איברהים ביי (ממלוכי)

איברהים ביי (נולד כאברם שינג'יקאשווילי; 1735 – 1816/1817) היה מנהיג ממלוכי ושליט של מצרים.

חייו 
איברהים ביי נולד בגאורגיה בשם אַבְּרָם שִׁינְגִּ'יקָאשְׁווִילִי לכומר נוצרי אורתודוקסי במרטקופי  שבפרובינציה הדרומית של קאחתי. בילדותו, הוא נתפס על ידי פושטי עבדים  עות'מאנים ונמכר במצרים, שם המיר דתו לאסלאם והוכשר כממלוכי. הוא שרת בנאמנות את מוחמד ביי אבו אל-דהב , השליט הממלוכי של מצרים, ועלה במעלה הדרגות והגיע למעלת ביי.

עם הזמן הוא התגלה כאחד המפקדים הממלוכים המשפיעים ביותר, וחלק את השליטה בפועל במצרים עם חברו מוראד ביי , שהיה אף הוא ממוצא גאורגי. שני הגברים הפכו בפועל שליטי הדיארכיה, מוראד ביי ניהל עניינים צבאיים בעוד איברהים ביי ניהל המינהל האזרחי. הם שרדו למרות הניסיונות העות'מאניים המתמשכים להפלת המשטר הממלוכי וסכסוכים אזרחיים. הם שימשו כקאימקאמים (מושלים בפועל) במצרים מדי פעם, למרות שהם החזיקו למעשה בשלטון במשך עשרות שנים, גם תחת המושל העות'מאני של מצרים . בשנים 1771 עד 1773, שימש איברהים ביי כאמיר אל-חאג'  (מפקד שיירת העולים לרגל של החאג') של מצרים.

בשנת 1786, הסולטן העות'מאני אבדילהמיט הראשון שלח את קפודן פאשה  צ'זיירלי גאזי חסן פאשה  לגרש את איברהים ומורד ביי. חסן פאשה היה נלהב ויסודי במאמציו והצליח בטווח הקצר, להקים מחדש את השליטה הישירה של האימפריה העות'מאנית על מצרים. איסמעיל ביי  מונה למנהיג הממלוכי החדש ושייח' אל-בלד שלה (מושל אזרחי ושליט בפועל). עם זאת, בשנת 1792, שש שנים בלבד לאחר גירושם על ידי חסן פאשה, חזר הדיארך לקהיר ממקום מחבואו בדרום מצרים והחזיר לעצמו את השליטה בפועל.

כאשר פלשו הצרפתים למצרים ב-1798, נלחם איברהים נגד צבאות נפוליאון בקרב הפירמידות וקרב הליופוליס (1800)  אך הובס בשני המקרים. תבוסות אלה סיימו למעשה את שלטונו על המדינה, והוא מת באלמוניות ב-1816 או 1817, לאחר ששרד את הטבח של מוחמד עלי פאשה במנהיגי הממלוכים ב-1811 .

מקורות
 עבד א-רחמן אל-ג'ברתי, Thomas Philipp ומשה פרלמן (1994)" Abd Al-Rahmann Al-Jabarti's History of Egypt ,  Vol. 2., Franz Steiner Verlag Stuttgart

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ממלוכים
ילידי 1735
נפטרים ב-1817