הנסיך אנריקו, רוזן בארדי

הנסיך אנריקו, רוזן בארדי (באיטלקית: Enrico Carlo Luigi Giorgio, Principe di Parma, Conte di Bardi; 12 בפברואר 1851 – 14 באפריל 1905) היה נסיך איטלקי מבורבון-פארמה.

ביוגרפיה 
אנריקו נולד ב-12 בפברואר 1851 והיה בנם הצעיר והילד הצעיר של קרלו השלישי, דוכס פארמה ורעייתו לואיז מארי תרז, בתם הבכורה של שארל פרדינן, דוכס ברי ומריה קרולינה.

אנריקו היה אפוא נינו של שארל העשירי, מלך צרפת ואחיינו של אנרי, רוזן שאמבור, מלך צרפת ונווארה, בין ה-2 ל-9 באוגוסט 1830, ולאחר מכן הטוען לכתר הלגיטימי לכס המלכות של צרפת מ-1844 עד 1883.

הוא היה נוסע נלהב: הוא ביקר ב, במיוחד בסומטרה, סין ויפן, בין 1887 ל-1889, וחזר דרך ארצות הברית. הכמות המרשימה של חפצים שנרכשו תוך כדי נסיעה הפכה אז לרכוש המדינה והיוותה את הבסיס למוזיאון הלאומי הראשון לאמנות מזרחית באיטליה, בוונציה.

אנריקו מת במנטון, צרפת ב-14 באפריל 1905.

משפחתו 

אנריקו התחתן ב-25 בנובמבר 1873 בקאן, צרפת עם מריה לואיסה, נסיכת בורבון-שתי סיציליות, בתם הצעירה של פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות ומריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה. מריה לואיסה נפטרה שלושה חודשים לאחר מכן בגיל 19. לבני הזוג לא היו ילדים.

ב-15 באוקטובר 1876 התחתן אנריקו בשנית בזלצבורג, אוסטריה עם האינפנטה אדלגונדס, דוכסית גואימראס, בתם של מיגל מפורטוגל ואשתו אדלייד מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג. גם מהנישואים האלו לא נולדו לו ילדים; תשעת ההריונות של אדלגונדס הסתיימו כולם בהפלות.

מגורים 

אנריקו ואדלגונדס היו הבעלים של הארמון קא' ונדראמין קאלרגי על התעלה הגדולה בוונציה. הם אירחו את משפחתו של ריכרד וגנר בפאלאצו שלהם החל מספטמבר 1882, והמלחין הגרמני המפורסם מת שם בפברואר שלאחר מכן.

אילן יוחסין

קישורים חיצוניים