הרב הראשי לירושלים

תפקיד הרב הראשי לירושלים נוסד לפני מאות שנים, והחזיק בו באותם ימים בן העדה הספרדית. הרב משה גאלנטי כיהן כראשון לציון, תואר ששימש מתחילת המאה ה-17 ועד הקמת המדינה לרב הראשי של ירושלים. בשנת 1878 מינתה העדה האשכנזית רב משלה. מאז לירושלים רב אשכנזי ורב ספרדי.

מאז הקמת מדינת ישראל, תפקיד הרב הראשי לירושלים כולל ייצוג בפגישות דיפלומטיות ובטקסים. ניתן למלא את התפקיד עד גיל 75 אך ניתן להאריך אותו עד גיל 80.

רב אשכנזי 

אף על פי שבית דין רבני אשכנזי בלתי רשמי התקיים בירושלים משנת 1837 בראשות הרב יוסף זונדל מסלנט, רק בשנת 1841 פתח חתנו, הרב שמואל סלנט, בית דין רשמי בחדר בהחורבה. ב-1860 מינה הרב סלנט את הרב מאיר אוירבך במקומו לרב הראשי. עם פטירתו ב-1878, התפקיד חזר להרב סלנט שהחזיק בו עד פטירתו ב-1909. לאחר מאמצים, הצליח הרב סלנט בשנת 1878 להשיג את האישור שהעניקה הממשלה העות'מאנית בעבר רק לספרדים, גם לאשכנזים. הוא הפך לרב הראשי האשכנזי הרשמי הראשון של ירושלים.

בתחילת המאה ה-20 פנה הרב סלנט להרב יוסף חיים זוננפלד כדי לסייע לו, אך הוא סירב להצעה. בשנת 1898 נשלח מכתב לרב חיים עוזר גרודז'ינסקי מווילנה בבקשה לעצתו בעניין. כתוצאה מכך מונה הרב אליהו דוד רבינוביץ-תאומים ב-1901 לרב הראשי. הרב רבינוביץ-תאומים נפטר ב-1905 בגיל 62. ארבע שנים לאחר מכן נפטר הרב סלנט בגיל 93, הרב חיים ברלין ממוסקבה, בנו של הנציב, נכנס לתפקיד. הרב ברלין נפטר 3 שנים מאוחר יותר ב-1912. כשהרב זוננפלד עדיין סירב להיענות להצעה ומועמד נוסף, הרב יצחק ירוחם דיסקין, סירב להצעת הרבנות ונשאר לנהל את בית היתומים דיסקין, התפקיד לא אויש.

הרב אברהם יצחק קוק, רבה של יפו עד 1914, הפך לרב הראשי של ירושלים בשנת 1919. בשנת 1921 הקים את הרבנות הראשית לישראל. הוא נשאר הרב הראשי עד פטירתו ב-1935. בשנת 1936 נבחר הרב צבי פסח פרנק לרב הראשי האשכנזי של ירושלים, וכיהן בתפקיד עד פטירתו בשנת 1960. הרב יצחק קוליץ מונה לרב הראשי האשכנזי של העיר בשנת 1983. הרב אריה שטרן החליף אותו ב-22 באוקטובר 2014 לאחר שהתפקיד היה פנוי במשך אחת עשרה שנה לאחר פטירתו של הרב קוליץ ב-2003. כהונתו של הרב שטרן הסתיימה ב-27 בנובמבר 2019, וניסיונות להאריך את כהונתו לא צלחו.

תהליך הבחירות 

במערכת הבחירות בשנת 2009 - הגוף הבוחר הורכב בן 24 איש מורכב מ-19 נציגים חרדים וחמישה ציונים דתיים.

ההצבעה הובילה לבחירתו של הרב אריה שטרן ברוב של 27 מתוך 48 נציגי בתי הכנסת, מועצות העיר והבוחרים בעיר, שמינה נפתלי בנט. הוא נבחר למועמד מגזר הציונות הדתית בשנת 2009. ראש עיריית ירושלים ניר ברקת התנגד למינוי שני רבנים ראשיים חרדים ורצה שאחד הרבנים הנבחרים ישתייך לזרם הציוני-דתי. הוא ציין כי 

 אחרים הציעו לאזרחי ירושלים לבחור את הרבנים בעצמם. 

עם בחירתו אמר הרב שטרן: "בכוונתי לכהן כרב של כל הירושלמים: חילונים, ציונים דתיים וחרדים. רבנות ירושלים היא זכות גדולה, אבל יש לה גם אחריות לא קטנה. אדאג ששירותי הדת יהיו נגישים וידידותיים ויהוו מודל יוצא מן הכלל לכל שאר הרבנות בישראל".   שטרן ספג התנכלויות מצד רבנים ועסקנים חרדים.

רשימת הרבנים

ספרדים

המאה ה-16 
 הרב לוי בן חביב
 הרב דוד בן שלמה אבן אבי זמרה
 הרב משה גאלנטי
 הרב חיים ויטאל
 הרב בצלאל אשכנזי
 הרב גדליה קורדוברו
 הרב יצחק גאון
 הרב ישראל בנימין
 הרב יעקב צמח
 הרב שמואל גרמיסון

המאה ה-17 
 הרב משה בן חביב (1689–1696)
 הרב משה חיון

המאה ה-18 
 הרב אברהם בן דוד יצחקי (1715–1722)
 הרב בנימין הכהן מעלי
 הרב אלעזר בן יעקב נחום (1730–1748)
 הרב ניסים מזרחי (1748–1754)
 הרב ישראל יעקב אלגאזי (1754–1756)
 הרב חיים רפאל אברהם בן אשר (1771–1772)
 הרב יום-טוב אלגאזי (1772–1802)

המאה ה-19 
 הרב משה יוסף מרדכי מיוחס (1802–1805)
 הרב יעקב משה עיאש אל-מגרבי (1806–1817)
יעקב קוראל (1817–1819)
 הרב רפאל יוסף חזן (1819–1822)
 הרב יום טוב דאנון (1822–1824)
 הרב סלומון משה סוזין (1824–1836)
 הרב יונה משה נבון (1836–1841)
 הרב יהודה רפאל נבון (1841–1842)
 הרב חיים נסים אבולעפיה (1854–1861)
 הרב חיים דוד חזן (1861–1869)
 הרב אברהם אשכנזי (1869–1880)
 הרב רפאל מאיר פאניז'ל (1880–1893)
 הרב יעקב שאול אלישר (1893–1906)

המאה ה-20 
 הרב אליהו משה פאניז'יל (1907–1909)
 הרב נחמן בטיטו (1909–1911)
 הרב משה יהודה פרנקו (1911–1915)
 הרב חיים משה אלישר (1914–1915)
 הרב נסים יהודה דנון (1915–1921)

במסגרת מדינת ישראל

אשכנזים

ראו גם 
 המופתי של ירושלים

הערות שוליים