The Ballad of John and Yoko

"The Ballad of John and Yoko" (בעברית: הבלדה על ג'ון ויוקו) הוא שיר של הלהקה הבריטית הביטלס שיצא כסינגל ללא אלבום במאי 1969. הוא נכתב על ידי ג'ון לנון וניתן קרדיט כלנון-מקרטני, ומתעד את האירועים סביב חתונתם של לנון ויוקו אונו. השיר היה הסינגל ה-17 והאחרון של הביטלס שהגיע למקום הראשון בבריטניה. בארצות הברית, הוא נאסר על ידי כמה תחנות רדיו בשל ההתייחסות של המילים לישו ולצליבה. הסינגל הגיע למקום ה-8 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. השיר הופיע לאחר מכן באלבומי אוסף כגון Hey Jude, The Beatles 1967-1970 ו-1.

כתיבה 
לנון כתב את השיר בזמן שהוא ואונו היו בירח הדבש שלהם בפריז. הוא מתאר את אירועי חתונתם של בני הזוג, במרץ 1969, ואת פעילויות ירח הדבש המתוקשרות ביותר, כולל "שביתת מיטה" שלהם במלון הילטון באמסטרדם והפגנת ה"באגיזם". בראיון עם אלן סמית' מ-NME שפורסם במאי 1969, לנון תיאר אותו כ-"Johnny B. Paperback Writer"; בראיון משנת 1980 הוא אמר כי מדובר ב"פיסת עיתונות".

לנון לקח את השיר לפול מקרטני בביתו בסנט ג'ונס ווד, לונדון, ב-14 באפריל, להקליט אותו באותו ערב. כשהוא נזכר במחלוקת שעוררו דבריו של לנון "יותר פופולריים מישו" ב-1966, מקרטני נבהל מההתייחסויות לישו בשיר החדש, אך הסכים לסייע ללנון. מאוחר יותר אמרה אונו: "פול ידע שאנשים מגעילים כלפי ג'ון, והוא רק רצה לעשות לו טובה. פול מרגיש כמו אחיו".

הקלטה 
לנון ומקרטני הקליטו את השיר ללא חבריהם ללהקה ג'ורג' האריסון, שהיה בחו"ל, ורינגו סטאר, שצילם את The Magic Christian. מקרטני נזכר כי לנון היה כל כך משוכנע שהשיר צריך להיות מוקלט מיד, שהוא היה "על החום, כביכול". כדי לשקף את המצב החריג, קלטות ההפעלה כוללות את חילופי הדברים הבאים:

 לנון (על הגיטרה): "מהר יותר, רינגו".
 מקרטני (על התופים): "אוקיי, ג'ורג'!

בבחירתם לשתף פעולה בשיר, לנון ומקרטני הניחו בצד את האנטגוניזם שהיה קיים ביניהם בתקופה שבה מקרטני היה שותף לבחירה של הביטלס במנהל חדש למיזם העסקי הכושל שלהם, אפל רקורדס. ההקלטה סימנה גם את חזרתו של ג'ף אמריק כטכנאי הקלטות בסשן של הביטלס, לאחר שפרש מעבודתו עם הלהקה ביולי 1968 במהלך הסשנים המתוחים של האלבום הלבן. בהתייחסו לספר האנתולוגיה של הביטלס, אמר האריסון: "לא היה אכפת לי לא להיות באלבום, כי זה לא היה ענייני... אם זה היה 'הבלדה על ג'ון, ג'ורג' ויוקו', הייתי על זה".

הפצה 
למרות שלנון היה חסר סבלנות להוציא את הסינגל, שחרורו התעכב כדי לאפשר את הסינגל של הביטלס מאפריל 1969, "Get Back". הסינגל, שבצידו השני "Old Brown Shoe" של האריסון, שיצא לאור בבריטניה ב-30 במאי 1969. לנון ואונו הופיעו באותה עת בשביתת מיטה שנייה במלון המלכה אליזבת במונטריאול. בארצות הברית הסינגל ראה אור רק ב-4 ביוני.

בבריטניה ובאירופה, "The Ballad of John and Yoko" היה הסינגל הראשון של הביטלס שיצא בסטריאו. לכן זו הייתה ההוצאה הראשונה שלהם שלא קיבלה מיקס מונו. לנון יעץ לטוני בראמוול, מנהל קידום המכירות של אפל רקורדס, להגביל את התצוגות המקדימות של האלבום לפני ההפצה ולא לתת לו פרסום מראש, במיוחד בנוגע לאיזכורים לישו והצליבה. בריאיון ל-NME באותה תקופה, אמר לנון כי למרות שכבר פורסם כי האריסון וסטאר לא ניגנו בשיר, הוא לא היה בוחר לפרסם זאת, והוסיף: "זה לא אומר כלום, זה פשוט קרה שהיינו רק שנינו שם".

השיר נכלל במספר אלבומי אוסף: Hey Jude (ארצות הברית, 1970), 1967–1970 (1973), 20 Greatest Hits (בריטניה, 1982), Past Masters, Volume Two (1988) ו-1 (2000 ).

קרדיטים 
 ג'ון לנון - שירה, גיטרה מובילה, גיטרה אקוסטית, כלי הקשה
 פול מקרטני - גיטרה בס, תופים, פסנתר, מאראקס, שירה הרמונית

מצעדים

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

שירי 1969
סינגלים מ-1969
שירי הביטלס
שירים באנגלית
שירים המבוססים על אירועים אמיתיים
שירים על אמסטרדם
שירים על בתי מלון ומוטלים
שירים על ג'ון לנון
שירים על המדיה
שירים על וינה
שירים על יוקו אונו
שירים על פריז
ישו בתרבות ובאמנות
מחלוקות דתיות במוזיקה
מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה
סינגלים שהגיעו למקום הראשון בבלגיה
סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
סינגלים בהוצאת אפל רקורדס