עדנה מוד

עדנה מארי "ע" מוד (באנגלית: Edna Marie "E" Mode) היא מעצבת אופנה ותלבושות אקסצנטרית בדיונית המופיעה בסרט ההנפשה "משפחת סופר-על" (2004) ובהמשכו, "משפחת סופר-על 2" (2018); הידועה בעיצוב תלבושותם של מספר גיבורי-על מפורסמים, לאחר שעבדה באופן הדוק במיוחד עם מר סופר-על ונערת הגומי (בוב והלן פאר), איתם שמרה על קשרי ידידות חזקים. כאשר בני הזוג מחדשים את קריירת גיבורי-העל שלהם לאחר חמש עשרה שנים, עדנה חוזרת מפרישתה הכפויה על מנת לסייע לשתי הדמויות, תחילה על ידי עיצוב חליפות חדשות למר סופר-על ומשפחתו, ולאחר מכן על ידי החזרת האמון של הלן בעצמה כגיבורת-על.

עדנה נוצרה על ידי הקולנוען בראד בירד על מנת להסביר כיצד גיבורי-העל בעולם בו מתקיים "משפחת סופר-על" משיגים את תלבושותם, נושא שלדעתו נחקר לעיתים רחוקות בסרטי גיבורי-על בצורה משכנעת. בירד גם החליט לדבב את הדמות בעצמו לאחר שמספר שחקניות שנחשבו במקור לתפקיד לא הצליחו להביע את מבטאה הייחודי של עדנה (לילי טומלין, אחת מבחירותיו המובילות של בירד לתפקיד, אף המליצה לו כי הוא היחיד שיוכל לעשות זאת). הבמאי הבין שבנוסף למומחיות אופנתית, הדמות תצטרך להפגין בקיאות במדע, הנדסה וטכנולוגיה על מנת ליצור תלבושות המסוגלות לעמוד ביכולותיהם ופעילויותיהם השונים של גיבורי-העל בסרט; ובסופו של דבר, עיצב אותה כדמות נמוכת-קומה ואקסצנטרית ממוצא גרמני ויפני, המבוססת על המוניטין של מדינות אלו כמעצמות קטנות. מעריצי הזיכיון אף מאמינים כי בנוסף להשראה מדמותו של Q מ"ג'יימס בונד", דמותה של עדנה התבססה בעיקר על מעצבת התלבושות אדית הד, ואף רווחו ספקולציות לגבי זהות הסלבריטאיות מהן שאב בירד השראה לעיצוב דמותה של עדנה, בהן נמנו העורכת הראשית של "ווג", אנה וינטור, אייריס אפפל והשחקנית לינדה האנט.

על אף שבשני הסרטים דמותה ממלאת רק תפקיד משני, עדנה ביססה את עצמה מאז ככוכבת הפריצה של הסרט הראשון בשל הפופולריות לה זכתה בקרב מעריצים. בנוסף לקונצזוס בקרב מבקרי הקולנוע, שהסכימו כי עדנה נחשבת ל"גנבת הסצנות" של שני הסרטים ושיבחו במיוחד את חוש ההומור ודיבורה השנון, בירד זכה גם לשבחים על דיבוב דמותה, וזכה בפרס אנני בקטגוריית "הדיבוב הטוב ביותר". עדנה הפכה לאחת הדמויות המוכרות והפופולריות ביותר של פיקסאר על ידי מספר גופי תקשורת בולטים.

פיתוח

יצירה ודיבוב

את דמותה של עדנה יצר והגה הקולנוען בראד בירד. לאחר שצפה במספר סרטים וסדרות טלוויזיה בנושא גיבורי-על לקראת פיתוח הסרט "משפחת סופר-על", בירד מצא את עצמו תוהה לעיתים קרובות מי האחראי על הכנת תלבושותם המשוכללות של גיבורי-העל. בירד הגה את דמותה של עדנה לאחר שגילה שעל אך שהם מציגים דמויות לבושות בתלבושות מפוארות ומוגזמות, סרטי גיבורי-על קלאסיים כמעט ולא מציעים הסבר סבירים כיצד משיגים גיבורי-על את התלבושות הללו, או מי מעצב אותן מלכתחילה. הבמאי רצה להפריך את הקלישאה לפיה גיבורי-על שריריים תופרים בעצמם את תלבושתם, והתקשה להאמין שגיבורי-על יפתחו פתאום עניין חזק מספיק באופנה וטקסטיל על מנת לעצב את תלבושותם. לכן, החליט בירד שאם העולם היה מאוכלס בגיבורי-על, מטבע הדברים יהיו גם אנשים שאמונים על עיצוב תלבושותיהם, שחייבים להיות בעלי רקע במדע והנדסה, ובכך יצר את הקונספט הראשוני לדמותה של עדנה כמדענית וגאונה טכנית, בנוסף להיותה מעצבת אופנה. על יצירת דמותה, פירט הבמאי: "איך שראיתי את זה, את התלבושות היה צריך ליצור מישהו עם רקע מדעי והנדסי"; ותיאר את דמותה של עדנה כ"חצי גרמנית, חצי יפנית, תחנת כוח זעירה של דמות". על אף ש"משפחת סופר-על" היה הסרט הראשון של פיקסאר שזכה לסיווג צפייה PG; עדנה נחשבת לאחד מניסיונותיה הראשונים למה שנקרא "קומדיה שחורה ונועזת יותר", מה שמודגם במיוחד בסצנה שבה הדמות מצטטת כמה דוגמאות גרפיות למקרים בהם גלימות גרמו ישירות למותם של כמה גיבורי-העל העוטים אותם, אחד מהם הוא מוצג כשהוא נהרג על ידי טורבינת סילון. לפי בירד, יצירתה דמותה של עדנה לקחה את הרעיון לפיו גיבורי-על לובשים תחפושות מעוצבות "לקיצוניות נוספת".

עדנה נקראה על שם "EMode", תוכנה בה השתמשה פיקסאר במהלך הפקת הסרט. בירד ציין את דמותה של עדנה כ"דמות הכי כיפית" שכתב לסרט, ונזכר: "בכל יום שכתבתי אותה, הייתי מאושר." את דמותה של עדנה דיבב בירד עצמו, שבמהלך הקלטות הדיבוב נהג השתמש ב"קול משעבד-העבדים" שלו. להחלטה לדיבוב דמותה של עדנה על ידי לא אחר מבירד; אנקדוטה שמקורה בתהליך יצירת העלילה, במהלכה עובדים שונים של פיקסאר דיבבו דמויות באופן זמני בזמן שיוצרי הסרט והאנימטורים ארגנו את קצב התפרשות העלילה והסצנות בסרט על מנת "לקבל תחושה של הסרט הסופי." על אף שדיבובים אלו מוחלפים בסופו של דבר בשחקנים ובמדובבים מקצועיים, ישנם מצבים שבהם "הקולות האלו נדבקים", כפי שהיה במקרה של הקול שבירד יצר עבור עדנה. במהלך תקופה זו, בירד דיבב זמנית גם דמויות אחרות, כולל את דמויותיהם של בוב פאר וסינדרום; מספר שחקניות נבחנו לתפקיד; שחקנית אחת, אותה בירד חיבב במיוחד, ביקשה מבירד כל הזמן להדגים שוב ושוב את הפרשנות שלו לאחת מהשורות של עדנה עד שאמרה לו שפשוט עליו לדבב את הדמות בעצמו מכיוון שהוא השיג את זה נכון. התפקיד הוצע גם לשחקנית והקומיקאית לילי טומלין, לה נשלחה הקלטה של בירד מדבב את הסצנות של עדנה בשלמותן; טומלין סירבה למשמע דיבובו של בירד, בטענה שלא תוכל לדבב את הדמות בצורה מצחיקה כמוהו. עמיתיו של בירד נאלצו לשכנע אותו מאוד לדבב את הדמות בעצמו. כשלבסוף נכנע ל"דרישה העממית" מצד חבריו לעבודה בפיקסאר, בירד התבדח שבסופו של דבר הוא לוהק לדמותה של עדנה פשוט כי הוא היה גם זול וגם זמין באותה תקופה. טקטיקה דומה שימשה למספר דמויות משנה אחרות בסרט: האנימטור ברט פארקר דיבב את דמותה של קארי, הבייביסיטר של משפחת פאר, התסריטאי באד לאקי דיבב את הסוכן הממשלתי ריק דיקר, ומעצב ההפקה לו רומנו דיבב את דמותו של ברני קרופ, מורו של דאש.

בירד תיאר את קולה של עדנה כשילוב של מבטא יפני וגרמני, משתי מדינות אלו החליט לשאוב השפעה מכיוון ש"הן שתי מדינות קטנות שיש להן עיצוב מדהים וטכנולוגיה מדהימה", וציין מצלמות ומכוניות כדוגמאות לטכנולוגיה שבה הן מתמחות. לואיז קלר מ-"Urban Cinefile" תיארה את קולה של הדמות כ"משהו אירופי... משולב עם מגע אסייתי". על אף שביצועיו של בירד היו רבגוניים במידה ניכרת, הוא נמנע מלאפשר לעדנה להפוך לקריקטורה על מנת לשמור על האשליה שהיא אחת הדמויות החכמות ביותר בסרט. בגרסה האיטלקית והצרפתית של הסרט, מבטאו הקומי של בירד מוחלף בזה של הבדרנית הצרפתית-איטלקית אמנדה ליר, שמציעה פרשנות מפתה ו"נשכנית" יותר לדמות. ליר אמרה שדיבוב קולה של עדנה לא היה תהליך קל, אך קיבלה את התפקיד לאחר שהוצע לה במקביל לעליית הסרט לאקרנים בפסטיבל הסרטים של קאן, על מנת להגשים את חלומה לדבב דמות של דיסני. עדנה הייתה הדמות הראשונה שליר נשכרה לדבב באיטלקית.

אישיות, עיצוב והשפעות
לדבריו של בירד, הוא חולק מספר מתכונותיה האישיות של עדנה, במיוחד האופן שבו הוא מעדיף להיות מעורב כמעט בכל היבט יצירתי של הפרויקטים שלו, כולל תהליך העלאת סיפור, כתיבתו וצילומיו, והודה שהוא ודמותה של עדנה מפגינים גם רמה גבוהה של ביטחון-עצמי וחוסר פקפוק-עצמי בכל הנוגע לעבודתם. בירד פירטה כי "למיטב ביטחוני, אני מרגיש כמוה... היא משוכנעת לחלוטין שדרכה היא הנכונה, ואם אתה לא מסכים... אתה פשוט טועה!" בירד העיר כי עדנה הייתה אחת מהדמויות הקשות ביותר לעיצוב במהלך העבודה על הסרט. הדמות עברה שינויים דרסטיים במראה החיצוני במהלך תהליך הפיתוח, החל מתיאורה כאישה גבוהה ובעלת עודף משקל, לאישה מבוגרת יותר, ולחלופין, לאישה צעירה ורזה יותר. בהשראת ההשפעה הגדולה שיש למדינות כמו יפן וגרמניה על העולם חרף היותן קטנות יחסית בגודלן, החליט בירד שעדנה תדגים תמה זו על ידי היותה "דמות זעירה ששולטת בחדר כשהיא נכנסת אליו". ביתה, שמבאובזר במיטב הטכנולוגיה המתקדמת בדומה למה שהיא משלבת בתלבושות שהיא יוצרת, תוכנן בכוונה כגדול יותר משמעותית לפי ממדיה, על מנת להדגיש עוד יותר את תמת הדומיננטיות היחסית. קומתה הקטנה של עדנה נוצרה גם בהשראת הזמרת בט מידלר, אותה בירד העריץ. הבמאי נזכר כי הופתע מגובהה של מידלר כשפגש אותה לראשונה "בגלל... שהיא שולטת לחלוטין במסך. וזה פשוט הדהים אותי כמה אישיות הייתה בגוף הקטן הזה." במונחי הנפשה, בירד רצה שהדמויות הסרט ינועו בצורה שונה זו מזו, בעקבותיו נוצרה לעדנה הליכה בטוחה מאוד על מנת לייצג את העובדה שהיא "מעולם לא חוותה ספק בחייה." האנימטורים מצאו את העובדה שבירד דיבב את הדמות בעצמו כמועיל מאוד, מכיוון שלעיתים קרובות הוא היה פועל לפי האופן שבו הדמות פועלת ומתנהגת בעצמה, מה שעזר להם לממש בצורה מדויקת יותר את חזונם עבור עדנה. על פי בירד, עדנה, למרות קומתה הקטנה, היא "גיבורת-העל" היחידה בסרט המסוגלת לגרום לגיבורי-על אחרים להרגיש לא בנוח. בירד תיאר את עדנה כדמות ש"לא מאוימת על ידי גיבורי-על או אף אחד אחר", ומסרבת לקבל את המילה "לא" כשהיא משמשת בניגוד לדעותיה או לאמונותיה.

בירד תיאר את תכונותיה הפיזיות של עדנה כ"חמורות-סבר", וראה בעיני רוחו את הדמות כבעלת משקפיים ותספורת של נער, תוך שמירה על לוק מודרני ואלגנטי בו-זמנית. מוצאה האתני של עדנה נחשב לחצי-גרמני וחצי-יפני; בעוד שהן מאפייניה הפיזיים והן קולה של עדנה מבוססים על אלו של מעצבת התלבושות אדית הד, איתה היא חולקת את משקפיה העגולים הייחודיים ותסרוקת "בוב" השחורה. על פי הערך של הד באקדמיה לאמנויות ומדעים בקולנוע, דמותה של עדנה שואבת השראה הן ממשקפיה הייחודיים של מעצבת התלבושות והן מ"אישיותה הישירה". בירד תיאר את עדנה כשילוב של הד ושל Q, דמות שהופיעה בזיכיון "ג'יימס בונד". הבמאי סירב לאשר השפעה ישירה על הדמות, והתעקש שעדנה "לא מבוססת על אדם ספציפי", ואף הפריך בפומבי טענות לפיהן ביסס את הדמות על הד, זאת על אף שהד ממשיכה להיחשב כהשראתה הלגיטימית והישירה ביותר של הדמות. עם זאת, האנימטור טדי ניוטון, שעיצב יחד עם בירד את עדנה, חשף שהוא ופיקסאר קיבלו השראה מהסרט "Unzipped" (1995), סרט תיעודי המתאר את המשבר בין מעצב האופנה אייזק מזרחי והסטייליסטית פולי אלן מלן. מעריצים העלו השערות רבות לגבי ההשראה האמיתית מאחורי העיצוב והמראה של עדנה, ובירד אף הצהיר כי מעריצים וצופים שונים מציינים בפניו כי הדמות מזכירה להם לפחות 15 סלבריטאים שונים. במאמר עבור "Fashion", תיארה ארין דנלופ את הדמות כ"הכלאה מוגדשת של כל אגדה מתעשיית האופנה שניתן לחשוב עליה". במאמר שדן על מקורות ההשראה לדמותה של עדנה, סטיב דיילי מ"אנטרטיינמנט ויקלי" ציטט את העורכת הראשית של "ווג", אנה וינטור, המעצבת קוקו שאנל והשחקנית לוטה לניה כמקורות השראה פוטנציאליות, תוך שהוא משרטט קווי דמיון בין השימוש של הדמות במשקפיים עם מסגרת גדולה לאדריכל פיליפ ג'ונסון, המפיק רוברט אוונס, סוכנת הכישרונות סוויפטי לזר, מנהל האולפן לו וסרמן, ועורכת האופנה קארי דונובן. מספר מבקרים חשדו שהדמות מבוססת גם על מרי קוואנט ואונה ג'ונס. מתוך הכרה שיש מספר מעצבות אופנה שמרכיבות משקפיים שעליהן יכלה להתבסס עדנה, הודה בירד כי הדמות נוצרה בהשראת הסופרת פטרישיה הייסמית' והשחקנית לינדה האנט, ופירט: "כשאתה מעצב דמות, אתה רק שואל – מי זו?... ניסינו המון דברים וכל הזמן אמרנו 'לא, לא, יותר ככה, אבל אני אוהב את האף על הפנים האלו, ואולי , אולי המשקפיים צריכים להיות גדולים יותר...' ובסופו של דבר אתה מקבל משהו שמזכיר לך את אדית הד ולינדה האנט."

במהלך העבודה על סרט ההמשך, אחראית ההצללה האמנותית, ברין אימג'יר, החליטה לשלב יותר ממורשתה היפנית של עדנה בשתי תלבושותיה החדשות, בהתבסס על עבודתם של מעצבי התלבושות היפניים ריי קוואקובו, אייקו אישיוקה ושיטוס אייב. אימג'יר קיבלה השראה במיוחד מציטוטה של קוואקובו: "על מנת שמשהו יהיה יפה, זה לא חייב להיות יפה", ובחרה לעצב את תלבושותיה של עדנה כמשהו שמזכיר יותר "פיסול מופשט", בניגוד לצורות לבוש. על מנת לעצב תלבושות לדמות בדיונית שהיא במקרה גם מעצבת, אימג'יר השתמשה בלקחים שלמדה בזמן לימודיה בבית הספר לאמנות, ותיארה את הסגנון של עדנה כ"מאוד לעניין ומאוד ספציפי" תוך שהיא מדמיינת מה הדמות עשויה לחשוב בזמן שהיא מעצבת את בגדיה. במקביל, משימתה הראשונה של אמנית הדמויות, דיאנה מרסיגליזה, הייתה ליצור ליין שלם של בגדים שעוצב על ידי עדנה, שעבורו הוטל עליה "לחשוב כמו עדנה". על אף שבסופו של דבר ליין הבגדים שהושלם לא מופיע בגרסה הסופית של הסרט, מרסיגליזה החשיבה את החוויה כ"מחקר בדמותה (של עדנה), שבמהלכו היא שאבה השראה מהופעתה וממלתחתה של עדנה בסרט הראשון, מהשמלה ועד פנים ביתה". למרות היותה מודעת לכך שעדנה נהנית להיות דרמטית, היא מכירה בכך ש"מעצבי אופנה לא בהכרח מעצבים דברים שהם ילבשו בעצמם, הם מעצבים עבור הדוגמניות שלהם", כלומר, "האסתטיקה שלהם שונה לעיתים קרובות." באופן דומה, אימג'יר הסכימה שמעצבי אופנה כמו קוואקובו, אישיוקה ואייב "תמיד נראו ממש נוחות בניגוד למה שהן יצרו עבור הדוגמניות שלהן", ניגוד שהיא רצתה לשלב בדמות. לאור העובדה שדמותה של עדנה בסרטים מתעבת דוגמניות, מרסיגליזה ראתה בעיני רוחה כי הדמות תעצב את בגדיה ככלי "לחגוג את גיבורי-העל ואת כוחותיהם". בהשראת מעצבת האופנה האיטלקית אלזה סקיאפרלי, יצרה מרסיגליזה עיצובים "קלאסים, מודרני מיד-סנטריים" לתלבושותיה של עדנה, שהיו גם נועזים ודרמטיים כאילו עדנה בעצמה עיצבה אותן, ולאחר מכן סידרה מחדש את העיצובים על מנת להעניק להם מראה סוריאליסטי וספציפי יותר. בעודה מכנה את הדמות "האישה של העכשיו", הסבירה מרסיגליזה שכמו שיאפרלי, עדנה "מקדימה לחלוטין את זמנה" על אף שחיה בשנות ה-50; "היא השתמשה בהרבה אלמנטים סוריאליסטיים, הרבה הפתעות מהנות, וזה היה מאוד מעורר השראה עבורי." אימג'יר עיצבה כ-25 תלבושות פוטנציאליות עבור עדנה, 15 מהן היא הראתה לבירד לפני שהוחלט על שתי התלבושות הסופיות: שמלת אינדיגו פשוטה וקימונו שחור-אדום.

אִפיוּן
לפי מתיו ברונסון מ-"Creative Loafing", דמותה של עדנה מספקת את רוב האספקט הקומי של הסרט. ב"ווג איטליה", פורסמה ביוגרפיה על עדנה, בה תיארה אותה הסופרת ולנטינה פברי כדמות ש"יודעת שהיא הטובה ביותר והיא לא מסתירה את זה, וחוסר הצניעות שלה משתווה רק לאינטואיציה שלה", איתה בלתי אפשרי למעשה לנהל שיחה כי "היא נוטה להיות דומיננטית". ויקטוריה רוברטסון מ-"Screen Rant" ציינה כי לדמות "יש אישיות גדולה שארוזה בחיצוניות קטנה, [היא] לוקחת תכונות סטריאוטיפיות המיוחסות לרוב המעצבים והופכת אותן לשלה", בהן, ראשית, היא גאה בעבודתה בכל עת. אוליבר ליטלטון מ-"IndieWire" העיר כי עדנה היא ככל הנראה הדמות האינטליגנטית ביותר בסרט. ביקורותיה של עדנה על תחום האופנה יכולות להיראות לא נעימות לעיתים, אך הן מוקצנות עד כדי כך שהצופים מוצאים אותן קומיות. עדנה מעדיפה לחשוב תמיד על העתיד, תוך סירוב להתרפק על העבר, שלדעתה מסיח את הדעת מההווה, כפי שהדגימה באחת משורותיה במהלך הסרט: "אני אף פעם לא מסתכלת אחורה, חמוד, זה מסיח את הדעת מהעכשיו", ובכך הוכיחה שהיא מסוגלת לקבוע את הצרכים של קהל לקוחות גיבורי-העל שלה לפני שתהיה להם ההזדמנות לסיים את לחלוק את רעיונותיהם או מחשבותיהם בנושא. אישיותה של עדנה תוארה על ידי ג'ושוע וינינג של "" כ"חצופה" ו"דוגרית". ב-"Q13 פוקס" תוארה עדנה כ"מעצבת מוכשרת, מאמנת חיים אסרטיבית ואשת שיחה שנונה", תוך שימוש במוחה ובאינטליגנציה שלה כאמצעי לפתרון בעיות יומיומיות. ב-"BuddyTV" צוין כי "גישתה הנועזת והאקסצנטרית" של הדמות מתחרה רק בכישרונה הניכר. לפי קווין קאר מ-"Film School Rejects", עדנה "לא סובלת שטויות מאף אחד" ובכל זאת "היא עושה זאת בנחת ובגאווה." קרלה מאייר מ"סן פרנסיסקו כרוניקל", טענה כי עדנה היא "יותר קריקטורה מאשר דמות ".

סקוט טוביאס מ"רולינג סטון" כינה את עדנה "תזכורת לכך שחליפת גיבורי-העל זקוקה לסינתזה מושלמת של צורה ותפקוד", שבלעדיה "לא מתאפשרת הגדולה שבלוחמה בפשע וייצוג כסמל." לפי תומאס ס. הישאק, מחבר הספר "100 סרטי ההנפשה האמריקאים והבריטיים הגדולים ביותר", עדנה מודאגת ממראה התלבושות שהיא מעצבת בדיוק כמו שהיא מודאגת מהשימוש והמעשיוּת שלהן, ובכך מוכיחה שהיא "נקודת מבט חדשה לגמרי לעולם גיבורי-העל", ושביכולתה לעצב תלבושות שיכולות להימתח, לשנות את צורתן ולהתנגד למתקפות כמו טילים ושריפות. הדמות אף מוכיחה שביכולתה לעצב עבור ויולט תלבושת המסוגלת להפוך לבלתי-נראית יחד איתה, דבר שאותו תיארה כמאוד מורכב ומסובך. לאורך הסרט, עדנה מסרבת לחלוטין לשלב גלימות בעיצוביה החדשים, מכיוון שהביאו למותם של גיבורי-על "מזויפים", כהגדרתה, בעבר. בסופו של דבר, נאומה בנושא הסכנות שמביאות איתן הגלימות משמש כרמז מטרים לסצנת מותו של סינדרום.

עדנה לבושה בלבוש "שחור עתידני", הכולל שמלה שחורה בעלת קווים מרובעים. בהערכה כי גובהה של הדמות עומד על כשלושה רגל בערך, כתבה דורותי וודנד מ-"The Tyee" כי עדנה לבושה בקפלי איסי מיאקי בעודה מ"מגדר בלתי מוגדר". ב-"VPRO" צוינו קווי דמיון בין תסרוקתה ואישיותה של הדמות לזו של עורכת "ווג", אנה וינטור, דמיון אותו ציינה קתרין דרלה מ"Tech Times" כ"הדבר הראשון שהצופים יזכרו כשהם רואים" את הדמות. על פי המגזין "STATUS", דמותה של עדנה מזוהה בשוגג כבת-דמותה של עורכת המגזין בעיקר בשל "החוצפה ו'הבוב' האייקוני" שלה. אנג'י האן מ-"" התלוצצה ש"התנהגותה הדוגרית" של עדנה תשאיר את וינטור "רועדת במגפי השאנל שלה." כשנשאלה על קווי הדמיון לכאורה בינה לבין הדמות, וינטור חשפה שהיא טרם ראתה את הסרט. דרלה כתבה גם שעדנה מסוגלת "לנהל את העולם" אך בוחרת לפעול מאחורי הקלעים במקום זאת.

מכיוון שהיא מחשיבה עצמה כ"מוכשרת מדי" לעצב בגדים לבני אדם נורמליים, עדנה מתרעמת על כך שנאלצה לפנות לעיצוב בגדים עבור דוגמניות-על במהלך היעדרותם בת ה-15 שנים של גיבורי-על, ופוטרת אותן כ"מפונקות, בובות מקל קטנות ומטופשות עם שפתיים מטומטמות שחושבות רק על עצמן", דעה שהיא גיבשה לאחר שנאלצה לעבוד עם דוגמניות כאלו במילאנו ובפריז. עדנה מאמינה שעיצוב בגדים עבור גיבורי-על דומה לעיצוב עבור האלים, ולכן רואה את עצמה עדיפה בהרבה על מעצבי אופנה אחרים. למרות הצלחתה הניכרת כאחת ממעצבות האופנה המובילות בעולם, עדנה משתוקקת לחזור לעבוד עם גיבורי-על על מנת שתוכל לקרוא תיגר על עיצוביה באמצעות "מיזוג הטכנולוגיה העדכנית ביותר עם חוש האופנה המושלם שלה" עבור הציבור שממשיך להעריץ גם אותה וגם את יצירותיה, ומתעקשת שאין שום דבר "סופר" בדוגמניות-על. למרות עיצוב תלבושות משוכללות למחייתה, עדנה מעדיפה אסתטיקה פשוטה יותר לעצמה, ובדרך כלל נמנעת מלק ואקססוריז. קרלי ויסל מ-"Racked" ציינה כי על אף שייתכן שלסרט ההמשך "יש שורשים עמוקים בעיצוב מודרני של אמצע המאה... עדנה נשארת נאמנה לסגנון הצופה אל פני העתיד, ולובשת קימונו משי אדום כמו נדן א-סימטרי שמרגיש כמו עוד מחווה לעבודתה של קוואקובו." בנוסף להיותה מעצבת אופנה מוכשרת, עדנה מפגינה גם בקיאות בפסיכולוגיה. בנוסף לעיצוב בגדיהם, היא משיאה עצות ללקוחותיה בכל פעם שהיא מרגישה שהם דורשים זאת, ומדגימה "מדיניות אפס סובלנות לחולשה רגשית" אשר, לפי צ'ארלס ברמסקו מ-"The Dissolve", מייצגת את "קינתו של בירד על נטייתם של אנשים רגילים למנוע מאנשים מדהימים להיות מדהימים." עדנה ידועה בנטייתה להתייחס ללקוחותיה כ"יקיריי", בעוד שאלו מתייחסים אליה בחיבה כ"ע". בנוסף לציון דמיונה לווינטור, העיתונאית האדלי פרימן מ"הגרדיאן" ציינה כי השימוש של עדנה באופנה בסרט מייצג את "הפסגה הגבוהה ביותר של ההישג האנושי. בלעדיהם העולם היה מגיע לקיצו."

הופעותיה בזיכיון
בסרט "משפחת סופר-על" (2004), עדנה מוצגת כמעצבת אופנה של גיבורי-על וכידידה קרובה של משפחת פאר. בתקופת "תור הזהב של גיבורי-העל", עדנה הוזמנה כאחת מאורחי עילית שמגיעים לטקס החתונה הפרטי של בוב והלן פאר, אז ידועים כגיבורי-העל מר סופר-על ונערת הגומי. לאחר שגיבורי-על הוצאו מחוץ לחוק ונאלצו לפרוש בעקבות סדרה של תביעות משפטיות, נאלצה עדנה לפרוש מעבודת גיבורי-על עקב מגבלות ממשלתיות, ודמותה לא מופיעה שוב עד לאמצע הסרט, כאשר היא זוכה לביקור בלתי-צפוי מבוב, שחזר לעבוד בסתר במשימות עבור גיבורי-על, סוד שהוא שומר ממשפחתו. בוב מבקש בתחילה מעדנה פשוט לתקן את חליפת-העל המקורית שלו, אך בסופו של דבר, עדנה משכנעת אותו לאפשר לה לעצב תלבושת חדשה לגמרי בתנאי שלא ישולבו גלימות כלשהן בשל נוהלי בטיחות. עד מהרה, הלן מגלה שחליפת-העל המקורית של בוב תוקנה, ובידיעה שהאדם היחיד המסוגלת לתקן חליפת-על תהיה עדנה; הלן מבקרת את עדנה בתקווה לגלות מידע נוסף על מקום הימצאו של בוב, ומגלה שהיא נטלה חירות לעצמה לעצב סט תואם שלם של חליפות-על למשפחת פאר. למרות מפגשן המחודש והמקוצר, עדנה מספקת להלן המבולבלת את העידוד לה היא זקוקה על מנת ליטול מחדש את זהותה כנערת הגומי על מנת להציל את בעלה (ואת נישואיהם), בנוסף לאיתורו באמצעות מכשיר ביות שהשתילה בחליפתו של בעלה, שחושף את מיקומו המדויק בפניה.

בסרט ההמשך, "משפחת סופר-על 2" (2018), כאשר הלן מגויסת על ידי זוג יזמים המעוניינים לשנות את תפיסת הציבור לגבי גיבורי-על ובכך חוזרת להילחם בפשע בתור נערת הגומי, עדנה נסערת לגלות שחליפתה עוצבה על ידי מעצב מתחרה. בהמשך הסרט, בוב ההמום לגלות את כוחותיו המתפתחים של ג'ק-ג'ק, מגייס לעזרתו את עדנה לסיוע בשליטה בו. למרות בתחילה עדנה נרתעת מלשמרטף על ג'ק-ג'ק, היא מפתחת חיבה עזה לתינוק ומוכנה לשמור עליו ללא תשלום; במהלך תקופה זו, היא משדרגת את חליפתו באמצעות חיישנים ושלט רחוק על מנת שהמשפחה תוכל לעקוב אחר כוחותיו ולרסן אותם לפי הצורך.

עדנה מופיעה גם בעיבוד של "Disney on Ice" לסרט: "The Incredibles in a Magic Kingdom Adventure". עדנה מופיעה שוב בסרט המונפש הקצר "דודה עדנה", המגולל את קורות התקופה בה היא שמרטפה על ג'ק-ג'ק.

ביקורות
עם הופעתה בסרט "משפחת סופר-על" (2004), דמותה של עדנה הפכה בין לילה לאהובת המעריצים וזכתה לפופולריות עצומה, תופעה אותה ייחסה קרלי ויזל מ-"Racked" לשילוב של שנינותה וחוש האופנה הייחודי של הדמות. מספר מבקרים התייחסו לעדנה כאל "גנבת סצנות"; ארין דנלופ מ-"Fashion" הכתירה את עדנה כ"גנבת הסצנות הבלתי מעורערת" של הסרט. במאמר עבור ה-"Mountain Xpress", החשיב קן האנקה את עדנה כאחת מהדמויות של הסרט ש"מענגות ומצחיקות מאוד", הדגיש במיוחד את המונולוג האנטי-גלימות של הדמות, וציין שהיא לבדה "שווה את מחיר הכרטיס". במאמר עבור ה"אייריש טיימס", שיבח מבקר הקולנוע פיטר בראדשו את הביטוי של עדנה: "אני אף פעם לא מסתכלת אחורה, יקירי. זה מסיח את הדעת מהעכשיו". דורותי וודנד מ-"The Tyee" שיבחה את עדנה כ"יצורה מעניינת יותר מכל בני משפחת סופר-על ביחד". וודנד תיארה אותה כ"אישיות שהייתי רוצה לראות ממנה יותר", וציינה כי הדמות "גונבת את ההצגה ועושה איתה דברים נפלאים, יקירי." קווין לאלי מ-"Film Journal International" תיאר את מונולוג האנטי-גלימות של הדמות כ"רגע מצחיק שלא יסולא בפז", באתר "Notable Biographies" אף ציינו את דמותה של עדנה כ"אחת הדמויות האהובות על הקהל".

בירד גם זכה לשבחי המבקרים על ביצועיו בדיבוב דמותה של עדנה. נל מינאו מ-"Common Sense Media" כתבה כי בירד "מגלם את הדמות הכי מצחיקה בסרט", בעוד שפרי סייברט מ-"AllMovie" תיאר את הופעתו כ"מצחיקה עד חוסר נשימה". פיט וונדר האר מ-"Film Threat" כתב כי בירד תרם לסרט את "העבודה הטובה ביותר" בדמותה של עדנה במונחי דיאלוג וביצוע ווקאלי, וכינה את ההתלהמות שלה על ה"טיפשות" שבגלימות כרגע ש"לא יסולא בפז". סקוט צ'יטווד, במאמר עבור "ComingSoon", הסכים כי בירד "מצחיק לחלוטין כעדנה". קולין קנדי מ"אמפייר" כינה את דיבובו של בירד כ"גולת כותרת שאין לטעות בה". סטלה פאפאמייקל מ-"BBC" הסכימה שהבמאי "גונב את ההצגה" בתור עדנה. בשנת 2005, בירד זכה בפרס אנני במהלך טקס פרסי אנני ה-32 בקטגוריית "הדיבוב הטוב ביותר", בנוסף לזכייה בקטגוריות הבימוי והתסריט הטובים ביותר. את הפרס לבירד העניק השחקן סמואל ל. ג'קסון, שהיה מועמד באותה קטגוריה על תפקידו כפרוזון בסרט.

האתר "Vulture" דירג את דיבובו של בירד כעדנה בתור "הדיבוב הרביעי בגודלו בסרט הנפשה", וכינה אותו "דיבוב גונב סצנות". באופן דומה, "אנטרטיינמנט ויקלי" מיקמו את דמותה של עדנה במקום הרביעי בדירוג "10 הדיבובים הגדולים ביותר של פיקסאר", וכותב הרשימה, מארק סנטיקר, כינה זאת "הופעה קצרה מדי אך טעימה ובלתי נשכחת" שבה בירד "הותיר חותם בל יימחה על היקום שלו." סנטיקר כינה את הדמות "מצחיקה ביותר מכולם הודות למאמציו הבלתי-מרוסנים של בירד אפילו בשורות הדיאלוג הפשוטים ביותר." "IndieWire" דירג את דיבובו של בירד בדמותה של עדנה במקום ה-14 ברשימת "30 הדיבובים הטובים ביותר בסרטי פיקסאר". קיקו מרטינז מה"סן אנטוניו קורנט", ציינה כי לדעתה ביצועיו של בירד ראויים לפרס אוסקר, ודירגה אותו ברשימת ה-"15 שחקנים שהיו צריכים לזכות באוסקר על דיבובם". בירד גילה כי מעריצים נוטים להתרשם יותר מהעובדה שהוא מדבב את קולה של עדנה מאשר מהצלחתו כבמאי ותסריטאי הסרט, והסביר, "אם אני אומר שורה בקולה של עדנה, זה הרבה יותר מענג מהעובדה שבילתי ארבע שנים במאבק ליצור משהו."

השפעה ומורשת
הפופולריות לה זכתה עדנה בקרב הקהל ביססה אותה ככוכבת הפריצה של הסרט, בעוד שסידני בקסבאום מ-"HelloGiggles" הכתירה את דמותה כ"גיבורה האמיתית" של הסרט. במאמר עבור "ווג איטליה", כתבה ולנטינה פברי כי עדנה היא אחת הדמויות האהובות ביותר של פיקסאר, בעוד שג'וליה עמנואל מ-"Hollywood.com" כינתה אותה "אחת הדמויות הזכורות ביותר של פיקסאר בכל הזמנים", שבסופו של דבר "הפכה לסמל למורשתו המתמשכת של הסרט", למרות היותה משנית. במאמר עבור "Uproxx", כתבה דונה דיקנס כי הדמות "נכנסה להיסטוריה של תרבות הפופ" מהרגע שהיא אמרה "ללא גלימות!".

אתרים בגופי התקשורת הבולטים מדרגים באופן עקבי את דמותה של עדנה בין הדמויות הגדולות ביותר של פיקסאר. ברשימתו, "10 הדמויות הטובות ביותר בסרטי פיקסאר", דירג "Tech Times" את עדנה במקום השביעי. האתר "IGN" דירג את עדנה במקום השמיני ברשימת "10 הדמויות המובילות של פיקסאר", וכינה אותה "פאשניסטה בגודל חצי-ליטר" עם "כישרון שרק גיבור-על יכול להעריך באמת." ה"רולינג סטון" מיקם אותה במקום התשיעי מתוך "25 הדמויות הטובות ביותר בסרטי פיקסאר", לפני מר סופר-על (24), ויולט פאר (20) ונערת הגומי (14). סקוט טוביאס כתב שהדמות "עוצרת את האקשן בקרירות רק כדי לקבל מונטאז' על לבוש מתאים לבעלי כישורים מיוחדים, ששיאו המנולוג מבריק על חוסר המעשיות של גלימות." בעודה כוללת את דמותה של עדנה בין 20 הדמויות הטובות ביותר של פיקסאר, העירה ויקטוריה רוברטסון מ-"Screen Rant" כי דמותה היא "הוכחה לכמה חשובות אפילו הדמויות המשניות ביותר בסרט יכולות להיות." באתר "", נכללה דמותה של עדנה בין "50 הדמויות הגדולות ביותר של פיקסאר בכל הזמנים", וכותב הרשימה, ג'ורג' ויילס, הכתיר אותה כ"אחת מיצירות הקומיקס הטובות ביותר של פיקסאר". בנוסף, אותו אתר דירג את עדנה בין 12 דמויות המשנה הגדולות ביותר של פיקסאר. האתר "" דירג את דמותה של עדנה במקום השישי ברשימת "הדמויות הנשיות הטובות ביותר של פיקסאר", והכתיר אותה בתור "הדמות החכמה ביותר בכל היקום של 'משפחת סופר-על'" בשל עמדתה נגד גלימות, עמדה שאותה כינתה כותבת הרשימה, אנג'י האן, כ"עצה הטובה ביותר של הסרט". "The Odyssey Online" פרסם מאמר שדן בשאלה "מדוע עדנה מוד היא הגיבורה של דיסני שמעולם לא ידענו שאנחנו צריכים", בו ארין פארמר כינתה אותה "הגיבורה האמיתית של הזיכיון" תוך השוואה בין נאומי המוטיבציה שלה לאלו של מהטמה גנדי.

בשנת 2013, הכתיר "Screen Rant" את עדנה כ"מעצבת האופנה הגדולה בעולם". בשנת 2015, "אמפייר" דירגה את הדמות כ"דמות הקולנועית המאה בגודלה בכל הזמנים", ואילו "" דירג את דמותה במקום העשירי ברשימת "11 דמויות דיסני נשכחות שצריכות להיות הפייבוריטים שלך". "Fashion" דירג את דמותה של עדנה בין "10 המקצוענים המגניבים ביותר בתעשיית האופנה" של המגזין. ב"הערכה הביקורתית של 7 מעצבי אופנה בדיוניים", כתבה מרי סולוזי מ"אנטרטיינמנט ויקלי" כי היא "מתרשמת באופן עקבי מעבודת הטקסטיל פורצת הדרך של גב' מוד" למרות התחושה שהיא נוטה להגביל את עצמה לצלליות מוכרות, ואף התבדחה, "אנחנו מבולבלים מסירובה העיקש לשלב מאפייני עיצוב חדשים – בעיקר גלימות." ביוני 2018, קרלי ויזל מ-"Racked" הכתירה את עדנה בתואר "הדמות האופנתית הגדולה ביותר של הסרט", וכ"אישיות האופנה הבדיונית הטובה ביותר שקיימת אי פעם, מונפשת או לֹא", תוך ציון כי דמותה של עדנה "מרגישה יותר מבוססת ואמיתית" מדמותה של מירנדה פריסטלי, עורכת מגזין בדיונית מהסרט "השטן לובשת פראדה" שזוכה לעיתים קרובות לתואר "הדמות האופנתית הטובה ביותר אי פעם".

המונולוג של עדנה נגד הכללת גלימות כחלק מחליפותיהם של גיבורי-על הפך לאחד המונולוגים הפופולריים ביותר בקרב מעריצי גיבורי-על. דמותה של עדנה הפכה לפופולרית עד כדי כך שהמעריצים החלו לדרוש סרט ספין אוף בכיכובה. האתר "Screen Rant" דירג את עדנה כגיבורת פיקסאר השלישית שראויה לסרט משלה, וכותבת הרשימה, ונדסי לי פריידי כתבה כי "יש כל כך הרבה דברים שפיקסאר יכולה לעשות עם עדנה, אולי היא ראויה לטרילוגיה." בטקס פרסי אוסקר ה-77 שהתקיים בשנת 2005, עדנה העניקה את פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר לצד השחקן פירס ברוסנן. בשנת 2013, כנס ה-D23 אירח את תחרות הקוספליי הרשמית הראשונה לכבודה, "Heroes and Villains à la Mode"; בה המתמודדים התחרו בחמש קטגוריות, והזוכים קיבלו פסלונים מיניאטוריים של הדמות. על מנת לקדם את סרט ההמשך "משפחת סופר-על 2", חברת וולט דיסני הפיצה קדימון מוקומנטרי בו סלבריטאים שונים המעורבים בתעשיית האופנה חולקים כבוד לעדנה ומתארים את הדרכים שבהן הדמות השפיעה עליהם לאורך השנים מאז שהיא החליטה לצאת לתחום ההוט קוטור; וביניהם נכללו דוגמניות האופנה היידי קלום, קנדל ג'נר ורייצ'ל זואי. כשהתרשם ממחויבותם להעמיד פנים שעדנה אמיתית, האלי קיפר מ-"Vulture" התבדח שהמחווה כוללת כמה מ"התפקידים המרשימים ביותר על המסך עד כה" של המשתתפים. קולב מ-"Uproxx" כתבה שעיצוב תלבושות חדשות לכל בני המשפחה על ידי עדנה תהיה אחת הדרכים להבטיח שסרט ההמשך יהיה טוב יותר מהמקור. החל משנת 2018, נעשה שימוש רב בדמותה של עדנה במסע השיווק המקדים של "משפחת סופר-על 2". בפברואר 2018, נעשה שימוש רב בדמותה במספר כרזות של גבי אוטובוסים ורכבות תחתיות בתוך מנהטן, ניו יורק, במהלך שבוע האופנה בניו יורק. בחשבון הטוויטר המשותף של דיסני ופיקסאר הוכרז כי: "אם חשבתם שהיא תחמיץ את #NYFW, חשבתם לא נכון, חמודים". הכרזה מציגה תמונת תקריב בשחור-לבן של הדמות כשרק שפתיה משוכות באדום, ומלווה בכיתוב "עבר יותר מדי זמן, יקיריי." בקסבאום כינה את הכרזה "מהממת".

הערות שוליים

דמויות אנימציה של דיסני
דמויות פמיניסטיות בדיוניות
דמויות קולנועיות
מדענים בדיוניים
מהנדסים בדיוניים
דמויות ממשפחת סופר-על
דמויות מסרטי פיקסאר