נג'קאטה

נג'קאטה (בהונגרית: Nagykáta) היא עיר במחוז פשט, בנפת נג'קאטה.

מיקום העיר

נגישות 
נג'קאטה היא עיר שממוקמת בערך באמצע הדרך בין בודפשט לבין סולנוק. היא נגישה בקלות בכביש הראשי 31, אבל קו הרכבת בודפשט – אויסאס – סולנוק חשובה לפחות באותה מידה.

מיקום 
היישוב משתרע על שטח של 81,610 דונם, מתוכם 6,460 דונם הוא אזור פנימי. על אף אוכלוסייתו הקטנה יחסית (פחות מ-13 אלף תושבים), הוא מרכז חשוב באזור, המכונה לעיתים קרובות בתור בירת אזור טאפיו, כי העיר משרתת גם את תושבי היישובים שעוטפים אותה הן מנהלית, תרבותית, בריאותית והן עסקית, עם אוכלוסייה כוללת של 50–60 אלף איש. בשל קו הרכבת ניתן להגיע במהירות לבודפשט, איתה היישוב שומר על קשר משמעותי, ויש לו גם קשרים כלכליים וחינוכיים חזקים עם יאסברן השכנה.

היסטוריה 
ההיסטוריה של נג'קאטה מתחילה במאה ה-12. שלוחה מחוז פשט של חמולת (קלאן) קאטה התיישבה באזור זה על קרקעות שהוענקו לה על ידי המלך. השם קאטה הוא ממקור פצ'יגי ופירושו מבצר, טירה.

בשנת 1221 כבר היה לשם היישוב מקור כתוב אותנטי במה שנקרא פנקס אוראדיה (Regestrum Varadinense) שמזכיר גם את שמו של הכפר קאטה. התעודה של אנדראש השני, מלך הונגריה שהוציא ב-1234 מזכירה בשמו גם את אישטוואן מחמולת קאטה, שהיה פלטין, איש המלך, בעל הקרקעות הבולט של המחוז.

השלטון הטורקי, שהיה לו השלכות קטסטרופליות על המדינה כולה, לווה בהרס כפרים בסביבה ובהיסטוריה של נג'קאטה. האחד התרחש במהלך מסע 1552 של עלי פחה מבודה לסולנוק, השני כתוצאה ממלחמת 15 השנים, והשלישי ב-1660.

בשנות הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, הייתה תנופת פיתוח, בין 1880 לבין 1890. קו רכבת סולנוק-אויסאס-נג'קאטה-בודפשט נמסר. גם מלחמות המאה ה-20 זרעו הרס בעיר, האוכלוסייה ירדה באופן משמעותי - עד כדי כך שדרגת העיר נסוגה מעיר לכפר - והחקלאות הפכה שוב למגזר המוביל. אחרי מלחמת העולם השנייה במהלך השיקום החל התיעוש האמיתי.

קהילה יהודית 

ראשוני המתיישבים היהודים הגיעו למקום אחרי 1848. הם התפרנסו ממסחר, מחקלאות ועסקו בעיקר בגידול גפנים. הקהילה התארגנה ב-1860 והוקמו חברה קדישא ואגודות נשים. ב-1904 הוקמו בית כנסת ו"חדר". יחס התושבים ליהודים היה עוין ובעת עלילת הדם, עלילת טיסאסלר (1982) היו בנג'קאטה התפרצויות אנטישמיות אלימות. גם בתקופת ה"טרור הלבן" (התנכלויות ליהודים בשנים 1919–1921 בידי גורמים צבאיים ימניים לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) השתוללו במקום כנופיות בריונים והטילו אימה על יהודי הסביבה. בשנת 1930 נמנו בנאג'קאטה 253 יהודים.

תקופת השואה 

עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, חוקקה ממשלת הונגריה הפרו-גרמנית את "החוקים היהודיים" (1938) ובמיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי, שהטילו מגבלות על יהודי הונגריה ופגעו בזכויותיהם, ברכושם ובפרנסתם. מצבם הכלכלי של יהודי נג'קאטה הורע גם בשל הגזרות שגזר עליהם מפקד המחוז.

ב-1940 נעשתה נג'קאטה מקום ריכוז ליהודים מבודאפשט שנלקחו לעבודות כפייה במסגרת גיוסם לשרות העבודה. בין 1941 לבין 1943 נשלחו מכאן כעשרת אלפים גברים יהודים לעבודות כפייה בהונגריה ומחוצה לה. מפקד המחנה במקום, סגן אלוף מוראי (MORAI), גרם ביוזמתו למותם של יהודים רבים, כאשר שלח את המגויסים היהודיים לאוקראינה לחזית המזרחית עם הוראות מפורשות לממונים עליהם, לבל יחזור איש מהם בחיים. במקרה אחר נשלחו לחזית אוקראינה 95 יהודים, שהיו בידם אישורי שחרור מטעם משרד הביטחון ההונגרי. בתחילת 1944, כחודשיים לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, (מבצע מרגרטה) נסגר בית הכנסת במקום בטענה שהוא מהווה סכנה ביטחונית. הוקם גטו שבו רוכזו יהודי נג'קאטה והסביבה. משם הועברו לקצ'קמט וב-18 ביוני 1944, שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.

לאחר המלחמה התארגנה הקהילה מחדש וב-1946 ישבו במקום 34 יהודים. במשך השנים עזבו רובם את העיירה והקהילה פסקה רשמית מלהתקיים.

אתרים בעלי עניין 

 המונומנטים הארכיטקטוניים המעניינים ביותר של העיירה הם קפלת קגלביץ', שנבנתה במאה ה-18, וכנסיית סנט ג'ורג', שנבנתה במאה ה-16 ונבנתה מחדש בסגנון הבארוק בסביבות 1745.
 מתחם בניינים טיפוסי ונעים הוא שורת הבזאר, שחזרה לתדמיתה של תחילת המאה ה-20 לאחר שיפוצה לאחרונה.
 מוזיאון החווה מציג שרידים חומריים של עולם החווה סביב נג'קאטה.
 העושר יוצא הדופן של עולם העופות מעיד על הכללת האזור ברשימת בתי הגידול של ציפורים למיניהם בעלי חשיבות אירופית בשנת 1992 על ידי המועצה הבינלאומית לשימור הציפורים (ICBP).
 אחד החלקים המעניינים ביותר של אזור הגנת הנוף של אזור טאפיו שייך לפארק הלאומי דנובה. השילוב של קרקעות מלוחותביצת עשב, ביצות עשב ולס בלתי מופרעים וביצות מים פתוחות הם ערך טבע יוצא דופן ברמה ארצית.
 Nagykáta City Spa 
 פסל טורול

ילידי המקום 
 אנדרה בראט (בהונגרית: Barát Endre; נג'קאטה, 24 באפריל 1907 – בודפשט, 17 במרץ 1976) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי

קישורים חיצוניים 

 
 בית כנסת ובית הקברות היהודי של נג'קאטה במסגרת International Jewish Cemetery Project

הערות שוליים 

הונגריה: ערים
קהילות יהודיות בהונגריה
קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
גטאות בהונגריה