פיבי אנה טראקייר

פיבי אנה טראקייר (באנגלית: Phoebe Anna Traquair; 24 במאי 1852 – 4 באוגוסט 1936) הייתה אמנית אירית, אשר זכתה להכרה בינלאומית על תפקידה בתנועת האמנויות והאומנות בסקוטלנד, כמאיירת, ציירת ורוקמת. עבודותיה כללו ציורי קיר בקנה מידה גדול, רקמה, תכשיטי אמייל ואיור ספרים. בשנת 1920, היא נבחרה כחברת כבוד באקדמיה הסקוטית המלכותית.

חיי משפחה 
פיבי טראקייר נולדה לפיבי אנה מוס ב-24 במאי 1852 בקילטרנן, מחוז דבלין. הוריה היו הרופא ד"ר ויליאם מוס וטרזה מוס (לבית ריצ'רדסון). פיבי הייתה השישית מבין שבעת ילדיהם. טראקייר למדה אמנות בבית הספר לעיצוב של החברה המלכותית של דבלין בין השנים 1869 ו-1872. היא נישאה לפלאונטולוג הסקוטי רמזי טראקייר ב-5 ביוני 1873. בני הזוג עברו לחוות קולינטון בדרום מערב אדינבורו באביב 1874. חלק מעבודותיה היו רישומים פליאונטולוגיים הקשורים למחקר של בעלה על דגים מאובנים, ורישומים אלו מוחזקים באוספים המיוחדים בספרייה של המוזיאונים הלאומיים בסקוטלנד. ילדיהם היו רמזי, הארי והילדה.

אחיה הבכור של פיבי היה ויליאם ריצ'רדסון מוס, אספן אמנות שהיה בבעלותו היו מספר יצירות של דנטה גבריאל רוזטי. טראקייר חלקה עם אחיה את האהבה לאמנות, לרבות יחס מיוחד ליצירתם של רוזטי ושל ויליאם בלייק, וסגנונה ובחירת הנושאים שלה נותרו מושפעים עמוקות מהאמנות והשירה של בלייק ורוזטי לאורך כל חייה.

יצירה

בית חולים מלכותי לילדים חולים 
במהלך 1885 ו-1886, טראקייר יצרה סדרה של ציורי קיר עבור קפלת המתים של בית החולים המלכותי לילדים חולים, אדינבורו. ציור הקיר הוא של שלוש עלמות ("כוחות אלוהיים") אשר גובל בדימויים בתוך לונטות (גומחות בצורת חצי סהר) של ציורי סופרים ואמנים כמו אדוארד ברן-ג'ונס, ויליאם בל סקוט, נואל פאטון וג'ון ראסקין, שהשפיעו רבות על טראקייר. זו הייתה עבודתה הראשונה כאמנית מקצועית. בית המתים היה חדר קטן ללא חלונות, בעבר שימש כמחסן פחם, שבו ניתן היה להשאיר גופות "בכבוד ובאהבה" לפני הקבורה. העבודה הסתיימה ב-1886 ולפני פיתוח נוסף של הבניין ב-1894, הועברו ציורי הקיר לאתר חדש וטראקייר שיקמה והוסיפה פרטים, אם כי בקומפוזיציה פשוטה יותר, בין השנים 1896 ל-1898.

קתדרלת סנט מרי 
ציורי הקיר שלה של בית הספר לזימרה של קתדרלת סנט מרי (1888–92) זכו בהכרה לאומית. בתוך חלל פנימי מקומר כמנהרה, הקיר המזרחי מתאר את הכמורה והמקהלה של הקתדרלה. הקיר הדרומי מתאר את בני דורה הנערצים של טראקייר כמו דנטה גבריאל רוזטי, ויליאם הולמן האנט וג'ורג' פרדריק ווטס. על הקיר הצפוני שרים ביחד ציפורים ומקהלות, ועל הקיר המערבי מצוירות ארבע חיות שרות. בית הספר לזימרה עדיין משמש מדי יום לתרגול של מקהלות.

כנסיית מנספילד פלייס 
היצירה הידועה ביותר של טראקייר נמצאת בכנסייה האפוסטולית הקתולית הגדולה (1893–1901) ב-Mansfield Place (הנקראת עכשיו מרכז Mansfield Traquair) למרגלות רחוב ברוטון, אשר כונתה "הקפלה הסיסטינית של אדינבורו", העבודה הזו היא "שהביאה להכרה הבין-לאומית שלה."

עבודות אחרות 
טראקייר הייתה אמנית פוריה, ולצד ציורי הקיר והרקמה שלה, ייצרה מאות תכשיטים. היא הוזמנה להציג ביריד העולמי בשיקגו ב-1893, וארבעת הלוחות הרקומים במשי שלה "התקדמות הנשמה" הוצגו בסנט לואיס ב-1904. באותה שנה היא חזרה לציורי קיר.

יצירות רבות אחרות של טראקייר, כוללות עבודות אמייל, כתבי יד מוארים ברצף הסונטות של דנטה גבריאל רוזטי, שיר השירים התנ"כי וסיפור פסיכה ופאן. כמו כן יצרה טריפטיכון של רקמות המבוסס על סיפורו של אביר הצלב האדום מ"מלכת הפיות" של אדמונד ספנסר - מוצגים במוזיאונים הלאומיים בסקוטלנד באדינבורו.

מוות 
פיבי טראקייר קבורה עם בעלה, ואפר בנה הארי מוס טראקייר, בבית הקברות של כנסיית קולינטון באדינבורו. היא עיצבה את המצבה.

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירות בריטיות
 
ילידות 1852
נפטרות ב-1936