גרגר פנמה

גרגר פנמה או דובדבן פנמה (באנגלית: Muntingia, שם מדעי: Muntingia calabura) הוא עץ פרי גדול יחסית, הנחשב לעץ קל לגידול בעל חזות מרשימה הנותן צל רחב. העץ נפוץ במרכז אמריקה ובדרום מזרח אסיה והוא אחד העצים בעלי הצימוח המהיר בעולם.

תיאור 
גרגר פנמה הוא עץ רב שנתי עם קצב צימוח גבוה. גובהו הממוצע הוא 12-7.5 מטר עם ענפים משתרעים. למרות גודלו של העץ, מערכת השורשים שלו לרוב אינה אגרסיבית. מתאים לשמש כעץ חלוץ בגינה. מקורו של העץ הוא באזורים הנאוטרופיים, והוא נפוץ במרכז ודרום אמריקה, ממקסיקו עד בוליביה וארגנטינה ובאזורים טרופיים נוספים בעולם. העצים מניבים בסוף הקיץ פרי עגול קטן, עסיסי ומתוק והפרי נחשב ל"דובדבן של האזורים החמים". בעונת ההבשלה מתמלא העץ בשפע פירות.העלים נשירים, בצורת מלבן או איזמל, באורך ממוצע של 4–15 ס"מ וברוחב ממוצע של 1 עד 6 ס"מ, בעלי שוליים משוננים ומכוסים בשערות קצרות.

פרחים 
הפרחים קטנים (בדרך כלל מגיעים עד לרוחב של 3 ס"מ), ומאופיינים בפרח בודד או בתפרחת של שניים או שלושה פרחים, עם חמישה עלי גביע, חמישה עלי כותרת לבנים עגלגלים, אבקנים מרובים בצבע צהוב ושחלה חלקה. הפריחה נמשכת יום אחד בלבד, בסיומו בשעות אחר הצהריים עלי הכותרת נושרים.

פירות 
הפרי הוא דומה במהותו לפרי-יער אכיל, בקוטר של סנטימטר וחצי ברוחב וקליפה דקה וחלקה. הפירות ירוקים בשלב לפני ההבשלה והופכים לאדומים בבשלות תוך הפרי בצבע חום בהיר, עסיסי עם זרעים עדינים מאוד בטעם המזכיר מעט תאנים.

הפצה ובית גידול 
במקור העץ מגיע מאזורים כמו דרום מקסיקו, הקריביים, מרכז אמריקה, ומערב דרום אמריקה מדרום לבוליביה וארגנטינה. הוא קיים באזורי השפלה המאופיינים באקלים טרופי, מגובה פני הים עד לגובה של 1000 מטר בערך.

אקולוגיה 
שטחי גידול של מין זה נפוץ באזורי גידול טרופיים של צמחייה פראית וגם ביערות. הוא משגשג גם באדמה דלה, מסוגל לסבול תנאים קשים מבחינת חומציות ואף מחסור במשקעים אבל לא גדל בתנאי מליחות. הזרעים מופצים על ידי ציפורים ועטלפי פרי. למרות שמקור העץ הוא מאמריקה הטרופית, העץ נפוץ גם באזור דרום-מזרח אסיה ובחלקים טרופיים אחרים בעולם.

שמות 
בעברית יש מספר שמות מלבד גרגר פנמה: דובדבן פנמה, דובדבן ג'מייקה, עץ גרגר פנמה ועוד. השם באנגלית (Muntingia) נבחר כאות כבוד לאברהם מונטינג שהיה בוטניקאי הולנדי.

שימושים 
נהוג לטעת אותו כמקור לאספקת עץ. העץ רך ומתאים לשמש לבנייה כפרית, בעוד שהקליפה היא סיבית ומשמשת לייצור חבלים. הפירות אכילים ולעיתים ניתן למצוא אותם בשווקים. אפשר לאכול אותם כמו שהם או להשתמש בעיבודים שונים שלהם, בין היתר כריבה. בעלים אפשר להשתמש לחליטה. כמו כן יש עדויות לשימושים רפואיים מסורתיים בחלקים שונים של הצמח: בעלים (לטובת טיפול בכאבי ראש, בעיות בערמונית, כיב קיבה ועוד) בקליפות הגזע (מחטאת) בפרחים (מחטאים, מפחיתים נפיחות) ובפירות (בעיות נשימה; נוגד שלשולים). נהוג לטעת את העץ לטובת נוי לצורך צל והפרחים מהווים מקור לצוף ואבקה לתעשיית הדבורים. לעץ יש פוטנציאל כמין שימושי לשיקום אזורים פגועים ולטובת עצירה של הישחקות הקרקע. הוא יעיל גם כמחסה לחיות בר, שכן הוא מהווה מקור מזון לכ-60 מינים שונים של ציפורים ויונקים.

בתרבות הפופולרית 
הסופר הסרי לנקי קרל מולר בחר בעץ זה ככותרת לרומן הראשון שלו, עץ פרי הריבה (באנגלית: The Jam Fruit Tree). ברומן, העץ מייצג את קהילת הבורגר של סרי לנקה, "גזע של אנשים קשוחים, אוהבי כיף, בדומה לעץ הזה שפשוט מסרב להיכנע". הספר זכה בפרס גראטיאן ליצירה הטובה ביותר שפורסמה בשפה האנגלית ב-1993.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

צמחים שתוארו ב-1753
טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
פירות טרופיים
עצים
צמחים