רואה לך בעיניים

רואה לך בעיניים הוא אלבום הבכורה של הזמרת והיוצרת הישראלית אתי אנקרי, שיצא לאור ב־1990.

"רואה לך בעיניים" הגיע בזמן קצר למעמד אלבום זהב. בתוך שנה הגיע למעמד פלטינה כפולה, ואנקרי זכתה בזכותו לתואר זמרת השנה. בהמשך הגיע למעמד פלטינה משולשת. שלושה משירי האלבום דורגו במצעד הפזמונים השנתי (תשנ"א) של רשת ג': "רואה לך בעיניים" הגיע למקום החמישי, "לך תתרגל איתה" הגיע למקום ה־13, ו"לוליטה" הגיע למקום ה־21.

ב־2005 הרכיב צוות מקצועי מטעם ynet רשימה של 100 האלבומים הישראליים הגדולים בכל הזמנים. "רואה לך בעיניים" דורג בה במקום ה־77. ב־2018 ערך עיתון ישראל היום שני מצעדים לדירוג 70 האלבומים הטובים בכל הזמנים במוזיקה הישראלית, לכבוד חגיגות שנת ה־70 למדינת ישראל. המצעד הראשון היה של צוות מומחים, שדירגו את "רואה לך בעיניים" במקום התשיעי. במצעד השני, דירוג הקהל, דירגו המצביעים את האלבום במקום ה־22.

רקע 
לאחר תום שירותה בצה"ל קיבלה אנקרי מלגה מקרן התרבות אמריקה-ישראל ללימודי משחק ומוזיקה. היא למדה משחק בסמינר הקיבוצים ושיחקה בסרט המדובר "לחם". תוך שעסקה במוזיקה ובמשחק, בחרה אנקרי להתמקד בשאיפת ילדותה, המוזיקה, והלכה ללמוד במחזור הראשון של בית הספר למוזיקה "רימון". אנקרי עסקה בכתיבה והלחנה במשך כל אותו הזמן, ויצרה גרסאות לא מעובדות לשירי האלבום. יהודה עדר, שלימד אותה ב"רימון" וממנו הושפעה, המליץ לה לפגוש את אתי אנטה ואת מיכאל תפוח. אנקרי החלה בהתקשרות עם חברת ההפקות של השניים. אז גם קיבצה לה להקה של נגנים שונים, שהתחלפו – מהם נשארה אנקרי בקשר רק עם הגיטריסט דרור זמיר. הם החלו להופיע עם שירי האלבום במועדון "דומינו גרוס", תוך שאת שיר הנושא שרה אנקרי כהדרן. בשלב הזה חיברה המפיקה אתי אנטה את אנקרי עם אלון אולארצ'יק. אנטה פנתה לאולארצ'יק עם הצעה להפיק אלבום ל"זמרת חדשה". לאחר שראה את אנקרי בהופעה, הסכים אולארצ'יק להפיק מוזיקלית את האלבום (הייתה זאת ההפקה הגדולה הראשונה של אולארצ'יק. אחר כך הפיק גם את "אין עוד יום" של גידי גוב ואת "שביל קליפות הגרעינים", אלבום הבכורה של "טיפקס").

לאחר שהקלטת האלבום הסתיימה, חברת ההפקה החליטה להמתין קצת לפני הוצאת האלבום לאור ולחכות לזמן המתאים להוצאתו, ובזמן הזה "לטפטף" לרדיו את שירי האלבום, תוך שהשירים השקטים יצאו ראשונים. המטרה של חברת ההפקה הייתה שהציבור יכיר את הזמרת לפני הכרת הלהיטים. השירים השקטים הושמעו ברדיו בלילה במשך כחצי שנה. בזמן הזה המשיכה אנקרי לעבוד כמלצרית וכברמנית (ואף לטייל בארץ). העיסוק בעבודות האלה דכדך את אנקרי בת ה־27, ואף שידעה מילדות שברצונה לעסוק במוזיקה, ואף למדה ב"רימון", עם כל זה התלבטה על דרכה, מכיוון ששמעה מהרבה אנשים שקשה לחיות ממוזיקה כמקצוע, ושרק מעטים מצליחים בכך. בין העבודות המוזיקליות שעבדה בהן היה זִמרת ליווי לשלמה ארצי, במופע התקליט "חום יולי אוגוסט". מאורע מסוים סייע לגיבוש החלטתה להפוך את המוזיקה למרכז עיסוקה: 
היא אף קיבלה טלפון מיואב קוטנר, שהחמיא לה על האלבום, דבר שמאוד עודד אותה. אז יצאו כסינגלים לרדיו שיר הנושא ו"לך תתרגל איתה", והאלבום הפך להצלחה גדולה בן לילה.

אנקרי הכירה בכך שהעיבודים וההפקה המוזיקלית של אולארצ'יק תרמו רבות להנגשתו המסחרית של האלבום המצליח (אף שאולארצ'יק אמר שהוא ביסס את עיבודיו על העיבודים הבסיסיים שהביאה אנקרי לשירים). לשניים היו ויכוחים רבים במהלך הכנת האלבום. בין השאר, אנקרי כלל לא רצתה להכניס את "לך תתרגל איתה" לאלבום, משום שראתה בו בדיחה: השיר נכתב על דורון ליניק, לימים בעלה, בימים שרק התחילו לצאת. אולארצ'יק התעקש להכניס אותו לאלבום, ולבסוף אנקרי התרצתה, והשיר הפך לאחד מלהיטיה הגדולים ביותר. השפעה משמעותית הייתה לאולארצ'יק גם בשיר הנושא. השפעה משמעותית הייתה גם לגיטריסט דרור זמיר. הוא היה אחראי על תפקידי הגיטרות, שמבחינתה של אנקרי עשו את השירים למה שהם (בפרט ב"לוליטה" וב"עוד יום שקט"). יועד נבו הקליט והפיק את המיקס.

מצד אחד, הצלחת האלבום שימחה את אנקרי, שקיבלה את ההכרה הציבורית שבה רצתה, ואותה הייתה צריכה. עם זאת, היא גם בילבלה אותה: הפריעו לה הפרטיות שאבדה לה, וכן ש"אתה מתחיל להאמין למה שכותבים עליך" (כפי שאמרה לקוטנר). "הייתה לי תגובה של התגוננות... לא כל כך יכולתי להכיל את זה", אמרה. בהמשך ה"חיפוש" שלה הגיעה ל"שיטת ימימה", ובהמשך לתהליך הדרגתי של שמירת מצוות.

ביקורת 
האלבום קיבל ביקורות משבחות בזמן שיצא לאור, וכך גם הביקורות הרטרוספקטיביות שקיבל. , כתבו על אנקרי ועל האלבום אז ב"ידיעות אחרונות", . , כתבה הזמרת־יוצרת שילה פרבר על האלבום, כשבחרה אותו כאחד מעשרת התקליטים שהייתה לוקחת איתה לאי בודד, במדור "טייק אוויי" שפורסם ב־ynet. , כתבו חברות "סקסטה". ארי קטורזה כתב ב־2003 ב־ynet: .

מרב יודילביץ' כתבה ב־ynet: . דנית צמית כתבה ב־ynet: .

בתאגיד השידור הישראלי תיארו את האלבום במילים .

מגזין המוזיקה "קולומבוס" כלל את האלבום ברשימת אלבומי שנות ה־90 המובחרים שלו. ירון ברוידא תיאר את התקליט כ"פורץ דרך" ובעל "אוצרות מדהימים". עוד כתב: 

ב"מקור ראשון" נכתב שהאלבום היה . בעיתון התייחסו גם לווידאו קליפים שליוו כמה מהשירים: . נוסף על כך, נכתב שלפריצה של אנקרי עם הצלחת האלבום היו השלכות חברתיות "דרמטיות" משום שהיא:

רשימת השירים 

 מקור קרדיטים.

משתתפים 
מקור: הערות אלבום.
 אתי אנקרי – זמרה, זִמרת רקע, פסנתר ועיבוד פסנתר ("עד מתי"), סינתיסייזר ("לוליטה"), גיטרה ("כשזה נוגע"), עיבוד חלילים וטאבלות ("געגוע"), עיבוד קולות ("לך תתרגל איתה")
 אלון הלל – תופים
 דרור זמיר – גיטרות, עיבוד גיטרות ("עוד יום שקט", "געגוע", "קח אותי כך", "לוליטה")
 אלון אולארצ'יק – קלידים, בס, גיטרות, האמונד, זִמרת רקע, זמרה ("אדמה לפני, אדמה אחרי")
 יורם אלפרין – צ'לו ("בעיניך השחורות", "שיר")
 רחמים ויגאל דן – טאבלות ("געגוע", "בעיניך השחורות")
 אלברט אליאס – חלילים ("געגוע")
 יועד נבו – כלי הקשה ("לך תתרגל איתה")
 רחלי חיים, אסנת ברעם, רותי טוויל – זמרת רקע ("לך תתרגל איתה")

הפקה 
 מפיקה – אתי אנטה (מיכאל תפוח – אתי אנטה "המון הפקות")
 הפקה מוזיקלית, מעבד – אלון אולארצ'יק
 הקלטות והפקת מיקס – יועד נבו
 עוזר טכנאי – עדי פלטינוב
 עריכה דיגיטלית – בן ברנפלד, אולפני "H.M אקוסטיקה"
 חיתוך – טים יאנג, אולפני CBS לונדון
 עיצוב עטיפה – פיליפ בולקיה / סטיבן גינסברג
 צילום עטיפה – גולי כהן
 שרותי מעבדה – "המעבדה"
 ניהול הפקה – רותי טוויל
 גיטרות – "מרום" כלי נגינה
 מגברים – "ג'אז רוק"

נתוני מכירות

קישורים חיצוניים 

 הריאיון בערוץ הראשון לירון לונדון וביצוע "רואה לך בעיניים" ו"לך תתרגל איתה", באתר יוטיוב
 ענבל גזית, 30 שנה לאלבום "רואה לך בעיניים", באתר גלי צה"ל, 5 בספטמבר 2020

ביאורים

הערות שוליים 

אלבומי בכורה מ-1990
אלבומים בעברית
אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בישראל