עפרונן גמדי

עֶפְרוֹנָן גַּמָּדִי או עֶפְרוֹנָן גַּמָּד (שם מדעי: Alaudala rufescens) הוא מין של ציפור שיר קטנה במשפחת העפרוניים, המצוי באגן הים התיכון ובסביבתו. זהו מין בעל טווח תפוצה נרחב, מהאיים הקנריים צפונה לחצי האי האיברי ומזרחה בכל צפון אפריקה ועד לחלקים מהמזרח התיכון.

בישראל הוא יציב ומקייץ נדיר למדי בנגב המערבי, בעיקר בחולות חלוצה, חולות עגור ופתחת ניצנה. לאחר אירועי גשם מדבריים ניתן למצוא קינונים גם באזורים שונים במרכז הנגב ובדרומו. בנדידה ובחורף הוא מזדמן נדיר בכל חלקי הארץ, במספרים גדולים יותר בערבה ובנגב.

עד לתחילת שנות האלפיים הוא היה שכיח מאוד בחולות מערב הנגב, אך בשנים האחרונות ניכרת ירידה במספר העפרוננים באזורים אלה, כשבחלק מהשנים הוא נעדר כמעט לחלוטין.

טקסונומיה ואטימולוגיה 
העפרונן הגמדי תואר במקור כשייך לסוג זרעית (Alauda). שם הסוג Alaudala הוא צורת הקטנה של Alauda, ושם המין הספציפי rufescens הוא מלטינית ומשמעותו "אדמדם", מ- rufus "אדום".

חלק מהרשימות בעבר (חלקן עודן) ראו את העפרונן הקנייתי (A. athensis), העפרונן האסייאתי (A.cheleensis), או העפרונן הסומלי (A. somalica) כתת-מין של העפרונן הגמדי.

מחקר פילוגנטי שפורסם בשנת 2020 השווה את ה-DNA הגרעיני והמיטוכונדריאלי מעפרונן חולי (A. raytal), עפרונן אסייאתי ועפרונן גמדי. המחקר ניתח דגימות מ-130 פרטים שייצגו 16 מתוך 18 תת-המינים המוכרים. העץ הפילוגנטי שהתקבל הצביע על כך שגם העפרונן האסייתי, וגם העפרונן הגמדי, כפי שהוא מוגדר כעת, אינם מונופילטיים. רוב תת-המינים נמצאו גם כלא-מונופילטיים. המחברים נמנעו מלהציע טקסונומיה מתוקנת עד שהושלמו מחקרים נוספים שהשוו בין הקולות, ההתנהגות המינית והאקולוגיה של המינים.

בעבר הוא נחשב לחלק ממין-על שתחום התפוצה שלו כלל אוכלוסייה גם מחלקים במרכז אסיה, ושמו העממי באנגלית היה Lesser short-toed lark (שם שניתן לעיתים גם לעפרונן טיבטי Calandrella acutirostris). עם זאת, מחקר משנת 2020 פיצל את המין לשני מינים נפרדים, כאשר A. rufescens הוא המין הים-תיכוני (Mediterranean short-toed lark באנגלית) ועפרונן טורקסטני, A. heinei, הוא המין המרכז-אסייתי ששודרג למעמד של מין עצמאי. פיצול זה מוכר על-ידי רוב הרשימות, כמו זו של ה-IOU, ו-4 תת-מינים אחרים שהוקצו במקור לעפרונן הגמדי הוקצו לטורקסטני במקום.

תת-מינים 
כיום ישנם חמישה תת-מינים מוכרים:
 A. r. rufescens (לואי-פייר וייו, 1819) - מצוי בטנריף (מערב-מרכז האיים הקנריים)
 A. r. polatzeki (ארנסט הארטרט, 1904) - מצוי במזרח האיים הקנריים
 A. r. apetzii (אלפרד ברם, 1857) - מצוי במזרח ובדרום חצי האי האיברי
 A. r. minor (ז'אן-לואי קבאניס, 1851) - מצוי במרוקו דרך צפון-מערב מצרים, חצי האי סיני ודרום טורקיה ועד מזרח עיראק
 A. r. nicolli (ארנסט הארטרט, 1909) - מצוי בדלתא של הנילוס (צפון מצרים)

4 תת-מינים נוספים ששויכו למין זה בעבר (A. r. heinei, A. r. pseudobaetica, A. r. aharonii, A. r. persica) הועברו לעפרונן הטורקסטני כאשר המין הזה פוצל.

תיאור 

העפרונן הגמדי דומה במראהו לעפרונן קצר-אצבעות, אך לרוב הוא בעל מראה עמום יותר וחזה מפוספס יותר, והוא מעט קטן יותר; אורכו כ-13–14.5 ס"מ. הזוויגים דומים. צבעו חום-אפרפר מפוספס בפספוס כהה בחלקיו העליונים ולבנבן בחלקיו התחתונים. כמו במקרה של עפרונן קצר-אצבעות, קיים שוני בצבעיהם של פרטים על פני טווח התפוצה הנרחב שלו, דבר הגורם לכך שצבעו אינו מהווה סימן זיהוי אמין. יש לו פס-גבה לבן, ומקור קצר ועבה.

קל לטעות בזיהויו עם עפרוננים מהסוג Calandrella, ובמיוחד עם עפרונן קצר-אצבעות החולק איתו את מרחב התפוצה. לעומתו, לגמדי חסרים כתמי הצוואר הכהים, ויש לו פספוס עדין על החזה. גם צורת המקור והראש שונים, למין זה יש מקור קצר יותר ופחות חרוטי וראש מעוגל וקטן יותר. חישוף האברות בולט בהשוואה לזה של קצר-האצבעות, שאצלו לא נראה חישוף אברות. השירה עשירה, מגוונת ומלווה בחיקויים רבים, יותר מזו של קרוב משפחתו.

תפוצה ובית גידול 
העפרונן הגמדי מתרבה בספרד, צפון אפריקה, וטורקיה. אוכלוסיות רבות, כולל התת-מינים הספרדים והאפריקאים, הן יציבות, אך כמה מהאוכלוסיות הצפוניות יותר נודדות דרומה בחורף. הוא משוטט ומזדמן נדיר מאוד בצפון ומערב אירופה.

זהו מין החובב ארץ פתוחה ויבשה, המאכלס וואדיות רחבים ומישורי חולות ולס עם צמחייה דלילה נמוכה. הוא מעדיף קרקעות יבשות וחשופות אפילו יותר מאשר עפרונן קצר-אצבעות.

הוא מקנן על הקרקע והתטולה היא 2–3 ביצים. תזונתו מורכבת מזרעים וחרקים, עם נטייה חזקה יותר לחרקים, במיוחד בעונת הקינון.

סטטוס 
האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע דירג את מצב השימור שלו כ"ללא חשש".

בישראל 
העפרונן הגמדי מוגדר כמין "פגיע" (VU) בשל הירידה המתמשכת בגודל אוכלוסייתו והתנודות החריפות משנה לשנה במספר הזוגות המקננים. קצב הירידה מוערך כגבוה מ־10% בשלושה דורות (9 שנים). במהדורת 2002 של הספר האדום של רט"ג הוגדר העפרונן הגמדי כמין שאינו בסיכון. השינוי במעמד המין משקף החמרה במצב האוכלוסייה, וצמצום בתחום התפוצה ובמספר הפרטים.

קישורים חיצוניים 

 גיול וקביעת זוויג (PDF; 1.9 MB) מאת חוויאר בלסקו-זומטה וגרד-מייקל היינזה
 דף מידע ותמונות של המין בישראל, באתר תצפית של ליאור כסלו
 תצפיות, קטעי וידאו, תמונות וקולות של עפרונן גמדי, באתר eBird
 הקלטות אודיו של עפרונן גמדי, באתר xeno-canto

הערות שוליים 

בעלי חיים שתוארו ב-1819
טקסונים שתוארו בידי לואי-פייר וייו
עפרוניים
ארץ ישראל: עפרוניים
ספרד: עופות
פורטוגל: עופות
מרוקו: עופות
אלג'יריה: עופות
תוניסיה: עופות
לוב: עופות
מצרים: עופות
ירדן: עופות
סוריה: עופות
עיראק: עופות
לבנון: עופות
טורקיה: עופות