אלן מימון

אלן מימון (בצרפתית: Alain Mimoun; 1 בינואר 1921 – 27 ביוני 2013) היה אתלט צרפתי בתחום ריצות ארוכות. אלוף אולימפי בריצת מרתון (מלבורן 1956), פעמיים סגן אלוף אולימפי בריצת 10,000 מטר (לונדון 1948 והלסינקי 1952) וזוכה מדליית ארד אולימפית בריצת 5000 מטר (הלסינקי 1952). כמו כן זכה בארבע מדליות זהב במשחקי הים התיכון (אלכסנדריה 1951 וברצלונה 1955) בריצת 5000 מטר וריצת 10,000 מטר ובשתי מדליות כסף באליפות אירופה באתלטיקה (בריסל 1950) בריצות לאותם מרחקים. בנוסף זכה ב-10 מדליות זהב, חמש מדליות כסף ושתי מדליות ארד באליפות הבינלאומית במרוצי שדה  והפך לאתלט הצרפתי המעוטר ביותר בהיסטוריית הספורט של צרפת.

ביוגרפיה

נעוריו 
אלן מימון נולד ב-1921 בעיירה טלח'  שבפרובינציית סידי בל-אבס  שבצפון מערב אלג'יר בתקופה בה הייתה אלג'יריה קולוניה של צרפת. מימון נולד בשם עלי מימון אוולד קשה (Ali Mimoun Ould Kacha) למשפחה ענייה משבטי הברברים שעסקה בעבודת אדמה והיה הבכור לשבעה ילדים. לאחר שסיים בית ספר יסודי בהצטיינות ביקשה אימו, שרצתה שיהיה מורה, מלגה עבורו להמשך לימודיו אך נדחתה ומימון נאלץ לצאת לעבודה. תחילה עבד כבנאי ובהמשך עבד כמוכר בחנות ובמקביל החל לשחק כדורגל ולרכב על אופניים.

שירות צבאי 
בתחילת 1939 גויס מימון לצבא צרפת והוצב ברגימנט הרגלים ה-19. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצב, עם הרגימנט שלו, בגבול עם בלגיה שם נלחם בקרב על בלגיה כשבסופו הובס צבא צרפת והרגימנט נאלץ לסגת לצפון צרפת תוך ניסיונות לחמוק מליפול בשבי הגרמני. ביוני 1940, לאחר נפילת צרפת לידי הגרמנים, הוצב מימון בבורק-אן-ברס שב"אזור החופשי". בתקופת שירות זו החל להתאמן בריצה באצטדיון שהיה סמוך למחנה בו שירת ואף זכה בתחרויות ריצה מקומיות. ב-1942 הוצב ברגימנט הנדסה קרבית והועבר לשרת בבזאנסון במזרח צרפת. בהמשך אותה שנה הועבר לשרת באלג'יריה.

עם הקמת צבא צרפת החופשית החל מימון לשרת בצבא זה תחת פיקוד בעלות הברית. תחילה השתתף במערכה בתוניסיה שם לחם, תחת פיקודו של אנרי ז'ירו, מול קורפוס אפריקה. ביולי 1943 הועבר לזירת איטליה שם נלחם במסגרת חיל המשלוח הצרפתי  תחת פיקודו של מרשל אלפונס ז'ואן. בינואר 1944, במהלך הקרב על מונטה קאסינו, נפצע מימון קשה ברגלו מרסיסי פגז גרמני. הרופא שטיפל בו התכוון לכרות הרגל הפצועה אך מימון סירב ורופא כירורג הצליח להציל את הרגל והעביר את מימון להבראה בבית הבראה צבאי בנפולי. לקראת סיום המלחמה חזר מימון לאיתנו ובאוגוסט 1944 השתתף בפלישת בעלות הברית לדרום צרפת ובקרבות לשחרור צרפת. במרץ 1945 השתתף בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה ושירת שנה בגרמניה.

לאחר סיום המלחמה הועבר בחזרה לאלג'יר שם שוחרר מהצבא ב-1946. לאחר השחרור עבר לגור בפריז, שינה שמו לאלן ונרשם ל"מועדון הריצה של צרפת" (Racing Club de France). במקביל החל לעבוד כמלצר בבית קפה ביער בולון. בתקופה זו החל לזכות בתחרויות פנימיות בצרפת.

לאחר המלחמה 
בגיל 25 פתח מימון בקריירה ספורטיבית שנמשכה כ-20 שנה במהלכה התחרה בארבע אולימפיאדות וזכה בארבע מדליות אולימפיות ובשלל מדליות בתחרויות אחרות. גם לאחר הפרישה מספורט תחרותי המשיך מימון להתחרות עד גיל 70 במסגרות של מבוגרים. בנוסף להישגיו הבינלאומיים זכה מימון בכ-80 מדליות בתחרויות לאומיות בצרפת. בכל התקופה הזו המשיך מימון לעבוד כמלצר בפריז.

מרכז הספורט הלאומי 
מימון סיפר שנאלץ להתאמן בשוודיה לקראת תחרויות עקב חוסר במתקנים הולמים בצרפת לכן יזם ב-1956 הקמת מרכז ספורט לאומי. תהליך אישור הקצאת הכספים לפרויקט על ידי הממשלה ארך מספר שנים ורק ב-1967 נפגש ז'אק שיראק, יועץ הנשיא ז'ורז' פומפידו, עם מימון והודיע על אישור התקציב. המרכז הוקם בקורז  במרכז צרפת ונקרא Centre national d'entraînement sportif.

קריירה ספורטיבית

1946 
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית  שנערכה באייר, סקוטלנד זכה מימון במדליית זהב קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, לפני נבחרות בלגיה ואנגליה.

1947 
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בפריז, צרפת זכה מימון במדליית זהב קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, לפני נבחרות בלגיה ואנגליה.

1948 
באולימפיאדת לונדון זכה מימון במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 30:47.4 דקות אחרי אמיל זטופק (שיא אולימפי 29:59.6 דקות) ולפני ברטיל אלברטסון  משוודיה (30:53.6 דקות). מימון התחרה גם בריצת 5000 מטר אולם הגיע שישי במקצה השלישי של המוקדמות ולא עלה לגמר.

1949 
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בדבלין, אירלנד זכה מימון במדליית זהב אישית בריצת 9 מייל בתוצאה של 47:50 דקות לפני רפאל פוז'סון  מצרפת (47:51 דקות) וצ'ארלס סרו (Charles Cérou) מצרפת (47:55 דקות). כמו כן זכה במדליית זהב קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, לפני נבחרות אנגליה ואירלנד.

1950 
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבריסל, בלגיה זכה במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:26.0 דקות אחרי אמיל זטופק מצ'כוסלובקיה (שיא אליפות 14:03.0 דקות) ולפני גסטון ריף  מבלגיה (14:26.2 דקות). כמו כן זכה במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 30:21.0 דקות אחרי אמיל זטופק (שיא אליפות 29:12.0 דקות) ולפני ויינו קוסקלה  מפינלנד (30:30.8 דקות).

באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בבריסל, בלגיה זכה מימון במדליית כסף אישית בריצת 9 מייל בתוצאה של 45:50 דקות אחרי לוסיאן ת'יס  מבלגיה (45:42 דקות) ולפני מוחמד חמזה  מצרפת (46:00 דקות). כמו כן זכה במדליית זהב קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, לפני נבחרות בלגיה ואנגליה.

1951 
במשחקי הים התיכון שנערכו באלכסנדריה, מצרים זכה מימון במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:38.3 דקות לפני זדרבקו סראז'  (15:05.2 דקות) וסטפן פבלוביץ'  (15:05.5 דקות), שניהם מיוגוסלביה. כמו כן זכה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 31:07.9 שניות לפני פראניו מיכאליץ' מיוגוסלביה (31:42.08 דקות) ומוסטפא אוזקן  מטורקיה (34:27.5 דקות).

1952 
באולימפיאדת הלסינקי זכה מימון במדליית כסף ריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:07.4 מטר אחרי אמיל זטופק מצ'כוסלובקיה (שיא אולימפי 14:06.6 דקות) ולפני הרברט שאד  מגרמניה המערבית (14:08.6 דקות). כמו כן זכה במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 29:32.8 דקות אחרי אמיל זטופק (שיא משחקים 29:17.0 דקות) ולפני אלכסנדר אנופרייב מברית המועצות (29:48.2 דקות).

באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בהמילטון, סקוטלנד זכה מימון במדליית זהב אישית בריצת 9 מייל בתוצאה של 48:19 דקות לפני מרסל ונדהוואטין  מבלגיה (49:02 דקות) ועבדלקאדר דריס (Abdelkader Driss) מצרפת (49:06 דקות). כמו כן זכה במדליית זהב קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, לפני נבחרות אנגליה ובלגיה.

1954 
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בבירמינגהאם, אנגליה זכה מימון במדליית זהב אישית בריצת 9 מייל בתוצאה של 47:51 דקות לפני קן נוריס  (48:13 דקות) ופטריק רנגר (48:21 דקות), שניהם מאנגליה. כמו כן זכה במדליית כסף קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, אחרי נבחרת אנגליה ולפני נבחרת בלגיה.

1955 
במשחקי הים התיכון שנערכו בברצלונה, ספרד זכה מימון במדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא משחקים של 14:27.6 דקות לפני אוסמן קוסגול  מטורקיה (14:39.0 דקות) וז'אן קרון (Jean Carron) מצרפת (14:40.4 דקות). כמו כן זכה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בשיא משחקים של 30:23.6 דקות לפני לואיס גרסיה (Luis García) מספרד (31:32.8 דקות) וריימונד מאהאוט (Raymond Mahaut) מצרפת (31:48.2 דקות).

1956

אלוף אולימפי 
באולימפיאדת מלבורן זכה מימון במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:25:00 שעות לפני פראניו מיכאליץ'  מיוגוסלביה (2:26:32 שעות) ווייקו קרבונן  מפינלנד (2:27:47 שעות). באותה אולימפיאדה התחרה מימון גם בריצת 10,000 מטר אך סיים במקום ה-12 בתוצאה של 30:18.0 דקות.

באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בבלפסט, אירלנד זכה מימון במדליית זהב אישית בריצת 9 מייל בתוצאה של 45:18 דקות לפני פרנק סנדו  (45:28 דקות) וקן נוריס  (45:28 דקות), שניהם מאנגליה. כמו כן זכה מימון במדליית זהב קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, בריצת 9 מייל לפני נבחרות אנגליה ובלגיה.

1958 
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בקרדיף, ויילס זכה מימון במדליית כסף אישית בריצת 9 מייל בתוצאה של 46:30 דקות אחרי סטן אלדון  (46:29 דקות) ולפני פרנק סנדו  (46:33 דקות), שניהם מאנגליה. כמו כן זכה מימון במדליית כסף קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, אחרי נבחרת אנגליה ולפני נבחרת בלגיה.

באליפות אירופה באתלטיקה שהתקיימה בסטוקהולם, שוודיה סיים מימון במקום השביעי בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 29:30.6 דקות.

1959 
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בליסבון, פורטוגל זכה מימון במדליית כסף קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, בריצת 9 מייל אחרי נבחרת אנגליה ולפני נבחרת בלגיה. מימון התחרה גם במסלול האישי אך סיים במקום השישי.

1960 
באולימפיאדת רומא סיים מימון במקום ה-34 בריצת מרתון בתוצאה של 2:31:20.0 שעות.

באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בהמילטון, סקוטלנד זכה מימון במדליית ארד קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, בריצת 9 מייל אחרי נבחרות אנגליה ובלגיה. מימון התחרה גם במסלול האישי אך סיים במקום ה-18.

1961 
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בנאנט, צרפת זכה מימון במדליית ארד קבוצתית, יחד עם נבחרת צרפת, בריצת 9 מייל אחרי נבחרות בלגיה ואנגליה. מימון התחרה גם במסלול האישי אך סיים במקום ה-24.

1962 
באליפות הקרוס קאנטרי הבינלאומית שנערכה בשפילד, אנגליה התחרה מימון, עם נבחרת צרפת, בריצת 9 מייל שסיימה במקום השביעי. מימון התחרה גם במסלול האישי אך סיים במקום ה-26.

משפחתו 
מימון נישא לז'רמין (Germaine). ביתו הבכורה נולדה יום לפני זכייתו בריצת המרתון באולימפיאדת מלבורן ונקראה אולימפה (Olympe). הבת השנייה נקראה פסקל. ז'רמין נפטרה ב-2013 ומימון נפטר באותה שנה. הובא למנוחות בבית קברות בעיר בוגט  בין הסופדים לו היו נשיא צרפת פרנסואה הולנד וראש הממשלה ז'אן-מארק ארו.

מימון המוסלמי התנצר ב-1955 ועלה כל שנה לרגל למקום קברה של תרזה הקדושה בליזייה .

תארים ואותות הוקרה

תארים 
  1956: אביר בלגיון הכבוד
  1972: קצין בלגיון הכבוד
  1999: מפקד בלגיון הכבוד
  2008: קצין גבוה בלגיון הכבוד
  מסדר הצטיינות בספורט 
 מדליית תהילת הספורט 
  מסדר ההצטיינות הלאומי

ספורטאי נבחר 
 1949: נבחר לספורטאי של הספורטאים מטעם עיתון ל'אקיפ 
 1956: נבחר בשנית לספורטאי של הספורטאים מטעם עיתון ל'אקיפ
 1999: נבחר על ידי קוראי מגזין הספורט Athlétisme Magazine כספורטאי המאה ה-20.

הנצחה 
 כ-50 אצטדיונים ברחבי צרפת נושאים שת שמו של מימון
 כ-100 בתי ספר ורחובות נושאים את שמו

קישורים חיצוניים 

 
 אלן מימון, באתר sports-reference.com (אורכב)
 אלן מימון, באתר olympics.com
 אלן מימון, באתר universalis.fr (בצרפתית)
 ראיון עם אלן מימון, באתר jhm.fr, 2002 (בצרפתית) (אורכב)
 פורטרט של אלן מימון עם פטירתו, באתר egliseetsport.fr (בצרפתית)

הערות שוליים 

אלופים אולימפיים: ריצת מרתון (גברים)
רצי מרתון צרפתים
רצים צרפתים למרחקים ארוכים
אתלטים באולימפיאדת לונדון (1948)
אתלטים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
אתלטים באולימפיאדת מלבורן (1956)
אתלטים באולימפיאדת רומא (1960)
מפקדים בלגיון הכבוד
קצינים בלגיון הכבוד
צרפתים שנולדו ב-1921
צרפתים שנפטרו ב-2013