גטו סמביר

גטו סמביר (בפולנית: getto w Samborze, באוקראינית: Самбірське гето) היה גטו נאצי שהוקם במרץ 1942 על ידי האס אס בסמביר שבמערב אוקראינה. בין שתי מלחמות העולם סמביר הייתה חלק מהרפובליקה הפולנית השנייה ונכבשה על ידי הורמאכט ב-1941 במסגרת מבצע ברברוסה. על פי מפקד האוכלוסין הפולני ב-1931, היהודים היוו כמעט 29 אחוז מתושבי העיירה, ורובם נרצחו במהלך השואה. אין לבלבל את סמביר עם סטארי סמביר שממוקמת גם היא במערב אוקראינה.

רקע 
כאשר הרפובליקה הפולנית השנייה הוקמה בשנת 1918, סמביר וסטארי סמביר הפכו לכפרים בגמינות נפרדות. ב-1932 התחברו המחוזות לאזור מינהלי אחד. האוכלוסייה היהודית גדלה בהתמדה בשנים אלו. השגשוג כלל הקמת בתי ספר חדשים ובהם גימנסיה יהודית וסמינר בית יעקב, וכן מפעלי תעשייה חדשים, איגודים, ארגוני סיוע יהודיים וסניף של הכנסייה הגדולה של אגודת ישראל. יהודים רבים עסקו במסחר, מלאכה וחקלאות. מוסדות התרבות היהודיים כללו ספרייה גדולה ומועדון ספורט. בתאריכים 8–11 בספטמבר 1939 סמביר נכבשה על ידי דיוויזיית ההרים הראשונה של הוורמאכט במהלך המערכה על לבוב. השטח הועבר לברית המועצות בהתאם להסכם הגבול הגרמני-סובייטי שנחתם ב-28 בספטמבר.

לאחר ההשתלטות הסובייטית, היהודים הפולנים העשירים והבינוניים נעצרו על ידי הנ.ק.ו.ד. והוגלו לסיביר יחד עם אינטלקטואלים פולנים נוספים. מספר יהודים פרו-סובייטים קיבלו משרות ממשלתיות. הכלכלה המקומית הולאמה ומאות אזרחים הוצאו להורג על ידי המשטרה החשאית כ"אויבי העם". סמביר הפכה לחלק ממחוז דרוהוביץ' ב-4 בדצמבר

ב-22 ביוני 1941 פלשה גרמניה לברית המועצות במסגרת מבצע ברברוסה. במהלך הפינוי של הכלא הפוליטי בסמבור, ירה הנ.ק.ו.ד. בכ-600 אסירים.בגלל מהירות הפינוי כ-80 גופות נותרו לא קבורות. סמביר נכבשה על ידי הוורמאכט ב-29 ביוני. העיר הפכה לאחת מתריסר יחידות אדמיניסטרטיביות של מחוז גליציה - המחוז החמישי של הגנרלגוברנמן שבירתו לבוב.

לאחר הכיבוש נערכו פוגרומים רבים באזור. ב-1 ביולי הרגו לאומנים אוקראינים כ-50–100 יהודים פולנים בסמביר.

הגטו 
השלטונות הגרמניים אילצו את כל היהודים המבוגרים לענוד את הטלאי הצהוב. ביולי 1941 הוקם בסמבור יודנראט בפקודה גרמנית, כשיושב ראשו היה ד"ר שמשון שניידשר. בחודשים הבאים גורשו יהודים מכל המחוז לגטו הפתוח בסמבור. ב-17 ביולי, גזר היינריך הימלר על הקמת ה-שוצמאנשאפט מקרב האוקראינים המקומיים. באותו הקיץ החלו להתבצע פוגרומים קטלניים שונים בקרב יהודי העיר. לאחר מכן הוקמה שירות הסדר היהודי בראשות הרמן שטאל. היהודים נצטוו למסור את הפרוות, מכשירי הרדיו, הכסף והזהב שלהם.

בין הלכודים בגטו סמביר היו אלפי פליטים שברחו מהכיבוש הגרמני במערב פולין, וחלקם ניסו לחצות את הגבול לרומניה והונגריה. הגטו עצמו נאטם מבחוץ ב-12 בינואר 1942 . יהודים רבים מהאזור הועברו לגטו עד מרץ 1942 והוטל עוצר שהעבירה עליו היא ירי.

גירושים למחנות ההשמדה וחיסול הגטו 
ביולי 1942 החל שלב ההשמדה השני במחנה ההשמדה בבלז'ץ (כ-100 קילומטרים מסמביר). זאת עם תאי גזים חדשים לגמרי הבנויים מלבנים. הגירוש הראשון מהגטו התרחש ב-4–6 באוגוסט עם כ-6,000 איש. כ-600 יהודים נשלחו למחנה הריכוז יאנובסקה הסמוך. מערך הרכבות השני עם 3,000–4,000 יהודים יצא ב-17–18 וב-22 באוקטובר 1942. במקביל לגירוש התרחש גם ירי המוני ביהודים. בינואר 1943 אספו הגרמנים יחד עם משטרת העזר האוקראינית 1,500 יהודים לבורות ירי בסמוך לעיר, ורצחו אותם. במקביל, אלה שעדיין חיו בגטו גססו מרעב וטיפוס.

לאחר החורף הארוך, התרחשו במרץ-אפריל חיפושים, רציחות ורדיפות של יהודים בגטו. בחודשים אלו נמצאו ונרצחו בגטו כ-1,500 יהודים. רוב היהודים נרצחו בבורות ירי. לאחר מכן הגטו לא היה עוד וסמביר הוכרזה כ"יודנריין". הצבא האדום כבש את סמביר כשנה לאחר מכן תוך קרבות קשים עם הגרמנים הנסוגים, בסביבות 7 באוגוסט 1944.

מספר יהודים הצליחו לחפור מנהרה המובילה לביוב מחוץ לגטו ונמלטו אל הפרטיזנים ביער. כמספר גויים מקומיים סייעו לחלק מהבורחים והוכרו כחסידי אומות העולם.

ב-1943 הוציאה להורג המשטרה הנאצית לפחות 27 בני אדם בסמביר בגין ניסיון להסתיר יהודים. בסך הכל שרדו מהגטו כ-160 יהודים, בעיקר בזכות הסתתרות אצל פולנים ואוקראינים בעיירה או באזור הכפרי שמסביב.

לאחר מלחמה 
כמה מחברי המינהל האזרחי ומנגנון הביטחון הגרמני של העיירה קיבלו עונשי מאסר. אחרים התחמקו מעונש.

מאז 1991, סמביר היא חלק מאוקראינה הריבונית. בשנת 2000 הופסק הניסיון לשמר את מקום הירי ההמוני ביהודים. בשנת 2019 הושגה עסקה עם הכפר המקומי כדי לאפשר הקמת אנדרטה לזכר הנרצחים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

סמביר