פאול ריי

פאול לודוויג קארל היינריך ריי (בגרמנית: Paul Ludwig Carl Heinrich Rée ; 21 בנובמבר 1849 - 28 באוקטובר 1901) היה פילוסוף, סופר ורופא, גרמני ממוצא יהודי. הוא ידוע בעיקר בשל ידידותו עם לו סלומה ועם פרידריך ניטשה, והיה בר פלוגתא שלו בחקר תולדות המוסר.

ביוגרפיה

תחילת דרכו 
ריי נולד בברטלשאגן, פרובנציית פומרניה, בפרוסיה באחוזת אצולה ("Rittergut Adlig Bartelshagen am Grabow") ליד החוף הדרומי של הים הבלטי. הוא היה הילד השלישי להורים ממשפחות של יהודים מתבוללים, אדון האחוזה פרדיננד פיליפ ריי מהמבורג וג'ני ג'ולי פיליפין ריי (לבית ג'ני אמילי ג'ולי ג'ורג'ין ג'ונאס).

מעמדו החברתי של ריי, כבנו של איש עסקים עשיר ובעל קרקעות, אפשר לו ללמוד פילוסופיה ומשפטים באוניברסיטת לייפציג. ריי גם קיבל קצבה חודשית ממשפחתו שאפשרה לו להתמקד בלימודיו. בתקופה זאת הוא קרא את דרווין, שופנהאואר ואת המורליסטים הצרפתים, בהם ז'אן דה לה ברייר ופרנסואה דה לה רושפוקו.

הגות וקריירה 
ריי ריכז את מחקריו המגוונים בספרו הראשון משנת 1875 "עיונים פסיכולוגיים" (Psychologische Beobachtungen), המתאר את הטבע האנושי באמצעות אפוריזמים ומקסימות.

באותה השנה השלים דוקטורט על מושג ה"אצילי" או ה"נאה" (כטוב מוסרי) באתיקה של אריסטו (Über den Begriff des Schönen [sittlich Guten] in der Moralphilosophie des Aristoteles).

ריי וניטשה הכירו לראשונה בבזל, באביב 1873, כשריי עדין עבד על הדוקטורט שלו, לאחר שנפצע במלחמת פרוסיה–צרפת, והידידות ביניהם נמשכה כשבע שנים. שיחותיהם המרובות הולידו את ספרו השני של ריי "מקורן של ההרגשות המוסריות" (Der Ursprung der moralischen Empfindungen) משנת 1877. הספר נכתב ברובו בסתיו של אותה השנה בסורנטו, שם עבד לצד ניטשה, בהזמנת מאלוידה פון מייזנבוג . הספר ביקש לענות על שתי שאלות. ראשית, ריי ניסה להסביר את התרחשותם של רגשות אלטרואיסטיים בבני אדם. שנית, ריי ניסה להסביר את התהליך הפרשני שמוביל להתייחסות לרגשות אלטרואיסטיים כמוסריים. ריי חזר על המסקנות של ספרו הראשון, וטען כי אלטרואיזם הוא דחף פסיכולוגי אנושי מולד, שבמהלך מאות שנים התעצם בברירה טבעית.

בהקדמה לספר, ריי טען כי תהליך הכתיבה היה אינדוקטיבי. הוא צפה תחילה בתופעות האמפיריות שלדעתו מהוות את טבעו המוסרי של האדם, ולאחר מכן בחן את מקורותיהן. במבוא ריי כתב כי הוא יצא מנקודת הנחה שאנו חשים כי פעולות מסוימות הן טובות ואחרות רעות, כאשר התחושה של פעולות רעות מולידות את רגש האשמה. ריי היה שותף לדעתם של פילוסופים רבים שדחו את מושג הרצון החופשי, אשר לדידו הוליד את תחושת הצדק. ריי דחה הסברים מטפיזיים אודות מקורם של הטוב והרע. הוא חשב שההסברים הטובים ביותר הם אלה שהציעו דרווין ולאמארק, שמצאו את מקורן הסיבתי הטבעי של התופעות המוסריות. ריי טען שהרגשות המוסריים שלנו הם תוצאה של שינויים שהתרחשו במהלך דורות רבים. כמו לאמארק, ריי טען שניתן להוריש הרגלים נרכשים לדורות מאוחרים יותר כמאפיינים מולדים. כהרגל נרכש, התנהגות אלטרואיסטית הפכה בסופו של דבר למאפיין מולד. התנהגות אלטרואיסטית הייתה כל כך מועילה, טען ריי, שהיא זכתה לשבחים ללא תנאי, כמשהו טוב בפני עצמו, מלבד תוצאותיה.

בתחילת ידידותם, ניטשה חש הערכה רבה כלפי ריי וגם בהשתפעו אימץ את המתודה של כתיבת באפוריזם, החל מספרו "אנושי, אנושי מדי". בכרך הראשון של ספר זה התייחס לריי (מחברו הגרמני של "עיונים פסיכולוגיים") כממשיך דרכם של .

אולם, בהקדמה לספרו לגנאלוגיה של המוסר (1887), אף שהעיד כי "מקורן של ההרגשות המוסריות" היווה לו מקור השראה עיקרי, ניטשה תקף בחריפות את מסקנותיו כפשטניות ותועלתנותיות:

ידידותו של ריי עם ניטשה התפרקה כחמש שנים קודם לכן, בסתיו 1882, בין היתר בעקבות יחסיהם המשותפים עם לו סלומה. בשנת 1885 השלים שני חיבורים נוספים, "עליית המצפון" ( Die Entstehung des Gewissens) ו-"ואשליית חופש הרצון" (Die Illusion der Willensfreiheit).

הוא וסלומה חייו יחדיו כחמש שנים בברלין, עד 1887, כשסלומה נישאה לבלשן פרידריך קרל אנדראס . יחיסהם דעכו ודרכיהם נפרדו.

בשנת 1890 השלים לימודי רפואה והתפרנס כרופא.

מותו 
ריי מת בנפילה בזמן טיול באלפים הברניים ליד סלרינה, ב-28 באוקטובר 1901. גופתו נמצאה באותו יום בנהר אין.

לפי הביוגרף של ניטשה רודיגר ספרנסקי (), רי נפל ממדרון חלקלק, ולא ברור אם זו הייתה תאונה או התאבדות. זמן לא רב לפני מותו ריי הצהיר כי ללא התפלספות עדיף לו למות.

ביבליוגרפיה
 Psychologische Beobachtungen. 1875.
 Der Ursprung der moralischen Empfindungen. 1877.
 Die Entstehung des Gewissens. 1885.
 Die Illusion der Willensfreiheit. 1885.
 Philosophie. Nachgelassenes Werk. 1903.
 Gesammelte Werke 1875-1885. Eingeleitet, kommentiert und herausgegeben von Hubert Treiber. de Gruyter, Berlin/ New York 2004. (Supplementa Nietzscheana, Bd. 7), ISBN 978-3110150315

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

פילוסופים גרמנים
פילוסופים של המוסר
פילוסופים של המדע
פילוסופים יהודים
פרידריך ניטשה
רופאים מהמאה ה-20
רופאים מהמאה ה-19
ילידי 1849
נפטרים ב-1901