות במדבר", כמו גם הצגה של כמה וריאציות של מדונה, שהופכת ללהקת עורבים ולאחר מכן לכלבים. הוא תיאר אותו כ"קליפ עם ביצועים מרשימים ומשוכללים המציגים את מדונה במלוא תפארתה, כמו גם את התלבושת שלה וכל צורה אליה היא הפכה". יתר על כן, ציין שהאפקטים המיוחדים שבהם נעשה שימוש היו "באיכות ירודה" והעדיף שהצילומים האחרונים יתמקדו בביצוע ה"מיסטי והטמפרמנטלי" של מדונה. כתוצאה מהקשיים שחוו, הוא נשבע שלעולם לא יעבוד יותר עם אמנים גדולים.

בכורה ותקציר 

"Frozen" הוצג בבכורה עולמית ב-MTV אירופה ב-12 בפברואר 1998, וארבעה ימים לאחר מכן, ביום הנשיאים, בארצות הברית, בשעה 16:00, עם שידורים חוזרים ב-17:00, 18:00, 19:00 ו-23:00. בקנדה, הערוץ Much קיבל עותק של הקליפ בתוך גוש קרח בשווי 900 ליש"ט, בדומה לקידום שנעשה כאשר הופץ באופן מסחרי; ברגע שהוא חולץ מהקרח, ביל וליצ'קה מהערוץ הכריז שהוא יהיה בין המשודרים ביותר בשבועיים הקרובים. ישנן שתי גרסאות נוספות של השיר: מהדורת דאנס מאת סטריאו MC, ומהדורה הכוללת תמונות נוספות. הקליפ מאופיין בצבעים קרים (ירוק-כחול) והוא מונוכרומטי מתחילתו ועד סופו; הוא מציג את מדונה כדמות גותית "שמיימית" ו"מרהיבה" שתוארה כ"מכשפה-ערפדית" החוקרת את "הצד האפל של האהבה".

מאוחר יותר, הוא נכלל באלבומי הווידאו, The Video Collection 93:99 (1999) ו-Celebration: The Video Collection (2009), כמו גם ב-The Work of Director Chris Cunningham (2003) וסדרת ה-Directors Label של קנינגהם. ביוני 2013 פורסם ביוטיוב קליפ נוסף של "Frozen" שארוך בדקה מזה המקורי שצולם בשנת 1998. עם זאת, הוא לא הועלה לערוץ הרשמי של מדונה. בפברואר 2021, לרגל 23 שנים מיציאתו של "Frozen" הוחלט להפיץ את הקליפ של "Frozen" מחדש בהפרדה גבוהה (HD).

עלילה 
הקליפ מתחיל כשהמצלמה מתעדת קרקע מדברית סדוקה ויבשה, ולאחר מכן מוצגת מדונה כששיערה צבוע בשחור כהה; היא שוכבת על הקרקע, לבושה בשמלה שחורה בסגנון ימי הביניים (שעוצבה בידי ז'אן-פול גוטייה), ידיה מכוסות בקעקועי חינה וסמל האום מוטבע על כפות ידיה. בהמשך, היא מרימה את זרועותיה לשמיים וזועקת לכך שמושא אהבתה יישמע אותה. בשלב מסוים, היא נופלת לאחור, ומוטלת על הקרקע, תוך שהיא הופכת ללהקת עורבים גדולים וכהים; בצילום נוסף, שמלתה הרפויה מתנופפת ברוח, והיא הופכת לכלב שחור (הסוג הספציפי הזה הוא ישות על-טבעית, המזוהה עם השטן, שמקורה בפולקלור האנגלי שזכה להיכר ברחבי אירופה ואמריקה). לאורך הקליפ, השכמייה שלה מתנפחת סביב גופה, תנועותיה איטיות וחושניות. ככל שמדונה מתקדמת לכיוון המצלמה, מופיעות שלוש דמויות בצורתה (כל אחת לובשת את אותה השמלה השחורה), שהולכות וזוחלות באמצע המדבר הצחיח והיבש. בסמוך לכך, השמיים מתכהים ואחת משלוש הדמויות מרחפת באוויר כמו מכשפה בעת שהשמלה שלה מתנופפת בפראות וזאת, בשל הרוחות העזות הפוקדות את האזור באותם הרגעים. לקראת סוף הקליפ, צורתה משתנה לנוזל שחור מבריק המתפשט על פני רצפת המדבר ומתנקז לתוך ידיה של אחת משתי הדמויות שנותרו. בסופו, מוטלת מדונה על רצפת המדבר, כשהיא מביטה למטה בצורה שתוארה כ"מיואשת" ו"מלנכולית".

ביקורת

הערכה ביקורתית 

הקליפ של "Frozen" זכה לשבחים ביקורתיים מטעם מבקרי המוזיקה ברחבי העולם. ג'ים גלאונר מ-MTV אמר שהוא מציג צד "מפוכח ומהורהר" של מדונה שחושפת "מיסטיקה בוגרת" והוסיף בהומור שכבר מהסצנה הראשונה, הצופה מבין "שזה לא "Holiday" (1983)". כריסטופר ג'י. פלדמן מ-The Billboard Book of Number Two Singles (2000) תיאר אותו כ"מצמרר", אך "מוזר"; ריקי רוקסבי, שכינתה אותו "בלתי נשכח", החשיבה את סגנונו כ"גותי"; ופרנצ'סקו פלקוני הבחין בהתייחסויות וההשראות שלקחה מדונה מהמיסטיקה והקבלה. לוסי או'בריאן הדגישה את דמות ה"אלה הגותית" של מדונה כאחד מרגעיה "החזקים ביותר" ביותר. אדוארדו ויניואלה, אחד מהעורכים של Bitch She's Madonna: The Queen of Pop in Contemporary Culture (2018), הצהיר שהקליפ עיצב את התרבות הפופולרית של שנות ה-90 של המאה ה-20 ושהמוצר הסופי "שווה את זה". בהמשך, הדגיש שהצלחת הקליפ חיזקה במידה רבה את יכולותיו של קניגהם כבמאי. צוות הכותבים של רולינג סטון דירג אותו במקום ה-17 ברשימת "20 הקליפים המובילים של מדונה", והוסיף שעל אף התסכולים במהלך הצילומים, הוא "יצא מרשים מבחינה ויזואלית". בסקר שנערך בבילבורד ביום הולדתה ה-54 של הזמרת, "Frozen" נבחר לשלישי מבין 10 הקליפים הטובים ביותר שלה; ג'סיקה לטקמן מטעם המגזין הצהירה שהוא "העביר בצורה תכליתית את החרדה העגומה השזורה בשיר". לואי וירטל מ-NewNowNext דירג אותו במקום החמישי ברשימה שלו, וכינה אותו "מוזר וצעקני". מייק ניד מ-Idolator דירג אותו במקום השישי ברשימה דומה, והדגיש ש"מדבר מעולם לא הרגיש קפוא יותר כפי שהוא הרגיש בקליפ".

הוא דורג במקום השמיני ברשימה שחיבר סמואל ר. מוריאן מ-Parade, שציין לשבח את האפקטים המיוחדים בו והצהיר: "מאז יציאת הסרט "שליחות קטלנית 2: יום הדין" (1991) ועד ליציאה של "טיטניק" (1997), אמצע עד סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 היו תור זהב לאפקטים מיוחדים. התמונות שנוצרו על ידי המחשב היו חדשניות לגמרי והשתמשו בהן רק כשהיה צורך להציג אפקטים מיוחדים שכאלה. כך קרה עם האפקטים ב-"Frozen", שגרמו למדונה לשנות צורה על רצפת המדבר". ב-Director File, הכירו בו כאחד מהבולטים ביותר בקריירה שלה, והדגיש שהוא "שינה" את תדמיתה הציבורית וסימן את תחילתו של עידן חדש של "המדונה הרוחנית". עם זאת, נאמר שם שבעוד שחלק מהאפקטים עצמם היו "מצוינים", חלק אחר שלהם לא היה ברור. תמרה איקנברג מלוס אנג'לס טיימס הצהירה ש"התנועות המוזרות והזורמות שאמורות להיראות רוחניות נראות למעשה כמו אופנה  בהילוך איטי". איגנסיו ד'אמור ומריאנו לופס תהו האם הופעת שלוש הדמויות בצורתה של מדונה, הטרנספורמציות וקעקועי החינה נחוצים. חואן סנגוינו מוואניטי פייר היה ביקורתי יותר, ואמר "מה ש[היא] מצוינת בו, זה לנכס תרבותית את כל מה שהיא רואה כשהיא בחופשה. קבלה, אזוטריות, קעקועי חינה ובקיצור, מה שהאמריקאים מגדרים כ"תרבויות מזרחיות" כאילו יש ארץ שנקראת מזרח". לכבוד 20 שנים ליציאתו של Ray of Light סקרו אותו בישראל היום וכינו את הקליפ של "Frozen" כ"קודר" ו"מרגש".

רשימות כל הזמנים וסוף שנה 
הקליפ של "Frozen" נכלל במספר רשימות סוף שנה של השירים הטובים ביותר שפורסמו במרוצת השנים.

פרסים ומועמדויות 

"Frozen" הוכתר לקליפ המשודר ביותר בטלוויזיה בשנת 1998 ב-MTV אירופה. במהלך טקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 1998 זכה בפרס בקטגוריית, "האפקטים המיוחדים הטובים ביותר בקליפ"; הפרס הוענק למרגטרויד, ויליאמס, ולשם והייאם. באותו הערב, זכתה מדונה בפרס הראשי בקטגוריית "קליפ השנה" עבור, "Ray of Light". בטקס פרסי MVPA לשנת 1999 הוא זכה בקטגוריה הזו גם כן, והועמד בקטגוריות "עיצוב השיער הטוב ביותר" (סאביץ'), "עיצוב האיפור הטוב ביותר" (גייר), "הצילום הטוב ביותר" (קונג'י) ו"הבימוי הטוב ביותר" (קנינגהם).
בטקס פרסי CAD Week שאירע ב-1999, הוא הועמד בקטגוריות "קליפ הדאנס הטוב ביותר", "העריכה הטובה ביותר" (נייט) ו"האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר". הוא זכה להכרה כ"קליפ הבין-לאומי של השנה" בטקס פרסי פורין והגיע למקום החמישי באותה הקטגוריה בטקס פרסי גפה. בנוגע לזכיותיו או העמדותיו לפרסים מרובים בקטגוריות "האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר", אמר קנינגהם ללונדון טיימס: "אלוהים יודע למה. הקטגוריות [האלה] מטופשות. אם אני לא מרוצה ממשהו והוא זוכה בפרס, זה אומר לי שאחרים לא רואים את הדברים כמוני".

נושאים וניתוח 
הסוציולוג מתיאס גרוס טען שיש עניין רב בקליפ וציין שיש בו חלום, המונע לפי הטכניקה של פרספקטיבה מרכזית; הוא הוסיף שמדונה מגלמת תפקיד של מכשפה או ישות לא ידועה. בהמשך, הגיע למסקנה שהצופים מצליחים להבין את חזונה ומצבה הכללי, אך בו-זמנית מקבלים רושם ריאליסטי של אישה מלנכולית השוכנת במדבר. לדברי סגון פוז-הרננדס וג'רמן-איבנס, התצוגות האסתטיות החדשות של מדונה הן בקליפ של "Frozen" והן בקליפ של "Ray of Light" (הסינגל העוקב אליו) עוררו "מיידית" עניין ביקורתי ופופולרי. לדבריהם, זו הייתה האינדיקציה הראשונה ל"דרכה הרוחנית והאמנותית החדשה" וזאת, בנוסף לכך שהתמונות "המסתוריות והמטרידות" הציגו אותה כ"מלאך מוות" הקורא לצופים; עם הדעה הזו הסכימו אלן מץ וקרול בנסון, מחברי הספר, The Madonna Companion: Two Decades of Commentary (1999), שציינו את אזכור סימני המוות והסצנות השונות שצולמו בגוונים קרים (ירוק-כחול).

בהמשך, ציינו הרננדס ואיבנס שסגנונה האזוטרי של מדונה בקליפ מקושר לתרבות העידן החדש, על אף העובדה שהיא מעולם לא אימצה במפורש את הסוגה באף אחד מאלבומיה. בסקירה נוספת, הם ציינו שהיא מציגה צד "אפל" יותר של המיניות, עם הגוונים הכחולים והשחורים והמקצבים המכניים שלה, וגרסו שבעוד שהקליפים הראשונים שלה, "העמידו את הזמרת הלבנה [מדונה] מול קבוצות אתניות אחרות, כמו שחורים, היספנים ואסייאתים", באחרים היא החלה בהדרגה "לחקות" נשים ממדינות לא מערביות כמו ב-"Frozen", שם היא נותנת חיים ל"אלוהי ההינדים". דריל איסלי ואדי פיגל שכתבו יחד את הספר, Madonna: Blond Ambition (2012), הגיעו למסקנה שבין "Frozen" ל-"Ray of Light" יש דואליות שייצגה את שני הצדדים באישיותה, והשוו זאת ליין-יאנג.

הנרי קייזור ותורסטן וובנה מחברי הספר, Rewind, Play, Fast Forward: The Past, Present and Future of the Music Video (2010), טענו שפיסות הבד הגדולות הנאספות סביב מדונה "מציגות איכות ברורה עוד יותר של תנועה עצמאית", אשר נעה בין "מצב יציב ונוזל". לפי המחברת והעיתונאית לוסי או'בריאן, ניתן לחלק את עבודתה של מדונה לשלושה שלבים: "עלמה", "אמא" ו"מכשפה", שהאחרון הוא "החבוי ביותר [ו]הקשה ביותר להבנה". בהמשך, ציינה שהיא חקרה בקצרה את ארכיטיפ המכשפה ב-"Frozen", שם היא עפה בשמים כ"מכשפת רפאים".

קרול קלרק מחברת הספר, Madonna Style (2012), סברה שבסך הכול, כל הקליפים מ-Ray of Light לא היו "מאירים באופן עקבי". בהמשך, אמרה ש"בשממה המסתורית של "Frozen", מדונה, עם שיערה השחור, בגדיה והאווירה העוצמתית והמטרידה שלה, מחפשת רוחניות על פני חומריות, מעין חושך על פני אור". עם זאת, ציינה שמדונה רמזה על התפתחויות אישיות באמצעות כפות ידיה שקושטו באיורי חינה. בתקשורת המערבית, שייכו את הקליפ לדרום אסיה והוא הפך לטרנד באזורים שונים ברחבי העולם. לורן פורט בסרט, La mujer Madonna: una ambición inquebrantable (2019), סיכמה שעל אף ש"הקליפ לא כלל אביזרי אופנה הודיים, יופייה משך את עיניו של הציבור המקומי, ובהמשך משך גם את תשומת הלב של התקשורת העולמית". במרוצת השנים, הפך הקליפ לחלק מתרבות ארצות הברית ונותח בידי מוזיקולוגים שונים.

קרדיטים 
הקרדיטים והצוות מותאמים מהאתר הרשמי של IMDb.

היסטוריית יציאות לאור

קישורים חיצוניים

ביאורים

הערות שוליים 

סרטי 1998
וידאו קליפים של מדונה
סרטים באנגלית
זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV: קליפים