נדים אל־זארו

נדים אל־זארו (29 ביוני 1931–28 בפברואר 2014) היה פוליטיקאי פלסטיני. הוא שימש כראש עיריית רמאללה ואחר כך מילא כמה תפקידי שר במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 בממשלת ירדן.

ביוגרפיה
אל־זארו נולד למשפחה פלסטינית נוצרית עשירה מרמאללה. חלק מבני משפחתו היגרו לארצות הברית, הוא למד רוקחות בטקסס חמש שנים, אחר כך חזר לרמאללה ועבד בבית המרקחת המשפחתי. הוא החל להיות פעיל פוליטית ובשנת 1963, בגיל 32, התמודד בבחירות לראשות עיריית רמאללה ונבחר. בתקופה זו היה נאמן לחוסיין, מלך ירדן. לאחר מלחמת ששת הימים נשאר בתפקיד אך סירב לשתף פעולה עם שלטונות הכיבוש הישראלי. באוקטובר 1968 השיווה את פעילות כוחות צה"ל למעשי הנאצים, לאחר שהוכנסו טנקים לעיר במטרה לפזר הפגנה שקטה של תלמידים. מיד אחר כך נעצר למשך כמה שבועות.

ב־5 באוקטובר 1969, בשעת לילה, התייצבו בביתו שבמרכז רמאללה אנשי ביטחון ישראלים. הם ביקשו ממנו להלוות אליהם, הוא שאל אותם לאן, ולאיזו מטרה, ונענה שאינם יודעים. למחרת אולץ לחצות את גשר אלנבי, והוא גורש לירדן. סיבת הגירוש שסיפקה ישראל הייתה שהוא יזם פעילות פוליטית נגד השלטון הישראלי בגדה המערבית.

בירדן התקבל בכבוד, כתמוך חוסיין, מלך ירדן, וזארו מונה לשר הפנים בקדנציה הרביעית של ראש הממשלה בהג'ת א-תלהוני בתחילת 1970. הוא היה שר התחבורה בתקופתו של ראש הממשלה אחמד אל-לאוזי (1971–1973). הוא המשיך בתפקיד זה במהלך ממשלתו שלאחר מכן של זייד אל-ריפאי. באוקטובר 1981, לאחר 12 שנות גלות בירדן, הורשה לחזור לרמאללה. אחר כך גורש שוב והיה בין מארגני ספינת השיבה בתחילת 1988.

ראו גם
 פלסטינים נוצרים

הערות שוליים 

שרי התחבורה של ירדן
רמאללה: אישים
נוצרים פלסטינים
ילידי 1931
נפטרים ב-2014