פרנץ הונט

פרנץ הונט (במקור עד 1946 הולצר, בהונגרית: Hont Ferenc; סגד, 4 באפריל 1907 – בודפשט, 11 במרץ 1979) היה במאי יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (המקביל בהונגריה לפרס ישראל), אסתטיקן תיאטרון. אחד מיוזמי משחקי הבמה הפתוחה של סגד בתחילת שנות ה-30. אשתו הראשונה הייתה זמרת האופרה ארז'בט הונט, אשתו השנייה הייתה השחקנית אילונה גרג.

ביוגרפיה 
פרנץ הולצר נולד במשפחה יהודית כבנם של דניאל הולצר, סיטונאי בגדים עשיר מסגד ושל וילמה יוזפה רוט. הוא נחשב לילד פלא, כתב שירים כבר בגיל חמש. את לימודיו השלים בסגד, אך עד מהרה הפסיק ללמוד, הסתובב ברחבי גרמניה והכיר את השירה הגרמנית ואת התיאטרון הגרמני. היו לו שאיפות פואטיות, שיריו פורסמו באנתולוגיה הלירית של סגד משנת 1922. עד מהרה למד אצל השחקן דיולה גל בבודפשט, ואז הפך לתלמידו הפרטי של השחקן והבמאי הצרפתי פירמן ז'מיאה  בפריז.

הוא יזם משחקי תיאטרון בחוץ, באוויר, על במה פתוחה בסגד יחד עם דיולה יוהאס כבר במחצית השנייה של שנות ה-20. זה התאפשר משנת 1930, לאחר בנייתו של ככר דום. בין השנים 1928 לבין 1937 עבד כבמאי הן בתיאטראות סגד והן בתיאטראות בודפשט. הבימוי המפורסם ביותר שלו היה העלאת הדרמה של אימרה מדאץ', טרגדיית האדם בסגד (26 באוגוסט 1933). הונט (אז עוד הולצר) היה אדם דינמי ביותר, שהשתתף בכל קבוצות העריכה הספרותיות, המשחק או העיתונים האוונגרדיים. אחד מחבריו הטובים ביותר היה הגרפיקאי ומתכנן התפאורות ג'רג' בודאי, שציורי הבמה שלו עזרו מאוד לעבודתו של הונט. הונט הצטרף לתנועה של מכללת הנוער סגד לאמנויות, שבה עשה רבות כדי להציג את תרבות התיאטרון באמצעות הופעותיו.

בין שתי מלחמות העולם הוא לא זכה להצלחה גדולה בקרב קהל התיאטרון בהונגריה שהתברך בטעם זעיר-בורגני, אבל בעבודה חרוצה מתמדת ומתמשכת הוא פעל רבות כדי לשנות את ציפיות הקהל הזה מהתיאטרון. בין השנים 1935–1938, במסגרת התאחדות השחקנים הארצית, ניהל בית ספר למשחק, הכשיר שחקנים ובמאים. הוא ערך את כתב העת "הבמה" (A Szinpad) בשנים 1935–1939. בין 1937 לבין 1943 הוא היה עורך העיתון "במה עצמאית" (Független Színpad) ובמקביל היה מנהיג קהילת העבודה של שחקנים צעירים שהתאגדו סביב העיתון.

הוא נלקח למחנות שירות העבודה ב-1944 (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), שרד וחזר הביתה ביוני 1945. בשנים 1945–1949 מונה למנכ"ל האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. בשנת 1949 הוענק לו פרס קושוט. בין השנים 1949–1950 מונה לראש אגף במשרד התרבות ההונגרי. בין השנים 1950 ל-1951 היה מנהל תיאטרון הנוער (Ifjúsági Színház). הוא עבר לתיאטרון מדאץ' כבמאי (1951–1952). בין 1952 ל-1957 כיהן בתפקיד המנכ"ל של "המוזיאון הלאומי לתולדות התיאטרון" (Országos Színháztörténeti Múzeum). מקום העבודה האחרון שלו היה המכון למדעי התיאטרון (Színháztudományi Intézet), אותו ניהל בין 1957 לבין 1969. בתחומי האסתטיקה של התיאטרון, הבימוי, המשחק ותולדות התיאטרון, זכה להישגים בל יימחו והכשיר דור של עוזרים ותלמידים רבים.

מבימוייו (מבחר) 
 ג'ורג' ברנרד שו: ג'ואנה הקדושה
 אימרה מדאץ': טרגדיית האדם
 מולייר: בית ספר לנשים
 ולדימיר ולדימירוביץ' שצ'רבצ'וב: קפטן שנקנה בטבק
 מרגיט גאשפאר: המלט לא צודק

כתביו (מבחר) 
 A színjáték: tanulmány Buday György színpadterveivel. Szeged : Délmagyarország, 1932. 54 p. 6 t. : ill. (Ser. A Szegedi Fiatalok Művészeti Kollégiuma; 3.)
 Színház és munkásosztály. Szeged: Városi Nyomda, 1935. 22 p. (Ser. A színpad könyvtára)
 A színészi képzelet fejlesztése. Budapest: Színpad, 1936. 65 p. (Ser. A Színpad könyvtára 4.)
 Az eltűnt magyar színjáték: hivatásos színjátszásunk a honfoglalástól a mohácsi vészig. Budapest: Officina, 1940. 181 p. 6 t.
 Költészet a dobogón. Budapest: Popper, 1942. 44 p.
 A rendező munkája: színjátszócsoportok számára. Budapest: Művelt Nép, 1952. 58 p.
 A színjátszó munkája. Színjátszó csoportok számára; Művelt Nép, Budapest, 1952
 Nagy magyar színészek; szerk. Gyárfás Miklós, Hont Ferenc; Bibliotheca, Budapest, 1958
 Magyar színháztörténet; szerk., bev. Hont Ferenc; Gondolat, Budapest, 1962
 From a director's notebook (Valóság a színpadon); ford. Halápi Jánosné; Színháztudományi Intézet, Budapest, 1962
 Kis színházesztétika; TIT, Budapest, 1976 (Művészeti füzetek) 95 p.  1000, 
 A színház világtörténete, 1-2.; főszerk. Hont Ferenc; Gondolat, Budapest, 1972
 A cselekvés művészete; ill. Bartha László; Gondolat, Budapest, 1972
 A színház világtörténete; főszerk. Hont Ferenc, képanyag, bibliográfia Staud Géza; 2. bővített kiadás; Gondolat, Budapest, 1987

עריכות ספרים עיקריות 
 תולדות התיאטרון ההונגרי. בודפשט: מחשבה, 1962. 331 עמ'
 אנציקלופדיית תיאטרון. עורך ראשי. פרנץ הונט, בודפשט: מחשבה, 1969.
 ההיסטוריה העולמית של התיאטרון. בודפשט: מחשבה 1972.

פרסים 
 פרס קושוט (1949)

לקריאה נוספת 
 לקסיקון ספרותי הונגרי חדש. עורך ראשי. לאסלו פטר. את כרך 2 פרנץ הונט, (822 עמודים). 
 לקסיקון אמנות התיאטרון ההונגרי
 גליונות של כתב העת Szinpad זמינים באינטרנט (1935–1937)
 גליונות של כתב העת Független Szinpad (1937) זמינים באינטרנט

קישורים חיצוניים 

 פרנץ הונט, באתר ספריית אוניברסיטת SZTE

הערות שוליים 

במאי תיאטרון יהודים הונגרים
אישים במחנות שרות העבודה (הונגריה)
ניצולי השואה
מפיקי תיאטרון
סגד: אישים
מנהלי תיאטראות
הונגרים שנולדו ב-1907
הונגרים שנפטרו ב-1979