נאג'מארוש

נאג'מארוש (בהונגרית: Nagymaros) היא עיירה במחוז פשט, בנפת סוב , הונגריה.

מיקום 

העיירה ממוקמת ממערב לוואץ, 52 קילומטרים צפונית-מערבית לבודפשט, על הגדה השמאלית של הדנובה, לאורך כביש מהיר 12, מול וישגראד. המרחק בקו אווירי מיישוב אחרון זה הוא מעט פחות מקילומטר אחד. כביש ראשי 12 עובר במרכז העיירה, כביש 12 הוא גם כביש פנימי חשוב של היישוב.

קו הרכבת בודפשט-סוב עובר גם הוא ביישוב, במקביל לדנובה ולכביש 12, ויש לו שלוש תחנות כאן: תחנת נאג'מארוש-וישדראד במרכז, תחנת הרכבת נאג'מארוש בקצה הדרום מערבי של האזור הפנימי ועוד יותר מערבה תחנת מעבר דמש, שם רכבות עוצרות רק לעיתים רחוקות.

גאוגרפיה 
נאג'מארוש ממוקם בעיקול הדנובה, בגדה השמאלית שלה, למרגלות הרי הברז'ן (Börzsöny), מול וישגראד וטירת וישדראד. ניתן להגיע אליו ברכבת בקו הראשי של בודפשט-סוב, בספינת טיולים קבועה לפי לוח זמנים, ברחפת מבודפשט ומאסטרגום, או במעבורת מוישגראד, וכן ברכב על כביש לאומי 12.

היסטוריה 
ההיסטוריה של וישגראד, המושב המלכותי של ימי הביניים על הגדה הימנית של הדנובה, המתנשאת על צוק גבוה, קשורה קשר הדוק להיסטוריה של נאג'מארוש. היישוב מארוש, שנבנה על לשון היבשה הצרה מול וישגראד, היה מקום מגורים מועדף על השליטים בתקופתם של לאיוש הראשון, מלך הונגריה, זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומתיאש הראשון, מלך הונגריה. מישור המארוש מול וישגראד התאים במיוחד לעריכת משחקי אבירים, אשר פרחו בעיקר בתקופת שלטונו של מתיאש, אך גם השליחים המלכותיים והשגרירים של חצר וינה בדרכם לקונסטנטינופול בשנת 1572, מזכירים את משחקי האבירים של מארוש, כשהגיעו בספינה ועגנו במארוש לכמה שעות. ביומנו של דוד אונגנאד שהודפס על ידי אומיכיוס עשר שנים מאוחר יותר, ניתן לקרוא את הדברים הבאים: "הגענו שני קילומטרים מאסטרגום, לעיירת שוק בגדה השמאלית בשם מארוש. אנשי החצר נהנו מאוד ממשחקי האבירים בעיירת השוק הנזכרת מארוש". באותם ימים, מארוש היה מקום מגוריהם הזמני של הלורדים ההונגרים, שם בנו לעצמם בתי אחוזה.

וישגראד כבר הייתה מרכזה של נסיכות מלכותית בשנת 1002, וייתכן שמארוש היה מקום מיושב באותה תקופה. בשנת 1241 ספגו שניהם את ההרס המונגולי (פלישת המונגולים לאירופה). המקום הוזכר לראשונה בכתב בשנת 1257 תחת השם Morus. לסלו הרביעי, מלך הונגריה בשנת 1285 סיפח את אדמות היישוב מאחד מנתיניו ונתן לנתין אדמות חלופיות במקום אחר.

בשנת 1709, במהלך מגפת הדבר, היישוב התרוקן לחלוטין, ואז בין 1715 לבין 1735, התיישבו גרמנים מאזור מיינץ, שאכלסו את היישוב מחדש. עד 1765, אוכלוסיית נאג'מארוש עלתה ל-1,053 אנשים.

בין 1920 לבין 1923 היה מקום מושבו של החלק הנותר של מחוז הונט בהונגריה.

בין השנים 1946 לבין 1948, חלק מהאוכלוסייה הגרמנית נעקר וגורש, ומשפחות הונגריות מהגבעות עברו לגור במסגרת חילופי האוכלוסין הצ'כוסלובקית-הונגרית. בשנת 1989 אישרה הממשלה את עבודות תחנת הכוח ההידרואלקטרית בדנובה שתוכננה בסמוך ליישוב. העבודות הופסקו ב-13 במאי כבר באותה השנה. היישוב קיבל מעמד של עיר ב-1996.

גלריה

אתרים בעלי עניין 
 הכנסייה הרומית קתולית : היא נבנתה המאה ה-14. הריבוע שמתחת, המגדל המתומן מהקומה השנייה ומעלה נבנה בסוף המאה ה-15.
 כנסייה הקלוויניסטית: הכנסייה נבנתה בשנת 1798, ללא מגדל בשל צו הסובלנות. במהלך שיפוץ הוסף המגדל בשנת 1934
 פסלו של קלמן קיטנברגר
 בית הזיכרון של קלמן קיטנברגר
 תצפית חבר יוליאנוס
 קפלת רוקוש
 קפלת גולגולתא
 פסל סטפן הקדוש והמלכה גיזלה
 הפסל של מרטין הקדוש והקבצן
 עץ החיים : המזרקה המעוררת את הצבי המופלא היא פרי עבודתו של גיורגי סרגי
 בית הנוף הלאומי הגרמני, רחוב Nyár 2.

ילידי העיירה 
 אלפרד ברנדורפר (1904 – 1985) היה רופא (MD) יהודי-הונגרי, מנתח פלסטי, היסטוריון רפואי.

קישורים חיצוניים 
 

 אתר עיריית נאג'מארוש (בהונגרית)
 תמונות פנורמה כדוריות של נאג'מארוש – Karpatmedence360.hu (magyar)
 אוסף קישורים של נאג'מארוש
 תחנת הרכבת נאג'מארוש
 תחנת רכבת נאג'מארוש-וישגראד

הערות שוליים 

הונגריה: ערים
קהילות יהודיות בהונגריה