אימרה פטאי

אימרה פטאי (במקור פולק, בהונגרית: Patai Imre; בודפשט, 10 בדצמבר 1894 – פילדלפיה, 19 בינואר 1949) היה מהנדס מכונות יהודי-הונגרי, ממציא טכנולוגיית הואקום, ממייסדי תעשיית הייצור האלקטרוטכני ההונגרי (אלקטרוטכניקה היא המדע של ייצור, שידור ושימוש באנרגיה חשמלית. אלה כוללים תחנות כוח, שנאים, כבלי חשמל וצרכנים). הוא היה מרצה ופרופסור בארצות הברית.

ביוגרפיה 
אימרה פטאי נולד במשפחה יהודית כבנם של מור (משה שמואל) פולק (1866–1933), סוחר, ושל רוזה הוכשטדטר (1869–1938).  הוריו התגרשו ב-1912 ונישאו בשנית ביניהם תשע שנים מאוחר יותר. סבו וסבתו מצד אביו היו יוז'ף פולק ורגינה שטרן, סבו וסבתו מצד אמו היו רפאל הוכשטדטר וצציליה דויטש. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה, וקיבל תואר בהנדסת מכונות ב-1917 ודוקטורט בהנדסה ב-1929.

הוא היה מרצה לתקופה קצרה באוניברסיטה בה למד ולאחר מכן עבר למפעל הטלפונים . בין 1919 לבין 1923, התחיל לעבוד על פיתוח שפופרת ריק כמהנדס מחקר בחברת נורות ליבון וחשמל מאוחדת.

לפי מקורות שונים, הוא ייסד את חברת הרדיוטכניקה וחשמל בשם ואטאה (VATEA Rádiótechnikai és Villamossági Rt) ב-1924 או ב-1925. לאחר שמכר את רוב מניותיו לחברת פיליפס ההולנדית, הוא הפך למנהל הטכני של כל חברת פיליפס ההונגרית משנת 1930. ב-1938 עבד תקופה קצרה במעבדת המחקר באיינדהובן של חברת האם פיליפס ולאחר מכן חזר לבודפשט, שם ייסד מפעל לטכנולוגיית ואקום. לא ידוע כיצד עבר את השואה עם אשתו, אך ב-1946 אחרי מלחמת העולם השנייה הוא עבר לשוודיה ולאחר מכן לארצות הברית ב-1947, שם השתקע בפנסילבניה והיה פרופסור באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, לימים פיזיקאי מייעץ ב"מעבדת ברטול של מכון פרנקלין". (Franklin Institute Bartol Laboratory)

ב-3 בינואר 1933 בבודפשט, נשא לאישה את הפסנתרנית והמורה לפסנתר אגי יאמבור (1909–1997). הוא עודד את אשתו בקריירה המוזיקלית שלה וניגן בפסנתר בעצמו. בנם נולד ב-1943, אך הוא מת ב-1944.

פעילותו 
הוא ביצע עבודת מחקר מגוונת. בין היתר, השתתף בפיתוח הקתודה הקולואידלית, ייצר ומכר גרפיט קולואידי בהיבטים טכניים רבים, ייצר שפופרות קליטה עם סיבי טונגסטן בבית המלאכה שלו בבודפשט. באחד המפעלים שלו, שנקרא בשם חברת "טכניקת ריק וחשמל" (Vákuumtechnikai és Willamossági Rt), הוא עסק בעיקר בייצור שפופרות רנטגן. הוא המשיך במכון פרנקלין בארצות הברית במחקר שלו לגבי פוטנציאל המגע של מתכות, שאותו החל בהונגריה בשנות ה-20 של המאה ה-20. לאסלו קלמאר וגזה שיי שיתפו איתו פעולה במשך כמה שנים ביישום המעשי של תוצאות הפיזיקה החדשניות שלו.

בקשותיו לפטנטים רשומות במאגר המידע של משרד הפטנטים ההונגרי (מספר רישום, ושם):
 139286 שיטה לייצור קתודות קלות עם משטח סגסוגת
 121468 צינור פריקה המצביע באופן אופטי על תהליכים חשמליים עם טווח אור ערפל שלילי
 112593 מכשיר מלא בגז המגן מפני מתח יתר
 112549 תהליך לציפוי האלקטרודות ורכיבים אחרים של צינורות פריקה וצמרות מקרינות בחומרים זרים
 81961 אספן זרם לירה

כתביו העיקריים 
 הטכניקה של פליטת אלקטרונים תרמית וקתודות ליבון (בודפשט, 1929),
 השפעת מטעני קיר וזרמים תועים על פעולת השפופרת האלקטרונית (עם גאבור פרנק וג'רג' ראדו, כתב העת "דפי מתמטיקה ופיזיקה" 1935),
 ייצור וחקירה של גרפיט עם מבנה קולואידי (עם גאבור פרנק וזולטאן טומאשק ב"עלון מתמטיקה ומדעי הטבע" (1936))

הוא כתב מספר פרסומים, בין היתר במשותף עם הפיזיקאי היהודי-הונגרי-אמריקאי לאו סילארד. תוצאות המחקר שלו על פוטנציאל המגע של מתכות שהושלמו במכון פרנקלין ופורסמו על ידי עמיתיו לאחר מותו הבלתי צפוי.

קישורים חיצוניים 

 Contact potential differences. Journal-of-the-franklin-institute
 אימרה פטאי באתר PEOPLE
 אחד מספריו
 Electron emitters אחד הפטנטים שלו בארצות הברית
 אימרה פטאי קורות חיים בשיתוף פעולה עם משרד הפטנטים ההונגרי

הערות שוליים 

מהנדסים יהודים הונגרים
פיזיקאים יהודים הונגרים
בוגרי אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה
אנשי עסקים יהודים הונגרים
ניצולי השואה
מהגרים מהונגריה לארצות הברית
ממציאים יהודים
הונגרים שנולדו ב-1894
הונגרים שנפטרו ב-1949