ולדימיר קוזלובסקי

ולדימיר קוזלובסקי (ברוסית: Владимир Козловский;  1867–1930) היה צייר אימפרסיוניסטי רוסי.

ביוגרפיה 
בגיל 13 שנים, ולדימיר קוזלובסקי נכנס לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם למד אצל קונסטנטין קורובין ויצחק לויתן. התפתחותו המקצועית הושפעה במידה רבה מחבריו כמו גם ממוריו, אלכסיי סאווראסוב, וסילי פולנוב ו-וסילי פרוב. לאחר סיום לימודיו ב-1887, ולדימיר חזר לקייב ועד מהרה התקבל על ידי החברה האימפריאלית של קייב לעידוד האמנויות (1890 - 1896). ציוריו המוקדמים של קוזלובסקי זכו בשנים אלו בפרסים רבים בקייב ובמוסקבה, ביניהם "מנזר שקט" (1892), "בית מתוק" (1893), "צהריים" (1894) ו"יער אורנים" (1895).

בתחילת המאה ה-20 הפך קוזלובסקי לאחד האימפרסיוניסטים הרוסים, והצטרף לתנועת האמנות ההולכת וגדלה במדינה. בציוריו חיבר ולדימיר את מסורות ציורי הנוף של מורו, וסילי פולנוב, עם סצנות ז'אנר של וסילי פרוב, המתארות בצורה חיה את החיים הפשוטים של האיכרים האוקראינים. בשנת 1915, ולדימיר קוזלובסקי היה חבר מייסד של אגודת האמנים בקייב (1914–1919) ושימש כמזכירה של חברה זו במשך 5 שנים. ציוריו הוצגו ברחבי האימפריה הרוסית, כולל מוסקבה, סנט פטרסבורג, קייב, אודסה, חרקוב, ז'יטומיר וערים נוספות. כמה מיצירותיו המפורסמות ביותר, כגון "חורף", "אביב", "הדרך לז'יטומיר", "בריכה", "בנהר", "דייגים" פורסמו כגלויות.

לאחר המהפכה הרוסית של 1917, ציירים רבים נאלצו לעזוב את הארץ. האידאולוגיה הקומוניסטית החדשה הייתה עוינת במיוחד לתנועת האמנות האימפרסיוניסטית ה"בורגנית", שנחשבה כבלתי תואמת את הערכים הקומוניסטיים. ולדימיר קוזלובסקי נשאר בקייב והחל לעבוד כמאייר של ספרי ילדים, ושיתף פעולה עם אותן הוצאות לאור שקודם לכן פרסמו את ציוריו.

ולדימיר קוזלובסקי נפטר בשנת 1930, ונקבר בבית הקברות הישן של באיקוב בקייב.

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים רוסים
ילידי 1867
נפטרים ב-1930