נירית טקלה

נירית טקלה (נולדה ב-1985) היא אמנית ישראלית, מהאמניות הבולטות בדור הצעיר של אמני ישראל, ובפרט אמניות ואמנים יוצאי אתיופיה הפועלים בישראל. זוכת פרס האמן הצעיר מטעם משרד התרבות והספורט, לשנת 2019. ציוריה נרכשו בין היתר על ידי מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב ועל ידי אספנים בולטים בישראל ובעולם.

ביוגרפיה 
טקלה נולדה בכפר קונזלה שבאתיופיה. אביה היה חקלאי שעסק גם באריגת בדים ואמה יצרה בבית סלים צבעוניים קלועים מקש. בגיל שש עלתה עם משפחתה לישראל במסגרת מבצע שלמה, ושוכנה במרכז קליטה ברחובות. לאחר כשנה עברה עם משפחתה לאופקים. היא למדה בבית ספר יסודי ממלכתי־דתי ובתיכון למדה באולפנה לבנות בהתנחלות עפרה. כשהשתחררה מהשירות הצבאי עבדה כשנה וחצי במפעל לייצור שבבים ביבנה.

בשנת 2011 החלה את לימודיה בשנקר וב-2015 סיימה אותם בהצטיינות. בתערוכת הגמר שלה בשנקר הציגה טקלה חמישה ציורים גדולים (2.50 על 1.80). ארבעה מהם נרכשו מיידית בידי אספן האמנות סרג' תירוש. במקביל זכתה למלגת יצירה מידי אספן אחר. ב-2017 זכתה ב"פרס הפטיש" של סותבי'ס בחממת האמנים הצעירים ביריד האמנות "צבע טרי", על ציורה "שבת אחרי תפילה". הייתה זאת הפעם הראשונה שפרס זה הוענק ליצירת אמנות שהיא ציור. בנימוקי השופטים נכתב: "נירית טקלה קושרת את הביוגרפיה הפרטית של משפחתה וסיפור מאבקי העדה האתיופית לציור מרגש ורב הבעה. ציוריה הם פואטיים וסימבוליים, תוך שימוש מדויק בשפה אישית שפיתחה של צבע וקומפוזיציה". בהמשך נמכרה היצירה במכירה פומבית בינלאומית של סותבי'ס.

ב-2018 השתתפה בתוכנית שהות־אמן באדיס אבבה, אתיופיה שם עבדה ויצרה במשך חודשיים. בשנת 2019 זכתה בפרס האמן הצעיר מטעם משרד התרבות והספורט.

בשנת 2023 נערכה במוזיאון הנגב לאמנות התערוכה נירית טקלה: כרומטיק, תעורכת יחיד מוזיאלית ראשונה לאמנית באוצרותו של רון ברטוש. התערוכה וקטלוג התערוכה שנלווה לה, הציגו מבט מקיף על העשור הראשון ליצירתה של האמנית. 

טקלה מתגוררת בתל אביב.

יצירתה 
טקלה מרבה לתאר בעבודותיה את הסביבה וחיי העדה האתיופית בישראל. בציוריה היא מציגה את המסורת של העדה במקביל לשינויי הזמן החלים עליה ואת השתלבותה של העדה ושלה כאמנית בישראל. האמנות שלה מבטאת השלמה עם מקומה בחברה הישראלית לצד ביקורת והתרסה כנגד החברה הישראלית ויחסיה לעדה האתיופית. עבור טקלה, אמנות כמו מדיות חזותיות אחרות היא כלי תקשורת שמאפשר לה הזדמנות לספר את הסיפור מנקודת המבט שלה כדי להרחיב את ייצוג דמותו של האתיופי.

טקלה יוצרת עבודות גדולות ממדים עם דמויות פיסוליות כהות־עור. סגנון ציוריה הוא פיגורטיבי-מופשט ומושפע מדמויותיו הפיסוליות של מיכאלאנג'לו, צבעיו של דייוויד הוקני וציוריו של דייגו ריברה. בציוריה היא משלבת צללים כהים ומעברי גוונים המעניקים דינמיות ונפח לדמויות. היא בריאיון למגזין טאבלט אמרה "כשאני מציירת, אני בונה את התמונה בצבעים שונים מה שיוצר איכות פיסולית בתוך הציור הדו־ממדי. בציורים שלי קיים מתח בין הדו־ממד לתלת מימד ומתח בין המופשט לפיגורטיבי". היא עוסקת בנושאים הקרובים אליה בהם סיפורי מהתרבות האתיופית, הווי ואורח החיים הקהילתי והעכשווי ובאירועים אקטואליים שמסעירים את הקהילה בישראל. נושאים כמו מגדר, גזע, שייכות, זהות ולאום מקבלים ביטוי נרחב בעבודותיה. ביצירתה היא מבקשת לתת נראות לאנשי הקהילה שלה. הבחירה לצייר על משטחים גדולים מאפשרת לה לצייר בתנועה רחבה, גדולה ומשוחררת. מרחב הבד ואופן הפעולה משקפים את תפיסתה על עוצמת הקהילה "הגודל מבטא חוזק, הירואיות, שריריות כמו בריאליזם הסוציאליסטי". טקלה מבקשת לראות את הקהילה שלה באור זה בניגוד לאופן שבו היא מוצגת לעיתים בתקשורת, ולאתגר את העוולות שעמן מתמודדים אתיופים רבים, בין אם קשורים לדת או למשטרה.

היצירה "ללא כותרת" ("הכאת החייל הישראלי"), (2015) עוסקת באלימות המשטרתית שהופנתה כלפי החייל דמאס פיקדה באותה שנה והציתה את מחאת יוצאי אתיופיה. בסגנון וירטואוזי של מיני צללים כהים ומעברי גוונים בונה טקלה את הדינמיות והנפחיות של הדמויות, תוך שהיא מנכיחה את מערך הכוחות הלא־שוויוני שמתקיים בין נציגי הממסד הלבנים ובין האזרח השחור שמרותק לרצפה על ידם, בגדיו נקרעים מעליו הלך המאבק וההתנגדות למעצר. הכוחות השונים של הגברים בציור מתערבלים במעגליות ויוצרים תנועה אליפטית סגורה שאין ממנה אין מוצא. בציור "צדק ליוסף סלמסה" משנת 2016, מתואר יוסף סלמסה, צעיר ישראלי ממוצא 'ביתא ישראל', שתקיפת המשטרה הביאה למותו. הציור מציג את פניו בפרופיל. תנוחת הישיבה שלו היא בהשראת ציור של פרעה שראתה טקלה בתערוכה במוזיאון ישראל. סלמסה מתואר עם חזה זקוף וצוואר מורם כדי להעביר מסר שהוא חף מפשע וידיו בתנוחת X, סמל מחאה המשמש את יהודי אתיופיה נגד אלימות משטרתית על אזרחים כהי עור. דמותו של יוסף סלמסה הפכה לסמל של עוול משטרתי כלפי העם הישראלי-אתיופי.

בציור "מקווה" (2016) עוסקת טקלה ביחסה של הרבנות בישראל לקהילת 'ביתא ישראל' באתיופיה והגיור הכפוי שנאלצו לעבור. בציור מתארת טקלה את ההשפלה שחוו הנשים שנאלצו לטבול בטקס המקווה במסגרת גיורן, אף על פי שחיו כיהודיות אורתודוקסיות באתיופיה וקיימו את כל המצוות, מפשוטות ועד חמורות, כולל מקווה. הציור מבוסס על עדות אישית של אישה שעלתה לארץ בשנת 1984. היא תיארה את ההשפלה הכפולה שחשה כשאולצה לעבור את המקווה, כשרק שמלה לבנה שקופה שנצמדה לגופה הרטוב מכסה אותה אל מול המבט הדתי שבחן את גופה השחור. היצירה נרכשה ב 2016 על ידי מוזיאון ישראל.

בציור "דם תרומותנו" (2018) טיפלה טקלה בפרשת סירוב קבלת תרומות דם מהקהילה האתיופית שהסעירה את הקהילה והמדינה. "ציירתי נשים שאוגרות בכלי טיפות דם שזולגות מהשמים. זה מבטא מבחינתי עוצמה, יכולות להתחזק ולצעוד קדימה" היא אומרת.

היצירה "פירמידה אנושית" הושפעה מהמקרה של "אתנה מפורטלנד" כאשר באחת ההפגנות של Black Lives Matter בארצות הברית חשפה אחת המפגינות את גופה העירום אל מול כוחות פדרליים צבאיים, ומספר ימים לאחר מכן בישראל כאשר אישה חשופת שדיים טיפסה על פסל המנורה המוצב ליד הכנסת. בציור מתארת טקלה פירמידה אנושית של גברים ומעליהם שוכבת דמות אישה חשופת חזה, נטולת צבע גוף ועל חזה מוטבע המשפט 'אמנות או למות' בעברית, סיסמה פופולרית בסצנת האמנות הישראלית, המבטאת את חשיבותה של האמנות ואת כוחה של יְצִירָתִיוּת. טקלה ביקשה להתייחס לשתי פעולות המחאה של הנשים ובחרה להשתמש בדמות האישה בגוון עור שמזכיר פסל שיש.

תערוכות יחיד 
 2023 - נירית טקלה: כרומטיק, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע. אוצר: רון ברטוש
 2018 - Flying with Angels, ב-Addis Fine Art Gallery, לונדון
 2019 - גלריה חזי כהן, תל אביב, שלוש צפיות, אוצרות: חגית פלג רותם ושולמית נוס
 2021 - THE SPACE BETWEEN US, ב-Addis Fine Art Gallery, לונדון.

מבחר תערוכות קבוצתיות 
 2014, "בוא לבת-ים" תערוכה קבוצתית במוזיאון בית ריבק בבת-ים. אוצר לארי אברמסון ויהושע סימון.
 2016, מוזיאון ישראל, ירושלים, זום 2016: אמנים ישראלים צעירים – תערוכה קבוצתית. אוצרות: גילה לימון, טל בכלר תמנע זליגמן. 3 יוני – 28 אוקטובר, 2016
 2016, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, מחנה ציור 2016 פעילים – תערוכה קבוצתית. אוצרים: דליה מנור ודוד וקשטיין. 14 ספטמבר – 12 נובמבר, 2016
 2017, צבע טרי, היריד לאמנות עכשווית, תל אביב, חממת האמנים – תערוכה קבוצתית, 4 ינואר–28 מרץ 2017
 2017, צבע טרי, היריד לאמנות עכשווית, תל אביב, שוות – תערוכה קבוצתית. אוצרות: שירלי ברוזה וקרן ברוזה, 4 ינואר – 28 מרץ 2017
 2018, גלריה טרומפלדור - מרכז אמנות, באר שבע, 70 שנה: פרט – מדינה – תערוכה קבוצתית. אוצרת: כוכבה פטרמן-ליפשיץ, 21 יוני – 26 אוגוסט, 2018
 2020 You Belong Here, c24 Gallery, New York, US. Curator: David C.Terry
 2020-21, גלריה נסימה-לנדאו, תל אביב. מתח גבוה, תערוכה קבוצתית. אוצרת סוזן לנדאו. 20 בנובמבר 2021 – 15 בינואר 2021

ספרים וקטלוגים 
רון ברטוש, נירית טקלה: כרומטיק, הוצאת מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, 2023.

פרסים 
 פרס אמן צעיר מטעם משרד התרבות והספורט, 2019
 "פרס הפטיש" של סותבי'ס בחממת האמנים הצעירים ביריד "צבע טרי" 2017
 פרס ע"ש האמנית טלי סידי למצוינות אקדמית, מכללת שנקר, 2014

קישורים חיצוניים 
 
 
 ברזילי רעות כתבה לערוץ 2, הסטודנטית המצטיינת לאמנות שמציירת את מחאת העדה האתיופית, 26 יולי 2015 
 דורון בראונשטיין, נירית טקלה: יופי עוצר נשימה של תרבות, אותנטיות ומורשת, בבלוג חי תרבות, 7 באפריל 2017
 אורן שלומית, צבע מקומי: שלוש הצפיות של נירית טקלה 21 ינואר 2019
 קלמן וסג"ל, כאן 11, ראיון עם נירית טקלה 15/5/2019
 Laster Paul, Painting Portraits: Two Artists at 1-54 Contemporary African Art Fair, May 2019
 Valentine Victoria L. 1:54 Contemporary African Art Fair: Paintings by Nirit Takele and Henry 'Mzili Mujunga Display Deft Use of Color May 6, 2019
 מפסלת בציור: ריאיון עם האמנית נירית טקלהאתר לג'יט, יוני 2023

הערות שוליים 

ציירות ישראליות
ישראליות ילידות אתיופיה
בוגרות אולפנות
בוגרות מכללת שנקר
בוגרי מכללת שנקר
ישראליות שנולדו ב-1985