ישו והאישה הנואפת

יֵשׁוּ וְהָאִשָּׁה הַנּוֹאֶפֶת הוא קטע בברית החדשה, בבשורה על-פי יוחנן פרק ח : 3 - 11. הכתוב מתאר כיצד ישו הציל אישה שהואשמה בניאוף מידי המון שביקש לסקלה באבנים, כשהוא קורא לאדם שאין בו חטא להשליך את האבן הראשונה, ואיש לא עמד בתנאי.

המעשה 
בסיפור, ישו מלמד בבית המקדש. אויביו הפרושים והסופרים, המבקשים למצוא בו עוון, מביאים בפניו אישה הנאשמת בניאוף. הם מזכירים לו כי לפי התורה עליה להיסקל למוות באבנים, ושואלים בהקנטה מה דעתו. ישו לא עונה ומתווה אות על החול, והם מוסיפים לשאלו. הוא נושא את עיניו ומודיע כי מי שלא חטא מעולם, מוזמן להשליך את האבן הראשונה. מצפונם של כל הנוכחים נוקפם והם עוזבים בזה אחר זה. ישו מוחל לאישה ושולחה לדרכה, ומפציר בה לא לחטוא עוד.

לסיפור מספר פרשנויות. פרשנות אחת, ומוכרת, מספרת שלמעשה, קבוצת הפרושים הביאה את האישה לישו למרות שהאישה לא באמת נאפה, והפרושים רק רצו להתגרות בישו מפני שקינאו בו. מעשה הנואפת הוא אחד הסיפורים הנודעים הקשורים בישו במסורת הנוצרית, והוא זכה לעיבודים אמנותיים רבים. יש הסכמה רחבה בביקורת המקרא שהסיפור הוא תוספת מאוחרת לבשורה, וצורף לטקסט כמה מאות שנים לאחר כתיבת המקור.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

משלים בנצרות