הרוצח של הליצן

הרוצח של הליצן הוא הספר הראשון בטרילוגיית הפנטזיה "פיץ והליצן", מאת הסופרת האמריקאית רובין הוב. הספר ממשיך את סיפורו של פיץ-אביר ("פיץ"), עשר שנים אחרי אירועי הספר "גורלו של ליצן".

עלילה 
פיץ, ממזר למשפחת הרואים למרחק המולכת על שש הדוכסיות, השתמש בעבר בקסם האומנות שעובר במשפחתו כמתנקש בשירות מלכו. לאחר שסיכן את חייו בגבורה, פיץ הניח לבני משפחתו וחבריו הקרובים להאמין כי נהרג, והמשיך בחייו תחת השם טום תלתל גירית. פיץ נהנה מעשר שנים שלוות עם אשתו מולי וילדיו כבעל הקרקעות של יערות נצרים, האחוזה הכפרית שהייתה שייכת לאביו.

מולי אומרת לפיץ שהיא בהריון, אבל לאחר שעוברות שנתיים ואף תינוק לא נולד, פיץ ובתו סרפד חוששים שמולי מאבדת את שפיותה. כשהתינוקת נולדת פתאום, היא זעירה ומתפתחת באיטיות. מולי קוראת לה דבורה. כשהיא גדלה, דבורה לא מדברת וכולם חוששים שאינה לגמרי בריאה.

כשדבורה עוקבת אחרי הילדים האחרים ביערות נצרים הם מגלים זאת, ואחד מהם סותר לה, מה שמשחרר את לשונה (ההסבר הוא שדבורה נולדה עם לשונה דבוקה לחכה ולכן לא יכלה לדבר בבהירות עד האירוע). כשמולי מתה בפתאומיות, פיץ מתפרק, וסרפד רוצה לקחת את דבורה איתה לטירת הצבי.

הופעתם של זרים בעלי עור חיוור מזכירה לפיץ את היעלמותו המצערת של הליצן, חבר אהוב שעזר לעצב את גורלו של פיץ מילדותו. הגעתם מבשרת גם על משבר מתקרב וטרגדיות חדשות, כולל איום ברור ומידי על חייה של בתו הצעירה, דבורה הרואה למרחק.

פיץ חושש לחייהם של הליצן ובתו, ונמשך חזרה לעולם התככים של חצר טירת הצבי, שם הוא חייב לאסוף את השברים של חייו הקודמים בניסיון להציל את אהוביו מסכנה.

פיץ ודבורה הולכים עם חידה לעיירה מי אלונים לקנות דברים לפסטיבל החורף. זה אמור להיות יום בילוי של אב ובת ודבורה מצפה לו, אבל לצערה של דבורה – לאנט (פיץ-זקיף) וחרפה מצטרפים אליהם. הם מתפצלים לשתי קבוצות, כשפיץ, דבורה וחידה רואים אדם מענה את כלבתו בניסיון לגרום לאנשים לקנות את גוריה. פיץ, שיכול לחוש ברגשות הכלבה, הורג אותה מתוך רחמים וכמעט והורג את בעליה, אבל במקום זאת קונה את הגורים מהאיש כדי להציל אותם. הזעם שלו מפחיד את דבורה וחידה, אבל גם גורם לה להתגאות בו. הם עוצרים לאכול במסבאה כשלאנט וחרפה מצטרפים אליהם. דבורה לא מרוצה מנוכחותם ויוצאת לשירותים. בחוץ, היא נתקלת בקבצן עיוור ומחליטה להיות אמיצה כמו אביה. היא עוזרת לקבצן וכשהיא נוגעת בו, הוא יכול לראות דרכה. פיץ, שדאג שמשהו קרה לה, מגיע בדיוק כשהקבצן מחבק אותה. הוא תוקע סכין בקבצן, במחשבה שהוא מנסה לפגוע בדבורה. הקבצן מתגלה כליצן, מעונה ומעוור ומתנהג באופן משונה. פיץ מנסה לטפל בו, אבל נכשל. הוא מחליט לקחת את הליצן לטירת הצבי כדי לרפא אותו בעזרת האומנות ושולח את דבורה הביתה עם לאנט וחרפה, שכועסים שהיום שלהם נהרס וחושבים שפיץ לא מתייחס אליהם כמו שצריך.

חידה, פיץ והליצן מגיעים לטירת הצבי דרך עמוד אומנות. כשהם חוזרים לבסוף ליערות נצרים, דבורה מרגישה שהם מזניחים אותה. חגיגה ושקד (שקדנות, נער האורווה של יערות נצרים) מעודדים אותה וזהירה דואגת לצרכיה. למחרת, כשדבורה ושקד לומדים עם הילדים האחרים, יערות נצרים מותקפת. התוקפים נחלקים לשתי קבוצות: הקבוצה הראשונה מורכבת מאנשים חיוורים לבושים בלבן המונהגים על ידי אישה המלווה ב"איש ערפל" שנראה כמו ילד, הקבוצה השנייה מורכבת משכירי חרב מצ'לסד שבוזזים את יערות נצרים והורגים ואונסים את התושבים. אביו וסבו של שקד מתים באורוות הבוערות. שקד מספיק להוציא את גנדרנית וסוס נוסף והוא ודבורה מנסים לברוח. שקד נפגע מחץ ומושאר מאחור למות, אבל דבורה נלקחת על ידי האנשים החיוורים שמצהירים שהיא "הבן הבלתי צפוי". כשהם מתכוננים לעזוב, אחד התוקפים מנסה לאנוס את חרפה, אבל דבורה אומרת שהיא צריכה את חרפה איתה ומצילה אותה. הספר נגמר כשהתוקפים עוזבים עם חרפה ודבורה.

ביקורות 
הספר התקבל בביקורות חיוביות ברובן. הטלגרף והאתר Tor.com פרסמו ביקורות אוהדות לספר, והטלגרף כינה אותו "אומנות גבוהה".

הערות שוליים 

ספרי פנטזיה אפית
ספרי רובין הוב
ספרי הוצאת אופוס