שלמה זלמן גייגר

רבי שלמה זלמן גייגר (כ"ד בסיוון ה'תקנ"ב, יוני 1792, פרנקפורט – ח' באלול ה'תרל"ח, ספטמבר 1878, פרנקפורט) היה דיין ומורה הוראה בפרנקפורט דמיין. נודע בעיקר בשל חיבורו "דברי קְהִלֹּת", המפרט את מנהגי קהילתו פרנקפורט ומשמש מקור מרכזי באשר למנהג האשכנזי בכלל.

ביוגרפיה
נולד בפרנקפורט לר' אהרן יחיאל מיכל גייגר, בן למשפחה ותיקה בקהילה ששימש שליח ציבור. אמו (אשתו השנייה של אביו) הייתה בתו של רבי אליעזר הלוי ואלוי, שהיה ראש בית דין בפרנקפורט ומתלמידי רבי נתן אדלר. הוא נקרא על שם סבו של אביו, מחבר ספר הדרשות 'כרם שלמה'.

בצעירותו היה רבו של אחיו הצעיר אברהם גייגר, וכן לימד תורה לתלמידים נוספים. אולם, אחרי שכמה מהם "יצאו לתרבות רעה", ובהם אחיו, חדל מללמד תלמידים והתמסר ללימוד תורה עצמי. כיהן כדיין בבית הדין של פרנקפורט, וכן שימש כשליח ציבור בבית המדרש בעיר. כמו כן, היה חבר בחברה קדישא למעלה מחמשים שנה.

לאחר הגעתו של רש"ר הירש לפרנקפורט והקמת הקהילה הנפרדת עדת ישורון, נמנה עם המתנגדים לפרישה מן הקהילה, ונותר דיין בבית הדין של הקהילה הכללית. היה בין המתנגדים הקולניים של רש"ר הירש, ובספרו הוא תקף אותו על שינויים שונים שהנהיג במנהגי הקהילה, כגון הקפות בליל שמחת תורה.

נפטר בח' באלול ה'תרל"ח, והספיד אותו רבי מרדכי הורוויץ, שהגיע באותו שבוע לכהן כרב האורתודוקסי של הקהילה הכללית.{{הערה|הרב יוסף אונא, "הרב מרדכי הלוי הורוויץ – חייו ופעלו", בתוך: ''רבני פרנקפורט, עמ' 335–336.}}

משפחתו
בנו היה הפילולוג אליעזר (לצרוס) גייגר, שנפטר בצעירותו בחיי אביו. בספרו "דברי קהלת" מביא ר' שלמה זלמן גייגר דברים שונים בשם בנו. ר' שלמה הביא לדפוס את ההספד שאמר עליו.
אחיו הצעיר היה אברהם גייגר, שהיה מאנשי חכמת ישראל וממנהיגי התנועה הרפורמית בגרמניה.

חיבוריו
פרסם קונטרס בשם "אגרת מלאכת מחשבת" ובו הערות על ספרו של רבי יצחק דוב הלוי במברגר "מלאכת שמים" בהלכות כתיבת סת"ם. כן פרסם מאמרים בכתבי עת, ובהם ביקר את סגנונות הכתיבה המליצית של דורו. אולם, חיבורו החשוב ביותר, שעל שמו נתפרסם, הוא "דברי קהלת", על מנהגי עירו פרנקפורט.

דברי קהלת
הספר "דברי קְהִלֹּת" עוסק בפרוטרוט ובהרחבה במנהגי התפילה בעיר פרנקפורט ובטעמיהם. הספר יצא לאור בשתים עשרה חוברות נפרדות, החל מיום הולדתו השבעים של המחבר בשנת ה'תרכ"ב (1862).

באופן ייחודי, הספר סודר לפי ימיה של שנה אחת, כך שעל כל יום ויום נכתבים המנהגים השייכים בו, החל מכ"ד בסיוון ה'תקע"ח עד שבת פרשת קרח ה'תקע"ט. הספר יצא לאור שנים רבות לאחר מכן, אך הוא כותב בהקדמתו שבחר לסדר את המנהגים לפי השנה הזו, משום שזו הייתה השנה האחרונה שבה אביו היה בחיים והוא יכול היה לראות את מנהגיו. גם סבו היה בחיים עדין בשנה זו. נראה, שכתיבת החיבור החלה בשנה זו, כשתיעד את מנהגי אביו וסבו.

למרות ספרים קודמים שנכתבו כדי לתעד את מנהגיה של פרנקפורט (כגון 'יוסף אומץ' לרבי יוסף יוזפא האן נוירלינגן), הספר מתייחד בדגש המושם בו על פירוט מנהגי כל יום ויום, לרבות הניגונים השונים ודקדוקי נוסח התפילה. כן מקפיד המחבר לספק טעמים וסיבות למנהגים שבהם מנהג פרנקפורט שונה ממנהג שאר הקהילות. ייחוד נוסף בספר הוא בדגש המושם בו על ענייני דקדוק. במקומות רבים הקפידו בפרנקפורט על שימור הנוסח הישן גם כאשר הוא שונה משיקולים לשוניים בידי מדקדקים כר' שבתי סופר, ר' זלמן הענא או רוו"ה. במקרים כאלה, דן הספר בהבדלים בין הנסוח הישן והנוסח המתוקן ומביע את דעתו בשאלה הלשונית. משום כך, מהווה הספר מקור חשוב לא רק בחקר המנהג האשכנזי אלא גם בחקר דקדוק לשון התפילה ומסורות הלשון האשכנזיות.

לקריאה נוספת
 גצל קרסל, עברית במערב, תל אביב תש"א, עמ' 31–35.
 אילת קמינצקי, ענייני תצורה בספר "דברי קהלת" לר' שלמה זלמן גייגר''', עבודה לתואר מוסמך, אוניברסיטת תל אביב תשע"א.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

מחברי ספרי מנהגים
פרנקפורט: רבנים
גרמנים שנולדו ב-1792
גרמנים שנפטרו ב-1888