לא מיניה ולא מקצתיה

לא מיניה ולא מקצתיה הוא ביטוי ארמי שמבוסס על לשון תלמוד. השימוש בביטוי הוא לשלילה גמורה של טענות הזולת, כלומר: "אין האמירה נכונה ואפילו חלק ממנה אינו נכון". במקורו התלמודי הוא בהטיה ללשון נקבה "לא מינה ולא מקצתה", והקשרה הוא שלילת מידת הגאווה.

במשמעות המורחבת מצאנו את הביטוי כבר בשלהי תקופת הראשונים.

מקור הביטוי
ב מובאת מחלוקת אמוראים לגבי מידת הגאווה. רב חייא בר אשי אמר בשם רב שתלמיד חכם צריך שיהא בו אחד משמונה בשמינית (דהיינו שיעור קטן של 1/64 של מידת הגאווה). לעומתו אמר רב נחמן בר יצחק "לא מינה ולא מקצתה", דהיינו שגם לתלמיד חכם לא צריכה כלל להיות גאווה.

הרמב"ם פסק כשיטת רב נחמן בר יצחק שאפילו ממקצת הגאווה יש להימנע:

ראו גם
 לא דובים ולא יער

קישורים חיצוניים
 לָא מִנֵּהּ ולָא מִקְּצָתֵהּ, באתר האקדמיה ללשון העברית

הערות שוליים

מילים וביטויים בארמית
ניבים וביטויים חז"ליים
גאווה