בדיקת VDRL

בדיקת "מעבדת מחקר למחלות מין" (באנגלית: Venereal Disease Research Laboratory test; בראשי תיבות: VDRL) היא בדיקת דם לאיתור עגבת וטרפונמטוזיס שאיננו קשור למחלות מין (Treponematosis הוא מונח המשמש לתיאור אינדיבידואלי של כל אחת מהמחלות הנגרמות על ידי ארבעה חברים מהסוג של חיידקי טרפונמה פאלידום. ארבע המחלות מכונות ביחד טרפונמטוזות). הבדיקה שפותחה על ידי המעבדה האמריקאית המכונה בשם זה. בדיקת VDRL משמשת לבדיקת שלב העגבת (יש לה רגישות גבוהה), בעוד שבדיקות אחרות וספציפיות יותר משמשות לאבחון המחלה.

היסטוריה 
מבחן VDRL הומצא לפני מלחמת העולם הראשונה, כשהגרסה הראשונה שלו הייתה זו שפותחה על ידי אוגוסט פון וסרמן בסיועו של אלברט נייסר ב-1906. מבחן VDRL, כפי שהוא נעשה ברובו עד היום, פותח ב-1946 על ידי האריס, רוזנברג ורידל (Harris, Rosenberg, and Riedel). שם המעבדה שונה מאז ל- Treponemal Pathogenesis and Immunology Branch של שירות הבריאות הציבורי של ארצות הברית.

מנגנון 
ה-VDRL הוא סקר סרולוגי לא-טרפונמאלי לאיתור עגבת המשמש גם להערכת התגובה לטיפול, לזיהוי מעורבות מערכת העצבים המרכזית וכסיוע באבחון של עגבת מולדת. בסיס הבדיקה הוא שנוגדן המיוצר על ידי חולה עם עגבת מגיב לתמצית המופקת מלב שור (דיפוספטידיל גליצרול - diphosphatidyl glycerol). לכן הוא מזהה נוגדני אנטי-קרדיוליפין (IgG, IgM או IgA), המוצגים באמצעות הקצף של נוזל המבחנה או ה"הפתתה" (הפתתה - מלשון פתית - היא תהליך הפיכת המים לצלולים, כלומר הסרת עכירות וצבע. שלב זה נעשה באמצעות הוספת חומרים שיגרמו להגדלת המוצקים על ידי התלכדות חלקיקים לפתית גדול יותר ויצירת משקע שניתן להסיר אחר כך בסינון. המים מעורבבים באיטיות ליצירת).

מבחן הפלזמה המהירה (RPR) משתמש באותו אנטיגן כמו ה-VDRL, אך בבדיקה זו, הוא נקשר למספר מולקולות אחרות, כולל חלקיק פחמן, כדי לאפשר הדמיה של תגובת ההפתתה ללא צורך במיקרוסקופ. מצבים רפואיים רבים אחרים יכולים להניב תוצאות חיוביות שגויות, כולל וירוסים מסוימים (מונונוקלוזיס, הפטיטיס), תרופות, הריון, קדחת שגרונית, דלקת מפרקים שגרונית, זאבת וצרעת.

נוגדני העגבת האנטי-קרדיוליפין אינם תלויים ב- Beta-2 גליקופרוטאין (Apolipoprotein H), ואילו אלו המופיעים בתסמונת אנטי-פוספוליפידית (הקשורה לזאבת למשל) תלויים ב-Beta-2 גליקופרוטאין וניתן להשתמש בזה כדי להבדיל ביניהם בבדיקת ELISA. בדיקה זו שימושית מאוד מכיוון שמגמת הכיל נמצאת בקורלציה לפעילות המחלה (כלומר ירידה בכיל מעידה על טיפול מוצלח). יש לו רגישות טובה מאוד לעגבת, למעט בצורה השלישונית המאוחרת.

בדיקות אחרות 

ישנן מספר בדיקות ספציפיות טרפונמל כגון בדיקת קליטת נוגדני טרפונמל פלואורסצנטי (FTA-ABS), מבחני TPHA (Treponema pallidum particle agglutination assay), ומבחן מיקרו-המגלוטינציה (MHA-TP).

מבחן ה-MHA-TP משמש לאישור זיהום עגבת לאחר שמבחן בשיטה אחרת חיובי לחיידקי העגבת. בדיקת MHA-TP מאתרת נוגדנים לחיידקים הגורמים לעגבת וניתן להשתמש בה לאיתור עגבת בכל השלבים, למעט במהלך 3 עד 4 השבועות הראשונים מההדבקה. בדיקה זו אינה נעשית על נוזל עמוד השדרה. מבחן MHA-TP משמש היום לעיתים רחוקות. למרבה הצער, זיהומים טרפונמלים אחרים כגון פטלת, בג'ל  ופינטה  ואולי "טרפונמות קומנסליות לא פתוגניות" עלולות לגרום לתוצאה חיובית. לא כל המחלות הללו הן מחלות מין, על כן הומלץ למעבדות לכלול הסבר זהיר של עובדה זו עם תוצאות הבדיקה.

הערות שוליים 

זיהומים המועברים בעיקר במגע מיני
בדיקות דם
מחלות זיהומיות וטפיליות