פילוג ממלכת שאול

פילוג ממלכת שאול הוא מאורע מקראי המופיע בספר שמואל, ומסופר בו על פילוג ממלכת ישראל לאחר מות שאול, לשתי ממלכות, שמלכיהן הן דוד ואיש בושת. הממלכה התאחדה מחדש לאחר רצח איש בושת.

רקע 

במהלך מלחמת ישראל מול פלשתים שהתרחשה בהר הגלבוע, נפלו שאול, מלך ישראל ושלושה מילדיו: יהונתן, מלכישוע ואבינדב וגופותיהם נלקחו בידי פלשתים.

במלחמה ניצחו הפלשתים ניצחון מוחץ, והם השתלטו על חלקים רבים בשטח ישראל, כמתואר בשמואל א:

המלכת דוד בחברון 
לאחר מות שאול, דוד כבר לא היה נרדף, ולכן החליט שזהו הזמן המתאים להתחיל למלוך. הוא שאל את ה' באיזו עיר להתחיל למלוך, וקיבל את תשובתו - בחברון. הוא נפרד מגדודו, שאנשיו עברו לגור בערים הסובבות את חברון, והוא עצמו עבר לחברון עם נשותיו, אחינועם היזרעאלית ואביגיל, ועם אנשיו. לאחר שהגיע לחברון, הלכו אליו אנשי שבט יהודה, ומשחו אותו למלך עליהם בחברון, שהוכרזה כעיר בירתו.

האלשיך הקדוש הסביר מדוע מלך דוד בתחילה על יהודה, ורק בהמשך מלך על כלל ישראל, שהרי כבר שמואל משח אותו למלך. הוא כתב, שאפשר ללמוד זאת מברכת יעקב ליהודה: . שבתחילה דוד יהיה גור, ימלוך רק על שבט אחד, ובהמשך יהיה אריה, שהוא גדול יותר, וימלוך על כלל ישראל.

חיזוק ממלכת דוד

פניית דוד לאנשי יבש גלעד 
לאחר שהמליכו אותו, שמע דוד, שאנשי יבש גלעד קברו את שאול. הוא פנה אליהם, בירך אותם וחיזק את ידיהם, על מאמצם בקבירת שאול. יתר על כן, הבטיח להם שעל כך שקברו את שאול, הוא יחזיר להם טובה. בסוף דבריו, אמר גם שהמליכו אותו למלך על יהודה.

המפרשים דנו בשאלה, מדוע זהו הדבר הראשון שדוד עושה לאחר שהומלך. הרב אמנון בזק כתב, שיבש גלעד נחשבה לתומכת מאוד בשאול, לאחר שהצילם מנחש העמוני, שאיים לעקור להם כל עין ימין. ניתן לראות עוד את תמיכתם בשאול בכך שהם קוברים את שאול, למרות הסכנה מפלשתים. בעקבות זאת, פנה דוד דווקא אליהם, כדי להגיד להם שלא יהיו עצובים ונואשים על כך שמת מלכם האהוד, הנה יש להם מלך אחר שיכול למלוך עליהם, דוד, שבדיוק הומלך על יהודה.

כלומר, דוד פנה ליבש גלעד בהצעה שיהיה מלכם, ויכול להיות שזוהי גם הטובה שהוא אמר שיטיב להם, שהוא יגן עליהם עם צבאו, לאחר שיקבלו את מלכותו. זהו המהלך הראשון שהוא עושה - מחזק את ממלכתו ומצרף אליו תומכים.

יצירת קשרים עם המדינות השכנות 
מהלך נוסף שביצע דוד לחיזוק ממלכתו, היה יצירת קשרים עם ממלכות שכנות. הממלכה איתה יוצר קשר דוד בתחילת מלכותו היא גשור, הנמצאת בגולן הדרומי. יצירת הקשר מתבצעת בכך שדוד מתחתן עם מעכה בת תלמי המלך, שיולדת לו את אבשלום ותמר, אולם יכול להיות גם שהחתונה הייתה רק אמצעי לחיזוק הקשר, והקשר נוצר עוד לפני כן.

אברהם לבנון מונה מספר סיבות ליצירת קשרים עם ממלכות שכנות, ובמיוחד עם גשור: דוד יצר קשרים עם ממלכות שכנות כדי ליצור אחיזה בצפון, הסכם שלום עם ממלכה שלא תתקוף אותו ויוכל לעשות אתה קשרים דיפלומטיים. בנוסף, בחר דוד דווקא את גשור כממלכה הראשונה, כדי לאגף את ישראל, ובירתה אז, מחניים, ובכך ליצור הרתעה חזקה כנגד ממלכת ישראל.

בני דוד 
לאחר שסופר על דרכיו של דוד לחיזוק ממלכתו, פורטו בניו של דוד שנולדו בחברון: . הרב בזק הסביר את סיבת פירוטם, שהפירוט מראה, גם הוא, על ביסוס וחיזוק מלכות דוד, על כך שדוד עומד ליצור שושלת של מלכים.

המלכתו של איש בושת 
לאחר מות שאול, לישראל לא היה מלך, ודוד מלך רק על יהודה בחברון. עקב כך, המליך אבנר בן נר, שר צבאו של שאול, את בנו של שאול שלא נפל במלחמה, איש בושת, למלך על ישראל.

במדרש רבה מופיע שאבנר לא חלק על מלוכת דוד, אלא סבר שעדיין לא הגיע זמנו למלוך. את סברתו הביא מן ברכת ה' ליעקב, שמברכו שיצאו ממנו מלכים: . את הברכה קיבל יעקב לאחר שנולדו כל ילדיו חוץ מן בנימין, שמצאצאיו היה שאול, ומן לשון הברכה ניתן להבין שהמלכים יצאו מהילד שעדיין לא נולד. מכאן דרש אבנר שכוונת הכתוב היא שיצאו מספר מלכים מן בנימין, ובינתיים יצא רק אחד - שאול. אי לכך, המליך את איש בושת.

מועד המלכתו של איש בושת וזמן מלכותו 
ישנן מחלוקות בין המפרשים והחוקרים מתי המליכו את איש בושת וכמה זמן מלך. על פי הכתוב, איש בושת מלך שנתיים, ולא כתוב מתי הומלך. בפירושו לתלמוד הבבלי, סבר רש"י שאיש בושת הומלך חמש שנים לאחר המלחמה בגלבוע, ומלך עד מותו, ובחמש שנים לאחר מותו לא היה מלך לישראל. לעומתו, טענו שם התוספות שהחל למלוך חצי שנה לאחר מות שאול, וחמש שנים לאחר מות איש בושת לא היה מלך, ולא לפני המלכתו.

דעתו של רש"י מובאת בהרחבה בספרו של אברהם לבנון, "ויהי בימי שאול", שם הוא כותב, שאיש בושת הומלך בשנתיים האחרונות למלכות דוד בחברון, שמלך בה שבע וחצי שנים, ובחמש וחצי השנים הללו לא היה מלך לישראל. על פי זה הוא גם מסביר מדוע אבנר מעביר את איש בושת למחניים ומדוע פירט הכתוב את האזור עליו הומלך איש בושת: . לבנון מסביר, שבחמש וחצי השנים בהן לא היה מלך, פלשתים השתלטו על חלקים נרחבים מישראל, ובעקבות כך העביר אבנר את איש בושת למחניים, הממוקם ליד הירדן, שיהיה רחוק מן פלשתים עד לביסוס מלכותו. השתלטות פלשתים היא גם הסיבה לפירוט שטח המלכתו, שלא מלך על כל החלקים באותו זמן, אלא כל פעם השתלט על חלק אחר.

בניגוד לכך, כתב הרב יוסף אלבו בספרו, ספר העיקרים, שהמליכו את איש בושת זמן מועט לאחר מות אביו, שאול, ושלט על ממלכת ישראל עד למותו, אך רק בשנתיים הראשונות למלכותו, הוא לא נלחם עם שבט יהודה, שתחת דוד. ולאחר שהחלה המלחמה עם דוד, איש בושת נחלש, וכבר לא נחשב למלך.

יש חוקרים שסוברים, שגם איש בושת מלך שבע וחצי שנים, כמו דוד, ובטקסט המקראי ישנם שיבושים לגבי זמן מלכותו, והכותב התבלבל עם זמן מלכותו של שאול, שמלך שנתיים. השערה נוספת, שהועלתה על ידי פרופסור גרשון גליל היא שגם אצל שאול וגם אצל איש בושת, שנתיים לא היה זמן מלכותם, והכותב כתב שנתיים כדי להציג את תקופת מלכותם כתקופה קצרה, שאינה חשובה כל כך. אך למעשה איש בושת מלך שבע וחצי שנים.

היריבות בין יהודה וישראל 
בין ממלכת יהודה במלכותו של דוד לממלכת ישראל במלכותו של איש בושת הייתה יריבות חזקה ומדי פעם אף עימותים וקרבות.

המלחמה בגבעון 

באחת מן הפעמים שנפגשו שתי הממלכות, היה זה סביב הבריכה בגבעון. בפגישה, הציע אבנר: . יואב הסכים, ומכל אחד מן הצדדים קמו 12 נערים. כל אחד מן הנערים נלחם בנער מן הצד השני, עד לנפילתם. למקום בו התרחש הקרב בין הנערים ניתן השם "חלקת הצורים".

לאחר המקרה עם הנערים, התחזק הקרב בין שני הצדדים והחמיר. בקרב, אבנר וצבאו נחלו הפסדים והחלו להימלט. כשהחל אבנר לברוח, התחיל לרדוף אחריו עשהאל בן צרויה, אחיו של יואב, שתואר כאדם מהיר: . על פי מספר מפרשים, הכתוב מפרט את מהירותו של עשהאל, משום שחשב שאף על פי שאבנר היה מיומן במלחמה, מהירותו תחפה על כך, והוא יצליח להורגהו.

אבנר ביקש מעשהאל להפסיק לרדוף אחריו, אלא לרדוף אחר אחד מן הלוחמים הפשוטים, אך עשהאל לא הסכים. אבנר ביקש שוב והזהיר שיהרגהו, אך עשהאל המשיך לרדוף אחריו, ואבנר הכה אותו בחניתו בצלע החמישית, שבאזור הלב, ומרוב שהמכה הייתה חזקה, יצאה החנית מגב עשהאל והוא מת במקום. הוא נקבר בקבר אביו בבית לחם.

לאחר מכן, יואב ואבישי רודפים אחר אבנר ומגיעים עד למקום הקרוי גבעת אמה, שבמדבר גבעון, סמוך למקום הקרוי גיח. במהלך מנוסת אבנר, התקבצו סביבו כל שבט בנימין, והם עלו לראש גבעה אחת, עליה קרא אבנר ליואב להפסיק לרדוף אחריו ולעצור את המלחמה, ויואב הסכים והורה לאנשיו זאת: .

סך האבדות היו 380 איש: 20 ליהודה, ביניהם עשהאל, ו-360 לישראל.

האשמת איש בושת את אבנר 
לאחר המלחמה, חזר אבנר למחניים, שם הואשם בידי איש בושת שלקח את פילגש אביו, רצפה בת איה, דבר הנחשב כמרידה במלכות. אבנר כעס מאוד ונפגע מהאשמות איש בושת. בתגובה, הוא ענה לאיש בושת שהוא אינו אדם כנוע ופשוט, והאשים אותו בכך שאף על פי שהצילו היום, בכך שנלחם עם דוד, ולא עזב אותו לנפשו, הוא האשים אותו האשמות חמורות כאלו: . לאחר מכן, נשבע שדוד לבסוף יהיה מלך של כל ישראל, כפי שנשבע ה'. איש בושת לא ענה לאבנר ולא אמר דבר, מפני שפחד מאוד מאבנר.

כריתת ברית אבנר עם דוד והחזרת מיכל 
בהמשך, שלח אבנר מלאכים לדוד, ומסר שהוא יודע שהוא ראוי למלוך, ושהוא יכול לעזור לו בכך, ולפיכך הוא מבקש ממנו לכרות עמו ברית. דוד הסכים, אך התנה זאת בכך שיחזירו לו את מיכל אשתו, ששאול לקח ממנו, ונתנה לפלטיאל בן ליש. עם זאת, דוד שלח מכתב לאיש בושת, בו ביקש את מיכל, כדי שתהיה לחזרתה של מיכל אליו תוקף רשמי, והדבר לא יחשב כגניבה. איש בושת אישר, ומיכל הוחזרה לדוד.

אחר החזרתה של מיכל, הלך אבנר לזקני ישראל, לשכנעם לתמוך בדוד.

אברהם לבנון כתב שלדוד היה כה חשוב להחזיר את מיכל, כדי לחזק את מלכותו ולקרב אליו עוד אנשים, בכך שהוא מראה שכמו איש בושת, שהוא בן המלך, גם הוא עצמו ראוי למלוכה בהיותו חתן המלך.

רצח אבנר 

לאחר שהלך לשכנע את זקני ישראל, הגיע אבנר לחברון יחד עם 20 מאנשיו, שם עשו לכבודו משתה. אחרי המשתה הלך אבנר לשכנע אנשים נוספים לתמוך בדוד.

בו בזמן שיצא אבנר מחברון, הגיע יואב, ועודכן בכל מעשה אבנר בחברון. יואב חשד באבנר בכך שהוא רק רוצה לרגל בחברון אחרי דוד, ולכן שלח מלאכים להחזיר את אבנר לחברון. כשהוחזר אבנר, לקח אותו יואב לפינה נסתרת מתוך נימוק שהוא רוצה לדבר אתו באופן אישי, שם רצח אותו, יחד עם אבישי אחיו, כנקמה על כך שהרג אבנר את עשהאל, אחיהם.

לאחר הרצח, נבהל מאוד כל העם ובמיוחד איש בושת:

קינת דוד על אבנר וקללת בני צרויה 
אחר רצח אבנר, טען דוד שלא הוא אשם במיתת אבנר וקילל את יואב על כך שרצח את אבנר: . לאחר מכן, התקיימה הלווייתו, בה הלך דוד בראש, ליד המיטה, ולאחר קבירתו, קונן דוד על אבנר:

בזכות קינתו, הבין והאמין כל העם שדוד לא אשם ברצח. לאחר מכן, מתאר דוד את אבנר כאדם חשוב בישראל: 

מאוחר יותר, דוד קילל שוב את יואב ואבישי: .

רצח איש בושת

ביצוע הרצח 
רצח איש בושת, שביצעו שני שרי גדוד, רכב ובענה, מתואר בשמואל ב פרק ד: .

הבאת ראשו של איש בושת לדוד 
אחר כך, הלכו רכב ובענה אל דוד, הביאו לו את ראשו של איש בושת, ואמרו לו שהרצח הוא נקמה מאת ה', בבית שאול ובאיש בושת, שנראה מלשונם, שניסה לפגוע מספר פעמים בדוד: .

תגובת דוד 
תגובתו של דוד לרכב ובענה הייתה דומה לתגובתו לנער העמלקי, שבישר שהרג את שאול. בשני המקרים, גינה דוד בתוקף את הרצח, ושיבח את המת, ולאחר מכן הרג את הרוצחים. ברצח איש בושת, דוד הוכיח את רכב ובענה, ולאחר מכן הורה להורגם, לקצוץ את בהונות ידיהם ורגליהם, ולתלותם בבריכה בחברון: .

לאחר מכן, לקח דוד איש ראש איש בושת וקבר אותו בקבר אבנר.

המניע לרצח 
רכב ובענה היו שרי גדוד, בני רימון הבארותי, שנאלצו לברוח משטח ממלכת ישראל, ככל הנראה, עקב עברה חמורה, שהייתה, כנראה, בגידה. הם בורחים ל"גתימה", שחלק מן החוקרים והפרשנים סבורים שזאת גת, אליה ברח גם דוד. אברהם לבנון כתב, שניתן לראות שבורחים רבים מפני מממלכת ישראל בורחים אל פלשתים, ובעיקר אל גת, וזאת משום שפלשתים עודדו אותם לברוח אליהם, כיוון שהם רצו שהבוגדים לא יומתו אלא יתחזקו, ואז יחזרו לישראל וימרדו. על פי זה, יש הסוברים שרכב ובענה נשלחו על ידי פלשתים כדי לחזק את הפילוג, ולהרוג את איש בושת. לעומתם, ישנם הסבורים שהם דווקא רצו לאחד את הממלכות ולכן הרגו את איש בושת, עם מתוך ציווי מאחד מאנשי דוד, יכול להיות יואב, ועם מתוך עצמם. בנוסף, יש הסוברים שהם נשלחו על ידי יואב, אך לא כדי לאחד את הממלכות, אלא כדי לפייס את דוד מרצח אבנר.

גם לפי שתי הסברות האחרונות, יש קשר בין בגידתם להריגת איש בושת, שהם רצו לכפר על בגידתם, או שהובטח להם שלא יומתו אם יעשו זאת, או שהם רצו שדוד יהיה המלך, משום שהם בגדו בשאול, ולא בדוד.

לאחר רצח איש בושת 

רצח איש בושת היווה את סוף הפילוג בישראל, שארך 7.5 שנים. לאחר הרצח, באו כל ישראל אל דוד ומבקשים ממנו למלוך אליהם. לאחר מכן, באו כל זקני ישראל לחברון, שם משחו את דוד למלך עליהם.

לקריאה נוספת 
 שמואל ב' - מלכות דוד, הרב אמנון בזק
 ויהי בימי שאול: בית שאול המלך, אברהם לבנון
 עולם התנ"ך - שמואל ב, שמואל אברמסקי

הערות שוליים 

דוד
איש בושת
סיפורי ספר שמואל
שאול