גבול פרו–צ'ילה

גבול פרו–צ'ילה נמשך לאורך 617 קילומטרים, מהם 169 כגבול יבשתי ו־448 כגבול ימי.

היסטוריה 
בעקבות מלחמת האוקיינוס השקט שהחלה בשנת 1879, ב־20 באוקטובר 1883 נחתם בין המדינות הלוחמות (בוליביה, פרו וצ'ילה) הסכם אנקון  שנועד להסדיר את הגבולות שלהן. בכך למעשה איבדה בוליביה את המוצא לים והשטח נחלק בין פרו לצ'ילה.

ב־3 ביוני 1929 נחתם הסכם לימה  בו הוסכם כי העיר אריקה תישאר בתחומי צ'ילה אך טאקנה תוחזר לשלטון פרו. טאקנה הוחזרה לפרו ב־28 באוגוסט של אותה שנה.

ב־27 בינואר 2014 פסק בית הדין הבין־לאומי בהאג על הסדר הגבול הימי בין המדינות , זאת לאחר מחלוקת שהתעוררה ביניהן בנושא. הגבול נקבע במדויק ואושרר כחודשיים לאחר מכן, ב־25 במרץ.

תיאור 
הגבול היבשתי מתחיל במזרח במשולש הגבולות בוליביה–פרו–צ'ילה ויורד מהרי האנדים מערבה לכיוון האוקיינוס השקט. מעט לפני שהגבול מגיע לים, קיים מעבר גבול בין המדינות, על כביש אריקה–טאקנה.
הגבול הימי נע מערבה ולאחר מכן לדרום־מערב. בקטע האחרון, הגבול עובר במרחקים שווים מקווי החוף של המדינות.

פרו: גאוגרפיה
צ'ילה: גאוגרפיה
גבולות