פלאוסניווה

פלאוסניווה (שם מדעי: Palaeosaniwa; מילולית: "סניווה עתיק") הוא סוג נכחד של לטאה ממשפחת הכוחיים, אשר התקיימה במשך סוף הקרטיקון שלפני 70.6 עד 66 מיליון שנה מזמננו בגיל המאסטריכט. הסוג תואר למדע ב-1928 בידי צ'ארלס ו. גילמור  ונכלל בו מין אחד: Palaeosaniwa canadensis.

לטאה זו ידועה רק ממספר מאובנים של שיניים וכמה חוליות, מרביתם חלקיים, מאלברטה, ויומינג ומונטנה ואלו העלו שהיא הגיעה לאורך של 3 עד 3.5 מטרים בקירוב, מה שהופך אותה לאחת מהגדולות שבלטאות הקרטיקון. במראהו דמתה לסניווה המאוחרת יותר, מה שנתן לה את שמה. עקב גודלה כנראה הייתה טורפת-על דומה לכוח ענק מודרני, אשר צדה ביעילות טרף של חולייתנים מקומיים לרבות עופות, יונקים, זוחלים אחרים ודינוזאורים קטנים וכן ביצים ונבלות.

לטאה זו אולי הייתה שייכת לכוחיים עקב מראה, אף שמספר חוקרים טוענים שהיא קרובה יותר להלודרמיים או אף לאב-קדמון נכחד שלהם.

הלטאה הגדולה נכחדה לפני 66 מיליון שנה, עם הכחדת הקרטיקון הגדולה.

קישורים חיצוניים

בעלי חיים שתוארו ב-1928
טקסונים שתוארו בידי צ'ארלס ו. גילמור
מאובני טקסונים שתוארו ב-1928
כוחיים
לטאות פרהיסטוריות
בעלי חיים שחיו בקרטיקון באמריקה הצפונית