ג'ון קומרפורד

ג'ון קומרפורד (באנגלית: John Comerford; 1770 – 25 בינואר 1832) היה צייר מיניאטורות.

ביוגרפיה 
ג'ון קומרפורד נולד בקילקני בסביבות 1770, אביו היה סוחר פשתן מקומי. לאחר שרכש ידע מסוים באמנות מהעתקת התמונות באוסף של המרקיז מאורמונד בטירת קילקני, הוא נסע מוקדם בחייו לדבלין, ונכנס כתלמיד לבתי הספר לאמנות של אגודת דבלין. בשנת 1790 קבל תעודה מבית הספר המשבחת את "כישרונו יוצא הדופן בציור". הוא זכה במדליה על ציור הדמות שלו ב-1791.

קריירה 
הוא בילה את החלק המוקדם של הקריירה שלו בקילקני ובמחוזות שכנים, אבל הוא עבד גם בדבלין. העבודות הראשונות שלו היו דיוקנאות של בני משפחה והזמנות דומות. עבודתו המוקדמת הומשלה לעבודתו של צייר הדיוקנאות האמריקאי גילברט סטיוארט, שחי בדבלין מ-1787 עד 1793, אך הוא הושפע מאוחר יותר מהאמן יליד אנגליה ג'ורג' צ'ינרי.

קומרפורד פגש את צ'ינרי ב-1799, ובשנת 1800 עבר קומרפורד לבית משפחתו של צ'ינרי ברחוב דאם 27. במשך 15 השנים הבאות, התגורר קומרפורד עם צ'ינרי כאשר ביקר בדבלין. הכללתו של צ'ינרי את עבודתו של קומרפורד בתערוכת 1800 של אגודת האמנים באירלנד סייעה להפיץ את שמו של קומרפורד בדבלין. בהתייחסו לשתי המיניאטורות שלו של העלמות וורן, הגיב ה-Hibernian Journal "הנה אמן שמעולם לא ראינו או מעולם לא שמענו עליו. התדהמה שלנו מהתמונות שלו חייבת להסביר את נימת ההערצה הזו". הוא הציג שוב עם אגודת האמנים בבית הפרלמנט בשנים 1801 ו-1802, וביסס את עצמו כמיניאטוריסט.

קומרפורד מונה לסגן נשיא אגודת האמנים ב-1811, והציג בדבלין עד 1814. הוא הציג בלונדון באקדמיה המלכותית בשנים 1804 ו-1809, זכה להצלחה רבה וצבר מוניטין רב כצייר מיניאטורות בדבלין, והיה ביקוש רב ורווחי ליצירותיו. הוא הצטיין במיוחד בדיוקנאות הגברים, שעוצבו בקפידה, בצבעים שקטים. הוא המשיך לבקר בקילקני, וצייר 11 דיוקנאות של שחקנים מהתיאטרון הפרטי של קילקני בשנת 1808. אלה נחרטו לאחר מכן עבור התיאטרון (1825).

הוא היה אמן פופולרי, וקיבל עמלות מהאמנים האיריים, הצבא ואנשי הדת, כמו גם דמויות בולטות יותר מהחברה האירית. רבים מהפורטרטים הללו שוחזרו כתחריט במגזין היברניאן. דיוקנו של אוקונל נחרט ופורסם בלונדון ב-1825, שבו השתמש קומרפורד מאוחר יותר בפרסומת שלו ב-Freeman's Journal.

בשנת 1819, אגודת האמנים של דבלין, שנקרעה במשך כמה שנים במחלוקות פנימיות, הגישה בקשה ליצירת התאגדות. לכך היו מתנגדים פעילים, בראשם עמד קומרפורד שכתב לסר רוברט פיל, שהיה המזכיר הראשי של אירלנד באותה העת, להסביר את הסיבה להתנגדות. המחלוקת הסתיימה בתבוסה של קומרפורד וחבריו, והחברה השיגה את האמנה שלה ב-1821. משערים שקומרפורד ניסה להגן על המונופול האמנותי ממנו נהנה בדבלין. לאחר מכן הוא מעולם לא הצטרף או הציג באקדמיה המלכותית היברניאן.

קומרפורד צייר דיוקנאות של מספר חבריו הקרובים ביותר. הוא גם לימד מספר אמנים, כמו ג'ון דויל ותומאס קלמנט תומפסון, והשפיע רבות על סמואל לאב. קומרפורד פרש עם הון של 16,000 פאונד.

מוות ומורשת 
קומרפורד סבל מהתקף אפופלקטי, ומאוחר יותר מת ב-25 בינואר 1832 בביתו ברחוב בלינגטון 28.

הייתה לו בת אחת, מרי, לה הותיר קצבה של 500 פאונד.

כמה דוגמאות לעבודותיו הוצגו בתערוכה המיוחדת של מיניאטורות ב-1865, כולל דיוקנאות של ליידי שרה לנוקס, מר בורגיין ומר ויליאם פלטשר, האחרון בלבוש קולג'. יש מיניאטורה שלו של קצין צבא אנגלי במוזיאון דרום קנזינגטון .

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים אירים
ילידי 1770
נפטרים ב-1832