קניג (אוניית מערכה, 1913)

קניג (בגרמנית: SMS König) הייתה הראשונה בסדרת אוניות מערכה מדגם "קניג" של הצי הקיסרי הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה. קניג נקראה על שמו וילהלם השני, מלך וירטמברג. שדרית האונייה הונחה באוקטובר 1911, והיא הושקה ב-1 במרץ 1913. בניית קניג הושלמה זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה; היא נכנסה לשירות בצי הים הפתוח ב-9 באוגוסט 1914.

יחד עם שלוש האוניות האחיות שלה, גרוסר קורפירסט, מארקגראף, וקרונפרינץ, קניג נטלה חלק ברוב פעולות הצי במהלך המלחמה. כספינה המובילה בטור הגרמני ב-31 במאי 1916 בקרב יוטלנד, קניג לחמה בכבדות בכמה אוניות מערכה בריטיות וספגה עשר פגיעות פגזים בקליבר גדול. באוקטובר 1917, היא אילצה את אוניית המערכה הרוסית הפרה-דרדנוט סלאבה, להטביע את עצמה בקרב מון סאונד, שבא בעקבות מבצע אלביון המוצלח של גרמניה.

קניג נכלאה, יחד עם רוב צי הים הפתוח, בסקפה פלו בנובמבר 1918 לאחר שביתת הנשק. ב-21 ביוני 1919, קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר נתן פקודה להטביע את הצי, כולל קניג, בזמן שספינות המשמר הבריטיות יצאו מהנמל בתרגילים. שלא כמו רוב הספינות שהוטבעו, קניג מעולם לא הועלתה לגריטה; שרידי האונייה עדיין על קרקעית המפרץ.

תכנון 
ארבע אוניות המערכה מסדרת קניג הוזמנו כחלק ממרוץ החימוש הימי האנגלו-גרמני; הם היו הדור הרביעי של אוניות מערכה גרמניות, והן נבנו בתגובה לסדרת אוריון הבריטית שהוזמנה ב-1909 סדרת קניג ייצגה פיתוח של סדרת קייזר המוקדמת יותר, כאשר השיפור העיקרי הוא סידור יעיל יותר של הסוללה הראשית. האוניות נועדו גם להשתמש במנוע דיזל על הגל הנע המרכזי כדי להגדיל את טווח השיוט שלהן, אך הפיתוח של מנועי הדיזל התברר כמסובך מהצפוי, ולכן נשמרה תחנת כוח של טורבינת קיטור.

ההדחק של קניג היה 25,796 טון (25,389 טון ארוך) בתפוסה סטנדרטית ו-28,600 טון (28,100 טון ארוך) במעמס מלא, עם אורך של 175.4 מטר (575 רגל 6 אינץ'), רוחב של 29.5 מטר (96 רגל 9 אינץ') 9.19 מ' (30 רגל 2 אינץ'). היא הונעה על ידי שלוש טורבינות קיטור של פארסונס, עם קיטור שסופק על ידי שלושה דוודי צינור מים מופעלים בנפט ושנים עשר דוודי צינור מים שולץ-תורניקרופט, שפיתחו סך של 42,708 כוחות סוס (31,847 קילוואט) והניבו מהירות מרבית של 21 קשרים (39 קמ"ש). לספינה היה טווח של 8,000 מיילים ימיים (15,000 ק"מ) במהירות שיוט של 12 קשר (22 קמ"ש). הצוות שלה מנה 41 קצינים ו-1,095 מלחים.

היא הייתה חמושה בעשרה תותחי 30.5 ס"מ (12 אינץ') SK L/50 מסודרים בחמישה צריחי תותחים תאומים: שני צריחים ירי-על מלפנים ומאחור וצריח אחד באמצע הספינה בין שתי הארובות. קניג הייתה אוניית המערכה הגרמנית הראשונה שהרכיבה את כל תותחי הסוללה העיקריים שלה על קו האמצע. כמו אוניות המערכה מסדרת קייזר הקודמת, קניג יכלה להביא לידי ביטוי את כל התותחים העיקריים שלה משני הצדדים, אבל הכלי החדש יותר נהנה מקשת אש רחבה יותר בשל הסידור על הקו המרכזי. החימוש המשני שלה כלל 14 תותחי 15 ס"מ (5.9 אינץ') SK L/45 מהירים ושישה תותחי 8.8 ס"מ (3.5 אינץ') ירי מהיר SK L/45, כולם מותקנים בנפרד בקזמטים. כמקובל באוניות ראשה של התקופה, היא הייתה חמושה גם בחמש צינורות טורפדו 50 ס"מ (19.7 אינץ') תת-מימיים, אחד בחרטום ושניים על כל צד רוחב.

החגורה המשוריינת של הספינה הייתה מורכבת משריון פלדה מוצק של קרופ בעובי 35 ס"מ (13.8 אינץ') במצודה המרכזית שהגנה על חללי מכונות ההנעה ומחסני התחמושת, והצטמצמה ל-18 ס"מ (7.1 אינץ') קדימה ו-12 ס"מ (4.7 אינץ') מאחור. בחלק המרכזי של האונייה, ההגנה האופקית כללה סיפון בעובי 10 ס"מ (3.9 אינץ'), שהופחת ל-4 ס"מ (1.6 אינץ') על החרטום והירכתיים. בצריחי הסוללה הראשיים היו לוחות שריון בעובי 30 ס"מ (11.8 אינץ') בצדדים ו-11 ס"מ (4.3 אינץ') על הגגות, בעוד שלתותחי הקזמטים היו לוחות שריון בעובי 15 ס"מ (5.9 אינץ'). גם הצדדים של מגדל הניווט הקדמי היו בעובי 30 ס"מ.

היסטוריית שירות 
קניג הוזמנה תחת השם הזמני "S" ונבנתה במספנות Kaiserliche Werft בווילהלמסהאפן, בבנייה מספר 33. השדרית שלה הונחה באוקטובר 1911 והיא הושקה ב-1 במרץ 1913 על ידי בן דודו של המלך, אלברכט, דוכס וירטמברג. עבודת ההצטיידות הסתיימה עד 9 באוגוסט 1914, היום שבו נכנסה לשירות בצי הים הפתוח. מיד לאחר כניסתה לשירות ערכה קניג ניסויים ימיים, שהסתיימו עד 23 בנובמבר 1914. הצוות שלה כלל 41 קצינים ו-1,095 מלחים. לאחר מכן, הספינה צורפה לפלגה V של שייטת אוניות המערכה השלישית של צי הים הפתוח הגרמני, שם הצטרפו אליה מאוחר יותר האוניות האחיות שלה. ב-9 בדצמבר, קניג עלתה על שרטון על יד וילהלמסהאפן. אוניית האחות שלה "גרוסר קורפירסט", עקבה ממש מאחור, נגחה בירכתיה וגרמה לה נזק קל. לאחר מכן שוחררה קניג מהקרקעית והובאה חזרה לווילהלמסהאפן; עבודות התיקון נמשכו עד 2 בינואר 1915.

פעילות בים הצפוני 
קניג השתתפה בכמה גיחות צי לתמיכה בסיירות המערכה של קונטר-אדמירל פרנץ פון היפר מקבוצת הסיור הראשונה; עם זאת, בשל הקרקוע שלה מחוץ לווילהלמסהאפן, הספינה החמיצה את המבצע הראשון של סיירות המערכה הללו בליל 15–16 בדצמבר 1914, כאשר הוטלה עליהם המשימה להפגיז את החוף האנגלי כדי לפתות חלק מהצי הגדול הבריטי אל הצי גרמני הממתין להם. ב-22 בינואר 1915, קניג ושאר השייטת השלישית נותקו מהצי כדי לבצע אימוני תמרון, ירי וטורפדו באזור הבלטי. הם חזרו לים הצפוני ב-11 בפברואר, מאוחר מדי כדי לסייע לקבוצת הסיור הראשונה בקרב שרטון דוגר.

לאחר מכן השתתפה קניג בכמה גיחות לים הצפוני. ב-29 במרץ הובילה האונייה את הצי לטרשלינג. שלושה שבועות לאחר מכן, ב-17–18 באפריל, היא תמכה במבצע שבו הסיירות הקלות של קבוצת הסיור השנייה הניחו מוקשים בשרטון סווארט. גיחת צי נוספת התרחשה ב-22 באפריל, שוב עם קניג בראש. ב-23 באפריל, השייטת השלישית חזרה לאזור הבלטי לסבב תרגילים נוסף שנמשך עד 10 במאי. מבצע הנחת מוקשים נוסף בוצע על ידי קבוצת הסיור השנייה ב-17 במאי, עם אוניית המערכה שוב בתמיכה.

קניג השתתפה בהתקדמות הצי לים הצפוני שהסתיימה ללא קרב מ-29 עד 31 במאי. לאחר מכן היא שובצה לזמן קצר לתפקיד משמר קדמי בחגורת ההגנה הגרמנית. הספינה שוב עלתה על שרטון ב-6 ביולי, אם כי הנזק היה מינימלי. האונייה תמכה במבצע הנחת מוקשים ב-11–12 בספטמבר מול טסל. פעולת צי נוספת התרחשה ב-23–24 באוקטובר; לאחר שחזרה, קניג נכנסה למזח יבש לצורך תחזוקה, והצטרפה מחדש לצי עד 4 בנובמבר. לאחר מכן, הספינה נשלחה חזרה לאזור הבלטי לאימון נוסף ב-5–20 בדצמבר. בהפלגה חזרה, היא נפגעה קלות לאחר שקורקעה בתעלת הקייזר וילהלם במהלך סופת שלג. קוניג שהתה בים הבלטי ב-17 בינואר 1916 לצורך אימונים נוספים, ואז ב-24 בינואר חזרה לים הצפוני. שתי פעולות צי באו לאחר מכן ב-5–6 במרץ וב-21–22 באפריל.

קניג הייתה זמינה ב-24 באפריל 1916 כדי לתמוך בפשיטה על החוף האנגלי, שוב כתמיכה לכוח סיירות המערכה הגרמניות בקבוצת הסיור I. סיירות המערכה יצאו משפך היאדה בשעה 10:55, ושאר צי הים הפתוח בא בעקבותיהן בשעה 13:40. סיירת המערכה זיידליץ פגעה במוקש בדרכה אל המטרה, ונאלצה לסגת. שאר סיירות המערכה הפציצו את העיירה לואוסטפט ללא התנגדות, אך במהלך ההתקרבות לירמות', הם נתקלו בסיירות הבריטיות של כוח הארוויץ'. דו-קרב ארטילרי קצר התפתח לפני שכוח הארוויץ' נסוג. דיווחים על צוללות בריטיות באזור הביאו לנסיגה של קבוצת הסיור I. בשלב זה, אדמירל ריינהרד שר, שהוזהר מפני הגיחה של הצי הגדול מבסיסו בסקפה פלו, נסוג גם הוא למים בטוחים יותר של גרמניה. לאחר מכן הפליגה קניג לים הבלטי לסבב נוסף של תרגילים, כולל תרגילי טורפדו מול מקלנבורג.

קרב יוטלנד 

קניג נכחה במהלך פעולת הצי שהביאה לקרב יוטלנד שהתרחש ב-31 במאי וב-1 ביוני 1916. הצי הגרמני ביקש שוב למשוך ולבודד חלק מהצי הגדול ולהשמיד אותו לפני שהצי הבריטי העיקרי יוכל להספיק להגיב. קניג, ואחריה אחיותיה גרוסר קורפירסט, מארקגראף וקרונפרינץ, היוו את פלגה V של שייטת אוניות המערכה השלישית, והן היו החלוץ של הצי. שייטת אוניות המערכה השלישית הייתה הראשונה מבין שלוש יחידות אוניות מערכה; ישירות מאחוריה היו אוניות המערכה מסדרת קייזר של פלגה VI, שייטת אוניות המערכה השלישית. לאחר מכן היו אוניות המערכה מהסדרות הלגולנד ונסאו של שייטת אוניות המערכה הראשונה; במשמר העורפי היו הפרה-דרדנוטים המיושנות מסדרת דויטשלנד של שייטת אוניות המערכה השנייה.

קצת לפני 16:00 CET, סיירות המערכה של קבוצת הסיור I נתקלו בשייטת סיירות המערכה הראשונה הבריטית בפיקודו של דייוויד ביטי. הספינות היריבות החלו בדו-קרב ארטילרי שהביא להשמדתן של אינדפטיגבל, מעט לאחר השעה 17:00, וקווין מרי, פחות מחצי שעה לאחר מכן. בשלב זה, סיירות המערכה הגרמניות הפליגו דרומה כדי למשוך את הספינות הבריטיות לעבר הגוף העיקרי של צי הים הפתוח. בשעה 17:30, הצוות של קניג הבחין באוניות קבוצת הסיור I ושייטת סיירות המערכה I מתקרבות. סיירות המערכה הגרמנית הפליגו מימין, בעוד הספינות הבריטיות הפליגו משמאל. בשעה 17:45 הורה שר לפנות שתי נקודות שמאלה כדי לקרב את ספינותיו לסיירות המערכה הבריטיות, ודקה לאחר מכן בשעה 17:46 ניתנה הפקודה לפתוח באש.

קניג, גרוס קורפירסט ומארקגראף היו הראשונות שהגיעו לטווח ירי יעיל; הם התמודדו עם סיירות המערכה לאיון, פרינסס רויאל וטייגר, בהתאמה, בטווח של 21,000 יארד. המטחים הראשונים של קניג החטיאו את היעד שלה, ולכן היא העבירה את האש שלה לטייגר הקרובה יותר. במקביל, קניג ואחיותיה החלו לירות על המשחתות נסטור וניקאטור עם הסוללה המשנית שלהן. שתי המשחתות צמצמו טווח לעבר המערך הגרמני, ולאחר שספגו מטר יריות, תמרנו לעמדת ירי טובה. כל ספינה שיגרה שני טורפדות לעבר קניג וגרוסר קורפירסט, למרות שכל ארבעת הטורפדות החמיצו. בתמורה, פגז סוללה משני מאחת מאוניות המערכה פגע בנסטור והרס את חדר המכונות שלה. הספינה, יחד עם המשחתת נומאד, הייתה נכה ונעצרה ישירות בנתיב הטור הגרמני המתקדם. שתי המשחתות הוטבעו, וסירות טורפדו גרמניות עצרו כדי לאסוף ניצולים. בסביבות השעה 18:00, קניג ושלוש האוניות האחיות שלה העבירו את האש שלהם אל אוניות המערכה המתקרבות מסדרת קווין אליזבת של שייטת אוניות המערכה החמישית. קניג ירתה בתחילה בברהאם עד שהאונייה יצאה מהטווח, ואז עברה לווליאנט. עם זאת, אוניות המערכה הבריטיות המהירות יותר הצליחו לצאת מטווח ירי יעיל במהירות.

זמן קצר לאחר השעה 19:00, הסיירת הגרמנית ויסבאדן הושבתה על ידי פגז של סיירת המערכה הבריטית אינווינסיבל; קונטר-אדמירל פאול בהנקה על קניג ניסה לתמרן את ארבע ספינותיו כדי לחפות על הסיירת המוכה. במקביל, שייטות הסיירות הקלות הבריטיות III ו-IV החלו בהתקפת טורפדו על המערך הגרמני; תוך כדי התקדמות לטווח הטורפדו, הם ירו על ויסבאדן עם אש מהתותחים העיקריים שלהם. קניג ואחיותיה ירו בכבדות על הסיירות הבריטיות, אך אפילו האש שספגו מהתותחים העיקריים של אוניות המערכה לא הצליחה לגרש את הסיירות הבריטיות. בתגרה שלאחר מכן, הסיירת המשוריינת הבריטית דיפנס נפגעה מכמה פגזי קליבר כבדים מהדרדנוטים הגרמניות. מטח אחד חדר למחסני התחמושת של הספינה ובפיצוץ אדיר השמיד את הסיירת.

קצת אחרי 19:20, קניג שוב נכנסה לטווח התותחים של אוניית המערכה וורספייט ופתחה באש על המטרה שלה. הצטרפו אליה הדרדנוטים פרידריך דר גרוסה, אוסטפריזלנד, הלגולנד ותירינגן. עם זאת, קניג איבדה במהירות את הראייה של וורספייט, שכן היא הייתה בתהליך של פנייה בכיוון מזרח-צפון-מזרח. כמעט בו זמנית, סיירות ומשחתות קלות בריטיות ניסו לבצע התקפת טורפדו נגד הספינות המובילות של המערך הגרמני, כולל קניג. זמן קצר לאחר מכן, המערך הבריטי הראשי נכנס לטווח של הצי הגרמני; בשעה 19:30 פתחו אוניות המערכה הבריטיות באש הן על כוח סיירות המערכה הגרמניות והן על אוניות הסדרה קניג. קניג ספגה אש כבדה במיוחד בשלב זה. בטווח של 5 דקות, איירון דיוק ירתה 9 מטחים לעבר קניג מטווח של 12,000 מטרים; רק פגז אחד פגע באונייה. הפגז בגודל 13.5 אינץ' פגע במגדל הניווט הקדמי, אך במקום לחדור, הפגז התפרק והתפוצץ כ-50 מטרים מעבר לאונייה. קונטר-אדמירל בהנקה נפצע, למרות שהוא נשאר בפיקודו על האונייה. הספינה הוסתרה אז על ידי עשן שהעניק לה דחייה זמנית.

עד השעה 20:00 קיבל המערך הגרמני פקודה לפנות מערבה כדי לנתק מגע מהצי הבריטי. קניג, בראש הטור, השלימה את הפנייה שלה ואז הורידה את המהירות כדי לאפשר לכלי השיט שמאחוריה לחזור לטור. זמן קצר לאחר מכן, ארבע סיירות קלות בריטיות חידשו את ההתקפות על ויסבאדן; אוניות המערכה הגרמניות המובילות, כולל קניג, פתחו באש לעבר הסיירות בניסיון לגרש אותן. אוניות המערכה הבריטיות הרודפות פנו בשלב זה דרומה יותר וכמעט הצליחו "לחצות את ה-T" של המערך הגרמני. כדי לתקן את המצב הזה, אדמירל שר הורה על פנייה של 16 נקודות דרומה ושלח את סיירות המערכה של היפר להסתער לעבר הצי הבריטי. במהלך הפנייה, קניג נפגעה מפגז בגודל 13.5 אינץ' מאיירון דיוק; הפגז פגע באונייה ממש מאחורי צריח התותח האחורי ביותר. לקניג נגרם נזק מבני משמעותי, וכמה חדרים התמלאו בעשן. במהלך הפנייה הימני, ויצה-אדמירל ארהרד שמידט, מפקד שייטת אוניות המערכה הראשונה, החליט להפוך את ספינותיו לאלתר, במקום לעקוב אחרי הספינות המובילות ברצף. זה גרם לבלבול רב, וכמעט הביא למספר התנגשויות. כתוצאה מכך נאלצו רבות מאוניות המערכה הגרמניות להפחית באופן דרסטי את המהירות, מה שהעמיד את הצי כולו בסכנה גדולה. בניסיון למתן את המצוקה, קניג פנה לנמל והניחה מסך עשן בין המערך הגרמני והבריטי.

במהלך הקרב, קניג ספגה נזק משמעותי. פגז כבד חדר לסיפון המשוריין הראשי לעבר החרטום. פגז נוסף פגע במחיצה המשוריינת בפינה והדף אותה לאחור חמישה מטרים, תוך כדי כך שבר חתיכה גדולה מלוח השריון. רסיסי פגז מפגיעה אחרת חדרו לכמה מהקזמטים שהחזיקו את תותחי ה-15 ס"מ המשניים, שניים מהם הושבתו. מחסני התחמושת של שני התותחים הללו הוצתו והיה צורך להציף את המחסנים כדי למנוע פיצוץ. הספינה בכל זאת נותרה קרבית יעילה, שכן הסוללה העיקרית שלה נשארה בפעולה, וכך גם רוב התותחים המשניים שלה; קניג יכלה גם להפליג קרוב למהירות המרבית שלה. אזורים אחרים של האונייה היו צריכים להיות מוצפים נגד כדי לשמור על יציבות; 1,600 טונות של מים נכנסו לאונייה, בין אם כתוצאה מנזקי קרב או מאמצי הצפה. ההצפה הפכה את אוניית המערכה נמוכה מספיק במים כדי למנוע מהאונייה את היכולת לחצות את שרטון אמרום עד השעה 09:30 ב-1 ביוני. קניג נלקחה לקיל לתיקון ראשוני, שכן זה היה המקום היחיד בו היה רציף יבש צף גדול מספיק כדי להתאים לאונייה. שם נערכו תיקונים בין 4 ל-18 ביוני, ואז הועברה הספינה למספנת Howaldtswerke. קניג הייתה מוכנה שוב להצטרף לצי עד 21 ביולי. במהלך הקרב, היא ספגה 45 הרוגים ו-27 פצועים, המספר הגבוה ביותר לכל ספינת קרב ששרדה בצי הגרמני.

הפעולות הבאות 
לאחר השלמת תיקונים, קניג שוב נותקה לאימונים בים הבלטי, מסוף יולי ועד תחילת אוגוסט. קניג חזרה לים הצפוני ב-5 באוגוסט. גיחת צי גדולה התרחשה ב-18–20 באוגוסט, עם קניג שוב בראש. קבוצת הסיור I הייתה אמורה להפגיז את עיירת החוף סנדרלנד, בניסיון למשוך ולהשמיד את סיירות המערכה של ביטי. עם זאת, מכיוון שפון דר טאן ומולטקה היו סיירות המערכה היחידות במצב קרבי, אוניית המערכה החדשה באיירן ושתיים של מהאחיות של קניג, מארקגראף וגרוסר קורפירסט, הוקצו זמנית לקבוצת הסיור I. אדמירל שר ושאר צי הים הפתוח יפליגו מאחור ויעניקו חיפוי. הבריטים היו מודעים לתוכניות הגרמניות והוציאו את הצי הגדול לפגוש אותן, מה שהוביל לפעולת 19 באוגוסט 1916 שהסתיימה ללא מפגש. עד השעה 14:35, שר הוזהר מפני התקרבות הצי הגדול, ולא היה מוכן להילחם מול כל הצי הגדול רק 11 שבועות לאחר הקרב הצמוד בעליל ביוטלנד, הפך את כוחותיו ונסוג לנמלים גרמניים.

קניג נשארה בנמל עד 21 באוקטובר, אז נשלחה האונייה שוב לאימונים בים הבלטי. האונייה חזרה לצי ב-3 בנובמבר. קניג ושאר השייטת השלישית יצאו לאחר מכן אל שונית הורנס ב-5–6 בנובמבר. לאחר מכן הוטלו על קניג משימות שונות, כולל שמירה במפרץ הגרמני וליווי שיירות באזור הבלטי. בשנת 1917 נערכו מספר משימות אימונים באזור הבלטי במהלך 22 בפברואר–4 במרץ; 14–22 במרץ ו-17 במאי–9 ביוני. לאחר מכן הפליגה קניג לווילהלמסהאפן לצורך תחזוקה ב-16 ביוני. התקנת תורן כבד חדש ועבודות אחרות נמשכו עד 21 ביולי. ב-10 בספטמבר, קניג שוב יצאה לאזור הבלטי לתמרוני אימון.

מבצע אלביון 
בתחילת ספטמבר 1917, בעקבות הכיבוש הגרמני של נמל ריגה הרוסי, החליט הצי הגרמני לחסל את כוחות הצי הרוסי שעדיין החזיקו במפרץ ריגה.  תכנן מבצע לכבוש את האי הבלטי אסל, ובמיוחד סוללות התותחים הרוסיות בחצי האי סורבה. ב-18 בספטמבר ניתנה הפקודה למבצע משותף עם הצבא לכיבוש אסל ואיי מוהו; המרכיב הימי העיקרי כלל את ספינת הדגל, מולטקה, יחד עם שייטת אוניות המערכה השלישית של צי הים הפתוח. פלגה V כללה את ארבעת אוניות המערכה מסדרת קניג, ובשלב זה היא תוגברה עם אוניית המערכה החדשה באיירן. פלגה VI כללה את חמשת אוניות המערכה מסדרת קייזר. יחד עם 9 סיירות קלות, 3 שייטות סירות טורפדו ועשרות ספינות לוחמת מוקשים, כל הכוח מנה כ-300 ספינות, אשר נתמכו על ידי למעלה מ-100 מטוסים ו-6 צפלינים. כוח הפלישה הסתכם בכ-24,600 קצינים ומלחים. מול הגרמנים עמדו הפרה-דרדנוטים הרוסיות הישנות סלאבה וצסארביץ', הסיירות המשוריינות באיאן, אדמירל מקרוב ודיאנה, 26 משחתות, וכמה סירות טורפדו וסירות תותחים. חיל המצב באסל מנה כ-14,000 איש.

קניג עזבה את קיל ב-23 בספטמבר ל-Putziger Wiek, שם שהתה האונייה עד 10 באוקטובר. המבצע החל ב-12 באוקטובר; בשעה 03:00 עגנה קניג מול אסל במפרץ טגה והורידה חיילים. עד השעה 05:50 פתחה קניג באש על עמדות ארטילריה רוסיות, והצטרפו אליה מולטקה, באיירן ושלוש האוניות האחרות מסדרת קניג. במקביל, האוניות מסדרת קייזר ירו בסוללות בחצי האי סורבה; המטרה הייתה לאבטח את התעלה בין איי מוהו לאי דאגו, אשר יחסום את נתיב המילוט היחיד של הספינות הרוסיות במפרץ. גם גרוס קורפירסט וגם באיירן פגעו במוקשים תוך כדי תמרון לעמדות ההפגזה שלהם, עם נזק מינימלי לראשונה. באיירן נפגעה קשה, ונאלצה לחזור לקיל לצורך תיקונים. בשעה 17:30 יצאה קניג מהאזור כדי לתדלק; היא חזרה למיצר אירבן ב-15 באוקטובר.

ב-16 באוקטובר הוחלט לנתק חלק משייטת הפלישה כדי לנקות את כוחות הצי הרוסי במון סאונד; אלה כללו את שני הפרה-דרדנוטים הרוסיות. לשם כך, קניג וקרונפרינץ, יחד עם הסיירות שטרסבורג וקולברג ומספר ספינות קטנות יותר, נשלחו להילחם באוניות המערכה הרוסיות, מה שהוביל לקרב מון סאונד. הם הגיעו בבוקר 17 באוקטובר, אך שדה מוקשים רוסי עמוק סיכל את התקדמותם. הגרמנים הופתעו לגלות שתותחי ה-30.5 ס"מ של אוניות המערכה הרוסיות חרגו מטווח תותחי 30.5 ס"מ שלהם. האוניות הרוסיות הצליחו לשמור על מרחק מספיק רחב כדי למנוע מאוניות המערכה הגרמניות את היכולת להשיב אש, תוך כדי ירי יעיל על האוניות הגרמניות, והגרמנים נאלצו לבצע מספר תמרוני התחמקות כדי להימנע מהפגזים הרוסים. עם זאת, עד השעה 10:00, שולות המוקשים פינו שביל דרך שדה המוקשים, וקניג וקרונפרינץ נכנסו לתוך המפרץ. עד 10:13, קניג הייתה בטווח של סלאבה ופתחה במהירות באש. בינתיים, קרונפרינץ ירתה בסלאבה ובסיירת באיאן. כלי השיט הרוסיים נפגעו עשרות פעמים, עד שבשעה 10:30 הורה מפקד הצי הרוסי, אדמירל בחירב, על נסיגתם. קניג פגעה בסלאבה שבע פעמים; הנזק שנגרם לה מנע ממנה להימלט צפונה. במקום זאת, היא הושמדה וצוותה פונה על גבי משחתת. במהלך הקרב, קניג פגעה בסיירת באיאן פעם אחת. לאחר הקרב, קניג נורתה מסוללות חוף על וואי ורדר.

ב-20 באוקטובר, קניג נגררה על ידי שולות מוקשים למעגן קויווסט. קניג העבירה חיילים לאי שילדאום שנכבש אז. באותו זמן, הלחימה באיים התפוגגה; מוהו, אסל ודאגו היו ברשות הגרמנים. ביום הקודם, ה-Admiralstab הורה על הפסקת הפעולות הימיות והחזרת הדרדנוטים לצי הים הפתוח בהקדם האפשרי. במסע חזרה, קניג פגעה בקרקעית בגאות כבדה. הספינה תוקנה בקיל; העבודה נמשכה עד 17 בנובמבר.

פעולות אחרונות 
בעקבות שובה של קניג מהים הבלטי, הוטל על האונייה תפקידי שמירה בים הצפוני ולספק תמיכה לשולות מוקשים. קניג חזרה לאזור הבלטי ב-22 בדצמבר להכשרה נוספת, שנמשכה עד 8 בינואר 1918. סבב תרגילים נוסף נערך בין 23 בפברואר ל-11 במרץ. ב-20 באפריל קניג הפליגה לסייע לסיירת גרמנית שהייתה מעורבת בקרב נגד כוחות בריטיים. האונייה הייתה חלק מהכוח שיצא לנורווגיה כדי ליירט שיירה בריטית בליווי כבד ב-23–25 באפריל, אם כי המבצע בוטל כאשר לסיירת המערכה מולטקה נגרם נזק מכני. קניג קורקעה לזמן קצר בנמל הצפוני של האי הלגולנד ב-30 במאי. חודשיים לאחר מכן, ב-31 ביולי, קניג ושאר השייטת השלישית חיפו על יחידה לניקוי מוקשים בים הצפוני. לאחר מכן, הספינה יצאה לאימון הבלטי ב-7–18 באוגוסט, ולאחר מכן קניג חזרה לים הצפוני. קניג ערכה את התרגיל האחרון שלה בים הבלטי החל ב-28 בספטמבר; התמרונים נמשכו עד 1 באוקטובר.

קניג הייתה אמורה להשתתף בפעולה אחרונה של הצי ימים לפני שביתת הנשק, מבצע שבו עיקר צי הים הפתוח היה אמור להגיח מבסיסו בווילהלמסהאפן כדי להתנגש עם הצי הגדול הבריטי. כדי לשמור על עמדת מיקוח טובה יותר לגרמניה, התכוונו האדמירלים היפר ושר להסב נזק רב ככל האפשר לצי הבריטי, לא משנה מה תהיה התוצאה עבור הצי. ב-29 באוקטובר 1918 ניתנה הפקודה לצאת מווילהלמסהאפן כדי לגבש את הצי בשפך היאדה, בכוונה לצאת למחרת בבוקר. עם זאת, החל מהלילה של 29 באוקטובר, מלחים בתירינגן ערכו מרד. התסיסה התפשטה לאוניות מערכה אחרות, כולל קניג. המבצע בוטל בסופו של דבר; בניסיון לדכא את המרד, אדמירל שר הורה לפזר את הצי. קניג ושאר השייטת השלישית נשלחו לקיל. במהלך המרד שלאחר מכן, רב החובל של קניג נפצע שלוש פעמים, וגם הקצין הראשון שלה וגם השליש נהרגו.

גורל 

לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, רוב צי הים הפתוח, בפיקודו של קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר, נכלא בבסיס הצי הבריטי בסקפה פלו. לפני יציאת הצי הגרמני הבהיר אדמירל אדולף פון טרוטה לפון רויטר כי אינו יכול לאפשר לבעלות הברית לתפוס את הספינות, בשום תנאי. הצי נפגש עם הסיירת הקלה הבריטית קארדיף, שהובילה את הספינות לצי בעלות הברית שאמור ללוות את הגרמנים לסקפה פלו. המשט האדיר כלל כ-370 ספינות מלחמה בריטיות, אמריקאיות וצרפתיות. לאחר שהספינות נכלאו, התותחים שלהן הושבתו באמצעות הסרת מכנסי התותחים שלהן.

הצי נשאר בשבי במהלך המשא ומתן שהוליד את הסכם ורסאי. פון רויטר האמין שהבריטים מתכוונים לתפוס את הספינות הגרמניות ב-21 ביוני, שהיה המועד האחרון לחתימה של גרמניה על הסכם השלום. מבלי שידע שהמועד האחרון הוארך עד 23 ביוני, הורה רויטר להטביע את הספינות. בבוקר 21 ביוני יצא הצי הבריטי מסקפה פלו לביצוע תרגילי אימון, ובשעה 11:20 העביר רויטר את הפקודה לאניותיו. קניג טבעה בשעה 14:00; הספינה מעולם לא נמשתה לגריטה, בניגוד לרוב אוניות הראשה האחרות שהוטבעו. הזכויות לפעולות הצלה עתידיות על השרידים נמכרו לבריטניה בשנת 1962.

שרידיה של של קניג ואוניות המערכה מארקגראף וקרונפרינץ הוגדרו מונומנטים עתיקים מתוכננים ימיים ב-23 במאי 2001.  האונייה היא כעת אתר צלילה פופולרי בסקפה פלו, השוכן בעומק של 40 מ' (130 רגל) על רצפה חולית ממזרח לקאווה. היא התהפכה כשטבעה והגוף פונה כלפי מעלה בערך ב-20 מ' (66 רגל) למטה. יש כמה חורים דינמיים במבנה העילי שלה, שבהם השיגו המצילים גישה להשיג מתכות לא ברזליות. בשנת 2017 ערכו ארכאולוגים ימיים ממרכז המחקר לארכאולוגיה של אורקני סקרים נרחבים של קניג ועוד תשע ספינות טרופות באזור, כולל שש ספינות מלחמה גרמניות ושלוש בריטיות נוספות. הארכאולוגים מיפו את ההריסות בסונאר ובחנו אותן בכלים תת-מימיים המופעלים מרחוק כחלק ממאמץ לקבוע כיצד השרידים מתדרדרים.

השרידים הגיעו בשלב מסוים לבעלות חברת Scapa Flow Salvage, שמכרה את הזכויות על כלי השיט לטומי קלארק, קבלן צלילה, ב-1981. קלארק רשם את השרידים למכירה ב-eBay במחיר "קנה עכשיו" של 250,000 פאונד, כשהמכירה הפומבית נמשכה עד 28 ביוני 2019. שלוש שרידים אחרים - אלה של קרונפרינץ וילהלם, מארקגראף, והסיירת הקלה קרלסרוהה - כולן גם בבעלות קלארק, הוצבו גם הם למכירה.  השרידים של קניג ושתי אחיותיה נמכרו בסופו של דבר תמורת 25,500 פאונד ליחידה לחברה מהמזרח התיכון, בעוד קרלסרוהה נמכרה לקונה פרטי תמורת 8,500 פאונד.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אוניות מערכה גרמניות
אוניות מלחמה גרמניות שטובעו בסקפה פלו
אוניות מלחמה גרמניות במלחמת העולם הראשונה